Byrettens kendelse stadfæstes, så vidt den er påkæret
Ret: Østre Landsret (2. instans)
Faggruppe: Straffesag — Grundlovssag
Sagsemner: Strafferetlige sanktioner og andre foranstaltninger;

ØSTRE LANDSRETS RETSBOG









Den 4. september 2019 holdt Østre Landsret møde i retsbygningen; Bredgade 59, Køben -
havn.


Som dommere fungerede landsdommerne Ole Dybdahl, Inge Neergaard Jessen og Inge
Birgitte Møberg (kst:), førstnævnte som rettens formand.


Der foretoges


11. afd. nr. $-2319-19:
Anklagemyndigheden
mod


(advokat Andro Vrlic, besk.)




Ingen var indkaldt eller mødt.

Det tidligere fremlagte var til stede.


Advokat Andro Vrlic har på vegne af  kæret Københavns Byrets kendelse af
14. august 2019 (SS 90-19896/2019), hvorefter det bestemtes; at der udstedes en europæisk
arrestordre til brug for udlevering af 
0g  fra Holland
til Danmark.

- 2 - 
 
Advokat Andro Vrlic har i e-mail af 28. august 2019, der fremlagdes, anført følgen -
de: 
 
”Under kæremålet nedlægger jeg påstand om afvisning. Subsidiært ned lægger 
jeg påstand om, at anklagemyndighedens anmodning ikke tages til følge.  
 
I tillæg til det for byretten anførte bemærker jeg følgende:  
 
Jeg kan tilslutte mig anklagemyndighedens bemærkninger i mail af 20. august 
2019 om, at den foreliggende sag angår det spørgsmål, om de danske domstole 
er kompetente til at udstede en europæisk arrestordre (EAW).  
 
Spørgsmålet skal afgøres efter rådets rammeafgørelse af 13. juni 2002 om den 
europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlems -
statern e. 
 
Af afgørelsens art. 6 og 7 fremgår følgende:  
 
"Artikel 6  
Fastlæggelse af kompetente judicielle myndigheder  
1. Den udstedende judicielle myndighed er den judicielle myndighed i den ud -
stedende medlemsstat, der i henhold til denne medlemsstats lovgivning  er kom -
petent til at udstede en europæisk arrestordre.  
2. Den fuldbyrdende judicielle myndighed er den judicielle myndighed i den 
fuldbyrdende medlemsstat, der i henhold til denne medlemsstats lovgivning er 
kompetent til at fuldbyrde en europæisk arrestor dre. 
3. Hver medlemsstat underretter Generalsekretariatet for Rådet om, hvilken 
judiciel myndighed der er kompetent efter dens nationale lovgivning.  
 
Artikel 7  
Anvendelse af den centrale myndighed  
1. Hver medlemsstat kan udpege en central myndighed eller, hvis det er fore -
skrevet i dens retssystem, flere centrale myndigheder til at bistå de kompetente 
judicielle myndigheder.  
2. En medlemsstat kan, hvis det bliver nødvendigt på grund af dens retssystem, 
overdrage den administrative fremsendelse og modtagelse  af europæiske ar -
restordrer samt al anden officiel korrespondance i den forbindelse til sin eller 
sine centrale myndigheder.  
Medlemsstater, der ønsker at gøre brug af mulighederne i denne artikel, med -
deler Generalsekretariatet for Rådet oplysninger om de n eller de pågældende 
centrale myndigheder. Disse angivelser forpligter alle myndigheder i den ud -
stedende medlemsstat. ” 
 
Den danske repræsentation underrettede den 16. januar 2004 rådet om følgende 
(vedhæftet):  
 
"Vedr.: Underretning af Generalsekretariate t for Rådet om gennemførelse i 
dansk ret af R ådets rammeafgørelse af 13. juni 2002 om den europæiske ar -
restordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne 
(2002/584/RIA)...  
 
