Landsretten kunne ikke afvise sag mellem ekskærester om gyldighed af underskrevet gældsbrev, hvorfor Højesteret ophævede landsrettens dom og hjemviste sagen til genbehandling ved landsretten
Ret: Højesteret (3. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Aftaler;

/

HØJESTERETS   KENDELSE
afsagt torsdag den 10. november 2022

Sag BS-6145/2022-HJR

Kærende, tidligere Appellant
(advokat Philip Lönborg)

mod

Indkærede, tidligere Appelindstævnte
(advokat Kirsten Bordinggaard)

I tidligere instanser er afsagt dom af Retten i Lyngby den 31. maj 2021 (BS-
25690/2020-LYN) og af Østre Landsrets 21. afdeling den 30. august 2021 (BS-
22533/2021-OLR).

Dommerne Jens Peter Christensen, Lars Hjortnæs og Jens Kruse Mikkelsen har
deltaget i denne afgørelse.

Påstande
Kærende, tidligere Appellant har nedlagt påstand om, at landsrettens dom
ophæves, og sagen hjemvises til landsretten til fornyet behandling.

Indkærede, tidligere Appelindstævnte har påstået stadfæstelse.

Sagsfremstilling
Parterne var kærester første gang fra 2006-2008 til 2018. De boede ikke sammen i
den periode. Kærende, tidligere Appellant hjalp Indkærede, tidligere
Appelindstævnte økonomisk i årene 2008-2011.

I starten af 2019 blev parterne kærester igen, og den 1. september 2019 flyttede
Kærende, tidligere Appellant og hendes datter ind hos Indkærede, tidligere
Appelindstævnte i hans lejlighed. Kærende, tidligere Appellant havde mistet sit
job og var sygemeldt ef-



/

2

ter en større operation. Der havde været tale om, at når Kærende, tidligere
Appellant fik et arbejde skulle hun betale 10.000-14.000 kr. om måneden til
almindelig husholdning. Der er uenighed om, hvorvidt parterne ellers havde talt
om øko-nomi.

I december 2019 opdagede Indkærede, tidligere Appelindstævnte, at Kærende,
tidligere Appellant fortsat havde kontakt med sin tidligere kæreste, og mellem jul
og nytår smed han hende ud af lejligheden. Kærende, tidligere Appellant flyttede
tilbage i lejligheden i januar 2020. I januar-februar 2020 opdagede Indkærede,
tidligere Appelindstævnte, at Kærende, tidligere Appellant fortsat var ham utro.

Kærende, tidligere Appellant skrev under på et håndskrevet gældsbrev dateret 26.
april 2020, hvoraf fremgår, at hun skylder Indkærede, tidligere Appelindstævnte
150.000 kr. Ved underskrivelsen, som foregik i Indkæredes, tidligere
Appelindstævnte lejlighed, var alene Kærende, tidligere Appellant og Indkærede,
tidligere Appelindstævnte til stede.

På et tidspunkt herefter var parterne oppe hos Indkæredes, tidligere
Appelindstævnte søster, Vidne 1, der boede i samme ejendom, som Indkærede,
tidligere Appelindstævnte. Hun skrev under på gældsbrevet som
vitterlighedsvidne. Der er af-givet forskellige forklaringer om, præcis hvornår og
hvordan dette forløb.

Efter en periode, hvor Kærende, tidligere Appellant boede delvist hos veninder,
slut-tede parternes kæresteforhold den 28. april 2020.

