Sag om, hvorvidt beskatning af valutakursgevinst vedrørende gæld i fremmed valuta er i strid med EU-retten samt kendelse om forelæggelse præjudicielle spørgsmål fo... Vis mere
Ret: Østre Landsret (1. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: EU;
Skat;

/

D O M

Afsagt den 22. november 2019 af Østre Landsrets 22. afdeling

(landsdommerne Alex Puggaard, Michael Kistrup og Louise Christophersen (kst.))

22. afd. nr. B-200-16:

Sagsøger

(advokat Eduardo Vistisen)

mod

Skatteministeriet

(advokat Bodil Søes Petersen)

Denne sag angår spørgsmålet om, hvorvidt beskatning af valutakursgevinst vedrørende gæld i

fremmed valuta er i strid med EU-retten.

Sagen er anlagt ved Retten i Helsingør den 14. januar 2015 og er ved byrettens kendelse af 27.

januar 2016 henvist til behandling ved Østre Landsret i medfør af retsplejelovens § 226, stk. 1.

Sagsøger, har nedlagt påstand om, at Skatteministeriet tilpligtes at anerkende, at Sagsøger

ikke er skattepligtig af en kursgevinst på 1.085.622 kr. ved frigørelse for et Senior Loan til

Norwich Union i britiske pund i indkomståret 2010.

Sagsøgte, Skatteministeriet, har påstået frifindelse.



/

- 2 -

Skatteministeriet har under sagens forberedelse ved brev af 6. oktober 2017 taget bekræftende

til genmæle overfor en påstand om, at Sagsøger kan fratrække et beløb på * 984.228 948.228

kr. i afståelsessummen for anparterne i K/S Uxbridge i indkomståret 2010.   *Berigtiget i

medfør af retsplejelovens § 221, den 2. december 2019.

Sagens omstændigheder

Ved købsaftale af 10. februar 2003 erhvervede Sagsøger 30 ud af 340 kommanditandele á

100.000 kr. i kommanditselskabet K/S Uxbridge.

Som en del af kapitalfremskaffelsen havde K/S Uxbridge optaget et lån hos Norwich Union

Mortgage Finance Limited på 4.675.000 GBP (1. prioritet) og et lån hos Bunadarbanki

International S.A. på 1.150.000 GBP (2. prioritet).

Den 10. december 2003 underskrev Sagsøger en selvskyldnerkautionsforpligtelse til fordel for

Bunadarbanki International S.A., der da var blevet til Landsbanki Luxembourg S.A.

I efteråret 2008 kom K/S Uxbridge i misligholdelse med lånet på 1.150.000 GBP, og K/S

Uxbridge indgik den 11. marts 2010 et frivilligt forlig med banken (nu Glitnir Bank

Luxembourg S.A. i likvidation). Sagsøger ønskede ikke at underskrive forliget, og den 3.

december 2010 blev Sagsøger tvangsindløst af K/S Uxbridge med virkning pr. 1. januar 2010,

idet han ikke kunne leve op til selvskyldnerkautionen stillet over for banken. Ved

tvangsindløsningen blev Sagsøger bl.a. frigjort for sin andel af lånet til Norwich Union

Mortgage Finance Limited.   

SKAT traf den 24. april 2013 afgørelse om, at Sagsøgers indkomst for 2010 skulle forhøjes

med 1.085.622 kr. som følge af kursgevinst ved indfrielse af valutalån, jf. kursgevinstlovens §

23, jf. § 26. Endvidere traf SKAT afgørelse om genvundne afskrivninger og tab til fremførsel.

Landsskatteretten stadfæstede den 14. oktober 2014 SKATs afgørelse vedrørende kursgevinst

ved indfrielse af valutalån. Samtidig ændrede Landsskatteretten beløbsmæssigt SKATs

afgørelse om genvundne afskrivninger og tab til fremførsel.



/

- 3 -

Af Landsskatterettens afgørelse fremgår bl.a.:

”Faktiske oplysninger
I et prospekt, der er forsynet med en udbydererklæring af 14. januar 2003, udbød
Virksomhed A/S 340 anparter á 100.000 kr., i alt 34 mio. kr., i K/S Uxbridge til salg til
10 kommanditister. Det fremgår af kommanditselskabets vedtægter, at
kommanditselskabets formål er at drive virksomhed ved køb og drift af udlejede
erhvervsejendomme beliggende Adresse, By, England.

Det fremgår af prospektet (…), at ejendommen forventes overtaget af K/S Uxbridge pr.
31. januar 2003 for 64.310 t.kr. ekskl. handelsomkostninger. … Om kapitalfremskaffelse
og anvendelse er følgende oplyst:

Engelsk 1. prioritet (Senior Loan på 4.675.000
GBP), som blev optaget hos Norwich Union UK) 55.165 t.kr.
2. prioritet (som blev optaget hos Bunadarbanki
International S.A.) 13.570 t.kr.
Investorindskud 9.282 t.kr.
Køb af komplementarselskab -125 t.kr.
Mellemregning komplementar 125 t.kr. 
Kapitalfremskaffelse i alt 78.017 t.kr.

Køb af ejendom inkl. handelsomkostninger 74.600 t.kr.
Driftskapital 3.417 t.kr. 

78.017 t.kr.
…

Den 31. januar 2003 underskrev K/S Uxbridge og Bunadarbanki International S.A.
(senere Landsbanki Luxembourg S.A, der blev til Glitnir Bank Luxembourg S.A.,) en
låneaftale (Loan Agreement) om kommanditselskabets lån af 1.150.000 GBP.
…

Den 10. februar 2003 underskrev klageren en købsaftale om køb af 30 kommanditandele
á 100.000 kr. i K/S Uxbridge. I forbindelse med købet indbetalte klageren kontant
27.300 kr. pr. andel, dvs. i alt 819.000 kr., hvorefter klagerens resthæftelse udgjorde
2.181.000 kr.

Den 10. december 2003 underskrev klageren en Limited Partner Guarantee til fordel for
Bunadarbanki International S.A. (”Lender”). Bunadarbanki International S.A. var da
blevet til Landsbanki Luxembourg S.A. Limited Partner Guarantee er nævnt i
låneaftalen mellem K/S Uxbridge og Bunadarbanki International S.A. som Schedule 5.
…



/

- 4 -

Den 11. marts 2010 indgik K/S Uxbridge (Borrower) og Glitnir Bank Luxembourg S.A.
i likvidation (Lender) et tillæg til Loan Agreement af 31. januar 2003.   

Tillægget er b enævnt et ”frivilligt forlig” . Om baggrunden for indgåelsen af tillægget
til Loan Agreement er det oplyst, at K/S Uxbridge siden efteråret 2008 har været i
misligholdelse med lånet på 1.150.000 GBP. Det er oplyst, at restgælden den 11. marts
2010 udgjorde 12.012.422 kr. Glitnir Bank Luxembourg S.A. har oplyst, at
kommanditselskabets misligholdelse giver banken ret til at kræve restgælden indfriet,
ligesom banken kan kræve kommanditisternes resthæftelse indbetalt.

Det fremgår af art. 1.2 i tillægget, at kommanditselskabets brud på låneaftalen af 31.
januar 2003 berettiger banken til straks at kræve kommanditisternes resthæftelse
indbetalt.

At art. 1.4 fremgår, at nogle af kommanditisterne ikke er i stand til at indbetale
resthæftelsen, og at banken og kommanditselskabet som konsekvens heraf har aftalt, at
kommanditselskabet kan fortsætte, men at fortsættelsen skal ske uden deltagelse af de
kommanditister, som ikke er i stand til at indbetale resthæftelsen.
…

Det er oplyst, at klageren ikke ønskede at underskrive/vedgå det frivillige forlig mellem
kommanditselskabet og Glitnir Bank Luxembourg S.A., om at klagerens anparter som
følge heraf blev tvangsindløst af kommanditselskabet.

I et brev af 11. juni 2010 til klageren noterede K/S Uxbridge’s administrator Habro &
Finansgruppen, at klageren og 2 andre investorer har oplyst, at de ikke har mulighed for
at deltage i restruktureringen af finansieringen af K/S Uxbridge. Det er oplyst, at
kommanditselskabet fortsætter med 7 investorer. Det er oplyst, at klageren er i restance
med indbetalinger på opkrævede beløb på resthæftelsen, og at klagerens restance pr. 1.
januar 2010 udgjorde 377.776 kr. ekskl.
rentetilskrivning. Det er oplyst, at i følge aftalen med Glitnir Bank Luxembourg S.A.
skal der findes en afklaring vedrørende de investorer, der ikke har indbetalt de
opkrævede beløb til kommanditselskabet.

Det er videre oplyst, at kommanditselskabet er berettiget til at kræve klagerens
resthæftelse på 2.030.983 kr. indbetalt. I forlængelse heraf er følgende tilbud blevet
fremsat:

”Kommanditselskabet er imidlertid indstillet på at tilbagetage dine anparter.
Dette skal ifølge vedtægterne ske til kurs indre værdi. Hertil kommer din
restance, og din gæld efter tilbagetagning vil således udgøre følgende på dine
anparter pr. 1/1-2010:

Andel af negativ egenkapital 948.228 kr.
Restance til selskabet 377.776 kr. 
Gæld, i alt 1.326.004 kr.



/

- 5 -

Du bedes senest 10 dage fra dato indbetale kr. 1.326.004 ved overførsel til
kommanditselskabets Konto nr. i Sydbank med tydelig henvisning til dit navn.

Sagen vil om 10 dage blive overdraget til Kromann Reumert, som har stillet sig
til rådighed vedr. inddrivelse af gælden, såfremt det skyldige beløb ikke er
indgået på selskabets konto. I den forbindelse må du regne med, at dine anparter
bliver tvangsindløst med yderligere omkostninger for dig i forhold til kr.
1.326.004 ovenfor, ligesom kommanditselskabet forbeholder sig retten til at
opkræve den fulde resthæftelse.”

I et anbefalet brev af 3. december 2010 meddelte kommanditselskabets administrator
klageren, at han som bekendt fortsat var i misligholdelse med sine forpligtelser over for
K/S Uxbridge. Videre fremgår følgende:

”Vi skal hermed meddele dig, at kommanditselskabet som tidligere varslet nu har
tilbagetaget dine anparter i K/S Uxbridge og ApS Uxbridge Komplementar med
skattemæssig virkning pr. 1. januar 2010.

Som vi meddelte dig i vores brev af 11. juni 2010, udgør resthæftelsen på
anparterne kr. 2.030.983.

Vi vil snarest opgøre kommanditselskabets samlede krav som følge af
misligholdelsen og tilbagetagningen, hvorefter det endelige krav vil blive opgjort
mod dig.”

…

SKATs afgørelse
…

På indløsningstidspunktet udgjorde klagerens resthæftelse på
kommanditanparterne 2.030.983 kr. I forbindelse med tilbagetagelsen af anparterne er
klageren forpligtet til at indbetale den fulde resthæftelse på anparterne til Glitnir Bank.