Artikel 6.3:

- 3 - 
 
 
I Danmark er følgende myndighed beføjet til henho ldsvis at udstede (jf. artikel 
6.1) og fuldbyrde (jf. artikel 6.2) en europæisk arrestordre:  
 
Justitsministeriet Slotsholmsgade 10 1216 København K telefon: +45 
33923340 telefax: +45 33933510 e -mail: jm@jm.dk  
 
Artikel 7.2:  
 
Udpegningen af Justitsministerie t som den kompetente judicielle myndighed, jf. 
rammeafgørelsens artikel 6.3, indebærer, at der ikke er behov for at udpege en 
central myndighed i henhold til rammeafgørelsens artikel 7."  
 
Jeg gør på den baggrund gældende, at kompetencen til at udstede en E AW i 
overensstemmelse med den helt klare og utvetydige tilkendegivelse fra den 
danske repræsentation (alene) tilkommer Justitsministeriet.  
 
Byretten har i sin kendelse henvist til bemærkningerne til lovforslaget om æn -
dring af udleveringsloven. Som det imi dlertid fremgår af loven og lovbemærk -
ningerne, angår udleveringsloven betingelserne for udlevering fra Danmark til 
udlandet  og ikke vice versa. Derfor er jeg ikke enig i, at bemærkningerne til 
udleveringsloven uden videre kan lægges til grund ved fortolkn ingen af, hvem 
der efter artikel 6 i rådets rammeafgørelse er den kompetente judicielle myn -
dighed.  
 
Under alle omstændigheder blev det ved underretningen af rådet slået fast, at 
Justitsministeriet i Danmark er den kompetente judicielle myndighed. Jeg be -
mærker herved, at underretningen er senere i tid end det fremsatte lovforslag, 
og at underretningen efter almindelige EU -retlige fortolkningsprincipper må 
have forrang for de danske lovbemærkninger.  
 
Endvidere bemærker jeg, den af byretten citerede passus f ra lovbemærkninger -
ne skal suppleres af de i lovbemærkningerne umiddelbart herefter følgende 
bemærkninger:  
 
"Justitsministeriet har imidlertid p å baggrund af rammeafgørelsen nærmere 
overvejet, om der i forbindelse med indførelsen af den europæiske arresto rdre 
kan være anledning til at gennemføre ændringer af reglerne for behandling af 
anmodninger om udlevering i disse nye sager. Justitsministeriet har bl.a. drøf -
tet dette spørgsm ål med repræsentanter fra Dommerforeningen, Domstolssty -
relsen, Rigsadvokaten , Statsadvokatforeningen, Politimesterforeningen og Kø -
benhavns Politi. Under drøftelserne var der enighed om, at kompetencen til at 
behandle sager i 1. instans om udlevering p å grundlag af den europæiske ar -
restordre (b åde for så vidt angår udstedelse n af en arrestordre og behandlin -
gen af en arrestordre udstedt af en anden medlemsstat) indtil videre bør place -
res hos Justitsministeriet, der i øvrigt har den centrale kompetence p å udleve -
ringsområdet. 
 
På baggrund af disse drøftelser er det Justitsm inisteriets opfattelse, at ministe -
riet indtil videre bør være den kompetente judicielle myndighed i relation til 
behandlingen i 1. instans af den europæiske arrestordre. Justitsministeriet 
lægger herved navnlig vægt p å, at det gennem en central placering  af kompe -

- 4 - 
 
tencen til at træffe afgørelse om udlevering i henhold til den europæiske ar -
restordre bl.a. vil kunne sikres, at der sker en ensartet behandling af disse sa -
ger. En central placering af beslutningskompetencen vil især være hensigts -
mæssig i en p eriode, hvor der endnu ikke foreligger en fast afgørelsespraksis i 
sager om den europæiske arrestordre. Hertil kommer, at Justitsministeriet i 
dag træffer afgørelse i alle sager om udlevering efter udleveringsloven og uan -
set rammeafgørelsen fortsat vil tr æffe afgørelse i alle sager om udlevering efter 
udleveringsloven til andre lande end EU -medlemsstater. Hensynet til en ensar -
tet administration af loven, hvad enten der er tale om udlevering til EU -
medlemsstater eller stater uden for EU taler derfor ligele des for, at Justitsmi -
nisteriet bør være den kompetente judicielle myndighed.  
 