Af krisecentererklæring dateret 29. juni 2020 og skrevet på vegne af Vidne 2,
fremgår bl.a., at krisecenteret den 4. maj 2020 havde visitati-onssamtale med
Kærende, tidligere Appellant, hvoraf det fremgår bl.a.:

”Hun fortæller at det, som så ofte før, igen lykkedes ham at overbevise
hende om at han var den eneste ene og den der kunne hjælpe hende, bl.a.
økonomisk. Da de fandt sammen igen opgav han sin daværende kæreste
mens Kærende, tidligere Appellant fortsatte kontakten med sin. Da
voldsudøver op-dager dette, starter volden for alvor. Hun fortæller om
fysisk og psykisk vold, stalking og overvågning/aflytning. Kærende,
tidligere Appellant fortæller om at blive væltet omkuld, taget kvælertag
på, spyttet på, råbt ad, truet. Hun for-tæller at han har ødelagt ting der
betød noget for hende. Hun fortæller at hun på et tidspunkt opdager at
han aflytter hende i lejligheden. Hun finder udstyr i lejligheden, hvilket
stresser hende voldsomt, da hun ikke længere kan tale med veninder etc.
uden at han ved det. Samtidigt er hun bange for at han misforstår det,
hvis hun taler med nogen. Hun har efter fraflytning fra hjemmet fået sin
bil undersøgt for sporings- og aflytningsudstyr.
…



/

3

Han har tvunget hende til at ringe sin far op for at få ham til at betale en
gæld som eks.kæresten mener hun skylder ham, på 150.000 kr. Dette
skete på et tidspunkt hvor Kærendes, tidligere Appellant far ikke var
informeret om situationen i hjemmet.
…
Kærende, tidligere Appellant fortæller at hun har haft kontakt til politiet
og at der ligger en afventende anmeldelse. Der er lavet et notat men hun
kan ikke doku-mentere den vold der har fundet sted. Hun har aldrig
anmeldt den og aldrig fortalt om den.”

Den 14. maj 2020 blev Kærende, tidligere Appellant indskrevet på krisecenteret.
Der fremgår afsluttende af erklæringen:

”I samarbejde med Nordsjællands Politi besøgte Kærende, tidligere
Appellant den fælles bo-pæl, den 18.06.2020, for afhentning af
personlige effekter. Lejligheden fremstod hovedsageligt tom, med enkelte
tilbageværende effekter, samt enkelte pakkede flyttekasser. Hovedparten
af Kærendes, tidligere Appellant personlige ejen-dele var fjernet fra
bopælen. De assisterende betjente var i løbet af da-gen, i dialog med
Kærendes, tidligere Appellant eks.partner, om udlevering af Kærendes,
tidligere Appellant ejen-dele. Dette uden held. Han blev derefter
formanet [om] at returnere de manglende effekter på politistationen i By,
senest den følgende dag.

Eks.partner og voldsudøver fremkommer næste dag med to forslag til
overdragelse af de manglende effekter. Denne taktik vurderes som endnu
et led i den systematisk, psykiske vold som Kærende, tidligere Appellant
har været udsat for.

Den 22.05.2020 indgåes der endeligt aftale om aflevering af effekterne på
politistationen. Det er eks.partners eks.kone der afleverer tingene. Det
konstateres hurtigt at der fortsat mangler mange personlige effek-ter.
Blandt de afleverede effekter findes der papir der synes at være lig det
papir der har været anvendt til udarbejdelsen af de flyers som har været
påsat biler ved bopælen. Der udarbejdes efterfølgende en liste over de
manglende effekter til Nordsjællands Politi.”

Ved mail af 24. maj 2020 anmodede Kærendes, tidligere Appellant advokat,
advokat Philip Lönborg, Indkæredes, tidligere Appelindstævnte daværende
advokat, Advokat 2, om at være behjælpelig med, at Kærende, tidligere Appellant
kunne få ud-leveret sine ejendele fra Indkæredes, tidligere Appelindstævnte
lejlighed. Advokat 2 svarede ved mail af 25. maj 2020, at Indkærede, tidligere
Appelindstævnte havde et tilgodehavende hos Kærende, tidligere Appellant på
150.000 kr., som var sendt til in-kasso, og at der ”rimeligvis kan være en vis
gensidighed, således at min klients tilgodehavende betales og indboeffekter
udleveres.”