K/S Uxbridge skylder, efter indløsning af klagerens andele, stadig den fulde gæld til
Glitnir Bank i henhold til lånedokumentet. Det fremgår af pkt. 11.1 i det frivillige forlig,
som K/S Uxbridge den 11. marts 2010 indgik med Glitnir Bank Luxembourg S.A.

SKAT har lagt afgørende vægt på, at det i skrivelsen af 3. december 2010 fremgår, at
klageren andele er tvangsindløst med virkning fra 1. januar 2010. SKAT har derfor taget
udgangspunkt i værdierne pr. 31. december 2009 ifølge kommanditselskabets årsrapport
2009, men har kursreguleret gælden på 1.
prioritetslånet til 3. december 2010.
…

Ved afståelsen af klagerens andel af kommanditselskabets ejendom blev klageren
frigjort for klagerens andel af gælden. I ejendommen er der et 1. prioritetslån i



/

- 6 -

britiske pund. Efter kursgevinstlovens § 23 medregnes tab eller gevinst på gæld i
udenlandsk valuta til den skattepligtige indkomst.

Ifølge kursgevinstlovens § 26, stk. 4 opgøres gevinst eller tab på gæld som forskellen
mellem gældens værdi ved påtagelsen af gælden og værdien ved frigørelsen eller
indfrielsen.

Klageren andel af gældens værdi ved påtagelsen var 4.698.651 kr., og ved indfrielsen
var gældens værdi 3.584.275 kr.

Ved optagelsen af gælden udgjorde klagerens andel af låneomkostninger 28.754 kr.
(saldo 31. december 2009). Låneomkostninger kan fradrages efter kursgevinstlovens §
26, stk. 4 i forbindelse med, at klageren blev frigjort for gælden. Klagerens gevinst ved
indfrielsen udgør derfor 1.085.622 kr., som skal beskattes efter kursgevinstlovens § 23,
jf. § 26, stk. 2, som gevinst på gæld i fremmed valuta.

Klagerens opfattelse
…

Klageren kan ikke beskattes af en kursgevinst på 1. prioritetslånet. Det skyldes, at
klageren ikke har realiseret en kursgevinst, idet klageren ikke hæfter for 1.
prioriteten, og at lånet ikke er indfriet. Klagerens resthæftelse på 2. prioriteten er i
danske kroner, og klageren har derfor ikke realiseret en kursgevinst.

Landsskatterettens afgørelse
…

Tvangsindløsningen af klagerens 30 kommanditandele medfører, at klageren i
skattemæssig henseende skal anses for at have afstået sin ideelle andel af
investeringsejendommen og kommanditselskabets øvrige aktiver.

Landsskatteretten lægger på baggrund af sagens oplysninger til grund, at
kommanditselskabet tvangsindløste klagerens anparter ultimo 2010 til værdierne pr. 31.
december 2009 (1. januar 2010) i følge kommanditselskabets årsrapport for 2009. Der
skal derfor ikke foretages værdireguleringer på 1. prioritetslånet for perioden 1. januar
2010 – 3. december 2010, som sket af SKAT, og Landsskatteretten nedsætter derfor
klagerens salgssum med 198.929 kr.
…

Ved udtræden af kommanditselskabet blev klageren frigjort for klagerens andel af
gælden. Der skal derfor tillige foretages en opgørelse af gevinst og tab efter
kursgevinstlovens § 23, jf. § 25.

Klageren har ikke bestridt, at kursen på britiske pund var 1152,13, da
kommanditselskabet optog lånet. Kursen pr. 1. januar 2010/31. december 2009 var
8,2317. SKAT har anvendt kursen pr. 3. december 2010 på 8,7888. Som anført ovenfor
anser Landsskatteretten klageren for udtrådt af
kommanditselskabet med virkning fra 1. januar 2010. Klageren har derfor ved sin



/

- 7 -

udtræden realiseret en større kursgevinst, end den kursgevinst, som SKAT har opgjort.
Landsskatteretten gennemfører ikke en forhøjelse af klagerens indkomst, men stadfæster
SKATs forhøjelse af indkomsten med 1.085.622 kr.”

Der er mellem parterne enighed om, at den kursgevinst, som Sagsøger opnåede ved

frigørelsen for sin andel af 1. prioritetslånet i 2010, fordi kursen på britiske pund i forhold til

danske kroner var faldet siden lånoptagelsen i 2003, skal opgøres til 1.085.622 kr.

Kendelse om præjudiciel forelæggelse

Østre Landsret afviste den 21. september 2016 Sagsøgers anmodning om at forelægge

præjudicielle spørgsmål for EU-Domstolen om kursgevinstlovens § 23’s forenelighed med

reglerne om kapitalens frie bevægelighed i TEUF artikel 63. Af landsrettens kendelse herom

fremgår:

”Landsrettens begrundelse og resultat
Hovedsagen behandles af landsretten som 1. instans i medfør af retsplejelovens § 226,
stk. 1, og landsretten kan herefter i medfør af TEUF artikel 267, stk. 2, forelægge
spørgsmål for EU-Domstolen, hvis landsretten skønner, at en afgørelse heraf er
nødvendig, før der afsiges dom.

Tvisten i sagen angår bl.a., om beskatning efter kursgevinstlovens § 23 af den
kursgevinst, som Sagsøger har opnået ved at blive frigjort for sin del af lånet på
4.675.000 GBP optaget af K/S Uxbridge, udgør forskelsbehandling i strid med reglerne
om fri kapitalbevægelse inden for Den Europæiske Union, jf. TEUF artikel 63.

Indledningsvis bemærkes, at det forhold, at den dagældende beskatningsordning
vedrørende fordringer i fremmed valuta blev ændret i forlængelse af EU-
Kommissionens åbningsskrivelse, jf. herved lov nr. 724 af 25. juni 2010, ikke i sig selv
kan føre til, at den gældende beskatningsordning vedrørende gæld i fremmed valuta må
anses for EU-stridig.

Spørgsmålet om, hvorvidt der er behov for at forelægge spørgsmål for EU-Domstolen
om, hvorvidt kursgevinstlovens § 23 vedrørende gæld i fremmed valuta er EU-stridig,
skal afgøres på baggrund af den faktisk foreliggende situation i nærværende sag, hvor
den omhandlede kursgevinst er opnået alene som følge af valutakursudsving.

Det følger af EU-Domstolens praksis, at reglerne i TEUF om den fri kapitalbevægelse
ikke på EU-rettens nuværende udviklingstrin kan fortolkes således, at de pålægger
medlemsstaterne at tilpasse deres eget skattesystem med henblik på at tage hensyn til
eventuelle valutakursrisici, som opstår på grund af den omstændighed, at der på
Unionens område fortsat findes forskellige valutaer



/

- 8 -

uden en fast indbyrdes valutakurs, jf. herved EU-Domstolens dom af 10. juni 2015 i sag
C-686/13, X AB (præmis 34).

Kursgevinstlovens § 23 indebærer, at kursgevinst og kurstab vedrørende gæld i fremmed
valuta opnået som følge af valutakursudsving medregnes ved opgørelsen af den
skattepligtige indkomst som henholdsvis gevinst og tab.
Beskatningsordningen er således udformet, at der er symmetri mellem kursgevinst og
kurstab. Den skattemæssige betydning af kursgevinst og kurstab afhænger endvidere
ikke af, om gælden er optaget i Danmark eller i et andet land, eller om långiver – eller
låntager – er bosiddende her i landet eller i udlandet.

En kursgevinst af den karakter, der er tale om i denne sag, og som alene er opnået som
følge af en ændring af kursforskellen mellem danske kroner og den pågældende
fremmede valuta, kan i sagens natur kun opstå i forhold til gæld i fremmed valuta. Den
faktisk foreliggende situation kan derfor aldrig opstå i forhold til gæld i danske kroner.
Der foreligger dermed ikke en situation, hvor der sker forskelsbehandling mellem gæld i
fremmed valuta og gæld i danske kroner derved, at en kursgevinst vedrørende gæld i
fremmed valuta beskattes, mens en tilsvarende kursgevinst vedrørende gæld i danske
kroner ikke beskattes.

På denne baggrund og under hensyn til de spørgsmål, der må anses for omfattet af den
foreliggende sag, er det landsrettens foreløbige vurdering, at der ikke foreligger en sådan
rimelig tvivl om forståelsen af den relevante EU-ret, at der er grundlag for at forelægge
spørgsmål for EU-Domstolen.

Landsretten tager derfor ikke anmodning en om præjudiciel forelæggelse til følge.”

Retsgrundlaget

National ret

Beskatningsordningen efter kursgevinstlovens § 23 går tilbage til § 6, stk. 1, i lov nr. 532 af

13. december 1985 om skattemæssig behandling af gevinst og tab på fordringer og gæld. Af

forarbejderne hertil, jf. lovforslag nr. L 19, fremsat den 2. oktober 1985, fremgår bl.a. (pkt. IV

i de almindelige bemærkninger):

”Lovforslaget går ud på at give regler om den skattemæssige behandling af alle
gevinster og tab på alle slags pengefordringer. Det betyder, at gevinster og tab ikke blot
omfatter de almindeligt kendte stigninger og fald i børskursen, der følger af ændrede
konjunktur- og renteforhold. Også konstaterede værdistigninger, der følger af andre
forhold, som f.eks. indeksregulering, valutakursændringer o.lign., er omfattet af
forslaget.”

Af de specielle bemærkninger til § 6 i lovforslaget fremgår bl.a.:



/

- 9 -

”De skattepligtige, der omfattes af bestemmelsen, medregner kursgevinster og -tab som
følge af alle kurssvingninger ved opgørelsen af den skattepligtige indkomst. Såvel
kursgevinster og -tab på grund af valutakurssvingninger som kursgevinster og -tab på
grund af børskurssvingninger indgår i beregningsgrundlaget.”

Af lovbekendtgørelse nr. 1002 af 26. oktober 2009 om skattemæssig behandling af gevinst og

tab på fordringer, gæld og finansielle kontrakter (kursgevinstloven) § 20, jf. § 23, fulgte, at

gevinst og tab på gæld i fremmed valuta skulle medregnes ved opgørelsen af den

skattepligtige indkomst. Samtidig fulgte det af dagældende § 1, stk. 2, at gæld i danske kroner

skulle betragtes som gæld i fremmed valuta, hvis restgælden blev reguleret i forhold til en

eller flere valutakurser, og at gæld i fremmed valuta skulle betragtes som gæld i danske

kroner, hvis restgælden blev reguleret i forhold til danske kroner.

Bestemmelserne svarer i al væsentlighed til de nugældende § 20 og § 23 i kursgevinstloven.

