Sagen drejer sig om, hvorvidt opsigelsen af sagsøgeren overtrådte forbuddet mod forskelsbehandling på grund af handicap, herunder navnlig om sagsøgte har opfyldt sin tilpasningsforpligtelse
Ret: Vestre Landsret (2. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Ansættelsesforhold;

VESTRE LANDSRET
DOM

afsagt den 15. juni 2021

Sag BS-19416/2020-VLR
(1. afdeling)

2B - Bedst og Billigst som mandatar for
Part 1
(advokat Morten Skov Tornbo)

mod

Part A
(advokat Helene Amsinck)

Landsdommerne Eva Staal, Thomas Klyver og Marie Kathrine Nielsen har del-
taget i sagens afgørelse.

Sagen er anlagt ved Retten i Randers den 24. februar 2020. Ved kendelse af 7. maj
2020 er sagen henvist til behandling ved landsretten efter retsplejelovens § 226,
stk. 1.

Sagen drejer sig om, hvorvidt Part A ved opsigelsen af Part 1 overtrådte forbuddet
mod forskelsbehandling på grund af handicap, herunder navnlig om Part A har
opfyldt sin tilpasningsforpligtelse. I bekræftende fald angår sagen, om
godtgørelsen skal beregnes på bag-grund af den faktiske løn, som arbejdsgiveren
udbetaler, eller om et flekslønstilskud indgår.

Påstande
Sagsøgeren, Part 1, har nedlagt påstand om, at sagsøgte, Part A, skal betale
192.962,97 kr. med tillæg af procesrente fra sagens anlæg til betaling sker.



2

Part A har principalt påstået frifindelse, subsidiært frifindelse mod betaling af et
mindre beløb end det af sagsøger påståede.

Sagsfremstilling
Der er mellem parterne enighed om, at Part 1 er omfattet af
forskelsbehandlingslovens handicapbegreb. Parterne er endvidere enige om den
beløbsmæssige opgørelse af påstandsbeløbet.

Part 1 var i perioden fra den 9. maj 2017 til den 21. marts 2018 i
virksomhedspraktik hos Part A. Efter jobafklaringsforløbet blev Part 1 bevilliget et
midlertidigt fleksjob hos Part A, hvor hun i perioden fra den 15. november 2018 til
den 30. april 2019 varetog en stilling som idrætskoordinator med en ugentlig
arbejdstid på 4 timer. Den 14. maj 2019 blev bevillingen af midlertidigt fleksløns-
tilskud til ansættelsen som idrætskoordinator hos Part A forlænget for perioden 16.
maj 2019 til den 15. maj 2020, og den ugentlig arbejdstid blev forøget til 7 timer.

Ved brev af 6. november 2019 blev Part 1 opsagt med følgende begrundelse:

”…

Efter grundig overvejelse vælger Part A at opsige ansættelsen med
virkning fra 31-12-2019.

Vi vælger at afbryde samarbejdet, med den begrundelse at vi desværre
med beklagelse ikke kan efterleve de skåne behov som Part 1 har i forhold
til ansættelsen.

Part 1 er en dygtig medarbejder og vi håber derfor at Part 1 kan få, en
ansættelse der kan efterkomme hendes skåne hensyn.

Vi takker for samarbejdet.”

Ved brev af 19. november 2019 bad Det Faglige Hus Part A om at uddybe
opsigelsen af Part 1. Part A ved formanden, Vidne 1, svarede den 22. november
2019 følgende:

” …

Svar vedrørende opsigelse af Part 1



3

Part A er en meget lille idrætsforening med 90 medlemmer, som
fortrinsvis er psykisk sårbare borgere. Foreningen har været drevet af
personale frem til 31 dec. 2018, betalt af Kommune. Dette sam-arbejde
ophørte fra januar 2019 og foreningen overgik til drift på frivillig basis. Vi
har dog været så heldig at der efterfølgende er beslutte at ansætte en
koordinator under Institution, som er bevilget timer i Part A. Disse timer
skal efter aftale med Kommune anvendes til arbejde med, at fremme
frivillighed og samarbejde med fore-ninger i kommunen, samt
idrætsorganisationer som DAI, DIF, DGI m.m. Dette for at opfylde
Kommunes målsætning om at få flere borgere til at være idrætsaktive.
Koordinatoren ville ikke kunne være til rådighed i Part 1's arbejdstid.

På grund af denne store organisationsændring, har vi som forening ikke
mulighed for at efterkomme Part 1's skånebehov. Arbejdet som Part 1
havde var alene arbejde, hvilket ikke efterlever hendes skånebehov, men
som hun selv har sagt ja til. Dette gør at vi ikke kan støtte Part 1 i
grænsesætning over for borgerne, vi kan ikke skabe tydelig og rolige
rammer da der hele tiden vil opstå løbende ændringer i arbejdsopgaverne.
Mange opgaver i foreningen varetages af frivillige. Vi er derfor nød til at
efterkomme vores frivilliges behov for fleksibilitet. Vi har ligeledes ikke
mulighed for at give Part 1 en fast kontaktperson, som hun hurtig ville
kunne få kontakt med og samtaler med.

Jeg er som formand tiltrådt 26 marts 2019. Og valgt sammen med den nye
bestyrelse at forlænge Part 1's ansættelse, da jeg som formand ikke kendte
Part 1 særlig godt og ikke har været med til at ansætte Part 1 i nov. 18. Vi
kan nu se at vi ikke har mulighed for at give Part 1 den støtte i hendes
arbejde som hun har brug for. Derfor har vi for at tilgodese alle parter
truffet denne beslutning.

Vi håber derfor at Part 1 får en ansættelse andet sted, der vil kunne
opfylde hendes skåne behov.

…”

Den 22. november 2019 rejste Det Faglige Hus krav om, at Part A skulle betale
192.962,97 kr. i godtgørelse til Part 1 og henviste til, at opsigelsen var i sket i strid
med forskelsbehandlingslovens § 2. Part A tilbød den 29. november 2019 at
trække opsigelsen af Part 1 tilbage med følgende begrundelse:



4

”…

Efter nærmere drøftelse og gennemlæsning af korrespondance med Det
Faglige Hus. Har vi valgt at omstrukturer i foreningen.

