Sagen drejer sig om opgørelsen af en fordring til udlæg på baggrund af gældsbrev mellem skyldner og kreditor. Kreditor har påstået sagen fremmet for det fulde beløb inklusiv fire rykkergebyrer.
Ret: Retten i Aalborg (1. instans)
Faggruppe: Fogedsag — Almindelig fogedsag
Sagsemner: Fogedret proces;
Pengekrav;

Retten i Aalborg







Den 25. maj 2018 kl. 08.38 blev fogedretten sat af 


Der blev foretaget FS 15-2398/2018

BASISBANK A/S
Teglholm Allé 15
2450 København SV
mod





Ingen indkaldt eller mødt.
Der blev fremlagt:
Mail af 8. maj 2018 fra rekvirenten til retten
Mail af 16. marts 2018 fra rekvirenten til retten.
Udskrift af opgørelse af forfalden saldo af 16. marts 2018

Sagen drejer sig om opgørelsen af en fordring til udlæg, på baggrund af
gældsbrev imellem skyldner,  0g Basisbank;
underskrevet af skyldner den 18. august 2017.

Retten afviste på fogedretsmødet af 7. maj 2018 at fremme sagen til
udlæg på baggrund af den af rekvirenten foretagne opgørelse, idet
retten ikke anså det for afklaret, om opkrævningen af 4 rykkergebyrer
imellem 1. november 2017 og 9. marts 2018 er i overensstemmelse med
rentelovens regler; idet det fremgår af rentelovens $ 9b, at der kun kan
kræves 3 rykkergebyrer pr. ydelse 1 et gældsforhold. Rekvirenten
anmodede om, at der afsagdes kendelse om spørgsmålet.

Parternes påstande

Rekvirenten har påstået sagen fremmet for det fulde beløb, inklusive
rykkergebyrer.

Skyldner havde ikke bemærkninger til spørgsmålet.

Sagens oplysninger

Det fremgår af det fremlagte; at skyldner den 1. november 2017 havde
betalt alle forfaldne ydelser på lånet. Den 1. december 2017 udebliver
betalingen af den forfaldne ydelse; der tilskrives herefter et rykkergebyr
den 12. december 2017. Der tilskrives yderligere rykkergebyr den 27.
december 2017, da betalingen fortsat udebliver. Den 2 januar 2018
afbetales på lånet med 1.683,22 kI., der er dog stadig en restance på

122,06 kr. efter betalingen. Betalinge n af 1. februar 2018 udebliver, 
hvorfor der den 9. januar 2018 tilskrives rykkergebyr nummer 3. Idet 
der fortsat ikke afbetales på lånet, tilskrives rykkegebyr nummer 4 den 
21. februar 2018, og lånet opsiges til indfrielse i sin helhed.  
 
 
Rekvirenten  har, ved processkrift af 8. maj 2018, henvist til rentelovens 
§ 9b og karnov -onlines note 57 til renteloven, hvoraf det fremgår, at der 
kan kræves 3 rykkerskrivelser for hver ydelse i et skyldforhold. På 
denne baggrund er det rekvirentens påstand, at skyldner i kke til 
stadighed har været i restance med det samme skyldforhold, idet der kun 
er pålagt 2 rykkere for den manglende betaling af 1. december 2017, og 
idet det ene af disse rykkergebyrer blev betalt ved indbetaling af 2. 
januar 2018. Det er herefter rekvir entens påstand, at de tre ubetalte 
rykkergebyrer omfatter 1 rykkergebyr for restancen af 1. december 
2017, og 2 rykkergebyrer for restancen af 1. februar 2018.  
 
Rekvirenten gør gældende, at rentelovens § 9b skal fortolkes således, at 
der kan henstå op til 3 ubetalte rykkergebyrer, og at der kan pålægges et 
nyt rykkergebyr, såfremt et udestående rykkergebyr betales.  
 
Med henvisning til rentelovens § 9a, stk. 1 gør rekvirenten gældende, at 
de pålagte rykkergebyrer er rimelige omkostninger til udenretlig 
inddr ivelse af fordringen, idet alternativet til at pålægge 
rykkergebyrerne, ville være at sende sagen til inkasso med 
inkassoomkostninger for skyldner til følge.  
 
Rekvirenten påstår at en fortolkning af rentelovens § 9b, som forhindrer 
at der pålægges yderlige re rykkergebyrer, efter der er sket betaling af et 
eller flere gebyrer, begrænser kreditors ret til rimelig kompensation for 
inddrivelse af forsinkede betalinger. Rekvirenten gør gældende, at en 
sådan fortolkning af rentelovens § 9b vil medføre, at debitor , ved at 
udlade at betale et lovligt pålagt rykkergebyr, kan undgå fremadrettet at 
ifalde rykkergebyrer ved forsinket betaling. Det er rekvirentens 
holdning at dette strider imod rentelovens § 9a og § 9b, idet det vil være 
til hinder for, at kreditor opnår  dækning for rimelige omkostninger til 
inddrivelse, og da det vil føre til, at fordringer bliver taget til inkasso på 
et tidligere tidspunkt, med yderligere omkostninger for skyldner til 
følge.  
 