Ved en ændring af kursgevinstloven i 2010, jf. lov nr. 724 af 25. juni 2010 om ændring af

kursgevinstloven og forskellige andre love (Harmonisering af beskatningen af fordringer i

danske kroner og fremmed valuta og nedsættelse af beskatningen af kapitalindkomst m.v.),

blev beskatningsordningen vedrørende fordringer ændret, mens beskatningsordningen

vedrørende gæld i fremmed valuta blev videreført med visse justeringer.

Af forarbejderne til lovændringen i 2010, jf. lovforslag nr. L 112, fremsat den 27. januar 2010,

fremgår bl.a.:

”3.1.1. Gældende ret

Fysiske personer er i dag ikke skattepligtige af gevinst på fordringer i danske kroner,
hvis fordringen forrentes med en pålydende rente, der er lig med eller højere end
mindsterenten (blåstemplede fordringer) …

Gevinst på fordringer, der ikke opfylder mindsterenten (sortstemplede fordringer), er
skattepligtig, mens tab ikke kan fradrages … G evinst og tab på fordringer i fremmed
valuta er skattepligtig henholdsvis fradragsberettiget, hvis årets nettogevinst eller -tab
sammenlagt med gevinst og tab på gæld i fremmed valuta overstiger 1.000 kr., jf.
kursgevinstlovens § 16, 2. pkt.
…

3.1.2. Forslagets formål og baggrund



/

- 10 -

Regeringen har den 29. oktober 2009 modtaget en åbningsskrivelse fra Europa-
Kommissionen, hvori det anføres, at den eksisterende forskelsbehandling af fordringer i
henholdsvis danske kroner og fremmed valuta potentielt er i strid med reglerne om
kapitalens fri bevægelighed, jf. art. 63 TEUF (tidligere art. 56 TEF) og de tilsvarende
bestemmelser i EØS-aftalen.

Principielt kan forskelsbehandlingen fjernes enten ved 1) at udbrede mindsterentereglen
til fordringer i fremmed valuta eller ved, 2) at mindsterentereglen ophæves, og der
indføres beskatning af gevinst og tab på personers fordringer i danske kroner svarende
til de eksisterende regler for fordringer i fremmed valuta. Dvs., at gevinst vil være
skattepligtig, mens tab kan fradrages.
…

3.1.3. Forslagets indhold

Det foreslås, at skattefriheden ophæves for blåstemplede fordringer, dvs.
fordringer, der forrentes med en rente, der er lig med eller højere end mindsterenten på
det tidspunkt, hvor debitor påtager sig forpligtelsen …

Samtidig foreslås, at der gives fradrag for tab på fordringer i danske kroner.
Adgangen til fradrag gælder såvel de fordringer, hvor gevinst i dag er skattefri
(blåstemplede fordringer) som fordringer, der i dag er skattepligtige, fordi
mindsterentereglen … ikke er opfyldt (sortstemplede fordringer). Adgangen til fradrag
for tab bliver herved den samme for fordringer i danske kroner, som den der i dag
gælder for tab på fordringer i fremmed valuta.

Forslaget indebærer, at den forskellige beskatning, der i dag gælder for henholdsvis
blåstemplede og sortstemplede fordringer i danske kroner og fordringer i fremmed
valuta, ophæves, idet gevinst og tab på fordringer generelt bliver skattepligtig
henholdsvis fradragsberettiget uanset forrentningen af fordringen og uanset, om
fordringen er udstedt i danske kroner eller fremmed valuta.”

EU-ret

TEUF artikel 63 er sålydende:

”Inden for rammerne af bestemmelserne i dette kapitel er alle restriktioner for
kapitalbevægelser mellem medlemsstaterne indbyrdes og mellem medlemsstaterne og
tredjelande forbudt.

Stk. 2. Inden for rammerne af bestemmelserne i dette kapitel er alle
restriktioner for betalinger mellem medlemsstaterne indbyrdes og mellem
medlemsstaterne og tredjelande forbudt.”

EU-Domstolen har i dom af 28. februar 2008 i sag C-293/06, Deutsche Shell, taget stilling til

et præjudicielt spørgsmål fra Finanzgericht Hamburg i Tyskland om, hvorvidt EF-traktatens



/

- 11 -

artikel 52, jf. artikel 58, er til hinder for, at en medlemsstat udelukker et valutatab, som et

selskab, der har sit vedtægtsmæssige hjemsted på denne stats område, har lidt ved

tilbageførsel af den indskudskapital, selskabet havde bevilget et fast driftssted beliggende i en

anden medlemsstat, ved opgørelsen af det nationale beskatningsgrundlag.

I EU-Domstolens afgørelse anføres bl.a.:   
”28 Det bemærkes, at efter fast retspraksis skal alle foranstaltninger, som

forbyder, medfører ulemper for eller gør udøvelsen af denne frihed mindre
interessant, betragtes som sådanne hindringer (jf. bl.a. dom af 30.11.1995, sag C-
55/94, Gebhard, Sml. I, s. 4165, præmis 37, og af 5.10.2004, sag C-442/02,
CaixaBank France, Sml. I, s. 8961, præmis 11).   

29 Domstolen har bl.a. fastslået, at begrænsende virkninger bl.a. kan opstå, når et
selskab på grund af en beskatningsregel kan blive afholdt fra at etablere
underordnede enheder, såsom et fast driftssted, i andre medlemsstater og fra at
udøve sin virksomhed gennem sådanne enheder (jf. dom af 13.12.2005, sag C-
446/03, Marks & Spencer, Sml. I, s. 10837, præmis 32 og 33, og af 23.2.2006, sag
C-471/04, Keller Holding, Sml. I, s. 2107, præmis 35).  

30 Som generaladvokaten har anført i punkt 43 og 44 i forslaget til afgørelse, forøger
den beskatningsordning, der er tvist om i hovedsagen, den økonomiske risiko, som
et selskab, der er etableret i en medlemsstat, og som ønsker at oprette en enhed i en
anden medlemsstat, løber, når der i den anden medlemsstat anvendes en anden
valuta end i oprindelsesstaten. I en sådan situation konfronteres hovedvirksomheden
ikke blot med de almindelige risici i forbindelse med oprettelsen af en sådan enhed,
men skal også, når den stiller en indskudskapital til rådighed for denne enhed, bære
en supplerende økonomisk risiko.  

31 Hvad angår hovedsagen bemærkes, at Deutsche Shell på grund af udøvelsen af
etableringsfriheden har lidt et økonomisk tab, som de nationale skattemyndigheder
ikke har taget hensyn til ved opgørelsen af grundlaget for opgørelsen af
selskabsskat i Tyskland, og som der heller ikke er taget hensyn til ved beskatningen
i Italien af selskabets faste driftssted.  

32 Det må derfor fastslås, at den i hovedsagen omhandlede beskatningsordning udgør
en hindring for etableringsfriheden.

33 Hvad angår en eventuel begrundelse for en sådan hindring har Finanzamt og den
tyske regering subsidiært gjort gældende, at den hviler på hensyn dels til
sammenhængen i beskatningsreglerne, dels til fordelingen af
beskatningskompetencen mellem de to berørte medlemsstater.  

34 Hvad angår det første begrundelsesargument er det gjort gældende, at hvis der blev
taget hensyn til valutatabet ved opgørelsen af beskatningsgrundlaget for Deutsche
Shell i Tyskland, ville dette medføre en usammenhængende beskatningsordning,
idet en eventuel valutagevinst, der blev opnået i en



/

- 12 -

tilsvarende situation, ikke ville blive medregnet. Den ulempe, der følger af, at der
ikke tages hensyn til et valutatab, er således den naturlige konsekvens af den fordel,
der følger af, at en eventuel valutagevinst også ville være udelukket fra
beskatningsgrundlaget.   

35 Hvad angår det andet begrundelsesargument gøres det gældende, at den fordeling af
beskatningskompetencen mellem Forbundsrepublikken Tyskland og Den Italienske
Republik, der er foretaget ved overenskomsten, er et lovligt formål.
Medlemsstaterne er beføjede til at fastsætte kriterierne for fordelingen af
skattesuveræniteten, uanset om det foretages ensidigt eller ved bilaterale
overenskomster. De pågældende to medlemsstater har ved nævnte overenskomst
besluttet at fritage faste driftssteder, der er beliggende på den kontraherende stats
område, fra indkomstskat, hvilket udelukker, at der tages hensyn til det omhandlede
valutatab.  

36 Disse to argumenter kan ikke godtages.

37 Hvad for det første angår argumentet vedrørende sammenhængen i
beskatningsordningen bemærkes, at Domstolen har anerkendt, at nødvendigheden
af at sikre en sådan sammenhæng kan begrunde en begrænsning af udøvelsen af de
grundlæggende friheder, der er sikret ved traktaten (jf. domme af 28.1.1992, sag C-
204/90, Bachmann, Sml. I, s. 249, præmis 28, og sag C-300/90, Kommissionen
mod Belgien, Sml. I, s. 305, præmis 21, Keller Holding-dommen, præmis 40, og
dom af 8.1.2007, sag C-379/05, Amurta, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser,
præmis 46).  

38 Domstolen har imidlertid fastslået, at for at et sådant begrundelsesargument kan
tages til følge, skal det dog være godtgjort, at der foreligger en direkte
sammenhæng mellem den pågældende skattemæssige fordel og udligningen af
denne fordel ved en bestemt skatteopkrævning (jf. dom af 14.11.1995, sag C-
484/93, Svensson og Gustavsson, Sml. I, s. 3955, præmis 58, og af 21.11.2002, sag
C-436/00, X og Y, Sml. I, s. 10829, præmis 52, Keller Holding-dommen, præmis
40, og dom af 14.9.2006, sag C-386/04, Centro di Musicologia Walter Stauffer,
Sml. I, s. 8203, præmis 54-56).  

39 Den direkte karakter af denne sammenhæng skal desuden være fastslået under
hensyn til det formål, der forfølges med den pågældende beskatningsordning, ved
en streng sammenhæng mellem den skattepligtiges adgang til fradrag og
beskatningen (jf. i denne retning dom af 11.8.1995, sag C-80/94, Wielockx, Sml. I,
s. 2493, præmis 24).  

40 Hvad angår den beskatningsordning, der er tvist om i hovedsagen, bemærkes, at
sammenligningen mellem valutatab på den ene side og valutagevinster på den
anden side er uden relevans, da der ikke er nogen direkte sammenhæng mellem
disse to forhold i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i den retspraksis, der er
nævnt i de to foregående præmisser. Den omstændighed, at der ikke tages hensyn til
et valutatab ved opgørelsen af Deutsche Shells beskatningsgrundlag for skatteåret
1992, kompenseres ikke ved nogen skattefordel i den medlemsstat, hvor dette
selskab har sit hjemsted, eller i den medlemsstat, hvor selskabets faste driftssted er
beliggende.  