Vi vil derfor gerne byde Part 1 velkommen tilbage på vores kontor.

Part 1 har 7 timer om ugen, som ganske udmær-ket kan bruges på
kontoret. Vi ønsker dem anvendt tirsdag og torsdag fra kl. 09.30 - 13.00
Begge dage. Dette skulle imødekomme struktur og ikke for megen kørsel
til og fra arbejde.

…”

Af årsrapporten for 2018 for Part A fremgår, at foreningen i 2018 havde et
overskud på 64.124 kr. og en egenkapital på 120.558 kr. Udgiften til lønninger var
på 26.044 kr. I 2019 havde Part A ifølge årsrapporten et overskud på 66.479 kr. og
en egenkapital på 188.535 kr. Foreningens udgift til lønninger i 2019 var i alt på
80.193,54 kr.

Forklaringer
Part 1, Vidne 1 og Vidne 2 har afgivet forklaring.

Part 1 har forklaret, at hun er uddannet socialpædagog. Hun har arbejdet inden for
faget siden 1995. Han fik på et tidspunkt nogle psykiske udfordringer, som gjorde,
at hun kom i et jobafklaringsforløb. Hun var i den forbindelse i 10 måneders
virksomhedspraktik i foreningen Part A i By. Hun blev efterfølgende ansat i
fleksjob i foreningen. Det var foreningens tidligere idrætskoordinator, Person 1,
der tilbød hende ansættelsen. Hun blev først ansat med en arbejdstid på 4 timer.
Det gik fint med at varetage arbejdsopgaverne.

Hendes arbejde blev ikke påvirket af organisationsændringen i foreningen primo
2019. Efter organisationsændringen udførte hun således stadig de samme
arbejdsopgaver som før.

Der var 1-2 brugere, der deltog i foreningens aktivitet med svømning. Hun var
alene om at stå for denne aktivitet. Under den årlige livredderprøve ”panikkede”
hun under en af delprøverne, som foregik på dybt vand. Hun fik lov at gen-
nemføre prøven på lavt vand, da foreningens svømmeaktiviteter foregik på lavt
vand.



5

Hun ville gerne fortsætte sin ansættelse, da den første ansættelsesperiode udløb i
foråret 2019. Da økonomien faldt på plads, blev det muligt for hende at blive
forlænget. Hun tilkendegav under en MUS-samtale med Vidne 1 og Vidne 2 i
starten eller midten af april 2019, at hun gerne ville fritages for svømmeaktiviteten
på grund af forløbet omkring livredderprøven.

Ved forlængelsen af ansættelsesforholdet blev arbejdstiden forøget fra 4 til 7 ti-
mer. Det gik fint med den forøgede arbejdstid. 5 timer af arbejdstiden brugte hun
på aktiviteter for brugerne og resten blev brugt på administrativt arbejde mv. Hun
forestod selv fire aktiviteter for brugerne. Det omfattede bl.a. svømning. Hun var
alene ved afvikling af de aktiviteter, som hun stod for. Hun har aldrig fået en
advarsel eller lignende af foreningen.

I begyndelsen af august 2019 fik hun udleveret en telefon af foreningen. Det blev
understreget over for hende, at telefonen ikke måtte løbe tør for strøm. Det var et
problem for hende, at hun skulle være tilgængelig på telefonen hele tiden.

Hun havde i oktober 2019 et møde med Vidne 1 og Vidne 2. Han havde selv bedt
om mødet for at tale om problemerne med at have telefonen og at gennemføre den
kommende årlige livredderprøve. På mødet fandt de en løsning på telefon-
problematikken. De fandt ikke en løsning på svømmeaktiviteten. Hun foreslog på
mødet, at hun i stedet for svømning kunne stå for andre af foreningens aktiviteter.
Vidne 1 og Vidne 2 sagde, at dette skulle vendes i bestyrelsen, og at de ville vende
tilbage med et svar. Hun husker ikke, at de talte om hendes behov for en
kontaktperson på mødet.

Person 2 begyndte at arbejde i foreningen den 1. oktober 2019. Han blev ansat som
frivillighedskoordinator og skulle som den eneste aktivitet stå for foreningens
aktiviteter med badminton.

Hun blev indkaldt til et møde den 6. november 2019. Hun fik på mødet oplyst, at
det efter drøftelse i bestyrelsen var blevet besluttet, at hun skulle opsiges. Hun fik i
den forbindelse at vide, at opsigelsen skyldtes, at hun ikke kunne tage den
kommende livredderprøve og derfor ikke kunne forestå foreningens svøm-
meaktivitet. Hun sagde, at hun ikke kunne forstå det. Hun blev ked af det. Hun fik
kort tid efter mødet tilsendt den skriftlige opsigelse med anbefalet brev. Hun er
ikke i tvivl om, at hun blev opsagt den 6. november 2019.

Han lavede facebookopslaget i ekstraktens side 105. Facebookgruppen er for
foreningens ansatte og brugere. Hun fik ingen reaktion på opslaget fra foreningen.



6

Hun havde ikke lyst til at vende tilbage til arbejdet i foreningen, da hun fik til-
buddet herom i ekstrakten side 113. Hendes tillid til foreningens ledelse var væk.
Hun blev overrasket over, at det nu var muligt for foreningen at tilbyde hende 7
timers administrativt arbejde.

Hun talte på et tidspunkt under sin ansættelse i foreningen med Vidne 2 og Vidne 1
om en situation, som hun havde haft med en bruger. Hun ønskede at få sparring
med hensyn til, hvordan hun skulle håndtere brugeren. Hun har aldrig sagt, at hun
ikke ville have noget med denne bruger at gøre. Hun har heller aldrig talt med
brugere om betaling af kontingent. Hun vidste ikke, hvilke brugere der havde
betalt kontingent, da det ikke var en del af hendes arbejdsopgaver.

Vidne 1 har forklaret, at hun er formand for foreningen. Det er frivilligt arbejde,
som hun udfører i foreningen. Hun er til daglig ansat som aktivitetsmedarbejder i
Institution i Kommune. I 2018 kom hun ind i foreningen som bestyrelsesmedlem.
Hun blev formand i 2019. Foreningen har til huse i Institution i By. Hun arbejder
4-5 timer om ugen i foreningen.

