Ankesag afvist i landsretten, da sagen ikke er af principiel karakter, og da heller ikke andre grunde i øvrigt taler for, at sagen skal behandles af landsretten
Ret: Østre Landsret (2. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Aftaler;

/

ØSTRE LANDSRET
DOM

afsagt den 30. august 2021

Sag BS-22533/2021-OLR
(21. afdeling)

Appellant, tidligere Sagsøger
(advokat Philip Lönborg)

mod

Appelindstævnte, tidligere Sagsøgte
(advokat Kirsten Bordinggaard)

Retten i Lyngby har den 31. maj 2021 afsagt dom i 1. instans (sag BS-
25690/2020-LYN).

Landsdommerne Kristian Porsager Seierøe, Katja Høegh og Malou Kragh Halling
har deltaget i sagens afgørelse.

Påstande
Appellant, tidligere Sagsøger, har gentaget sin påstand for byretten om at
indstævnte skal anerkende, at appellanten, som har underskrevet et gælds-brev på
kr. 150.000, ikke skylder noget til indstævnte.

Appelindstævnte, tidligere Sagsøgte, har nedlagt påstand om, at anken afvises
efter retsplejelovens § 368 a, subsidiært stadfæstelse.

Over for Appelindstævnte, tidligere Sagsøgtes påstand om afvisning har
Appellant, tidligere Sagsøger påstået ankesagen fremmet.

Appelindstævnte, tidligere Sagsøgte har til støtte for påstanden om afvisning
anført følgende:



/

2

”Sagen er ikke af principiel karakter, og Appellanten har ikke ved en
ændret påstand, nye anbringender eller nye beviser begrundet en anke,
der kan medføre et ændret resultat i Landsretten, hvorved sagen skal
afvises efter Retsplejelovens § 368a.

Appellanten har ved ankestævningen gjort den samme påstand og de
samme anbringender gældende som for byretten, hvilke er:

1) Gældsbrevet er underskrevet under trussel om vold og tvang,

2) Gældsbrevet dækker ikke over noget reelt økonomisk mellemværen-
de, og

3) Sagsøgte har ikke løftet bevisbyrden for grundlaget for gældsbrevet

Det er Indstævntes opfattelse, at nærværende sag angår spørgsmålet om
det af Appellanten underskrevne gældsbrev er retsstridigt frem-kaldt ved
personlig vold eller trussel om vold, jf. aftalelovens § 28.

Sagen angår ikke spørgsmålet om, hvorvidt Appellanten har oparbejdet
en gæld på DKK 150.000, eller et større eller mindre beløb, idet Appel-
lanten i bilag 10, side 7, hvilket bilag blev foreholdt Appellanten under
sagens behandling ved Retten i Lyngby, har erkendt gælden ved at op-
lyse over for politiet, at hun gerne ville lave en ordning med
Appelindstævnte, tidligere Sagsøgte om tilbagebetaling. Endvidere har
Appellanten ingen indsigelser mod gæl-den, førend at Indstævnte ønsker
at tage denne til inkasso.

Som det fremgår af ankestævningen var ingen til stede ved gældsbre-vets
underskrivelse udover parterne, og parterne er uenige om hændel-
sesforløbet, ligesom der er divergens mellem den skriftlige dokumenta-
tion og Appellantens udsagn. Bevisbedømmelsen ved en eventuel an-
kesag vil således skulle ske på baggrund af den skriftlige dokumenta-tion,
hvilket allerede er sket ved Retten i Lyngby.

Appellanten er i forbindelse med ankesagen kommet med følgende ”nye”
synspunkter og bilag:

- Appellanten giver i ankestævningen udtryk for, at Retten har lagt til
grund, at parterne har boet sammen fra 31. januar 2019 til foråret 2020,
hvilket er forkert. Derfor mener Appellanten, at Retten fejlagtigt har
konkluderet, at det ikke kan afvises som helt usandsynligt, at Appellan-
ten har oparbejdet en gæld til Indstævnte.

Hertil skal bemærkes, at det som udgangspunkt må anses for irrelevant
om Appellanten har oparbejdet en gæld til Indstævnte, idet Appellan-ten
har underskrevet et gældsbrev, og erkendt dette.