/

- 13 -

41 Hvad for det andet angår anbringendet om overenskomsten, hvorved
beskatningskompetencen er fordelt mellem de to berørte medlemsstater, bemærkes,
at det følger af fast retspraksis, at eftersom der ikke på fællesskabsplan er truffet
foranstaltninger med henblik på at indføre ensartede eller harmoniserede regler, er
medlemsstaterne fortsat kompetente til at fastlægge kriterierne for beskatning af
indkomst og formue for i givet fald gennem overenskomst at afskaffe
dobbeltbeskatning (dom af 3.10.2006, sag C-290/04, FKP Scorpio
Konzertproduktionen, Sml. I, s. 9461, præmis 54, af 12.12.2006, sag C-374/04, Test
Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, Sml. I, s. 11673, præmis 52, og
af 18.7.2007, sag C-231/05, AA, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis
52).  

42 Denne kompetence indebærer også, at en medlemsstat ved anvendelsen af sin
skattelovgivning ikke kan være forpligtet til at tage hensyn til de negative resultater
fra et fast driftssted, der er beliggende i en anden medlemsstat, og som tilhører et
selskab, hvis hjemsted er beliggende på den første medlemsstats område, blot fordi
der ikke i skattemæssig henseende kan tages hensyn til sådanne resultater i den
medlemsstat, hvor det faste driftssted er beliggende.  

43 Etableringsfriheden kan ikke forstås således, at en medlemsstat er forpligtet til at
fastsætte sine skatteregler i forhold til en anden medlemsstats skatteregler med
henblik på i alle situationer at sikre en beskatning, der udvisker enhver ulighed som
følge af nationale skatteregler, idet de beslutninger, et selskab træffer med henblik
på etablering af kommercielle strukturer i udlandet, alt efter omstændighederne kan
være mere eller mindre fordelagtige eller ufordelagtige for et sådant selskab (jf.
analogt dom af 12.7.2005, sag C-403/03, Schempp, Sml. I, s. 6421, præmis 45).  

44 For så vidt angår hovedsagen bemærkes, at den omtvistede skattemæssige ulempe
vedrører en særlig operationel omstændighed, hvortil der kun kan tages hensyn af
de tyske skattemyndigheder. Selv om det er korrekt, at det tilkommer enhver
medlemsstat, der har indgået en dobbeltbeskatningsoverenskomst, at gennemføre en
sådan overenskomst ved anvendelse af sin egen skatteret og således at fastlægge de
indtægter, der kan henregnes til et fast driftssted, kan det ikke tillades, at en
medlemsstat udelukker hensyntagen til valutatab, der efter deres art aldrig ville
kunne lides af det faste driftssted, fra beskatningsgrundlaget for
hovedvirksomheden.  

45 Det første spørgsmål skal derfor besvares med, at traktatens artikel 52, jf. artikel 58,
er til hinder for, at en medlemsstat udelukker et valutatab, som et selskab, der har sit
vedtægtsmæssige hjemsted på denne stats område, har lidt ved tilbageførsel af den
indskudskapital, det havde bevilget et fast driftssted, som selskabet havde i en
anden medlemsstat, ved opgørelsen af det nationale beskatningsgrundlag.”

EU-Domstolen har i dom af 10. juni 2015 i sag C-686/13, X AB, taget stilling til et

præjudicielt spørgsmål fra Högsta förvaltningsdomstolen i Sverige om, hvorvidt TEUF artikel



/

- 14 -

49 og 63 er til hinder for en national lovgivning, hvorefter hjemstedsstaten ikke tillader

fradrag af valutakurstab, som er integreret i et kapitaltab på erhvervsmæssige andele i et

selskab, som er hjemmehørende i en anden medlemsstat, idet hjemstedsstaten anvender et

system, hvor kapitalgevinster af og kapitaltab på sådanne andele ikke tages i betragtning ved

beregning af beskatningsgrundlaget.

I EU-Domstolens afgørelse – hvorved det præjudicielle spørgsmål konkret er besvaret i

forhold til reglerne om etableringsfriheden, jf. TEUF artikel 49 – anføres bl.a.:

”Spørgsmålet, om der foreligger en begrænsning af etableringsfriheden

26 Med sit spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om artikel
49 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats
skattelovgivning, hvorefter kapitalgevinster af andele er fritaget for selskabsskat, og
fradrag af kapitaltab på sådanne andele tilsvarende er udelukket, selv når disse
kapitaltab er opstået som følge af valutakurstab.

…

30 I denne henseende bemærkes, at kapitalgevinster af afhændelse af
”erhvervsmæssige andele” som omhandlet i [indkomstskatteloven] i medfør af den i
hovedsagen omhandlede svenske skattelovgivning i princippet ikke medtages i
selskabsskattegrundlaget. Tilsvarende giver denne lovgivning ikke mulighed for
fradrag af kapitaltab på sådanne transaktioner, uafhængigt af om de selskaber, hvis
”erhvervsmæssige andele” er genstand for afhændelse, er etableret i Sverige eller ej.

31 Kapitaltab på afhændelse af ”erhvervsmæssige andele” , der er opstået som følge af
et valutakurstab, kan således hverken fradrages i et tilfælde som det i hovedsagen,
hvor andelene ejes i et selskab etableret i en anden medlemsstat, eller i et tilfælde,
hvor andelene ejes i et selskab etableret i Sverige – uanset om sidstnævntes kapital i
øvrigt er i svenske kroner eller i enhver anden valuta, der tillades i henhold til
national lovgivning.

32 I modsætning til, hvad sagsøgeren i hovedsagen har gjort gældende, behandles
investeringer i ”erhvervsmæssige andele” , der foretages i en anden medlemsstat
end Kongeriget Sverige, derfor ikke mindre fordelagtigt med hensyn til den
manglende mulighed for at fradrage valutakurstab end lignende investeringer, der
foretages i Sverige.

33 I denne forbindelse bemærkes, at selv hvis det antages, at en sådan manglende
fradragsmulighed kan være mindre fordelagtig for et selskab, der har investeret i
”erhvervsmæssige andele” i et selskab etableret på en anden medlemsstats område,
som følge af den risiko, der – som det er tilfældet i hovedsagen – løbes, når denne
investering foretages i andele i en anden valuta end værtsmedlemsstatens valuta,
følger det af medlemsstaternes



/

- 15 -

beskatningskompetence, at selskabers frihed til at vælge mellem forskellige
etableringsmedlemsstater på ingen måde indebærer, at disse stater er forpligtede til
at tilpasse deres eget skattesystem til de forskellige beskatningssystemer i de andre
medlemsstater med henblik på at sikre, at et selskab, der har valgt at etablere sig i
en medlemsstat, på nationalt plan bliver beskattet på samme måde som et selskab,
der har valgt at etablere sig i en anden medlemsstat, eftersom dette valg alt efter
omstændighederne kan være mere eller mindre fordelagtigt eller ufordelagtigt for
dette selskab (jf. i denne retning domme Deutsche Shell, C-293/06, EU:C:2008:129,
præmis 43, og Krankenheim Ruhesitz am Wannsee-Seniorenheimstatt, C-157/07,
EU:C:2008:588, præmis 50).

34 På samme måde kan EUF-traktatens bestemmelser om etableringsfriheden ikke på
EU-rettens nuværende udviklingstrin fortolkes således, at de pålægger
medlemsstaterne at tilpasse deres eget skattesystem med henblik på at tage hensyn
til eventuelle valutakursrisici, som selskaberne løber på grund af den
omstændighed, at der på Unionens område fortsat findes forskellige valutaer uden
en fast indbyrdes valutakurs, eller nationale lovgivninger, der tillader selskaber at
angive deres kapital i tredjelandes valuta.

35 Heraf følger, at en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede ikke kan
udgøre en restriktion for etableringsfriheden.

36 Denne konklusion ændres ikke af udtalelserne i dom Deutsche Shell (C293/06,
EU:C:2008:129), som X AB har påberåbt sig.

37 I denne dom udtalte Domstolen, at EUF-traktatens bestemmelser om
etableringsfriheden er til hinder for, at en medlemsstat ved opgørelsen af det
nationale beskatningsgrundlag udelukker et valutatab, som et selskab, der har sit
vedtægtsmæssige hjemsted på denne stats område, har lidt ved tilbageførsel af den
indskudskapital, det havde bevilget et fast driftssted, som selskabet havde i en
anden medlemsstat.

38 Domstolen nåede imidlertid frem til denne konklusion i en retlig sammenhæng, der
adskiller sig fra den, der følger af anvendelsen af den i hovedsagen omhandlede
nationale lovgivning. Som den forelæggende ret har anført, foreskrev den nationale
lovgivning, der var omhandlet i den sag, der gav anledning til dom Deutsche Shell
(C293/06, EU:C:2008:129), at valutagevinster generelt blev beskattet, og at
valutatab tilsvarende gav ret til fradrag, medmindre andet var fastsat i en
dobbeltbeskatningsoverenskomst.

39 Dette er imidlertid ikke tilfældet for så vidt angår hovedsagen, idet den i
hovedsagen omhandlede svenske skattelovgivning – således som det er anført i
denne doms præmis 30 – i princippet ikke forholder sig til resultaterne af
kapitaltransaktioner vedrørende ”erhvervsmæssige andele” , over for hvilke
Kongeriget Sverige generelt har valgt at undlade at udøve sin
beskatningskompetence.

40 På denne baggrund kan det ikke udledes af EUF-traktatens bestemmelser om
etableringsfriheden, at denne medlemsstat er forpligtet til at udøve sin



/

- 16 -

beskatningskompetence – på en i øvrigt asymmetrisk måde – med henblik på at
tillade fradrag af tab, der er opstået som følge af transaktioner, hvis resultater,
såfremt de havde været positive, under alle omstændigheder ikke ville være blevet
beskattet.

41 Henset til det ovenstående skal det forelagte spørgsmål besvares med, at artikel 49
TEUF skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en medlemsstats
skattelovgivning, hvorefter kapitalgevinster af andele i princippet er fritaget for
selskabsskat, og fradrag af kapitaltab på sådanne andele tilsvarende er udelukket,
selv når disse kapitaltab er opstået som følge af valutakurstab.”

EU-Domstolen har i dom af 22. februar 2018 i de forenede sager C-398/16 (X BV) og C-

399/16 (X NV) bl.a. taget stilling til et præjudicielt spørgsmål fra Hoge Raad der Nederlanden

i Holland om, hvorvidt TEUF artikel 49 og 54 er til hinder for en national lovgivning,

hvorefter et moderselskab hjemmehørende i en medlemsstat ikke har ret til i sit overskud at

fradrage tab, der skyldes ændringer i valutakursen for dets kapitalandele i et datterselskab

hjemmehørende i en anden medlemsstat, når denne samme bestemmelse ikke på symmetrisk

vis beskatter valutakursgevinster, der skyldes sådanne ændringer.