Udpegning af Justitsministeriet som den kompetente judicielle myndighed in -
debærer, at der ikke er behov for at udpege en central myndighed i henhold til 
rammeafgørelsens artike l 7." 
 
Også efter lovbemærkningerne – hvis disse lægges til grund for fortolkningen – 
må det være Justitsministeriet, der alene er kompetent til at udstede en EAW.  
 
Med disse bemærk ninger gør jeg således gældende, at der principalt bør ske 
afvisning, da do mstolene ikke er kompetente til at udstede en EAW, og subsi -
diært, at anklagemyndighedens anmodning ikke bør tages til følge.”  
 
Anklagemyndigheden har i e-mail af 2. september  2019, der fremlagdes, anført føl -
gende:  
 
”Ved mail af 28. august 2019 har advoka t Andro Vrlic til brug for kæremålet 
fremsat bemærkning, om at kompetencen til at udstede europæiske arrestordrer 
alene tilkommer Justitsministeriet.  
 
Der henvises i den forbindelse til den underretning som Danmarks faste repræ -
sentation den 16. januar 200 4 afgav til Generalsekretariatet for Rådet i henhold 
til rammeafgørelsen 2002/584 art. 6.3, hvori det angives af Justitsministeriet er 
beføjet til at udstede en europæisk arrestordre. jf. rammeafgørelsens art. 6.1.  
 
Endvidere gøres det gældende, at idet ud leveringsloven alene vedrører udleve -
ring fra Danmark til udlandet, kan lovbemærkningerne ikke uden videre lægges 
til grund for fortolkningen af, hvem der er kompetent judiciel myndighed jf. 
rammeafgørelsens art. 6.  
 
For så vidt angår Danmarks underretning  i medfør af rammeafgørelsens art. 
6.3. skal det bemærkes, at spørgsmålet om, hvilken myndighed, der er udpeget 
som udstedende judiciel myndighed, skal afgøres efter national ret. Artikel 6.3. 
er således ikke er en gyldighedsforskrift for denne udpegning, men en praktisk 
foranstaltning, der gør det muligt for medlemsstaternes myndigheder at få op -
lyst, hvilke myndigheder der er udpeget som udstedende og fuldbyrdende judi -
cielle myndigheder i andre medlemsstater. Det afgørende for hvilken myndig -
hed, der er udpeget, er således dansk ret.

- 5 - 
 
Med hensyn til lovbemærkningerne til udleveringsloven (lovforslag nr. 168 af 
26. februar 2003) fremgår det under pkt. 4.2.1. ”Den kompetente myndighed” 
(matr. samling s. 47), som anført af byretten, at bl.a. domstolene må an ses for 
judicielle myndigheder. At udleveringsloven alene vedrører udlevering fra 
Danmark, ændrer ikke ved at domstolene i Danmark må anses for judicielle 
myndigheder i henhold til både rammeafgørelsens artikel 6.1. og 6.2. Det be -
mærkes i den forbindelse,  at lovbemærkningernes pkt. 4.2.1. henviser til både 
rammeafgørelsens art. 6.1. og art. 6.2. og til både udstedelse og behandling af 
arrestordrer.  
 
Det skal endvidere bemærkes, at opgaven med bl.a. at udstede europæiske ar -
restordrer, som også anført i ank lagemyndighedens anmodning til Københavns 
Byret af 13. august 2019, siden 1. juni 2016 har været henlagt til Rigsadvoka -
ten.  
 