Såfremt det alligevel antages, at dette måtte have relevans, kan det kon-
stateres, at Retten i dommen lægger til grund, at parterne har haft et
”samliv” , og ikke at de var ”samlevende” . Endvidere, at parterne -
hvilket også fremgår af Indstævntes støttebilag 1 fra byretssagen - er



/

3

blevet kærester igen i januar 2019, samt at Appellanten under partsfor-
klaringen, og i de skriftlige beviser, har oplyst at være arbejdsløs og uden
penge, da de fandt sammen igen. Det må således lægges til grund, at
Indstævnte - også inden parterne flyttede sammen - afholdte udgifter for
Appellanten, som skal medtages ved vurderingen af, om Appellan-ten
kan have oparbejdet en gæld på DKK 150.000 til Indstævnte.

Synspunktet har således ingen relevans i forhold til en ny vurdering af
sagen.

For så vidt angår det i Ankestævningen anførte om grundlaget for det
skyldige beløb på DKK 150.000, så er dette ikke korrekt, og har i øvrigt
ingen relevans, idet gældsbrevet er underskrevet og erkendt. Derud-over
har dette allerede været drøftet under sagens behandling i byret-ten, og
der er ikke sidenhen kommet nye oplysninger eller nogen ny
dokumentation.

- For så vidt angår de fremlagte bilag 7 – 14, er disse - med undtagelse af
bilag 8 - en del af politirapporten. For så vidt angår bilag 7 og 10 mangler
endvidere dele af bilaget. Appellanten er flere gange blevet op-fordret til
at fremlægge politirapporten, idet Appellanten har henvist til denne som
dokumentation for det påståede. Appellanten har afvist og protesteret
mod fremlæggelsen af politirapporten, samt krisecenterer-klæringen, og
har oplyst følgende:

”Jeg har ikke ønsket at fremlægge det.
…..
Jeg har - på trods af sagsøgtes provokationer - netop besluttet ikke at
fremlægge disse og derfor har jeg heller ikke gjort mig bekendt med
disse.”

Appellanten har således aktivt valgt ikke at ville anvende det nu frem-
lagte materiale, som Appellanten havde kendskab til, og henviste til, ved
sagens behandling for byretten.

Derudover dokumenterer politirapporten ikke, at Appellanten har væ-ret
udsat for vold, eller trusler om vold.

Uagtet at politirapporten blev afvist fremlagt under sagens behandling
ved byretten blev dog tilladt, at Appellanten blev foreholdt de dele af
forklaringerne, som var afgivet til politiet omkring den påståede vold.

Af dommens side 4 fremgår Appellantens bemærkninger hertil:

” Det er korrekt, at hun ikke i forbindelse med afhøringer hos politiet har
givet oplysninger om, at der har været vold i forbindelse med
underskrivelse af et gældsbrev. Hun søgte om, at Appelindstævnte,
tidligere Sagsøgte skulle have et tilhold. Hun anmeldte ikke til politiet, at
hun var blevet truet til at skrive under på gældsbrevet, men hun fortalte
på krisecenteret, at hun var blevet truet til at skrive under på gælds-
brevet.”

Det er således anerkendt, at Appellanten ikke har orienteret politiet om
den påståede vold.



/

4

For så vidt angår bilag 8, som er det eneste nye bilag i sagen, er det uklart
hvornår de fleste af sms’erne er fra. Appellanten anfører, at sms-
korrespondancen er fra dagen efter at gældsbrevet blev underskrevet.
Appellantens partsforklaring om den dag gældsbrevet blev underskre-vet
var som følger jf. dommens side 4:

” Den 26. februar slog Appelindstævnte, tidligere Sagsøgte hende igen.
Appelindstævnte, tidligere Sagsøgte var oprevet, da hun kom hjem fra
arbejde. Appelindstævnte, tidligere Sagsøgte ville have et navn på den
person, hun havde været sammen med. Det ville hun ikke give ham.
Appelindstævnte, tidligere Sagsøgte sagde, at han havde sat en aflytning
op. Hun fik lussinger og blev revet i håret. Hun blev flået rundt i lej-
ligheden. Den eneste måde hvorpå, hun kunne få Appelindstævnte,
tidligere Sagsøgte til at falde ned, var ved at underskrive gældsbrevet.
Appelindstævnte, tidligere Sagsøgte skrev gældsbrevet i hånden på et al-
mindeligt stykke papir. Han sagde, at når hun havde skrevet under, kunne
hun få lov til at blive boende i lejligheden. Hun skrev under. Hun troede,
at hun så kunne bo lidt længere tid i lejligheden. Da hun havde skrevet
under, gik hun en tur med hunden, men hun fik ikke lov til at komme ind i
lejligheden igen. Appelindstævnte, tidligere Sagsøgte ville ikke lukke
hende ind, da hun kom tilbage. Han sagde grinende, at han havde snydt
hende.”