I EU-Domstolens afgørelse anføres bl.a.:

”Om de præjudicielle spørgsmål

Indledende bemærkninger

18 Artikel 49 TEUF stiller krav om ophævelse af restriktioner, som hindrer
statsborgere i en medlemsstat i frit at etablere sig på en anden medlemsstats
område. Denne frihed omfatter en ret for selskaber, som er oprettet i
overensstemmelse med en medlemsstats lovgivning, og hvis vedtægtsmæssige
hjemsted, hovedkontor eller hovedvirksomhed er beliggende inden for Den
Europæiske Union – som artikel 54 TEUF sidestiller med medlemsstaternes
statsborgere vedrørende udøvelse af etableringsfrihed – til at udøve virksomhed i
andre medlemsstater via et datterselskab, en filial eller et agentur (jf. i denne retning
dom af 21.5.2015, Verder LabTec, C-657/13, EU:C:2015:331, præmis 32, og af
2.9.2015, Groupe Steria, C-386/14, EU:C:2015:524, præmis 14).

19 Selv om bestemmelserne om etableringsfriheden ifølge deres ordlyd skal sikre
national behandling i værtsmedlemsstaten, indebærer de desuden samtidig et forbud
mod, at oprindelsesstaten lægger hindringer i vejen for, at en af dens statsborgere
etablerer sig i en anden medlemsstat, eller at et selskab, som er oprettet i
overensstemmelse med dens lovgivning, gør det.



/

- 17 -

20 En forskellig behandling, som følger af en medlemsstats lovgivning, til ulempe for
de selskaber, der udøver deres etableringsfrihed, udgør ikke en hindring for
etableringsfriheden, hvis den vedrører situationer, der ikke er objektivt
sammenlignelige, eller hvis den er begrundet i tvingende almene hensyn (jf. i denne
retning dom af 12.12.2006, Test Claimants in the FII Group Litigation, C-446/04,
EU:C:2006:774, præmis 167, og af 25.2.2010, X Holding, C-337/08,
EU:C:2010:89, præmis 20).

21 Domstolen har allerede i dom af 25. februar 2010, X Holding (C-337/08,
EU:C:2010:89), taget stilling til, hvorvidt en medlemsstats skattelovgivning som
den nederlandske skattelovgivning, der giver hjemmehørende moderselskaber og
deres hjemmehørende datterselskaber mulighed for at blive underlagt en integreret
beskatningsordning, dvs. at blive beskattet som en skattemæssig enhed, er i
overensstemmelse med EU-retten. En sådan ordning udgør en fordel for de
omhandlede selskaber, for så vidt som den gør det muligt at konsolidere overskud
og underskud hos moderselskabet for de selskaber, der indgår i den skattemæssige
enhed, og bevirker, at transaktioner foretaget inden for koncernen bevarer en
skattemæssig neutral karakter.

22 I nævnte doms præmis 19 fastslog Domstolen, at udelukkes en sådan fordel for et
moderselskab, der har et datterselskab med hjemsted i en anden medlemsstat, kan
det blive mindre attraktivt for moderselskabet at udøve sin etableringsfrihed, idet
det afholdes fra at oprette datterselskaber i andre medlemsstater.

23 I samme doms præmis 43 traf Domstolen ikke desto mindre afgørelse om, at denne
forskellige behandling var begrundet i behovet for at opretholde en afbalanceret
fordeling af beskatningskompetencen mellem medlemsstaterne, og at den heraf
følgende restriktion af etableringsfriheden stod i rimeligt forhold til dette mål.

24 Det kan af dom af 25. februar 2010, X Holding (C-337/08, EU:C:2010:89),
imidlertid ikke udledes, at enhver forskellig behandling af, på den ene side,
selskaber, der tilhører en skattemæssigt integreret koncern, og, på den anden side,
selskaber, der ikke tilhører en sådan koncern, er forenelig med artikel 49 TEUF. For
så vidt angår andre skattemæssige fordele end overførsel af tab inden for en
skattemæssigt integreret koncern skal det følgelig særskilt vurderes, således som
generaladvokaten har anført i punkt 34 i forslaget til afgørelse, om en medlemsstat
kan forbeholde selskaber, der indgår i en skattemæssigt integreret koncern, disse
fordele, og dermed udelukke selskaber i grænseoverskridende situationer (jf. i
denne retning dom af 2.9.2015, Groupe Steria, C-386/14, EU:C:2015:524, præmis
27 og 28).

25 I hver af tvisterne i hovedsagen har de sagsøgende selskaber, der ejer ikke-
hjemmehørende datterselskaber, gjort gældende, at de – bortset fra overførsel af tab
inden for en skattemæssigt integreret koncern – fratages den skattefordel, som den
nederlandske lov uberettiget forbeholder skattemæssige enheder. Den forelæggende
ret ønsker i det væsentlige oplyst, om artikel 49 TEUF skal fortolkes således, at den
er til hinder for sådan en forskellig behandling.



/

- 18 -

…

Om spørgsmålene i sag C-399/16
…

52 Med det første spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om
artikel 49 TEUF og 54 TEUF skal fortolkes således, at de er til hinder for en
national bestemmelse som den i hovedsagen omhandlede, i medfør af hvilken et
moderselskab hjemmehørende i en medlemsstat ikke har ret til i sit overskud at
fradrage tab, der skyldes ændringer i valutakursen for dets kapitalandele i et
datterselskab hjemmehørende i en anden medlemsstat, når denne samme
bestemmelse ikke på symmetrisk vis beskatter valutakursgevinster, der skyldes
sådanne ændringer.

53 I medfør af selskabsskattelovens artikel 13, stk. 1, medregnes ved opgørelsen af
overskuddet hverken gevinster opnået ved en selskabsandel eller omkostninger i
forbindelse med erhvervelse eller overdragelse af denne andel.

54 Denne regel – benævnt »skattefritagelse for selskabsandele« – har navnlig til følge,
at hverken værdistigninger eller værditab på en selskabsandels værdi, som skyldes
udviklingen i kursen for den fremmede valuta, som værdien af denne andel er
udtrykt i, kan tages i betragtning ved opgørelsen af overskuddet.

55 Det er på denne baggrund, at X NV i sit skattepligtige overskud ikke kan fradrage
det valutakurstab, selskabet som andelshaver har lidt på sin investering i
datterselskabet hjemmehørende i Det Forenede Kongerige. Derimod kunne
selskabet ifølge den forelæggende rets forklaringer fradrage dette tab som følge af
konsolideringen inden for rammerne af en skattemæssig enhed, hvis datterselskabet
havde været hjemmehørende i Nederlandene. X NV har anført, at selskabet følgelig
er blevet udsat for en forskelsbehandling, der udgør en hindring for
etableringsfriheden.

56 Sådanne situationer er imidlertid ikke objektivt sammenlignelige. Et nederlandsk
selskab kan nemlig ikke lide et valutakurstab på sin andel i et hjemmehørende
datterselskab, med undtagelse af det helt særlige tilfælde, hvor denne andel er
fastsat i en anden valuta end den, som selskabets resultat er udtrykt i.

57 Selv i denne situation er det tvivlsomt, hvorvidt der foreligger en forskellig
behandling. Inden for den skattemæssige enhed, således som det fremgår af
nærværende doms præmis 21, er de gensidige ejerforhold nemlig skattemæssigt
neutrale. Følgelig kan værdiforringelsen af moderselskabets andel i det
hjemmehørende datterselskab, med hvilket det danner en skattemæssig enhed, ikke
fradrages i enhedens resultat, når denne værdiforringelse skyldes udviklingen i
valutakursen eller en anden årsag.

58 Under alle omstændigheder har Domstolen fastslået, at det af EUF-traktatens
bestemmelser om etableringsfrihed ikke kan udledes, at en medlemsstat er



/

- 19 -

forpligtet til at udøve sin beskatningskompetence – på en i øvrigt asymmetrisk måde
– med henblik på at tillade fradrag af tab, der er opstået som følge af transaktioner,
hvis resultater, såfremt de havde været positive, under alle omstændigheder ikke
ville være blevet beskattet (dom af 10.6.2015, X, C-686/13, EU:C:2015:375,
præmis 40 og 41).

59 Den ulempe, som den manglende mulighed for at fradrage et lidt valutakurstab på
sin selskabsandel i et ikke-hjemmehørende datterselskab i givet fald udgør for et
nederlandsk selskab, er ikke forskellig fra den symmetriske fordel, der er knyttet til
den manglende beskatning af valutakursgevinster. Således som den forelæggende
ret har anført, er »skattefritagelse for selskabsandele« a priori hverken fordelagtig
eller ufordelagtig. Derfor kan den ikke give anledning til en forskellig behandling,
som er ufordelagtig for de nederlandske selskaber, der har et datterselskab i en
anden medlemsstat, eller udgøre en restriktion for etableringsfriheden.

60 Således skal det første spørgsmål i sag C-399/16 besvares med, at artikel 49 TEUF
og 54 TEUF skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national
bestemmelse som den i hovedsagen omhandlede, i medfør af hvilken et
moderselskab hjemmehørende i en medlemsstat ikke har ret til i sit overskud at
fradrage tab, der skyldes ændringer i valutakursen for dets kapitalandele i et
datterselskab hjemmehørende i en anden medlemsstat, når denne samme
bestemmelse ikke på symmetrisk vis beskatter valutakursgevinster, der skyldes
sådanne ændringer.”

Procedure

Sagsøger har i påstandsdokument af 11. december 2018 gjort følgende anbringender gældende

og under hovedforhandlingen procederet i overensstemmelse hermed:

”2. HOVEDANBRINGENDER
I nærværende sag beskattes Sagsøger af en valutakursgevinst, hvilket aldrig ville være
sket, hvis han havde optaget gæld i dansk valuta.

Sagsøger er blevet beskattet af valutakursgevinsten med 50,44%.

Hans fradragsværdi af et hypotetisk valutakurstab ville være ca. 34,38%.

Der foreligger derfor ikke symmetri ved beskatning henholdsvis fradrag af
valutakursgevinst/-tab.

Det gøres gældende, at
1. Sagsøger har indrettet sig således, at han ikke egenhændigt kunne opnå en

kursgevinst eller tab på gælden i udenlandsk valuta,
2. Sagsøger kunne ikke spekulere i de danske regler om beskatning af gæld i

udenlandsk valuta,
3. Der foreligger supplerende beskatning i forhold til gæld i dansk valuta,
4. Danmark har énsidigt indført regler, der forskelsbehandler,  



/

- 20 -

5. Sagsøgers situation minder mere om C-293/06, Deutsche Shell, end C-399/16, X
NV.  

6. Hans situation adskiller sig fra begge sager ved  

i. Der er ikke symmetri, da beskatningen er op til 59,7% og
fradragsværdien blot 33,3%,  

ii. der er tale om gæld,  
iii. der er tale om beskatning af en kurs gevinst,  
iv.  gælden er mellem uafhængige parter,  
v.  der var tale om tvangsindløsning.  

7. Østre Landsret skal redegøre for, hvorfor Østre Landsret ikke vil følge EU-
Domstolens dom C-293/06, Deutsche Shell, og hvorfor der ikke foreligger
rimelig tvivl om EU-retten.  