Foreningen blev startet i 1990’erne med henblik på gennem idræt at give borgere
med sindslidelser et øget velbefindende. Foreningen skulle ligne en almindelig
forening mest muligt. Foreningen blev derfor organiseret som en almindelig
idrætsforening med kontingentbetaling mv. Foreningen finansieres af § 18-mid-ler
fra Kommune (folkeoplysningslovens § 18). Der skal ansøges om midler hvert år
til foreningens aktiviteter.

Det var den tidligere idrætskoordinator i foreningen, Person 1, som i sin tid ansatte
Part 1. Person 1 var selv fleksjobber, men hun udførte også frivilligt arbejde i
foreningen.

Kommune besluttede med virkning fra den 1. januar 2019, at kommu-nens ansatte
ikke måtte bruge arbejdstid på foreningens aktiviteter. Det førte til, at den tidligere
formand stoppede. Der gik herefter politik i sagen, og det blev besluttet, at
kommunen støttede foreningen ved bl.a. at betale for Person 1's 12 ti-mer.

Person 1 sagde op pr. 31. maj 2019. Der skulle derfor ansættes en ny idrætskoordi-
nator. Det blev Person 2, som begyndte den 3. oktober 2019. Person 2 skulle
varetage arbejdsopgaverne i forhold til foreningens frivillige. Person 2 skulle også
varetage kontakten til samarbejdspartnerne. Han skulle som udgangspunkt ikke
selv stå for idrætsaktiviteter. Han måtte dog gerne stå for at udvikle nogle
aktiviteter. Da Person 2 begyndte, var han med til badmintonaktiviteterne for at
lære brugerne at kende. Det var hende, som stod for badmintonaktiviteterne.
Person 2 prøvede også at opstarte nogle fitnessaktiviteter.



7

Hun havde sammen med Vidne 2 et møde med Part 1 i forbindelse med forlængel-
sen af Part 1's ansættelsesforhold i foråret 2019. Mødet blev afholdt i april 2019.
På mødet drøftede de bl.a. arbejdstiden og endte med 7 timer. De talte om, at Part
1 skulle fortsætte med at forestå svømmeaktiviteten. Part 1 nævnte ikke, at hun
havde problemer med at fortsætte med aktiviteten, eller at hun ikke kunne tage liv-
redderprøven. Efter forlængelsen udførte Part 1 de aftalte arbejdsopgaver.

Foreningen har haft svømmeaktiviteten siden foreningens start. Som følge af
brugernes psykiske udfordringer er det svingende, hvor mange der deltager i
foreningens aktiviteter. Det gælder også for svømmeaktiviteten. Der kan derfor
godt være flere end 1-2 deltagere til svømning – måske 3-4 deltagere.

I september 2019 fortalte Part 1 for første gang, at hun havde det svært med livred-
derprøven. Hun tilbød, at hendes datter kunne hjælpe Part 1 med svømmeaktivi-
teten, så Part 1 kunne træne op til prøven.

Det var Part 1, der bad om mødet i oktober 2019. Part 1 fortalte på mødet, at hun
havde talt med sin jobkonsulent om sine skånebehov. Part 1 fortalte bl.a. om sit
behov for en kontaktperson, som hun kunne få fat på i arbejdstiden. Part 1 havde
en kontaktperson, men kontaktpersonen kunne ikke stå til rådighed, når Part 1 var
på arbejde. Part 1 fortalte også, om en telefonsamtale med en bruger, som havde
ført til, at hun havde fået et angstanfald. De aftalte, at Part 1 ikke skulle tale i
telefon med brugerne uden for arbejdstiden. De talte endvidere om, hvordan Part 1
i øvrigt kunne håndtere den pågældende bruger, og at foreningen ikke havde
mulighed for at tilbyde Part 1 en kontaktperson. De talte også om livredderprøven
på mødet. Part 1 sagde, at hun ikke ønskede at tage livredderprøven. Der er krav
om livredderprøve for at kunne forestå foreningens svømmeaktivitet. Der var ikke
andre livreddere i foreningen. Hun fortalte derfor Part 1, at hun ville tale med
bestyrelsen om det.

Spørgsmålet blev herefter drøftet i bestyrelsen. Hun havde ikke fastlagt sin
holdning til spørgsmålet forud for bestyrelsesmødet. Foreningen overvejede ikke at
standse svømmeaktiviteten i en periode. Det ville koste 400 kr. i timen at skaffe en
livredder udefra, og det havde foreningen ikke råd til. Foreningen spurgte andre
foreninger om hjælp til at forestå svømmeaktiviteten, men det var kun muligt at få
hjælp i en kortere periode. Foreningen var derfor nødt til at fastholde, at Part 1
skulle forestå svømmeaktiviteten.

Hun indkaldte herefter Part 1 til et møde den 6. november 2019, hvor hun, Part 1
og Vidne 2 deltog. Hun indledte mødet med at redegøre for, at foreningen efter
drøftelse i bestyrelsen ikke havde mulighed for at imødekomme Part 1's ønske om
at blive fritaget for svømmeaktiviteten. Part 1 blev ked af det og vred og forlod



8

herefter mødet. På vej ud ad døren sagde Part 1, at hun ikke havde mere at snakke
med foreningen om. Det blev derfor et kort møde.

Hun modtog senere samme dag en sygemelding på SMS fra Part 1. Efter mødet
talte de i foreningen om forløbet af mødet og endte med, at det var bedst for alle
parter, at Part 1 blev opsagt. Hun begyndte derfor at skrive den skriftlige opsi-
gelse, som Vidne 2 senere sendte til Part 1 med anbefalet brev. Hun begyndte at
skrive opsigelsen efter, at hun havde modtaget sygemeldingen fra Part 1. Hun for-
søgte at skrive opsigelsen på en pæn måde. Hun nævnte derfor ikke specifikt
svømmeaktiviteten, Part 1's angst og problemer med nogle af brugerne.

