Landsrettens dom om lempelse af beskatning af vederlag efter ligningsloven eller efter dobbeltbeskatningsoverenskomst med Kina, stadfæstes
Ret: Højesteret (3. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Skat;

HØJESTERETS  DOM
afsagt torsdag den 11. maj 2023

Sag BS-22150/2022-HJR
(1. afdeling)

Appellant, tidligere Sagsøger
(advokat Martin Bekker Henrichsen)

mod

Skatteministeriet
(advokat Bodil Søes Petersen)

I tidligere instans er afsagt dom af Østre Landsrets 13. afdeling den 30. maj 2022
(BS-49382/2020-OLR).

I pådømmelsen har deltaget fem dommere: Michael Rekling, Thomas Rørdam,
Lars Hjortnæs, Ole Hasselgaard og Peter Mørk Thomsen.

Påstande
Appellant, tidligere Sagsøger, har gentaget sine påstande.

Indstævnte, Skatteministeriet, har påstået stadfæstelse.

Anbringender
Appellant, tidligere Sagsøger har supplerende anført navnlig, at den del af vederlagene, som
udgør fratrædelsesgodtgørelse, ikke er omfattet af ligningslovens § 7 U, da de er
udbetalt af det finske selskab Nokia Sales International OY og ikke af den danske
filial, Nokia Denmark. Fratrædelsesgodtgørelsen på 481.096 kr. skal der-for
skatteretligt kvalificeres efter statsskattelovens § 4 og ikke efter ligningslo-vens §
7 U.



2

Det er ikke korrekt, når landsretten anfører, at der ikke foreligger oplysninger om,
at han har betalt skat i Kina. Han har betalt skat og sociale bidrag i Kina, hvilket
også er dokumenteret for landsretten.

SKATs afgørelse er truffet på et forkert beløbsmæssigt grundlag. Prøvelse eller
korrektion heraf falder inden for rammerne af denne sag.

Skatteministeriet har supplerende anført navnlig, at det forhold, at de omtvis-
tede vederlag blev udbetalt af det finske selskab Nokia Sales International OY,
ikke ændrer på, at fratrædelsesgodtgørelserne er omfattet af ligningslovens § 7 U.
Appellant, tidligere Sagsøger indgik sin fratrædelsesaftale med Nokia Denmark,
filial af No-kia Sales International OY, som var registreret som filial af det finske
selskab Nokia Sales International OY. Den danske filial udgør ikke en selvstændig
juri-disk enhed, men er en integreret del af det finske hovedselskab. At udbetalin-
gen af de omtvistede vederlag er sket fra det finske selskab, indebærer derfor ikke,
at udbetalingerne ikke er foretaget af den virksomhed, hvori Appellant, tidligere
Sagsøger var ansat, jf. ligningslovens § 7 U, stk. 1, 2. pkt.

Der kan under sagen ikke inddrages spørgsmål om, hvorvidt selve grundlaget for
skatteansættelsen er forkert. En nedsættelse af den skattepligtige indkomst vil
alene kunne ske ved en genoptagelse af skatteansættelsen efter skatteforvalt-
ningslovens regler herom, og der er ikke anmodet om genoptagelse af skattean-
sættelsen eller i øvrigt i denne sag nedlagt en påstand, der kan føre til dette re-
sultat. Spørgsmålet om, hvorvidt betingelserne for genoptagelse er opfyldt, ville
være et nyt spørgsmål, der ikke kunne inddrages i sagen, jf. skatteforvaltnings-
lovens dagældende § 48, stk. 1 (nu stk. 2).

Højesterets begrundelse og resultat

Sagens baggrund og problemstillinger
Appellant, tidligere Sagsøger blev den 14. oktober 1998 ansat hos Nokia Danmark
A/S og blev den 15. marts 2011 udstationeret til Nokia (China) Investment Co. I
forbindelse med en virksomhedsoverdragelse i januar 2013 overgik hans
ansættelse med uændrede vilkår til Nokia Denmark, filial af Nokia Sales
International OY. Appellants, tidligere Sagsøger udstationeringsaftale udløb den
14. oktober 2013, og han indgik den 22. oktober 2013 en fratrædelsesaftale med
sin arbejdsgiver, hvorefter hans an-sættelsesforhold ophørte den 31. december
2013. I henhold til fratrædelsesafta-len modtog han inden udgangen af 2013 bl.a.
et vederlag for en såkaldt ”Grace/settling in period” , et beløb svarende til løn i en
opsigelsesperiode på seks måneder, en godtgørelse på to måneders løn under
henvisning til funktio-nærlovens § 2 a samt fratrædelsesgodtgørelser dækkende
henholdsvis fem må-neders arbejdsbetinget fratrædelsesgodtgørelse og to
måneders udvidet fratræ-delsesgodtgørelse.



3

SKAT har efter ligningslovens § 33 A, stk. 1, meddelt Appellant, tidligere
Sagsøger lempelse for så vidt angår løbende lønudbetalinger på 1.068.369 kr. ud
af den samlede indbe-rettede indkomst i 2013 på 2.203.816 kr. Ved landsrettens
dom fik Appellant, tidligere Sagsøger – i overensstemmelse med parternes
samstemmende påstande herom – med-hold i, at der skulle ske yderligere fuld
lempelse efter ligningslovens § 33 A med hensyn til bl.a. vederlaget
”Grace/settling in period” samt en forholdsmæs-sig del af lønnen i
opsigelsesperioden svarende til 33,5 ud af 182,5 måneder.