Med henvisning til VLK af 6. september 2013, B -1466 -13, 13. a fdeling 
finder rekvirenten, at da der i nærværende sag er betalt mere end 
ordinære afdrag, og at der dermed er betalt af på rykkerne, hvorfor 
retspraksis skal forstås på den måde, at der kan tilskrives yderligere 
rykkergebyrer for senere restance.  
 
Kendels e 
 
Fogedretten lægger til grund, at sagens afgørelse afhænger af 
fortolkningen af rentelovens § 9b, stk. 2, 2. pkt., idet spørgsmålet under 
nærværende sag er, om skyldner kan anses for til stadighed at have 
været i restance med betalingerne, inden for en  sammenhængende 
periode fra 1. december 2017 til 9. marts 2018.  
 
Rentelovens § 9b blev oprindelig indsat som § 9a, ved lov nr. 462 af 7. 
juni 2001 om ændring af lov om renter ved forsinket betaling mv. (loft

over rykkergebyrer mv. i forbrugerforhold). Af l ovforslagets 
bemærkninger (Lovforslag nr. 132 af 13. december 2000) fremgår:  
 
”… 
3. Lovforslagets udforming  
… 
 
3.4 …  
Skyldes det blot en forglemmelse eller lignende, at skyldneren ikke har betalt til tiden, 
vil det som regel være nok at rykke én gang. Er  det nødvendigt med flere rykkere, vil 
det ofte skyldes, at forbrugeren ikke kan betale. Ved fremsendelse af flere rykkerbreve 
kan kreditor bl.a. advare skyldneren om omkostningerne, hvis der iværksættes retslig 
inkasso. Har forbrugeren efter fremsendelse af flere rykkerbreve stadig ikke betalt, 
tjener det imidlertid normalt ikke noget rimeligt formål, at den erhvervsdrivende blot 
bliver ved med at sende rykkerskrivelser. I stedet bør der enten søges indgået en aftale 
om henstand og afdragsvis afvikling af gælden eller skrides til sagsanlæg eller 
tvangsmæssig inddrivelse gennem fogedretten, hvis betingelserne herfor er opfyldt.  
    Det foreslås på denne baggrund at supplere bestemmelsen om et loft over 
rykkergebyrets størrelse for så vidt angår den enkelte r ykkerskrivelse med regler om, 
hvor mange rykkere den erhvervsdrivende kan kræve betaling for. Det foreslås, at den 
erhvervsdrivende skal kunne kræve gebyr for op til 3 rykkerskrivelser, således at det 
samlede rykkergebyr højst kan blive på 300 kr. Hertil k ommer eventuelt et 
inkassogebyr på 100 kr., hvis sagen overdrages til advokat eller inkassobureau mv . 
… 
 
Bemærkninger til lovforslagets enkelte bestemmelser  
 
Til § 1 …  
Til nr. 3 …  
 
De foreslåede regler regulerer ikke spørgsmålet om, hvilke inddrivelsesskri dt en 
kreditor kan foretage. Bestemmelsen indebærer således ikke, at der altid skal sendes 3 
rykkerbreve til en forbruger, før sagen eventuelt overgives til inkasso eller der 
anlægges sag ved domstolene. De foreslåede regler regulerer heller ikke spørgsmål et 
om, hvorvidt den erhvervsdrivende kan kræve erstatning for sagsomkostninger i 
forbindelse med retslig inddrivelse eller salærudgifter mv. til tredjemand, der har 
inddrevet fordringen på den erhvervsdrivendes vegne  
… 
Den foreslåede begrænsning, hvorefter  der højst kan kræves gebyr for 3 
rykkerskrivelser, gælder for hver enkelt ydelse i skyldforholdet. Betaler forbrugeren 
f.eks. ikke maj måneds ydelse i et lejeforhold, kan kreditor sende op til 3 gebyrbelagte 
rykkerbreve i den anledning, og gentager mislig holdelsen sig i oktober, kan der som 
udgangspunkt også kræves gebyr for 3 rykkerbreve vedrørende denne rate.  
Der kan dog ikke kræves gebyr for mere end i alt 3 rykkerskrivelser inden for en 
sammenhængende periode, hvor skyldneren til stadighed har været i restance 
vedrørende det samme skyldforhold, uanset om restancerne vedrører forskellige 
ydelser. Denne begrænsning vil kunne have betydning ved pengelån og andre løbende 
kontraktforhold med ydelser, der forfalder regelmæssigt. Hvis forbrugeren f.eks. ikke 
betaler maj måneds ydelse på et lån, men betaler den fastsatte ydelse de følgende 
måneder, dog uden at berigtige restancen, vil kreditor kunne betragte den ydelse, der 
betales af forbrugeren i juni måned, som maj måneds ydelse, således at forbrugeren 
kommer  i restance med juni måneds ydelse, og så fremdeles. Den foreslåede 
bestemmelse indebærer, at kreditor i en sådan situation ikke vil kunne sende 3 
gebyrbelagte rykkerskrivelser vedrørende maj måneds ydelse og derefter yderligere 3 
vedrørende juni måneds yd else osv.  
… 
Det foreslås i stk. 4,  at reglerne om rykkergebyr og inkassogebyr ikke skal kunne 
fraviges til skade for forbrugeren ved aftale eller ved handelsbrug eller anden 
sædvane. Der kan således ikke gyldigt aftales et højere gebyr. Reglerne om 
rykkerg ebyrer mv. gælder i øvrigt kun i det omfang, andet ikke er bestemt ved eller i 
henhold til lov, jf. herved rentelovens § 1, stk. 2, 2. led (som ikke ændres), og jf. som 
eksempel på en særlig gebyrregel bl.a. lejelovens § 93, stk. 2 ”