Da hun modtog brevet fra Det Faglige Hus, fik hun et chok. Foreningen havde
ikke midler til at betale en godtgørelse. Foreningens midler var øremærkede til
specifikke aktiviteter, og midlerne skulle betales tilbage, hvis de ikke blev an-
vendt til disse aktiviteter. For at redde foreningen fik hun af sin leder lov til at
bruge noget af sin arbejdstid i foreningen. Person 2 fik også lov til at forestå nogle
af foreningens aktiviteter. Vidne 2 påtog sig også yderligere aktiviteter. Det blev
derfor muligt at give Part 1 det tilbud, som fremgår i ekstraktens side 113, frem til,
at hendes 1-årige ansættelsesforhold udløb i foråret 2020.

Efter opsigelsen af Part 1 søgte foreningen en ny medarbejder til at varetage Part
1's opgaver. Timetallet var dog forhøjet i forhold til Part 1's.

Foreningen har i dag to lønnede med medarbejdere – Person 2 og Person 3. Person
2 er ansat som idrætskoordinator. Person 3 laver administrativt arbejde, herunder
bogføring, hjemmeside mv. Person 3 har også overtaget nogle af Part 1's opgaver,
herunder svømmeaktiviteten. Person 3 forestod således svømmeaktiviteten fra
januar 2020 og frem til corona-nedlukningen i marts 2020. Person 3 er ansat i
fleksjob. Foreningen ansatte endnu en fleksjobber på grund af foreningens ønske
om at have en social profil.

Stigningen i lønudgifter fra 2018 til 2019 skyldtes, at foreningen selv skulle betale
løn til medarbejderne efter Kommunes beslutning fra primo 2019. Posten
”vederlag instruktør” i regnskabet for 2019 dækker over skattefrit vederlag til
foreningens frivillige.

Hun har løbende under Part 1's ansættelsesforhold talt med hende om de ting, der
har været, herunder hendes håndtering af brugerne. Hun har ikke skrevet det ned,
når der har været problemer.

Vidne 2 har forklaret, at hun er kasserer i foreningen. Hun har været kasserer i 3 år.
Det er frivilligt arbejde, som hun udfører. Hun får et skattefrit vederlag af
foreningen. Hun er ellers ikke aflønnet af foreningen. Hun tegner sammen med
Vidne 1 foreningen. Ud over sit arbejde som kasserer har hun stået



9

for foreningens aktivitet med skydning og har hjulpet til med andre aktiviteter.
Hun er førtidspensionist, da hun lider af PTSD.

Hun var involveret, da Part 1 fik forlænget sin ansættelse i foråret 2019. De havde
et møde med Part 1 i den forbindelse. Deres tidligere idrætskoordinator, Person 1,
havde sagt op, og de kunne derfor tilbyde Part 1 nogle flere timer. De talte på mø-
det om alle de aktiviteter, som Part 1 skulle stå for. Det drejede sig om bowling,
styrketræning, dans og svømning. Part 1 nævnte ikke, at hun var bange for livred-
derprøven. Hvis Part 1 havde sagt dette, havde foreningen nok overvejet at ansæt-
te en anden.

Part 1 stod herefter for de aftalte aktiviteter. Part 1 havde nogle episoder med
brugerne. De talte med Part 1 om, at det – som følge af de udfordringer, som
foreningens brugere har – kan være nødvendigt at ”trykke på pyt-knappen” . Det
var særligt en mandlig bruger, som det drejede om. De talte også med den
pågældende bruger om hans opførsel. Det skal være meget voldsomt, inden
foreningen bortviser brugere. Part 1 har også talt med en kvindelig bruger om
manglende kontingentbetaling. Brugeren gik til vidnet, hvilket Part 1 blev irriteret
over.

Foreningen har aldrig bedt Part 1 om at tage telefonen uden for arbejdstiden. Part 1
havde en telefon, og i starten havde hun også foreningens hovednummer. Hun
sagde til Part 1, at det var meget vigtigt, at telefonen ikke løb tør for strøm, så man
kunne se, hvis nogen havde ringet. Opkaldene kunne så besvares i arbejdstiden. Da
de kunne mærke, at Part 1 havde det svært med telefonen, blev der lavet en aftale
om, at vidnet og Part 1 byttede telefonnummer, og at Part 1 kunne viderestille sin
telefon til vidnet. De byttede nummer i august 2019. Det var ikke først efter mødet
i oktober.

På et tidspunkt efter sommerferien hørte hun fra Vidne 1, at Part 1 var nervøs for
livredderprøven. Vidne 1 havde i den forbindelse tilbudt, at Vidne 1's datter, som
hun også havde gjort første gang, kunne hjælpe Part 1 med svømmeaktiviteten.

I oktober 2019 bad Part 1 om et møde med Vidne 1 og vidnet. På mødet fortalte
Part 1, at hun ikke kunne tage livredderprøven. De sagde til Part 1, at de ville
drøfte det i bestyrelsen. Part 1 sagde også på mødet, at hun efter
fleksjobbevillingen skulle have en kontaktperson, som stod til rådighed for hende,
når hun var på arbejde. Det havde foreningen ikke været opmærksom på tidligere.
Part 1 sagde endvidere, at hun hellere ville fyres end at tage livredderprøven. De
talte ikke om telefon-problemerne på mødet.

Part 1's skånebehov blev herefter drøftet i bestyrelsen. De syntes i bestyrelsen, at
der var underligt, at Part 1 – kort efter, at hun have accepteret fortsat ansættelse –
nu kom og sagde, at hun ikke kunne udføre det aftale arbejde. Foreningen havde
ikke mulighed for at fritage Part 1 for svømmeaktiviteten, der er en vigtig akti-



10

vitet i foreningen, som har været med fra foreningens start. Der var i 2019 normalt
omkring 2-3 brugere, som deltog i svømmeaktiviteten. Person 2 kunne ikke
overtage opgaven, da han havde andre opgaver og ikke var livredder. Vidnet kunne
ikke svømme, og det kunne Vidne 1 kan heller ikke. De øvrige frivillige, der også
var brugere, var ikke egnet til at forestå svømningen og tage livredderprøve. Det
ville koste 400 kr. i timen at få en livredder udefra. Det havde foreningen ikke
økonomisk mulighed for. Drøftelsen i bestyrelsen endte med, at der skulle holdes
et møde med Part 1 for at finde en løsning.