Afslutningsvis skal det bemærkes, at EU -domstolen i afgørelse af 10. novem -
ber 2016, C -477/16 (Kovalkovas), har udtalt, at et org an henhørende under den 
udøvende magt, såsom et justitsministerium, ikke kan udpeges som udstedende 
judiciel myndighed i henhold til artikel 6.1. i Rådets rammeafgørelse om den 
europæiske arrestordre. Justitsministeriet kan således ikke være kompetent 
mynd ighed jf. rammeafgørelsens art. 6.1. ” 
 
Efter votering afsagdes  
 
k e n d e l s e  : 
 
Det fremgår af artikel 6, stk. 1 og 2, i Rådets rammeafgørelse af 13. juni 2002 om den eu-
ropæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne 
(2002/584/RIA), at den udstedende henholdsvis fuldbyrdende judicielle myndighed er den 
judicielle myndighed i henholdsvis den udstedende og fuldbyrdende medlemsstat, der i 
henhold til denne medlemsstats lovgivning er kompetent til at udstede en europæisk arres t-
ordre.  
 
Rammeafgørelsen er implementeret i dansk ret ved lov nr. 433 af 10. juni 2003 om æn -
dring af lov om udlevering af lovovertrædere og lov om udlevering af lovovertrædere til 
Finland, Island, Norge og Sverige (Gennemførelse af EU -rammeafgørelse om d en europæ -
iske arrestordre m.v.) . Kompetencen til at udstede europæiske arrestordrer og fremsende 
udleveringsbegæringer er imidlertid ikke nærmere lovreguleret.  
 
Følgende f remgår dog af afsnit 4.2.1 i de almindelige bemærkninger  til forslag  til lov om 
ændr ing af lov om udlevering af lovovertrædere (lovforslag nr. L 168 af 26. februar 2003):

- 6 - 
 
”Med hensyn til fastlæggelse af hvilke nationale myndigheder, der  skal varetage be -
handlingen af sager om udlevering i henhold til en  europæisk arrestordre, fastsætter 
rammeafgørelsens artikel 6, stk. 1, at  den udstedende judicielle myndighed er den ju -
dicielle myndighed i  det anmodende land, der efter national ret i dette land er kompe -
tent til  at udstede en europæisk arrestordre. Tilsv arende er den judicielle  myndighed i 
det anmodede land den judicielle myndighed, som efter  national ret i dette land er 
kompetent til at træffe af gørelse om udleve ring, jf. artikel 6, stk. 2.  
 
Definitionen af en judiciel myndig hed foretages på grundlag af national ret, og ram -
meafgørelsen indeholder ikke nærmere regler om,  hvilke myndigheder medlemssta -
terne skal udpege som kompetente  myndigheder. Det er dog en betingelse, at myn -
dighederne efter national  ret i det anmodende og anmodede land er judicielle m yn-
digheder. I  praksis betragtes domstolene og anklagemyndigheden som judicielle  
myndigheder, mens politimyndigheder normalt ikke vil være omfattet  af betegnelsen. 
I forbindelse med u dleveringsanmodninger vil anhol delsesbeslutningen og fængs -
lingskendelsen  i de fleste tilfælde være  afsagt af en domstol, mens beslutningen om 
at anmode om udlevering  enten træffes af justitsministerierne eller af den myndig -
hed, som har  truffet afgørelse om fængsling. ” 
 
Herefter er domstolene kompetente til at udstede en europ æisk arrestordre i medfør af 
rammeafgørelsens artikel 6, stk.  1, og landsretten stadfæster derfor byrettens kendelse , så 
vidt den er påkæret .  
 
T h i  b e s t e m m e s :  
 
Byrettens kendelse stadfæstes , så vidt den er påkæret . 
 
Sagen sluttet.  
 
Retten hævet . 
 
 
 
 
 
Udlænding