Retten finder, på baggrund af bemærkningerne til Lovforslag nr. 132 af 
13. december 2000, at bestemmelsen i rentelovens § 9b’s formål dels er 
at sikre kreditor adgang til dækning af en rimelig rykningsprocedure, 
hvor det tjener et rimeligt formål at påmind e debitor om at der er en 
restance. I et tilfælde hvor debitor, på trods af tre rykkergebyrer, ikke er 
i stand til at bringe restancen til ophør, må det anses for tvivlsomt, om 
rykningen fortsat har et rimeligt formål. På baggrund af 
bemærkningerne særligt  angående den nuværende rentelov § 9b, stk. 2, 
2. pkt. finder retten at bestemmelsen må forstås sådan, at hvor 
”skyldneren inden for en sammenhængende periode til stadighed været i 
restance vedrørende samme skyldforhold”  må forstås således, at hvor 
skyldne ren ikke har kunnet udligne restancen, dvs. hvor skyldneren ikke er 
blevet ”lige med” kreditor, må skyldner anses for fortsat at være i restance, 
således at der ikke kan tilskrives mere end 3 rykkergebyrer. Fogedretten 
finder, at rentelovens § 9b, stk. 2, 2. pkt. har til formål at beskytte en 
forbruger, der ikke er i stand til at betale en restance, imod at der rykkes 
formålsløst for en betaling, som forbrugeren ikke ser sig i stand til at 
udligne.  
I retspraksis har Vestrelandsret i V.L.K. af 15. april 201 1 i kære 13. afd. B -
0735 -11 fundet at, da der ikke blev afbetalt månedligt på et gældsforhold i 
en sammenhængende periode fra 11. januar 2010 til 4. oktober 2010, kunne 
fordringshaver kun tilskrive kravet 3 rykkergebyrer. I V.L.K af 6. 
september 2013, B -1466-13, 13. afdeling fandt landsretten at der, selvom 
der var afbetalt på de ordinære ydelser, ikke kunne tilskrives mere end 3 
rykkergebyrer for forsinket betaling i hele perioden fra 1. januar 2008 til 
september 2010, idet skyldner til stadighed havde vær et i restance med 3 
rykkere fra januar 2008. På denne baggrund finder retten, at uanset om 
restancen beror på manglende betaling af ordinære afdrag, eller manglende 
betaling af pålagte rykkergebyrer, kan der, for en sammenhængende 
periode, udelukkende kræv es 3 rykkergebyrer, så længe debitor ikke er 
kommet ajour med gældsforholdet, sådan at der ikke er udestående 
restancer.  
Idet der i nærværende sag, efter betalingen af 2. januar 2018, ifølge den 
fremlagte saldooversigt, fortsat i låneforholdet var en forfalden restance på 
122,06 kr., finder retten, at skyldner til stadighed har været i restance i 
låneforholdet i en sammenhæn gende periode, dette uanset at betalingen den 
2. januar 2018 af kreditor anvendes til dækning af det den 12. december 
2017 tilskrevne rykkergebyr. Fogedretten finder at rentelovens § 9b, stk. 2, 
2. pkt. er til hinder for, at der imellem 1. december 2017, h vor debitor først 
kommer i restance, og 9. marts 2018, hvor sagen indgives til fogedretten, 
kan tilskrives mere end 3 rykkergebyrer, uanset at der er sket delbetaling. 
Idet rekvirentens bemærkninger om, at rykkerne er tilskrevet af hensyn til, 
at der ikke i stedet skulle tilskrives inkassoomkostninger, ikke findes at 
kunne føre til andet resultat,  
bestemmes:  
 
Sagen nægtes fremme for det opgjorte beløb.  
 
Sagen udsættes med henblik på at fremmes for det opgjorte beløb 
fratrukket 100 kr. i rykkergebyr.  
 
Fogedretten hævet.