På mødet den 6. november 2019 blev Part 1 orienteret om, at foreningen ikke kun-
ne imødekomme hendes ønsker. Part 1 blev herefter vred. De spurgte Part 1, om de
ikke kunne tale om det, men det ønskede Part 1 ikke. Part 1 forlod herefter mødet

Efter mødet blev der skrevet en fyreseddel til Part 1. Hun sendte fyresedlen til Part
1 om fredagen. Hun fandt en livredder fra en anden forening, som kunne forestå
svømmeaktiviteten frem til jul. Fra den 1. januar 2020 blev Person 3 ansat, og hun
varetog herefter svømmeaktiviteten som permanent løsning. Person 3 blev først
ansat med en arbejdstid på 10 timer, som senere blev sat op til 12 timer.

Vidne 1 skrev brevet til Det Faglige Hus i ekstraktens side 110. Vidnet havde set
svaret, inden det blev sendt. Hun blev rystet, da hun så svaret fra Det Faglige Hus i
ekstraktens side 111. Foreningen havde ikke penge til at betale det rejste krav, da
deres midler var øremærkede. De tænkte, at hvis foreningen genansatte Part 1, vil
det hele nok gå væk. Foreningen tilbød derfor Part 1, at hun kunne lave noget af
det administrative arbejde, som vidnet og Vidne 1 lavede. Vidnet kunne så i stedet
forestå bowling og være til stede ved svømning sammen med livredderen. Vidne 1
påtog sig nogle af Part 1's andre aktiviteter. De overtog også nogle af Part 1's
opgaver ud af huset. Det administrative arbejde, som foreningen tilbød Part 1,
svarerede reelt til 3-4 timer om ugen.

Posten ”lønninger” på 26.044 kr. i regnskabet for 2018 dækker over løn til Part 1
og Person 1. Foreningen havde valgt at betale 4 timer til Person 1 ved siden af den
løn, som hun på daværende tidspunkt fik fra kommunen. I 2019-regnskabet er
lønudgifterne væsentligt højere, idet foreningen bl.a. nu havde Part 1 og Person 1
ansat.

I april 2019 deltog hun i en MUS-samtale med Part 1. De talte ikke om
svømmeaktiviteten under samtalen.

Foreningen har i dag Person 2 ansat på 12 timer, hvoraf foreningen betaler 4 ti-
mer, mens resten betales af Institution. Foreningen har endvidere Person 3 ansat i
fleksjob på 12 timer, hvor foreningen betaler alle timerne. Der er 4-5 frivillige,
som får skattefrit vederlag af foreningen.



11

Person 2 blev den 1. oktober 2019 ansat som idræts- og frivilligkoordinator. I be-
gyndelsen brugte Person 2 en stor del af sin arbejdstid på komme ind i arbejdet.
Person 2 havde ikke aktiviteter med brugerne. Han hjalp dog måske nogle gange
med styrketræningsaktiviteterne. I 2020 begyndte han at stå for foreningens
badmintonaktiviteter.

Retsgrundlaget
Efter lov om forbud mod forskelsbehandling på arbejdsmarkedet m.v. (forskels-
behandlingslovens) gælder der et forbud mod forskelsbehandling af lønmodtagere
på grund af bl.a. handicap. Af lovens § 1, § 2 og § 2 a fremgår bl.a. følgende:

”§ 1. Ved forskelsbehandling forstås i denne lov enhver direkte eller indi-
rekte forskelsbehandling på grund af race, hudfarve, religion eller tro, po-
litisk anskuelse, seksuel orientering, alder, handicap eller national, social
eller etnisk oprindelse.

§ 2. En arbejdsgiver må ikke forskelsbehandle lønmodtagere eller ansøgere
til ledige stillinger ved ansættelse, afskedigelse, forflyttelse, forfremmelse
eller med hensyn til løn- og arbejdsvilkår.
Stk. 2. …

§ 2 a. Arbejdsgiveren skal træffe de foranstaltninger, der er hensigtsmæssi-ge
i betragtning af de konkrete behov for at give en person med handicap
adgang til beskæftigelse, til at udøve beskæftigelse eller have fremgang i
beskæftigelse, eller for at give en person med handicap adgang til uddan-
nelse. Dette gælder dog ikke, hvis arbejdsgiveren derved pålægges en
uforholdsmæssig stor byrde. Lettes denne byrde i tilstrækkeligt omfang
gennem offentlige foranstaltninger, anses byrden ikke for at være ufor-
holdsmæssig stor.”

Forbuddet mod forskelsbehandling på grund af handicap, herunder lovens § 2 a,
blev indsat i forskelsbehandlingslovens ved lov om 1417 af 22. december 2004,
som angik indsættelse af alder og handicap som kriterier i loven. Af lovforslaget til
lovændringen (lovforslag nr. L 92 af 11. november 2004) fremgår bl.a. følgende:

”I. Indledning

Med lovforslaget foreslås det at indsætte diskriminationskriterierne »han-
dicap og alder« i forskelsbehandlingsloven, således at lovens anvendelses-
område udvides til at omfatte et forbud mod forskelsbehandling på grund af
alder og handicap på arbejdsmarkedet. Endvidere foreslås en pligt for



12

arbejdsgiveren til at foretage rimelige tilpasninger for at sikre en person med
handicap adgang til beskæftigelse m.v. …

…

2. Baggrund for forslaget

Forslaget gennemfører den resterende del af Rådets direktiv 2000/78/EF om
generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til be-
skæftigelse og erhverv, jf. EF-Tidende 2000, nr. L 303, s. 16 (beskæftigelses-
direktivet), i dansk ret, dvs. bestemmelserne om alder og handicap. Direk-
tivets øvrige forbud mod forskelsbehandling på grund af religion eller tro og
seksuel orientering blev gennemført ved lov nr. 253 af 7. april 2004 om
ændring af forskelsbehandlingsloven.

…

2.1.1. Direktivets særbestemmelser om handicap

Direktivets udgangspunkt er, at direkte og indirekte forskelsbehandling på
grund af handicap er forbudt, jf. artikel 2. Med henblik på at sikre over-
holdelse af princippet om ligebehandling indeholder direktivets artikel 5 en
selvstændig forpligtelse for arbejdsgiveren til i rimeligt omfang at foretage
tilpasninger. Tilpasningerne skal være hensigtsmæssige i forhold til den
handicappede persons konkrete behov. Arbejdsgiveren må dog ikke
pålægges en uforholdsmæssig økonomisk byrde. Hvis byrden lettes i
tilstrækkeligt omfang gennem foranstaltninger, der er normale elementer i
den pågældende medlemsstats handicappolitik, anses den ikke for at være
uforholdsmæssig stor.