3. SAGSFREMSTILLING   
…

4. NATIONAL RET   
4.1. Kursgevinstloven af 1985 og 1997  
Sagen vedrører indkomståret 2010, og den relevante bestemmelse er kursgevinstlovens
§ 23.   

Kursgevinstloven er oprindeligt fra 1985. I 1997 blev der vedtaget en ny
kursgevinstlov.   

§ 6 i kursgevinstloven fra 1985 blev videreført i § 23 i kursgevinstloven af 1997.   

§ 6 i kursgevinstloven af 1985 fik først i 1991 den formulering, som genfindes i § 23 i
kursgevinstloven af 1997.   

Den oprindelige § 6 i kursgevinstloven af 1985 omfattede ikke alle kursgevinster og
kurstab i udenlandsk valuta.   

I 1991 blev der således indført fuld beskatning af kursgevinster på fordringer og gæld i
udenlandsk valuta, ligesom der blev indført fradrag for kurstab på fordringer og gæld i
udenlandsk valuta.   

Baggrunden var, at lovgiver ønskede at beskatte kursgevinster på udenlandske
obligationer i skattearrangementer med sikre risikofrie skattegevinster og ønskede at
forhindre skattearbitrage.   

For så vidt angår lovændringen i 2010 var der tale om en tilståelsessag.   

De ”vægtige grunde” som Skatteministeriet fremhæver i påstandsdokumentet […] er et
forsøg på at fastholde suveræniteten fra lovgivers side.   

4.2. Ingen mulighed for udløsning af gevinst eller tab for Sagsøger
I den konkrete sag har Sagsøger ikke indgået et skattearbitrage-arrangement med en
sikker gevinst.   



/

- 21 -

Tværtimod har Sagsøger sikret sig mod tab men dermed også fravalgt muligheden for en
valutagevinst.   

Opgørelsen af gevinst og tab på gæld i udenlandsk valuta er identisk med opgørelsen af
gevinst og tab på gæld i dansk valuta, jf. kursgevinstlovens § 25 og 26.   

Af § 25 fremgår, at Sagsøger skal anvende realisationsprincippet.
Beskatnings tidspunktet indtræder ved realisationsprincippet i forbindelse med afdrag og
indfrielse af gælden.   

Opgørelsen af gevinst og tab fremgår af § 26, herunder særligt stk. 4. Heraf fremgår, at
gevinst eller tab på gæld opgøres som forskellen mellem gældens værdi ved påtagelsen
af gælden og værdien ved frigørelsen eller indfrielsen, hvor der ved hvert afdrag
medregnes en så stor del, som svarer til forholdet mellem på den ene side
indfrielsessummen med fradrag af anskaffelsessummen og på den anden side
indfrielsessummen.   

Sagsøger har sammen med de andre kommanditister lånt 4.675.000 GBP og skal
tilbagebetage nøjagtig det samme beløb.   

Derfor er der ikke forskel på indfrielsessummen og anskaffelsessummen, hvorfor der
ikke kan opnås gevinst eller tab på lånet ved hvert afdrag. Sagsøger er heller ikke blevet
beskatte t ved afdrag på gælden […].

Der er i lånevilkårene mulighed for ekstraordinære afdrag, men sådanne afdrag
behandles også efter § 26, stk. 4, 2. pkt. Dvs. at ekstraordinære afdrag heller ikke kan
udløse en gevinst eller tab, hvis indfrielsessummen og anskaffelsessummen er
identisk.   

Da Sagsøger er debitor, kan han heller ikke egenhændigt overdrage lånet ved
debitorskifte.   

Overdragelse/salg af lånet er den eneste måde, hvorpå Sagsøger kan opnå en
skattepligtig kursgevinst eller et fradragsberettiget kurstab på lånet til Norwich Union
/Aviva.   

Et sådant salg/overdragelse er helt ude af Sagsøgers hænder, da han er debitor.   

Hvis det hypotetisk havde været opportunt for Sagsøger at udløse et fradragsberettiget
kurstab, havde han ingen mulighed for dette.   

Han kan derfor ikke spekulere i reglerne om fradrag for kurstab på gæld i udenlandsk
valuta.   

Sagsøgers afståelse af lånet sker da også tvangsmæssigt af K/S’et.

4.3. Manglende symmetri  



/

- 22 -

Beskatning af valutakursgevinster udgør positiv kapitalindkomst, der i 2010 blev
beskattet op til 50,2% (dog afhængig af kirkeskatten).   

Sagsøger blev i henhold til SKATs afgørelse beskattet med ca. 50,44% af
valutakursgevinsten.   

Hvis kursen på GBP havde udviklet sig anderledes, og Sagsøger var blevet
tvangsindløst, og havde realiseret et valutakurstab, så var fradragsværdien af
valutakurstabet ca. 33,44%.   

Dette skyldes de danske regler, hvorefter positiv nettokapitalindkomst indgår i bund- og
topskattegrundlaget, mens der ikke kan opnås fradrag for negativ nettokapitalindkomst i
bund- og topskattegrundlaget.   

Der foreligger derfor helt konkret ikke symmetri mellem beskatningen og
fradragsværdien for valutakursgevinster henholdsvis tab […].

Østre Landsret har derfor heller ikke ret i, at der foreligger symmetri, jf.
[kendelsen af 21. september 2016].   

I 2003, hvor Sagsøger blev debitor for lånet i GBP, var beskatningen af
valutakursgevinster 59,7% og fradragsværdien 33,3%. Også ud fra en
generel betragtning er de danske regler i høj grad asymmetriske […].

Skatteministeriets fejlagtige udgangspunkt gennemsyrer påstandsdokumentet, fx lægger
Skatteministeriet […] til grund, at reglerne om gæld i fremmed valuta er symmetriske.   

En låntager kunne i 2003 derfor på forhånd vide, at det var en ulempe at optage lån i
udenlandsk valuta, da der ikke forelå symmetri mellem beskatningen henholdsvis
fradraget. Den danske ordning vedrørende beskatning af gæld i udenlandsk valuta var
hverken i 2003 eller 2010 attraktiv. Låntageren blev udsat for en ulempe på op til rundt
regnet 26,4% som følge af den lave fradragsprocent i modsætning til beskatningen på op
til 59,7%.   

Der er derfor ikke korrekt, at en låntager med udenlandsk gæld ikke stilles ringere […].

4.4. C-398/16 og C-399/16, X BV og X NV  
Nærværende sag adskiller sig afgørende fra de hollandske regler i C-398/16 og C399/16,
X BV og X NV.   

Det fremgår således af den hollandske Højesterets (Hoge Raads) forelæggelseskendelse,
at skatteyderne som følge af sambeskatningsreglerne selv kunne vælge efterfølgende,
om det var fordelagtigt at blive skattepligtig af de udenlandske fordringer.   

De hollandske skatteydere kunne derfor spekulere i, om det var fordelagtigt at blive
skattepligtig, hvis der var et tab, mens de kunne undgå skattepligten, hvis



/

- 23 -

der var en gevinst. Et sådant resultat ville være fuldstændig asymmetrisk, udspekuleret
og stødende.   

Som nævnt kunne Sagsøger ikke spekulere i sådan en fordelagtig behandling.   

Sagsøger har derimod ønsket at gå med livrem og seler, således at han ikke blev udsat
for et valutakurstab men derfor også gav afkald på valutakursgevinsten.   

Det er derfor urimeligt, at han tvangsmæssigt udsættes for en beskatning, som han har
forsøgt at undgå, og som han ikke ville have været udsat for, hvis han havde optaget et
lån i DKK.   

5. EU-RETTEN   
5.1. Restriktion
Artikel 63 TEUF opstiller et restriktionsforbud. Et restriktionsforbud er ikke identisk
med EU-retlig diskrimination, dvs. forskelsbehandling.   

Skatteministerier redegør derimod for en diskrimination i påstandsdokumentet […].

En restriktion går videre end diskrimination.   

En restriktion kan foreligge, selvom der ikke foreligger forskelsbehandling. Det
afgørende er, om den nationale regel berører låntageres situation og kan afholde disse fra
at optage lån i fx England, fordi de stilles ringere eller gør det mindre attraktivt. EU-
kommissionen har i [brev af 10. november 2016] foretaget en juridisk analyse, der nøje
stemmer med dette restriktionsforbud.   

Det er derfor ikke korrekt, når Østre Landsret i [kendelsen af 21. september 2016]
formulerer problemstillingen som ”forskelsbehandling” .

Det er også åbenlyst i strid med restriktionsforbuddet i EU-retten, når Østre Landsret i
[kendelsen af 21. september 2016] lægger vægt på, at § 23 ikke sondrer mellem, om
gælden er optaget i Danmark eller et andet land, eller om långiver eller låntager er
bosiddende i Danmark eller udlandet. Dette strider også mod Högsta
förvaltningsdomstolens to domme.   

Det bemærkes, at Högsta förvaltningsdomstolens dom nr. 3238-12 af 16. februar 2016
blev afsagt efter EU-Domstolens dom i C-686/13, X AB.   

5.1.1. Diskrimination  
En diskrimination er i sagens natur også en restriktion.   

Selvom artikel 63 TEUF indeholder et restriktionsforbud, vil EU-Domstolen ofte
foretrække at afgøre en sag efter diskriminationsforbuddet, hvor der konkret foreligger
diskrimination. Diskrimination kan således resultere i en ”allerede fordi-afgørelse” .



/

- 24 -

De af Skatteministeriet nævnte domme i påstandsdokumentet […] er ”a llerede fordi-
afgørelser” .

Skatteministeriet har ikke ret i […], at der gælder en særlig praksis ved EU -Domstolen
vedrørende restriktioner på området for ”direkte skatter” .

Skatteministeriets fejlagtige udlægning kan meget let tilbagevises af fx en dom
vedrørende direkte skatter fra 2017, C-580/15, Van der Weegen m.fl.   

Sagen vedrørte skattefritagelse for konti i pengeinstitutter, der opfyldte særlige vilkår.   

Det fremgår af præmis 28 i dommen:   

” Den i hovedsagen omhandlede lovgivning fastlægger en s katteordning, der
anvendes uden forskel på afkast fra en opsparingskonto udbetalt af banker
hjemmehørende i Belgien og afkast udbetalt af banker hjemmehørende i en
anden medlemsstat.” (vores understregninger)

Skatteordningen vedrørende direkte skatter var således ikke diskriminerende.   

Alligevel medførte ordningen en begrænsning for adgangen til det indre marked, jf.
præmis 29 og 33-35.

EU-Domstolen henviste både til dommen C-384/93, Alpine Investments og C-212/09,
Kommissionen mod Portugal, der begge ikke vedrører direkte skatter.   EU-Domstolen
sondrer derfor ikke mellem sager om direkte skatter og andre sager, for så vidt angår
restriktionsvurderingen.   