Bilag 8 afspejler frustrationer ved et forlist forhold, men kan ikke anses
for at være dokumentation for vold eller trusler om vold, allerede fordi
ingen af parterne i sms-korrespondancen nævner volden, eller noget om
tvang i forbindelse med underskriften, og dette på trods af, at kor-
respondancen sker kun 24 timer efter at det er foregået.

På baggrund af ovennævnte gøres det gældende, at der ikke er belæg for
en 2. instansbehandling af nærværende sag, idet der ikke er frem-kommet
nyt i sagen, som kræver en ny vurdering af Landsretten. Det er således
ikke udsigt til at sagen vil få et andet resultat for Landsretten, hvorfor
sagen bør afvises.

Endvidere bør henses til at Indstævnte er varigt syg med sklerose, samt at
Indstævnte er voldsomt oprevet over at blive beskyldt for at være
voldelig, og den fortsatte eksistens af sagen har således en væsentlig
negativ indvirkning på Indstævntes helbredstilstand.”

Appellant, tidligere Sagsøger har heroverfor anført følgende:

”Sagen skal ikke afvises fra behandling i Landsretten, idet

1) Dommen er baseret på et faktuelt urigtigt grundlag 2) Der er fremlagt
væsentlige nye oplysninger i f m anken 3) Sagen er principiel

Indstævnte lægger stor vægt på, at der findes et gældsbrev, og det vir-ker
som om at det alene skulle være tilstrækkeligt til at sagen skal afvi-ses.

Der findes et gældsbrev, og det er baggrunden for at sagen er rejst.
Indstævnte bruger en stor del af sit processkrift til at omtale de doku-
menter, indstævnte har modtaget fra politiet.



/

5

Materialet indeholder ca. 300 sider, og jeg fik oplysning om, at
indstævnte havde modtaget dette dagen inden hovedforhandlingen i
Retten i Lyngby.

Jeg har ikke haft noget ønske om at få indsigt i dette materiale, idet det
efter min opfattelse ikke er direkte relevant for spørgsmålet om gælds-
brevet.

Appellanten henvendte sig til politiet, fordi hun følte sig truet og stalket
af indstævnte, og derfor ønskede, at han fik et tilhold.

Politiet valgte at formane indstævnte om, at han ikke måtte kontakte
appellanten – og da det fungerede efter hensigten, blev der ikke med-delt
noget tilhold – bilag 12.

Appellantens henvendelse til politiet havde således ikke noget at gøre
med det gældsbrev, appellanten har underskrevet.

Indstævnte anfører i svarskriftet, at appellanten ikke har dokumenteret sin
økonomi, hvilket ikke er forståeligt.

Appellanten har dokumenteret, hvordan hun i perioden 2008 til 2011 har
betalt omkring kr. 575.000 til / for indstævnte, og har med bilag do-
kumenteret betalinger til indstævnte i den periode, hvor de har boet
sammen.

Hele indstævntes henvisning til politirapporten og appellantens mang-
lende fremlæggelse af denne, forekommer at være irrelevant for nær-
værende sag.

Nu har indstævntes advokat så haft succes med at få den udleveret fra
politiet, og derfor giver det mening at fremlægge dele af rapporten.
Sagens bilag 7 er nyt. Bilaget illustrerer meget beskrivende, hvilken
psykisk og fysisk vold, indstævnte har udsat appellanten for, og inde-
holder endvidere en beskrivelse af omstændighederne omkring appel-
lantens underskrift af gældsbrevet.

Ved underskrivelsen af gældsbrevet, var kun de to parter til stede, og der
er således ikke vidner, som kan afgive forklaring om forløbet. Ind-
klagedes søster har først vitterlighedspåtegnet gældsbrevet 4 dage se-
nere.

Det forekommer indlysende, at det er relevant, om gældsbrevet dækker
over et egentligt gældsforhold.