Den forpligtelse, arbejdsgiveren har i henhold til artikel 5 til at foretage til-
pasninger, skal efter omstændighederne indgå i vurderingen af, hvorvidt en
person med handicap udsættes for indirekte forskelsbehandling, jf. arti-kel 2,
stk. 2, litra b.

…

Til nr. 11 [§ 2 a]
Bestemmelsen gennemfører direktivets artikel 5. Det foreslås at indsætte en
ny bestemmelse i loven, hvorefter arbejdsgiveren forpligtes til at foretage
tilpasninger for at give en person med handicap adgang til beskæftigelse m.v.
Samtidig forslås det at lovfæste, at en uforholdsmæssig stor byrde, der lettes
i tilstrækkeligt omfang i medfør af offentlige foranstaltninger, ikke anses for
at være urimelig byrdefuld.



13

Tilpasningsforpligtelsen vil alene være relevant i de tilfælde, hvor personen
med handicap har de nødvendige kvalifikationer for at kunne bestride det
pågældende job, med de eventuelle påkrævede tilpasninger. Arbejds-
miljøreglerne fastlægger allerede i dag, at der ved indretning af faste ar-
bejdssteder i givet fald skal tages hensyn til personer med handicap. Til-
pasningsforpligtelsen efter dette lovforslag indebærer således en yderligere
forpligtelse for arbejdsgiveren.

Formålet med bestemmelsen er at fastslå arbejdsgiverens forpligtelse til at
træffe de foranstaltninger, der er hensigtsmæssige i betragtning af de kon-
krete behov, den pågældende person med handicap har, for at få adgang til
arbejdsmarkedet, bibeholde en ansættelse og udvikle sig i sin stilling, således
som det er tilfældet for andre kolleger, der ikke er handicappede.
Bestemmelsen er central for at fastlægge omfanget af arbejdsgiverens for-
pligtelser til at træffe foranstaltninger i forhold til ansøgere med handicap og
allerede ansatte, der senere bliver handicappede. Når omfanget af de
foranstaltninger, der er påkrævet for at kunne vurdere, hvad der skal til for at
ansætte en person med handicap er afklaret, skal arbejdsgiveren, afhængig af
udgiftens størrelse, afholde denne. Ved vurderingen af, om arbejdsgiveren
pålægges en uforholdsmæssig stor byrde, skal der tages hensyn til, om det
offentlige dækker en del eller alle udgifter. Dækkes udgifterne i tilstrækkeligt
omfang af staten, anses byrden ikke for at være uforholdsmæssig stor.

Konsekvensen af lovforslaget vil derfor være, at en ansøger med handicap
fremover skal vurderes på lige fod med andre ansøgere. Det springende
punkt i forhold til en eventuel ansættelse vil være, om den tilpasning, der
skal foretages, vil være urimelig byrdefuld og derfor ikke kan kræves fore-
taget. Såfremt dette er tilfældet, vil arbejdsgiveren lovligt kunne afvise at
ansætte vedkommende.

Betragtningerne til direktivet giver en række fortolkningsbidrag m.h.t. hvilke
tilpasninger, der fx kunne komme på tale, og hvilke hensyn der vil kunne
indgå i vurderingen af, hvornår en byrde er uforholdsmæssig stor. I
betragtning 20 opregnes følgende eksempler på tilpasninger: Indretning af
lokaler eller tilpasning af udstyr, arbejdsmønstre, opgavefordeling, samt
adgang til uddannelse og instruktion. For tilpasningerne gælder, at de skal
være passende, dvs. effektive og praktiske. Betragtning 21 fastslår, at: ”Når
det vurderes, om disse tilpasninger medfører en uforholdsmæssig stor byrde,
bør der navnlig tages hensyn til de finansielle og andre omkostninger, der er
forbundet hermed, samt til organisationens eller virksomhedens størrelse og
finansielle midler samt muligheden for at opnå offentlige tilskud eller anden
støtte.”



14

Som eksempler på situationer, hvor der vil skulle overvejes tilpasninger kan
nævnes følgende:

Eksempel 1 : En arbejdsgiver stiller krav om kørekort. Der er ikke tale om et
chaufførjob, men et job, hvor det et par gange om ugen er nødvendigt at køre
til en anden afdeling af virksomheden. Blinde personer er i sagens natur
afskåret fra at kunne opfylde den betingelse. Ved vurderingen af, hvorvidt
der er tale om indirekte saglig begrundet forskelsbehandling af blinde
ansøgere, må det overvejes, hvor påkrævet den ønskede kvalifikation er. Er
den virkelig nødvendig, eller er den blot en fordel? Kunne en kollega i
virksomheden klare arbejdsopgaven for den blinde kollega? Resultatet vil
afhænge af de konkrete forhold, men eksemplet illustrerer de overvejelser,
det er nødvendigt at gøre sig, forinden en handicappet ansøger afvises.

Eksempel 2 : En person i kørestol, der også har mistet førligheden i sine ar-
me søger en stilling som juridisk sagsbehandler i et forsikringsselskab. Det er
utvivlsomt, at ansøgeren vil kunne bestride stillingen på nær skrive-
funktionen. Såfremt arbejdsgiveren ser bort fra ansøgeren alene på grund af
handicappet, vil det være direkte forskelsbehandling.

En afvisning af ansøgeren skal altså kunne begrundes i saglig indirekte
forskelsbehandling. Kravet om kendskab til tekstbehandling er en umid-
delbart neutral bestemmelse, men afskærer ikke desto mindre personer med
begrænset førlighed i kroppen fra traditionelle sagsbehandlingsjobs. Ved
vurderingen af, om der er tale om indirekte forskelsbehandling, må det
overvejes om kravet om kendskab til tekstbehandling er »objektivt be-
grundet i et legitimt formål og midlerne til at opfylde det er hensigtsmæs-
sige og nødvendige«. I eksemplet er kravet relevant, men arbejdsgiveren kan
ikke afvise ansøgeren af den grund, idet arbejdsgiveren nu også er forpligtet
til at undersøge, hvilke tilpasninger, der skal træffes, for at ansøgeren kan
fungere i stillingen. Afhængig af udgifterne, herunder mulighederne for at få
disse dækket af det offentlige, vil arbejdsgiveren skulle vurdere ansøgeren
med handicap på lige fod med andre kvalificerede ansøgere. Først når
mulighederne er undersøgt, vil arbejdsgiveren have opfyldt sine forpligtelser
i henhold til lovforslagets § 2a.”