/

4

Den 26. juni 2020 anlagde Kærende, tidligere Appellant sag ved Retten i Lyngby
med påstand om, at Indkærede, tidligere Appelindstævnte skulle anerkende, at
hun ikke skylder ham noget. Indkærede, tidligere Appelindstævnte påstod
frifindelse. Kærende, tidligere Appellant fremlagde bilag 1-6, som var Word-
dokumenter indeholdende tabeller med oversigter over betalinger og hævninger
og kontoudtog.

Indkæredes, tidligere Appelindstævnte advokat, advokat Kirsten Bordinggaard,
meddelte den 20. april 2021, at de havde fået aktindsigt i politiets sag om
parterne, herunder bl.a. krisecentererklæringen. Advokat Philip Lönborg oplyste
retten samme dag, at han fra modparten havde modtaget politiets akter, som var
253 sider, hvorfor han ikke havde mulighed for at sætte sig ind i materialet til
hovedforhandlingen den følgende dag.

Af retsbogen fra hovedforhandlingen i byretten den 21. april 2021 fremgår, at
parterne var enige om, at krisecentererklæringen dateret 29. juni 2019 kunne
fremlægges.

Af byrettens dom af 31. maj 2021 fremgår, at der blev afgivet forklaring af par-
terne, Kærende, tidligere Appellant og Indkærede, tidligere Appelindstævnte,
samt af fem vidner Vidne 2 fra krisecenteret, Vidne 3 og Vidne 4, som er veninder
til Kærende, tidligere Appellant, Indkæredes, tidligere Appelindstævnte sø-ster,
Vidne 1, og Vidne 5, der er Indkæredes, tidligere Appelindstævnte underbo. I
byrettens dom er gengivet fra parternes påstandsdoku-menter, hvor der i
påstandsdokumentet fra Kærende, tidligere Appellant var anført følgende under
anbringender:

”…
Til støtte for påstanden gøres det gældende, at sagsøger ikke skylder
noget til sagsøgte og at sagsøgte ikke har løftet bevisbyrden for, at der er
noget grundlag for det gældsbrev, som sagsøger oplyser er under-skrevet
under tvang.

Til støtte for frifindelsespåstanden over for sagsøgtes selvstændige krav
gøres det gældende, at sagsøgte ikke har løftet bevisbyrden for, at sag-
søger skulle skylde så meget som en krone til sagsøgte.”

Byretten frifandt Indkærede, tidligere Appelindstævnte med følgende
begrundelse:

”Retten lægger til grund, at parterne har haft et samliv fra 31. januar 2019
til engang i foråret 2020. Retten kan ikke afvise som helt usandsyn-ligt,
at sagsøger under sit samliv med sagsøgte, kan have oparbejdet en gæld
til sagsøgte på 150.000 kr.



/

5

Det er ubestridt, at sagsøger den 26. februar 2020 har underskrevet på et
gældsbrev, hvorefter hun skylder sagsøgte 150.000 kr. Sagsøger har ikke
godtgjort, at hendes underskrift på gældsbrevet blev fremkaldt af en
trussel om øjeblikkelig anvendelse af vold. Retten tager derfor sag-søgtes
påstand om frifindelse til følge.”

Den 11. juni 2021 ankede Kærende, tidligere Appellant dommen til Østre
Landsret med samme påstand som for byretten. I ankestævningen er anført bl.a. at
sagen ikke alene drejer sig om, at Indkærede, tidligere Appelindstævnte har
udøvet – og truet med – fysisk vold, for at få Kærende, tidligere Appellant til at
underskrive gældsbrevet, men tillige om udøvelse af psykisk vold med henblik på
at få gældsbrevet underskrevet, og at byretten fejlagtigt har lagt til grund, at
parterne boede sammen i ca. 15 måneder, hvilket rettelig var ca. 8 måneder. Med
ankestævningen fremsendte Kærende, tidligere Appellant som nye beviser bilag
7-14, om hvilke der fremgår følgende:

”Som bilag 7 fremlægges redegørelse fra appellanten til politiet, frem-
sendt den 28. maj 2020. Side 2 andet afsnit indeholder en meget konkret
beskrivelse af den vold, indstævnte udøvede i forbindelse med under-
skrift af gældsbrevet. Appellanten havde ikke en kopi af gældsbrevet og
har ved en fejl skrevet 23/2, mens den korrekte dato er 26/2.