Sagen for Højesteret angår navnlig, om Appellant, tidligere Sagsøger har krav på
yderligere lempelse af indkomstbeskatningen for indkomståret 2013 med hensyn
til den fulde løn i opsigelsesperioden på seks måneder samt i alt ni måneders
fratræ-delsesgodtgørelse. Appellant, tidligere Sagsøger har gjort gældende, at der
skal ske lempelse i medfør af ligningslovens § 33 A, stk. 1, eller, såfremt dette
ikke imødekommes, efter dobbeltbeskatningsoverenskomsten mellem Danmark og
Kina.

Lempelse efter ligningslovens § 33 A
Højesteret tiltræder af de grunde, der er anført af landsretten, at der ikke er
grundlag for at indrømme Appellant, tidligere Sagsøger yderligere lempelse efter
ligningslovens § 33 A af den udbetalte løn i opsigelsesperioden. Højesteret er
således enig med landsretten i, at Appellants, tidligere Sagsøger
ansættelsesforhold i relation til spørgsmålet om lempelse efter ligningslovens § 33
A skal anses for ét ansættelsesforhold, og at der herefter skal ske en
forholdsmæssig skattemæssig fordeling af Appellants, tidligere Sagsøger løn i
opsigelsesperioden svarende til hans ansættelsesperiode i henholdsvis Danmark og
Kina. Højesteret finder som landsretten ikke grundlag for at fore-lægge spørgsmål
herom for EU-Domstolen.

Med hensyn til spørgsmålet om fratrædelsesgodtgørelserne finder Højesteret, at de
beløb på i alt 481.096 kr., som Appellant, tidligere Sagsøger fik udbetalt af Nokia
Sales Inter-national OY, der er hovedselskabet for den filial, som Appellant,
tidligere Sagsøger var ansat i, er omfattet af den særlige beskatning efter
ligningslovens § 7 U.

Højesteret finder, at fratrædelsesgodtgørelse efter ligningslovens ordlyd og for-
arbejder som udgangspunkt ikke er omfattet af adgangen til lempelse i lig-
ningslovens § 33 A, stk. 1.

Det gælder efter fast administrativ praksis, som denne er udtrykt i bl.a. SKATs
juridiske vejledning for 2022 og 2023, at der dog indrømmes lempelse efter lig-
ningslovens § 33 A for fratrædelsesgodtgørelse, hvis denne udelukkende hidrø-rer
fra et ansættelsesforhold i udlandet. Om betingelserne for lempelse efter lig-
ningslovens § 33 A, stk. 1, er opfyldt, vil herefter bero på en konkret vurdering af,
om fratrædelsesgodtgørelserne kan anses for erhvervet udelukkende som følge af
arbejdet udført i udlandet.



4

Højesteret finder, at fratrædelsesgodtgørelserne ikke kan anses for erhvervet
udelukkende som følge af arbejdet udført i Kina, men må anses for at være er-
hvervet som følge af Appellants, tidligere Sagsøger langvarige ansættelse i Nokia i
Danmark. Der kan herefter ikke gives lempelse efter ligningslovens § 33 A, stk. 1,
for fra-trædelsesgodtgørelserne.

Om anvendelse af dobbeltbeskatningsoverenskomsten mellem Danmark og Kina
Højesteret tiltræder af de grunde, der er anført af landsretten, at Kina ikke i medfør
af dobbeltbeskatningsoverenskomstens artikel 15, stk. 2, er tillagt eks-klusiv
beskatningskompetence med hensyn til de omhandlede vederlag. Lem-pelse af
beskatningen i henhold til dobbeltbeskatningsoverenskomsten forud-sætter
herefter, at der er betalt skat til Kina, som kan fradrages i indkomstskat-ten til
Danmark, jf. artikel 22, stk. 2.

Efter sagens forløb kan Højesteret ikke under den prøvelse, der skal finde sted,
tage stilling til, om der er betalt skat i Kina af de vederlag, der er omtvistet i sa-
gen.

Appellants, tidligere Sagsøger hjemvisningspåstand
Grundlaget for skatteansættelsen har ikke i øvrigt været genstand for behand-ling
ved skattemyndighederne. Højesteret tiltræder allerede på den baggrund, at det
falder uden for domstolsprøvelsen, om de anvendte beløb for indkomst-året 2013
er forkerte.

Konklusion og sagsomkostninger
Højesteret stadfæster landsrettens dom.

Efter sagens udfald skal Appellant, tidligere Sagsøger i sagsomkostninger for
Højesteret betale 60.000 kr. til Skatteministeriet til dækning af udgifter til
advokatbistand.

THI KENDES FOR RET:

Landsrettens dom stadfæstes.

I sagsomkostninger for Højesteret skal Appellant, tidligere Sagsøger betale 60.000
kr. til Skatte-ministeriet.

De idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne høje-
steretsdoms afsigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.