Landsretten stadfæstede byrettens afgørelse i sag om, hvorvidt sagsøgeren har krav på erstatning for tabt arbejdsfortjeneste efter færdselsuheld
Ret: Østre Landsret (2. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Erstatning uden for kontrakt;
Forsikring;

/

UDSKRIFT
AF

ØSTRE LANDSRETS DOMBOG
____________

D O M

Afsagt den 9. november 2009 af Østre Landsrets 2. afdeling (landsdommerne

Hedegaard Madsen, Kaspar Linkis og Steen Mejer).

2. afd. a.s. nr. B-692-09:

Appellant, tidligere Sagsøger

(advokat Henrik Krogsøe, besk.)

mod

If Skadeforsikring

(advokat Michael Steen Wiisbye)

Odense Rets dom af 27. februar 2009 (BS 3-1789/2008) er anket af Appellant,

tidligere Sagsøger med på-stand som for byretten om, at If Skadeforsikring skal

anerkende, at Appellant, tidligere Sagsøger har krav på erstatning for tabt

arbejdsfortjeneste efter færdselsuheld den 1. september 2005 i krydset Tietgens

Allé/Hunderupvej, Odense.

Indstævnte, If Skadeforsikring, har påstået stadfæstelse.

Landsretten har bestemt, at sagen afgøres uden mundtlig hovedforhandling, idet

parterne er enige herom, jf. retsplejelovens § 387. Parterne har udvekslet skriftlige

procedureindlæg.

Sagsfremstilling

Parterne har for landsretten erklæret sig enige om, at følgende hændelsesforløb

kan lægges til grund for sagens afgørelse:

”…



/

- 2 -

1. Appellantens personskade ifm. færdselsuheld den 1. september 2005 var
årsagen til, at appellanten var sygemeldt i Danmark i perioden 1.
september 2005 til 8. januar 2006.

2. Appellanten havde selv opsagt sit job som taxachauffør op til september
2005, i det han havde planlagt en udlandsrejse på motorcykel med afrejse-
dag den 2. september 2005.

3. Appellantens arbejdsgiver (taxa-vognmand) har bekræftet, at appellanten
kunne have fortsat sit arbejde som taxa-chauffør, hvis han ikke havde sagt
op/ hvis han havde aflyst sin rejse/ hvis han ikke havde været sygemeldt.

4. Appellanten opholdt sig grundet færdselsuheldet i Danmark – med danske
leveomkostninger – i den angivne periode 1. september 2005 til 8. januar
2006.

…”

Procedure

Appellant, tidligere Sagsøger har for landsretten gjort alene følgende anbringender

gældende:

”…..

at appellanten efter færdselsuheldet den 1. september 2005 har et berettiget krav på

erstatning (efter EAL) i den periode – 1. september 2005 til 8. januar 2006 –

hvor appellanten grundet sygemelding efter ulykken opholdt sig i Danmark

uden at kunne bestride et arbejde, herunder

at appellanten grundet personskader ved ulykken var nødsaget til at aflyse sin til start

den 2. september 2005 planlagte rejse til udlandsophold, hvorved han under syge-

melding opholder sig i Danmark i perioden 1. september 2005 til 8. januar 2006.

at appellanten i perioden modtog sygedagpenge fra Bogense Kommune i stedet for en

mulig indtægt som taxachauffør,

at appellanten har dokumenteret at have haft mulighed for fortsat indtjening fra

taxakørsel, såfremt han ikke havde været sygemeldt,



/

- 3 -

at appellanten som følge af ulykken var tvunget til at opholde sig i Danmark, og at

sagsø ger derfor har haft ”sædvanlige” leveudgifter i Danmark, hvorfor han

har lidt et tab ved ikke at kunne erhverve arbejdsindtægt,

at appellantens egen opsigelse af fast ansættelse som taxachauffør er at sidestille med en

orlov, da appellanten – såfremt han blot havde ombestemt sig fra at rejse til ud-landet

– havde kunnet fortsætte sin ansættelse med ”dags varsel” ,

at Erstatningsansvarslovens regler – herunder § 2 – ikke skal fortolkes indskrænkende i en

situation som den foreliggende.

….”

If Skadeforsikring har gjort følgende anbringender gældende:

”….

1. Det er fast antaget i retspraksis og juridisk litteratur, at skadelidte alene har krav på

erstatning for tabt arbejdsfortjeneste, såfremt skadelidte beviser at have lidt et kon-

kret tab som direkte følge af en sygdomsperiode efter den pågældende ulykke.