Redegørelsen giver endvidere et indblik i et forhold, som i perioder har
været præget af voldsom vold – vold, som indstævntes søster med stor
sikkerhed har været bekendt med.

Som bilag 8 fremlægges et bilag med 86 sms beskeder, indstævnte frem-
sendte til appellanten dagen efter at han havde tvunget hende til at un-
derskrive gældsbrevet.

Som bilag 9 fremlægges en udskrift af en besked, indstævnte har sendt til
appellantens venner. Beskeden er sendt umiddelbart efter det ende-lige
brud den 28. april 2020.

Som bilag 10 fremlægges en telefonisk afhøring af appellanten den 16.
juni 2020. Det fremgår heraf, at indstævnte har været voldelig over for
appellanten.

Indstævntes søster, Vidne 1, forklarede i retten, at hun ikke kendte til vold
i forholdet og at gældsbrevet ikke blev un-derskrevet af parterne, mens
hun var til stede – og at hun underskrev det efterfølgende, hvilket er i
overensstemmelse med Appellantens for-klaring.



/

6

Som bilag 11 fremlægges afhøring af Vidne 1 den 25. juni 2020. I første
afsnit på side 2 har hun forklaret at appellanten under hendes
tilstedeværelse skrev under på gældserklæringen og medgav, at hun
skyldte indstævnte 150.000 kr.

Denne urigtige forklaring må være afgivet for at bestyrke validiteten af
gældsforholdet og viser, at Vidne 1 er indstillet på at afgive urigtige
oplysninger til støtte for sin bror.

Som bilag 12 fremlægges meddelelse fra Nordsjællands politi til ind-
stævnte, hvoraf det fremgår, at politiet den 23. juni formanede ind-
stævnte om, at han ikke måtte kontakte appellanten. Indstævnte forkla-
rede i byretten, at han ikke havde fået nogen formaning.

Som bilag 13 fremlægges sms besked indstævnte har sendt til en af ap-
pellantens venner med anmodning om, at vedkommende oplyser nav-net
på den mand, appellanten kom sammen med inden august 2019.

Som bilag 14 fremlægges SMS besked fra indstævnte til appellanten,
hvor han truer appellanten med at videregive intime? oplysninger om
appellanten til hendes børn.

De her fremlagte bilag giver et klart billede af indstævnte, som ikke har
skyet noget middel for at få oplyst identiteten på den mand, appellan-ten
havde set tidligere.”

Under overskriften ”Anbringender” i ankestævningen fremgår følgende:

”Til støtte for påstanden gøres det gældende, at appellanten gentagne
gange har været udsat for vold og trussel om vold, at det er 100 %
usandsynligt, at appellanten – uden denne trussel – skulle have under-
skrevet gældsbrevet og at det må veje tungt i rettens bevisbedømmelse, at
indstævnte ikke på nogen måde har dokumenteret et økonomisk
mellemværende mellem parterne.”

I svarskrift af 10. august 2021 påstår Indkærede, tidligere Appelindstævnte anken
afvist, jf. retsplejelovens § 368 a, da sagen ikke er af principiel karakter, og da
Kærende, tidligere Appellant ikke ved en ændret påstand, nye anbringender eller
nye beviser har begrundet en anke, der kan medføre et ændret resultat i
landsretten.

Landsretten bad Kærende, tidligere Appellant om bemærkninger til
afvisningspåstanden og ved processkrift af 26. august 2021 protesterede hun
imod, at sagen blev afvist med henvisning til, at byrettens dom er baseret på et
faktuelt urigtigt grundlag, at der er fremlagt væsentlige nye oplysninger i
forbindelse med an-



/

7

ken, og at sagen er principiel. Hun fremlagde desuden bilag 15, som er politiets
afhøring af Vidne 4.