Anbringender
Part 1 har anført, at hun blev opsagt fra sin ansættelse i foreningen Part A i strid
med forskelsbehandlingsloven, og at hun derfor har krav på en godtgørelse. Hun
har i hele ansættelsen passet sit arbejde tilfredsstillende, ligesom hun ikke har haft
sygefravær, modtaget advarsler eller



15

lignende. Foreningen angiver selv i opsigelsesskrivelsen, at hun var en dygtig
medarbejder. På opsigelsestidspunktet havde hun således i det hele passet sit
arbejde til fulde. Hun var derfor kompetent, egnet og disponibel til at varetage sin
stilling. Ultimo 2019 blev hun tiltagende nervøs, presset og angst over, at hun
skulle forny livreddercertifikatet i januar 2020. Forud for opsigelsen havde hun
flere gange spurgt, om hun kunne få lov til at erstatte den ugentlige svømmetime
med en anden arbejdsopgave. Foreningen har ikke har godtgjort, hvorfor hendes
skånebehov ikke med rimelighed kunne imødekommes. Tværtimod er det ved
foreningens tilbud af 29. november 2019 om fortsat ansættelse dokumenteret, at
foreningen kunne have imødekommet hendes ønske, hvis foreningen havde haft
viljen til det. Foreningen har derfor ikke iagttaget tilpasningsforpligtelsen efter
forskelsbehandlingslovens § 2 a.

Det er i retspraksis fastslået, at godtgørelsesniveauet efter forskelsbehandlings-
loven som udgangspunkt skal udmåles efter de retningslinjer, der har udviklet sig i
praksis på ligebehandlingsområdet, hvorefter minimumsgodtgørelsen alt-
overvejende udgør 6 måneders løn. Derudover gives der godtgørelser svarende til
9 eller 12 måneders løn. Hun blev opsagt som direkte følge af hendes handicap, og
det er en skærpende omstændighed, at foreningen relativt let kunne have tilpasset
stillingen. Når dette sammenholdes med hendes samlede anciennitet på ca. 1 år,
bør godtgørelsen udmåles svarende til 9 måneders indtægt. I op-gørelsen af
indtægten skal både lønnen fra foreningen og fleksløntilskuddet indgå. Det vil
være i strid med EU-retten, herunder effektivitetsprincippet, hvis godtgørelsen
alene udmåles på grundlag af den løn, som foreningen udbetalte til hende. Kun ved
at lade fleksløntilskuddet indgå, vil godtgørelsen få den fornødne pønale virkning.

Part A har anført, at opsigelsen af Part 1 ikke er sket i strid med
forskelsbehandlingsloven, og at hun derfor ikke har krav på en godtgørelse.
Foreningen har løftet bevisbyrden for, at hun ikke var kompetent, egnet og
disponibel til at varetage stillingen, og at der ikke foreligger nogen tilsidesættelse
af tilpasningsforpligtelsen. Det var en væsentlig forudsætning for ansættelsen af
Part 1 i den nye tidsbegrænsede stilling fra 16. maj 2019 til 15. maj 2020, at hun
kunne varetage idrætsaktiviteterne, herunder svømningen. Hun var bekendt
hermed og bekræftede dette forud for ansættelsen. Efterfølgende viste det sig, at
hun alligevel ikke var indstillet på at varetage svømningen, og at hun havde behov
for at have en person, som hun kunne tilkalde, når hun arbejdede. Selv om
svømmeaktiviteten kun udgjorde en time ud af hendes samlede arbejdstid på syv
timer, var svømning en vigtig del af ansættelsesforholdet. Svømning har altid
været en af de tilbudte aktiviteter i foreningen, og der var ikke andre, der kunne
varetage den, da ingen andre havde livredderprøven. Foreningen havde ikke
mulighed for at imødekomme de skånebehov, som hun angav, og som gik langt ud
over, hvad foreningen som en lille forening havde mulighed for og var forpligtet til
at imødekomme. Skånebe-



16

hovene indebar i realiteten, at hun ikke kunne varetage den stilling, hun var ansat
til. Tilbuddet om, at Part 1 eventuelt kunne arbejde på kontoret i resten af
ansættelsesperioden, var en mulighed, der opstod i forbindelse med den
midlertidige løsning, som blev fundet efter hendes sygemelding. Løsningen var
ikke holdbar over længere tid.

For det tilfælde, at landsretten måtte nå frem til, at Part 1 skal tilkendes en
godtgørelse, kan denne maksimalt udgøre 6 måneders løn. Godtgørelsen skal alene
beregnes på grundlag af foreningens faktiske lønudgift uden indregning af
fleksløntilskuddet. Dette udmålingsgrundlag opfylder fuldt ud EU-rettens krav om
effektiv implementering og afskrækkende virkning. En godtgørelse på 25.291,98
kr., svarende til 6 måneders løn fra foreningen, vil således gøre et betydeligt
indhug i foreningens meget beskedne økonomi, der er præget af, at foreningens
aktiviteter i udstrakt grad er baseret på frivillige aktiviteter.

Landsrettens begrundelse og resultat
Parterne er enige om, at Part 1 er handicappet i forskelsbehandlingslovens
forstand.

Efter at have været i virksomhedspraktik i foreningen i ca. 10 måneder i forbin-
delse med jobafklaringsforløb bevilligede kommunen den 19. november 2018
midlertidigt fleksjob 4 timer om ugen hos foreningen. Det fremgår af bevillingen,
at Part 1's skånebehov i form af bl.a. nedsat tid, behov for fast struktur, tydelige og
rolige rammer, støtte i forhold til grænsesætning, undgå stress og en fast
kontaktperson kunne opfyldes. Den 5. december 2018 blev ansættelseskontrakten
herefter oprettet. Den 14. maj 2019 ændrede jobcentret bevillingen til midlertidigt
fleksjob hos foreningen 7 timer om ugen, og der blev udfærdiget en ny
ansættelseskontrakt, der skulle gælde fra den 15. maj 2019 til den 15. maj 2020.
Skånebehovene var ikke ændret i den nye bevilling.