Den skadelidte, der skulle have været på ferie uden lønindkomst i det

tidsrum, hvor han som følge af ulykken er syg, opnår derfor ikke erstatning

for tabt arbejdsfortje-neste for ferieperioden.

2. Appellanten har oplyst, at såfremt ulykken ikke var sket, ville han være taget på en

længere udenlandsrejse. Ifølge stævningen var der tale om en rejse til Australien af 6

– 12 måneders varighed. Under hovedforhandlingen forklarede appellanten, at han

havde planlagt at rejse væk ”i x -antal år” , idet han planlagde at køre ned gennem Eu

-ropa og Afrika via Israel, hvorefter han fra Afrika ville søge hyre på et skib til Au-

stralien, hvor hans onkel bor.

3. Det er ubestridt, at appellanten forud for skadetidspunktet havde opsagt sit arbejde og

således var uden ansættelse på det tidspunkt, hvor ulykken skete.



/

- 4 -

4. Det er ligeledes ubestridt, at appellanten ikke ville have påtaget sig andet arbejde i

Danmark før den planlagte afrejse.

5. Endelig er det ubestridt, at appellanten ikke på skadetidspunktet havde nogen form

for aftale om ansættelse – hverken i Australien eller andetsteds – i forbindelse med

den forestående rejse.

6. Det bestrides, at appellanten har løftet bevisbyrden for, at han under sin rejse – i Au-

stralien og/eller andetsteds – ville have opnået ansættelse og oppebåret arbejdsind-tægt.

7. Endvidere har appellanten ikke dokumenteret, hvilket arbejde og hvilken arbejdsind-

tægt, han ville have oppebåret under rejsen – herunder det planlagte ophold i Austra-

lien – såfremt ulykken ikke var sket.

8. Selve det forhold, at appellanten under denne sag oplyser, at det var hans intention at

søge arbejde under rejsen og dermed oppebære en vis (ikke nærmere angivet) ind-tægt,

er ikke tilstrækkeligt til, at appellanten har løftet bevisbyrden for, at han kon-kret har lidt

et tab som følge af mistet arbejdsindtægt.

Dette bevis kan en skadelidt kun føre, såfremt han kan dokumentere, at han

rent fak-tisk ville være blevet ansat – og have oppebåret en bestemt

arbejdsindtægt – i den omhandlede periode. Det er ubestridt, at appellanten

ikke kan dokumentere dette i nærværende sag.

9. Oplysningerne i skrivelse af 30. april 2007 fra appellantens advokat …. dokumente-rer,

at appellanten rent faktisk var i stand til at opholde sig i et halvt år i Australien uden at

opnå ansættelse og uden at oppebære arbejdsindtægt. Dette har appellanten endvidere

bekræftet under afgivelse af den partsforklaring, der er gengivet i byrets-dommen.

10. Appellantens krav vedrører reelt en skuffet forventning; og ikke et tab i

erstatningsretlig forstand. Efter dansk rets almindelige erstatningsretlige

regler kan man ikke opnå erstatning eller godtgørelse for en skuffet

forventning, medmindre der findes en særskilt hjemmel hertil. En sådan

hjemmel findes ikke i erstatningsan-



/

- 5 -

svarslovens regler, og derfor kan appellanten ikke opnå kompensation for

den skuf-fede forventning i form af, at han i det omhandlede tidsrum

hverken opnåede lønind-komst eller afholdelse af den planlagte ferie.

….”

Landsrettens afgørelse

Appellant, tidligere Sagsøger var uden arbejde på skadestidspunktet. Skaden

medførte, at Appellant, tidligere Sagsøger måtte aflyse en planlagt udenlandsrejse.

Det kan ikke – uanset den foreliggende erklæring fra Appellants, tidligere

Sagsøger tidligere arbejdsgiver – anses for godtgjort, at han, såfremt han ikke var

blevet udsat for skaden, ville have oppebåret arbejdsindtægter, og der er derfor

ikke grundlag for at tage hans påstand om tabt arbejdsfortjeneste til følge.

Med denne begrundelse stadfæstes byrettens dom.

Under hensyn til sagens udfald, karakter og omfang skal statskassen i

sagsomkostninger for landsretten betale til If Skadeforsikring 15.000 kr. til

dækning af salær til advokat.

T h i  k e n d e s  f o r  r e t:

Byrettens dom stadfæstes.

I sagsomkostninger for landsretten skal statskassen betale 15.000 kr. til

indstævnte, If Ska-deforsikring.

Det idømte skal betales inden 14 dage efter denne doms afsigelse.