Ved dom af 30. august 2021 afviste landsretten ankesagen med følgende be-
grundelse:

”Efter retsplejelovens § 368 a, stk. 1, kan landsretten afvise at behandle
en sag i 2. instans, hvis der ikke er udsigt til, at sagen vil få et andet ud-
fald end i byretten, og sagen ikke er af principiel karakter, eller andre
grunde ikke i øvrigt taler for, at sagen skal behandles af landsretten.

Landsretten finder af de grunde, som er anført af indstævnte, at der
uanset de af appellanten under ankesagen fremlagte nye bilag, og selvom
det måtte kunne lægges til grund, at parternes samliv har været kortere,
end det fremgår af byrettens dom, ikke er udsigt til, at sagen vil få et
andet udfald end i byretten. Sagens udfald afhænger af en konkret
vurdering af, om Kærende, tidligere Appellant kan godtgøre, at
underskrivel-sen af det i sagen omhandlede gældsbrev er retsstridigt
fremkaldt ved personlig vold eller ved trussel om øjeblikkelig anvendelse
heraf, jf. af-talelovens § 28. Sagen er derfor ikke af principiel karakter, og
da heller ikke andre grunde i øvrigt taler for, at sagen skal behandles af
landsret-ten, afviser landsretten anken.”

Parternes synspunkter
Kærende, tidligere Appellant har anført navnlig, at der ikke er grundlag for at
afskære anken, idet der er fejl i dommen, der er nyt bevismateriale, og sagen har
princi-piel betydning.

Byretten har lagt vægt på en urigtig præmis, idet byretten har lagt til grund, at det
økonomiske mellemværende er opstået over en periode fra 31. januar 2019 til
foråret 2020 – som kan læses som 14-15 måneder – mens realiteten er, at den
relevante periode er fra primo september 2019 til den 26. februar 2020, hvor
gældsbrevet blev underskrevet: en periode på knap 6 måneder. Det fremgår af al
tilgængelig litteratur om landsrettens mulighed for at afvise en anke, at afvis-ning
ikke bør finde sted, hvis der er objektive fejl i den afsagte dom – og det er der her.
Der er ikke i juridisk forstand nogen relevant forskel mellem betydnin-gen af
”samliv” og ”samlevende” .

I forbindelse med anken er der fremlagt relevante bilag fra politirapporterne, som
dokumenterer den psykiske og fysiske vold i forholdet. Disse bilag er sær-deles
relevante for rettens vurdering af det klima, som gældsbrevet blev under-skrevet i.
Det er irrelevant, at hun ikke fremlagde disse bilag for byretten, da politirapporten
ikke var blevet rekvireret under byretssagen, fordi den ikke



/

8

blev fundet relevant. Nu er den blevet fremlagt af Indkærede, tidligere
Appelindstævnte og er således blevet en del af sagen.

Sagen har principiel betydning for kvinder, der bliver udsat for psykisk og fy-sisk
vold, men som ikke har en video eller vidner, som kan bevise dette. Med den
manglende retssikkerhed, bliver offeret sendt tilbage i den psykiske vold, men nu
med endnu mere kraft end før, for nu har voldsudøveren en dom, som understøtter
hans synspunkt og giver grundlag for fogedretlig forfølgelse.

Indkærede, tidligere Appelindstævnte har navnlig anført, at den af landsretten
afviste sag angår spørgsmålet, om det af Kærende, tidligere Appellant
underskrevne gældsbrev er retsstridigt fremkaldt ved personlig vold eller trussel
om vold, jf. aftalelovens § 28. Sagen angår ikke spørgsmålet om, hvorvidt
Kærende, tidligere Appellant har op-arbejdet en gæld på 150.000 kr. eller et større
eller mindre beløb. Byretten har desuden lagt til grund, at parterne havde haft et
”samliv” og ikke, at de var ”samlevende” .