Den 6. november 2019 blev Part 1 opsagt med virkning fra den 31. december 2019
med den begrundelse, at foreningen ikke kunne efterleve Part 1's skånebehov. Part
1 har anlagt sag mod foreningen, idet hun mener, at opsigelsen er i strid med for-
skelsbehandlingslovens § 2, og at foreningen derfor skal betale hende en godt-
gørelse efter lovens § 7. Sagen er blevet henvist til landsretten som principiel, idet
godtgørelsen efter Part 1's opfattelse skal fastsættes til 9 måneders løn inklusive
tilskuddet fra kommunen og ikke kun til den løn, som foreningen udbetalte til Part
1.

Part 1's arbejdsgiver er en lille forening med ca. 90 psykisk sårbare medlemmer og
en beskeden økonomi. Foreningen modtager støtte



17

fra Kommune og DGI, og foreningens aktiviteter er i høj grad baseret på frivilligt
arbejde. Det fremgår af forklaringerne afgivet af to af foreningens
bestyrelsesmedlemmer, at foreningen har en social profil, og derfor var den per-
son, der blev ansat efter Part 1 også i fleksjob. Små foreninger, der ansætter
personer i fleksjob, skal overholde forskelsbehandlingsloven, men ved vurderingen
af om reglerne, f.eks. om iagttagelse af tilpasningsforpligtelsen, er overholdt,
spiller arbejdsgiverens størrelse ind.

Det kan efter bestyrelsesmedlemmernes forklaring lægges til grund, at foreningen
ikke ville have forlænget ansættelseskontrakten i foråret 2019, hvis Part 1 på dette
tidspunkt havde meddelt, at hun ikke ønskede at tage en ny livredderprøve i januar
2020, idet Part 1 var den eneste, der kunne stå for denne aktivitet, og foreningen
lagde stor vægt på at kunne tilbyde medlemmerne svømmeaktiviteten, og
foreningen havde ikke mulighed for at betale livredder for at være til stede.
Landsretten lægger derfor til grund, at Part 1 ikke i foråret 2019 tilkendegav, at
hun ikke på ny ville tage livredderprøven.

På foranledning af Part 1 var der ultimo oktober 2019 et møde med deltagelse af
Part 1, Vidne 1 og Vidne 2. På mødet gjorde Part 1 det klart, at hun på grund af
angst ikke ville tage livredderprøven i januar 2020, og det kan endvidere lægges til
grund, at Part 1 også gjorde opmærksom på behovet for at kunne tilkalde en person
de 7 timer, hun var på arbejde, hvis hun havde brug for det.

Efter afholdelse af et bestyrelsesmøde var der den 6. november 2019 et opfølg-
ningsmøde, og Part 1 fik på mødet at vide, at foreningen ikke havde andre, der
kunne tage sig af svømmeaktiviteten, og at foreningen ikke havde ressourcer til at
stille en person til rådighed, som Part 1 kunne få fat på, når hun var på arbejde.
Part 1 fik også at vide, at hun risikerede at blive afskediget, hvis hun fastholdt ikke
at ville tage livredderprøven og fastholdt kravet om, at der skulle være en person
til rådighed for hende, når hun var på arbejde. Da Part 1 fastholdt kravene, blev
hun opsagt, idet foreningen ikke kunne opfylde skånebehovene.

Part 1 blev opsagt på grund af sit handicap, og det er derfor foreningen, der har
bevisbyrden for, at opsigelsen ikke var begrundet i handicappet, jf.
forskelsbehandlingslovens § 7 a, og at foreningen ikke havde mulighed for ved
hjælp at tilpasningsforanstaltninger at imødekomme skånebehovene.



18

Det kan efter bevisførelsen lægges til grund, at der ikke var andre tilknyttet for-
eningen, der kunne varetage svømmeundervisningen efter Part 1's tilkendegivelse,
ligesom det kan lægges til grund, at det ikke var muligt for foreningen at
imødekomme hendes behov for at kunne tilkalde en person fra foreningen, når hun
var på arbejde. Part 1 kunne ikke kræve, at foreningen betalte for en livredder, eller
at foreningen droppede svømmeundervisningen i en periode. Herefter finder
landsretten, at foreningen har løftet bevisbyrden for, at den ikke har handlet i strid
med forskelsbehandlingslovens § 2 og § 2 a ved at opsige Part 1. Der er ikke
grundlag for at tilsidesætte Vidne 1 og Vidne 2's forklaringer om baggrunden for,
at foreningen ville trække opsigelsen tilbage og tilbyde Part 1 at udføre
kontorarbejde frem til ansættelsesforholdets udløb, og dette er heller ikke udtryk
for, at foreningen havde mulighed for før opsigelsen at iagttage sin
tilpasningsforpligtelse.

Herefter frifindes foreningen for Part 1's krav om betaling af en godtgørelse, og
landsretten kommer således ikke til at tage stilling til sagens principielle
spørgsmål.

Efter sagens udfald skal 2B – Bedst og Billigst som mandatar for Part 1 i
sagsomkostninger betale 40.000 kr. til Part A til dækning af udgifter til
advokatbistand inkl. moms. Ud over sagens værdi er der ved fastsættelsen af
beløbet til advokat taget hensyn til sagens omfang og forløb.

THI KENDES FOR RET:

Part A frifindes.

I sagsomkostninger skal 2 B – Bedst og Billigst som mandatar for Part 1 inden 14
dage betale 40.000 kr. til Part A. Beløbet for-rentes efter rentelovens § 8 a.



Publiceret til portalen d. 15-06-2021 kl. 10:00
Modtagere: Mandatar 2B - Bedst og Billigst, Advokat (L) Morten Skov Tornbo,
Sagsøger Part 1, Advokat (H) Helene Amsinck, Sagsøgte Part A



div>

div>