Sagt på en anden måde: Hvis det var 100 % klart, at appellanten ikke
skylder noget til indstævnte, ville gældsbrevet ikke i sig selv konstitue-re
et gældsforhold – og derfor er det relevant, at indstævnte ikke har
dokumenteret noget gældsforhold.

Det fremgår af dommen, at retten har gjort sig nogle tanker om dette
forhold, og derfor er det særdeles relevant, at retten har lagt til grund,



/

6

at samlivet – den periode, hvor parterne har boet sammen – har varet i 15
måneder, mens perioden kun var på ca. 8 måneder. Der er tale om et
faktuelt urigtigt grundlag (1) for den afsagte dom.

Frem til den 1. september 2019 havde appellanten sin egen lejlighed og
sædvanlig indkomst.

Appellanten har ved fremlæggelse af bilag 7 – og de øvrige bilag – tilve-
jebragt nyt materiale til oplysning af sagen (2)

Som bilag 15 fremlægges afhøring af appellantens veninde Vidne 4 som
til politiet forklarer, at appellanten havde tydelige mærker efter vold, da
appellanten kom til hendes hjem efter at være blevet smidt ud af den
fælles lejlighed, uden andet end en pung.

De fremlagte bilag kombineret med, at appellanten fandt det nødven-digt
at opholde sig på et krisecenter i 4½ måned, tegner et klart billede af den
psykiske og fysiske vold, appellanten har været udsat for.

Det er min opfattelse, at der er et principielt element i sagen (3), idet den
vold, der er begået i f m – og op til – underskrivelsen af gældsbre-vet, er
en kombination af psykisk og fysisk vold, og at det er nyt, at psykisk vold
anerkendes på linje med fysisk vold. Der findes imidlertid ikke megen
retspraksis omkring den psykiske vold.

Når det anføres i svarskriftet, at appellanten aktivt har valgt ikke at
fremlægge materiale, appellanten havde kendskab til, er det ikke kor-rekt.
Jeg modtog som nævnt politirapporten dagen inden hovedfor-handlingen,
og havde ingen mulighed for at sætte mig ind i den, og ap-pellanten selv,
har ikke haft kendskab til rapportens indhold, ud over den del, som
vedrørte hende selv.

Det gøres gældende, at der ikke er noget grundlag for indstævntes af-
visningspåstand og at der er reale grunde til at sagen skal behandles af
landsretten.”

Landsrettens begrundelse og resultat
Efter retsplejelovens § 368 a, stk. 1, kan landsretten afvise at behandle en sag i 2.
instans, hvis der ikke er udsigt til, at sagen vil få et andet udfald end i byretten, og
sagen ikke er af principiel karakter, eller andre grunde ikke i øvrigt taler for, at
sagen skal behandles af landsretten.

Landsretten finder af de grunde, som er anført af indstævnte, at der uanset de af
appellanten under ankesagen fremlagte nye bilag, og selvom det måtte kun-ne
lægges til grund, at parternes samliv har været kortere*), end det fremgår af
byrettens dom, ikke er udsigt til, at sagen vil få et andet udfald end i byretten.
Sagens udfald afhænger af en konkret vurdering af, om Appellant, tidligere
Sagsøger kan godtgøre, at underskrivelsen af det i sagen omhandlede gældsbrev er
rets-stridigt fremkaldt ved personlig vold eller ved trussel om øjeblikkelig anven-
delse heraf, jf. aftalelovens § 28. Sagen er derfor ikke af principiel karakter, og



/

7

da heller ikke andre grunde i øvrigt taler for, at sagen skal behandles af lands-
retten, afviser landsretten anken.

Efter sagens udfald, værdi og forløb skal Appellant, tidligere Sagsøger i
sagsomkost-ninger for landsretten betale 5.625 kr. til Appelindstævnte, tidligere
Sagsøgte. Beløbet er til dækning af udgifter til advokatbistand inkl. moms.

THI KENDES FOR RET:

Denne ankesag afvises.

I sagsomkostninger for landsretten skal Appellant, tidligere Sagsøger inden 14
dage betale 5.625 kr. til Appelindstævnte, tidligere Sagsøgte. Beløbet forrentes
efter rentelovens § 8 a.

*) Berigtiget i medfør af retsplejelovens § 221, stk. 1, side 6, 6. sidste linje, såle-
des at ”længere” rettelig skal være ”kortere” .

Østre Landsrets 21. afdeling, den 2. september 2021



/