Kærende, tidligere Appellant har ved ankestævningen gjort den samme påstand og
de samme anbringender gældende som for byretten.

Kærende, tidligere Appellant har aktivt valgt ikke at ville anvende det nu
fremlagte materiale, som hun havde kendskab til og henviste til ved sagens
behandling for byretten.

Derudover dokumenterer politirapporten ikke, at hun har været udsat for vold eller
trusler om vold. Hendes forklaringer må anses for utroværdige, idet de konstant
ændres. Der er ikke belæg for en 2. instansbehandling af nærværende sag, idet der
ikke er fremkommet nyt i sagen, som kræver en ny vurdering af landsretten.

Sagen er ikke af særlig karakter eller har særlig betydning for Kærende, tidligere
Appellant, men må anses for at være en kreditanke. Sagen er ikke af principiel ka-
rakter, og Kærende, tidligere Appellant har ikke ved en ændret påstand, nye
anbrin-gender eller nye beviser begrundet en anke, der kan medføre et ændret
resultat i landsretten, hvorfor landsrettens afvisning af sagen efter retsplejelovens
§ 368 a skal stadfæstes.

Højesterets begrundelse og resultat
Den afviste ankesag angår, om Kærendes, tidligere Appellant underskrift på et
gælds-brev på 150.000 kr. blev fremkaldt ved brug af personlig vold eller trussel
om øjeblikkelig anvendelse af sådan, jf. aftalelovens § 28, således at
viljeserklærin-gen ikke er bindende for hende.



/

9

Ved byrettens dom blev Indkærede, tidligere Appelindstævnte frifundet bl.a. med
den be-grundelse, at retten ikke kunne afvise som helt usandsynligt, at Kærende,
tidligere Appellant under sit samliv med Indkærede, tidligere Appelindstævnte,
kunne have oparbej-det en gæld til ham på 150.000 kr., og at hun ikke havde
godtgjort, at hendes underskrift på gældsbrevet blev fremkaldt af en trussel om
øjeblikkelig anven-delse af vold.

Landsretten kan efter retsplejelovens § 368 a, stk. 1, afvise at behandle en sag i 2.
instans, hvis der ikke er udsigt til, at sagen vil få et andet udfald end i byret-ten,
og sagen ikke er af principiel karakter eller andre grunde ikke i øvrigt taler for, at
sagen skal behandles af landsretten.

Det fremgår af forarbejderne til retsplejelovens § 368 a, at en ankesag ikke bør
afvises af landsretten, hvis det ikke umiddelbart forekommer åbenbart, at der ikke
er udsigt til, at sagen vil få et andet udfald end i byretten, hvis sagen inde-holder
principielle problemstillinger, eller hvis sagen f.eks. har særlig betyd-ning for
parterne.

Kærende, tidligere Appellant fremlagde for landsretten ni nye bilag til støtte for
sit an-bringende om, at gældsbrevet var underskrevet ved brug af vold og trussel
om vold. Byretten har desuden i sin begrundelse lagt til grund, at perioden for par-
ternes samliv var mere end dobbelt så lang, end den i realiteten var, og det kan
ikke umiddelbart afvises, at det ikke var uden betydning for byrettens vurde-ring.

Herefter og under hensyn til sagens karakter i øvrigt finder Højesteret, at betin-
gelserne for at afvise Kærendes, tidligere Appellant anke til landsretten i medfør
af retsplejelovens § 368 a ikke er opfyldt.

Højesteret ophæver derfor landsrettens dom og hjemviser sagen til behandling ved
landsretten.

THI BESTEMMES:

Landsrettens dom ophæves, og sagen hjemvises til behandling ved landsretten.

I kæreomkostninger for Højesteret skal Indkærede, tidligere Appelindstævnte
betale 7.000 kr. til Kærende, tidligere Appellant. Sagsomkostningsbeløbet skal
betales inden 14 dage fra denne kendelses afsigelse og forrentes efter rentelovens
§ 8 a.



/