EU-Domstolen anvender således også en restriktionstest på området for direkte skatter
og henviser til praksis uden for området for direkte skatter. Tilsvarende fremgår af
C20/16, Bechtel, præmis 39 og 48, der også vedrører direkte skatter.   

Yderligere bemærkes, at en sondring på baggrund af valuta ikke er en
forskelsbehandling på baggrund af statsborgerskab, men der er tale om en skjult
forskelsbehandling på baggrund af et kriterie, der i højere grad rammer låntagning fra
andre EU-lande.   

Derfor foreligger der skjult diskrimination.   

”Allerede fordi” der foreligger skjult diskrimination, er de danske regler i strid med EU-
retten. Spørgsmålet kan dog subsidiært også løses ved en restriktionsvurdering, jf.
ovenfor.   

Skatteministeriets anbringende vedrørende diskrimination er derfor i strid med   EU-
Domstolens praksis.   

EU-Kommissionens synspunkt i [brev af 24. juli 2014] strider også mod denne
retspraksis.   



/

- 25 -

Hvis Østre Landsret fastholder, at der skal foreligge en diskrimination i form af
forskelsbehandling, bør der foretages en præjudiciel forelæggelse vedrørende
synspunktet. Der er ingen støtte for synspunktet, der strider mod formuleringen af artikel
63 TEUF, omfattende retspraksis fra EU-Domstolen samt de to svenske domme.   

5.1.2. Ulempe  
Som nævnt foreligger der en restriktion, når en national regel uden forskelsbehandling
berører låntageres situation og kan afholde disse fra at optage lån i fx England, fordi
låntagerne mere sandsynligt stilles ringere eller gør lånet mindre attraktivt, jf. hertil EU-
kommissionen i [brev af 10. november 2016].   

I langt de fleste tilfælde vil lån optaget i udenlandsk valuta være optaget udenfor
Danmark. Derfor vil § 23 mere sandsynligt påvirke optagelse af lån i udlandet.   

Konkret foreligger der lån i GBP. Skatteministeriet gør end ikke gældende, at der kan
optages lån i GBP i Danmark […]. Skatteministeriet har helle r ikke påvist, at der kan
optages lån i DKK med pant i en ejendom beliggende i England. Dette vil også medføre
en kursrisiko.   

Derfor udgør en national regel, der sondrer på baggrund af valuta, en restriktion.   

I Deutsche Shell fandt EU-Domstolen, at det ikke havde betydning, at valutakurstab
ikke kunne opstå ved fordringer i DEM i modsætning til fx ITL.   

Det afgørende var, at det tyske selskab løb en yderligere risiko ved en fordring i en
anden valuta, jf. præmis 30, der henviser til generaladvokatens forslag punkt 43 og 44.   

Der var tale om en ”supplerende økonomisk risiko” .

Det er derfor i strid med Deutsche Shell, når Østre Landsret i [kendelsen af 21.
september 2016] lægger vægt på, at situationen med udenlandsk valuta aldrig kan opstå i
forhold til en situation i dansk valuta, jf. hertil også præmis 44 i Deutsche Shell.   

Østre Landsret tager ikke højde for, at Sagsøger udsættes for en ”supplerende”
beskatning som følge af lånet i GBP.

Østre Landsrets synspunkt strider også mod Högsta förvaltningsdomstolen
restriktionsvurdering.

5.2. Objektivt sammenlignelig  
Skatteministeriet nævner kort begrebet objektivt sammenlignelig, uden rigtig at gøre
noget ud af det.   

Vi forstår det således, at Skatteministeriet ikke helhjertet gør gældende, at situationerne
mellem gæld i dansk valuta henholdsvis udenlandsk valuta ikke er objektivt
sammenlignelige.   



/

- 26 -

For at undgå forvirring, han henvises til C-593/14, Masco Denmark ApS, præmis 29-31,
hvor EU-Domstolen lægger vægt på formålet med lovgivningen.

Formålet med den danske lovgivning vedrørende manglende beskatning af gæld i dansk
valuta er princippet i statsskatteloven, hvorefter avancer på aktiver er fritaget for
beskatning. Da gæld i udenlandsk valuta også udgør avancer på aktiver, er situationerne
sammenlignelige.   

5.3. Præjudiciel forelæggelse  
5.3.1. Tilståelsessagen  
Østre Landsret har i [kendelsen af 21. september 2016] fundet, at der ikke foreligger
”rimelig tvivl om forståelsen af den relevante EU -ret” , hvilket henviser til EU-
Domstolens kriterie i CILFIT-dommen.   

Af CILFIT-dommen fremgår imidlertid, at den nationale ret skal være ”overbevist om, at
hverken de øvrige medlemsstater eller Domstolen vil være i tvivl om afgørelsen” .

Den generelle beskatning af fordringer og gæld i udenlandsk valuta blev indført i
samme bestemmelse i § 6 i 1991 i kursgevinstloven af 1985.   

I kursgevinstloven af 1997 blev § 6 udskilt i henholdsvis § 16 og § 23, men
bestemmelserne udspringer af den samme bestemmelse.   

EU-kommissionen fandt, at § 16 stred mod EU-retten, hvilket den danske regering
hurtigt var enig i og derfor ophævede § 16.   

Da § 23 udspringer af den samme bestemmelse, er der en formodning for, at § 23 også
strider mod EU-retten.   

Østre Landsret har manglende holdepunkter for finde, at § 23 og § 16 er forskellige.
Hvis Østre Landsret vælger at afvige fra fortolkningen af EU-kommissionens og
lovgivers fortolkning af EU-lovmedholdeligheden af § 16 med den begrundelse, at § 23
er forskellig fra § 16, så kan Østre Landsret ikke være sikker på, at dens ræsonnement
ville være lige så indlysende for EU-Domstolen, jf. C-416/17, Kommissionen mod
Frankrig, præmis 111.   

Østre Landsrets tilbagevisning af lovændringen i 2010 i [kendelsen af 21.
september 2016] strider mod nævnte præmis 111.   

5.3.2. EU-Kommissionen  
EU-Kommissionen har også ved en såkaldt pilot-traktatbrudsprocedure forholdt sig til
reglerne om gæld i udenlandsk valuta, jf. [breve fra EU-Kommissionen og den danske
regering]. Heraf fremgår, at EU-Kommissionen har indtaget tre skiftende holdninger,
hvilket medfører, at Østre Landsret skal være overbevist om, at EU-Domstolen ikke vil
være i tvivl. Hvis Østre Landsret ikke er overbevist om, hvilken af EU-Kommissionens
udmeldinger, som EU-Domstolen helt sikkert vil følge, så foreligger der rimelig tvivl.   



/

- 27 -

I den forbindelse bemærkes, at EU-Kommissionens opfattelse i [brev af 24. juli 2014],
der også blev anvendt efter [den danske regerings svar til EU-Kommissionen af 13.
januar 2017], baseres på en diskriminationsvurdering, hvilket strider mod
restriktionsforbuddet i artikel 63 TEUF og EU-Domstolens praksis.   

Skatteministeriet går i […] gældende, at EU -Kommissionen var ”grundig” i [brev af 24.
juli 2014], men EU-Kommissionen svarede to dage efter henvendelsen i sommerferien,
jf. [henvendelse den 22. juli 2014 til EU-Kommissionen].   

Det forhold, at EU-Kommissionen afstår fra at fortsætte en traktatbrudsprocedure har
ikke nogen indflydelse på Østre Landsrets forpligtigelse til at anmode om en præjudiciel
forelæggelse, jf. C-393/98, Gomes Valente, præmis 19.   

EU-Kommissionen har i øvrigt ikke været bekendt med, at beskatningen af
valutakursgevinster beskattes med op til 49,5%, mens fradragsværdien af valutakurstab
kan være 27%. EU-Kommissionen har slet ikke taget stilling til denne asymmetri.   

Den danske regering oplyste således ikke EU-Kommissionen i [svar af 13. januar 2017]
om asymmetrien vedrørende beskatningen på 42-49,5% i modsætning til
fradragsværdien på 27-34%.   

EU-Kommissionens begrundelse for at afslutte sagen i [korrespondance mellem EU-
Kommissionen og den danske regering i 2016-2017] var i øvrigt ubestridt identisk med
[brev af 24. juli 2014], der åbenbart strider mod
restriktionsforbuddet.   

5.3.3. Retspraksis  
Hvis der ikke foreligger en fast praksis fra EU-Domstolen, er der pligt til at anmode om
en præjudiciel forelæggelse, jf. C-224/01, Köbler, præmis 118.   

I C-224/01, Köbler, præmis 116 og 117, fandt EU-Domstolen, at den nationale domstol
skulle anmode om præjudiciel forelæggelse, når en EU-dom ikke havde taget stilling til
det konkrete juridiske aftaleforhold (loyalitetsydelsen), der var genstand for prøvelse
ved den nationale domstol. EU-Domstolen have kun taget stilling til et
anciennitetstillæg.

EU-Domstolen har ikke taget stilling til, om valutakurs gevinster kan beskattes (≈
loyalitetsydelsen). EU-Domstolen har kun taget stilling til fradrag for valutakurs tab (≈
anciennitetstillægget).

Skatteministeriet erkender da også, at Østre Landsret er nødsaget til både at foretage en
modsætningsslutning efterfuldt af en analogislutning […]. ”Spejlet” er
modsætningsslutningen, og analogislutningen fremgår af sidste afsnit.   

I C-160/14, Ferreira da Silva e Brito m.fl., var den portugisiske Højesteret af den
opfattelse, at der forelå en fast praksis fra EU-Domstolen, jf. præmis 18. EU-Domstolen
var uenig og fandt, at den portugisiske Højesteret var erstatningsansvarlig.   



/

- 28 -

EU-Domstolen lagde vægt på, at der var rejst adskillige spørgsmål fra et stort antal
nationale rette indenfor EU. I nærværende sag er der rejst spørgsmål fra Tyskland,
Sverige og Holland. Disse sager er udtryk for, at der foreligger
fortolkningsvanskeligheder og risiko for afvigende praksis. Særligt er den tyske sag
(Deutsche Shell) er umiddelbar uforenelig med den hollandske sag (399/16, X NV).   

EU-Domstolen lagde i C-160/14, Ferreira da Silva e Brito m.fl. også vægt på, jf. præmis
44, at der var modstridende retninger i retspraksis på nationalt niveau. I nærværende sag
er der modstridende praksis fra både den danske regering (nærværende sag strider mod
lovændringen i 2010 vedrørende fordringer i udenlandsk valuta) samt EU-
Kommissionen, jf. [EU-Kommissionens åbningsskrivelse af 3. november 2009, brev af
24. juli 2014 og brev af 10.
november 2016]. Der verserer en lang række sager ved de danske domstole om
spørgsmålet.   

EU-domstolen har fastslået, at formålet med forelæggelsespligten er at forhindre, at der i
nogen som helst medlemsstat udvikler sig en national retspraksis, som ikke er i
overensstemmelse med EU-retten, jf. C-416/17, Kommissionen mod Frankrig, præmis
109.   

EU-Domstolen fastslog i denne dom fra oktober 2018, at den franske Højesteret
handlede i strid med TEUF ved ikke at forelægge et præjudicielt spørgsmål.   

Om baggrunden for denne dom henvises til redegørelsen i [artikel i Advokaten nr.
9/2018, s. 34ff.]. Som det fremgår af [artiklen], så forelå der en traktatkrænkelse, fordi
EU-Domstolen i 2018 var nået til et andet resultat end den franske Højesteret i 2012.   

Præmis 112 i C-416/17, Kommissionen mod Frankrig illustrerer, hvor sikker en national
domstol skal være, før der ikke foreligger rimelig tvivl.   

I nærværende sag foreligger der i hvert fald rimelig tvivl, da C-293/06, Deutsche Shell
umiddelbart er uforenelig med C-398/16 og C-399/16, X BV og X NV.   

I den forbindelse fremgår det særligt af Menneskeretsdomstolens praksis, at de nationale
retter nøje skal redegøre for, hvorfor der ikke foreligger rimelig tvivl.   Denne praksis
finder også anvendelse i skattesager som følge af Artikel 47 i EU’s charter.   

Østre Landsret skal derfor redegøre for, hvorfor der ikke foreligger rimelig tvivl
vedrørende fortolkningen af C-293/06, Deutsche Shell i modsætning til C-398/16 og C-
399/16, X BV og X NV.   

Østre Landsret har slet ikke nævnt C-293/06, Deutsche Shell.

5.4. Domme vedr. valuta  
Generelt udgør en forskelsbehandling på baggrund af valuta en restriktion, da fordringen
i udenlandsk valuta gøres mindre attraktiv.



/

- 29 -

EU-Domstolen har aldrig udtalt sig om beskatning af valutakurs gevinster, men kun om
fradrag for valutakurs tab. Der er afsagt tre domme om fradrag for valutakurs tab.

Nærværende sag vedrører modsætningsvist beskatning af en valutakurs gevinst.   

5.4.1. C-293/06, Deutsche Shell  
Deutsche Shell vedrørte et tysk selskab, der havde overført beløb til et italiensk fast
driftssted i form af indskudskapital.   

Ved tilbagebetalingen af indskudskapitalen blev der konstateret et valutakurstab mellem
kursen på DEM og ITL, jf. præmis 10.   

I henhold til den tyske lovgivning, der gav anledning til Deutsche Shell, blev
valutagevinster generelt beskattet, og valutatab gav tilsvarende ret til fradrag. Imidlertid
var valutakursgevinster vedrørende udenlandske faste driftssteder undtaget fra
beskatning, ligesom valutakurstab ikke gav fradrag.   

Skatteministeriet har ikke ret i, at Deutsche Shell var ”båret” af en generel bes katning af
valutakursgevinster […].

I Deutsche Shell var der således indført beskatning (og tilhørende fradrag) for visse
kursgevinster, mens andre kursgevinster (og fradrag) var undtaget fra beskatning.

Deutsche Shell minder derfor om nærværende sag, hvor der også er beskatning for nogle
typer gæld og undtagelse af andre typer gæld.   

Det tyske selskab gjorde gældende, at den manglende fradragsmulighed udgjorde en
EU-retlig restriktion.   

EU-Domstolen fandt i Deutsche Shell, at der forelå en restriktion, jf. præmis 30-32.   

I Deutsche Shell fandt EU-Domstolen, at det ikke havde betydning, at valutakurstab
ikke kunne opstå ved fordringer i DEM i modsætning til fx ITL.   

Det afgørende var, at det tyske selskab løb en yderligere risiko, ved fordringen i en
anden valuta, jf. præmis 30, der henviser til generaladvokatens forslag punkt 43 og 44.   

Der var tale om en ”supplerende økonomisk risiko” .

Skatteministeriet har […] ikke ret i, at der i præmis 30 foretoges en sammenligning med
et tysk driftssted, jf. hertil også generaladvokatens udtalelse, punkt 32-36.   



/

- 30 -

Det er derfor i strid med Deutsche Shell, når Østre Landsret i [kendelsen af 21.
september 2016] lægger vægt på, at situationen med udenlandsk valuta aldrig kan opstå i
forhold til en situation i dansk valuta, jf. hertil også præmis 44 i dommen.   

Østre Landsret tager ikke højde for, at Sagsøger udsættes for en ”supplerende”
beskatning som følge af lånet i GBP.

Østre Landsrets synspunkt strider også mod Högsta förvaltningsdomstolen[s] domme.   

For så vidt angår symmetri-argumentet anførte generaladvokaten, at Deutsche Shell ikke
kunne ændre valutatabet til en gevinst, hvorfor Deutsche Shell ikke havde nogen fordel
af de tyske regler. Det samme kan siges om Sagsøgers situation.   

Østre Landsret skal begrunde, hvorfor Deutsche Shell-sagen ikke har betydning for
nærværende sag.   

5.4.2. C-398/16 og C-399/16, X BV og X NV  
Jeg vil herefter sammenligne Deutsche Shell med C-398/16 og C-399/16, X BV og X
NV.   

Det er sagen C-399/16, X NV, der er relevant […].

Sagen minder i høj grad om Deutsche Shell. Deutsche Shell-dommen nævnes ikke med
ét ord i C-399/16, X NV.   

Spørgsmålet er hvorfor?   

Er det fordi, Deutsche Shell ikke længere er gældende praksis? Eller fordi de to sager
adskiller sig fra hinanden?   

C-399/16, X NV vedrørte et hollandsk selskab, der indirekte ejede kapitalandele i et
engelsk selskab.   

Det hollandske selskab havde fratrukket et tab på kapitalandelene som følge af
valutakursændringer.   

I henhold til den hollandske lovgivning, blev valutagevinster beskattet indenfor den
hollandske sambeskatning, og valutatab gav tilsvarende ret til fradrag.
Imidlertid var valutakursgevinster vedrørende udenlandske selskaber, der ikke kunne
være omfattet af de hollandske sambeskatningsregler, undtaget fra beskatning, ligesom
valutakurstab ikke gav fradrag.   

C-399/16, X NV, minder derfor om Deutsche Shell.

Forskellen mellem de to domme er, at i Deutsche Shell var der tale om indfrielse af
fordringen, mens der i C-399/16, X NV, var tale om, at kapitalandelen blot ændrede
værdi som følge af ændringen i valutakursen. Kapitalandelen blev således ikke afstået i
C399/16, X NV.   



/

- 31 -

Endvidere fremgik det af den hollandske Højesterets (Hoge Raads)
forelæggelseskendelse, at skatteyderne som følge af sambeskatningsreglerne selv kunne
vælge efterfølgende, om det var fordelagtigt at blive skattepligtig af de udenlandske
fordringer. Muligheden for efterfølgende tilvalg var ikke til stede for indenlandske
fordringer, da den hollandske sambeskatning skulle vælges på forhånd.

Den hollandske skatteyder kunne derfor spekulere i, om det retrospektivt var
fordelagtigt at blive skattepligtig, såfremt der var et tab, mens den hollandske skatteyder
retrospektivt kunne undlade skattepligten, hvis der fremkom en gevinst. Dette ville være
fuldstændigt asymmetrisk og stødende, jf. hertil punkt 46 i generaladvokatens forslag.
Dette er formentlig grunden til, at EU- Domstolen anvender udtrykket ”a priori” i
præmis 59. Det har formentlig også haft betydning, at der ikke var sket en afståelse, så
muligheden for at være retrospektiv blev holdt ’åben’. Intet var definitivt i C -399/16, X
NV.   

Nærværende sag minder derfor mere om Deutsche Shell end C-399/16, X NV.   

Det hollandske selskab gjorde gældende, at den manglende fradragsmulighed udgjorde
en EU-retlig restriktion.   

EU-Domstolen fandt, at der ikke forelå en restriktion, jf. præmis 58-59.   

EU-Domstolen lagde vægt på, at »skattefritagelse for selskabsandele« a priori hverken
er fordelagtig eller ufordelagtig.   

EU-Domstolen kunne teoretisk også have anvendt denne begrundelse i Deutsche
Shell.   

Men det gjorde EU-Domstolen ikke.   

Den mest nærliggende begrundelse herfor er, at Deutsche Shell adskilte sig fra C399/16,
X NV.   

Følgende forhold er anderledes i Deutsche Shell-sagen i forhold til C-399/16, X NV:   

1. Fordringen var afstået.  
2. Der var ikke tale om til- eller fravalg af sambeskatning.
3. Deutsche Shell kunne ikke spekulere i udviklingen i valutakursen.  

Nærværende sag minder som nævnt mere om Deutsche Shell end om C-399/16, X NV.   

I nærværende sag er

1. gælden afstået,  
2. Sagsøger kunne ikke selv foretage debitorskifte,  



/

- 32 -

3. Sagsøger kunne ikke spekulere i valutakursen.  

Derudover adskiller følgende forhold i nærværende sag sig fra begge EU-sager:   

1. valutakursgevinster beskattes med op til 59,7%, mens
fradragsværdien af valutakurstab er 33,6%.  

2. der er tale om gæld,  
3. der er tale om beskatning af kursgevinst,  
4. gælden er mellem uafhængige parter, ikke koncernselskaber,  
5. der er tale om tvangsindløsning.  

Det fremgår af C-416/17, præmis 111, at såfremt Østre Landsret vil fravige en dom fra
EU-Domstolen (konkret Deutsche Shell), så kan Østre Landsret ikke være sikker på, at
Østre Landsrets ræsonnement vil være lige så indlysende for EU-Domstolen, hvilket
automatisk udgør en rimelig tvivl i henhold til EU-retten.   

5.4.3. C-686/13, X  
C-686/13, X vedrører også valutatab.   

De danske regler vedrørende gæld svarer ikke til de svenske regler i C-686/13, X.

Dommen er derfor mindre sammenlignelig i forhold til nærværende sag end C-399/16,
X NV, som Skatteministeriet påberåber sig.   

C-686/13, X vedrørte fradrag for valutakurstab i henhold til de svenske regler. Ifølge de
svenske regler var der hverken fradrag for kursgevinster i svenske kroner eller
udenlandsk valuta, jf. hertil præmis 30-32. Der forelå derfor ikke forskelsbehandling
men ligebehandling.   

Danmark valgte rent faktisk denne løsning – med omvendt ’fortegn’ – i 2010
vedrørende fordringer i udenlandsk valuta, da alle fordringer blev gjort skattepligtige
uanset valuta.   

Skatteministeriet har derfor ikke ret i, at de danske regler vedrørende gæld, er et spejl af
de svenske regler. De danske regler efter 2010 vedrørende kursgevinstbeskatning af
fordringer er i højere grad et spejl af de svenske regler.   

5.5. A priori  
Som nævnt lægger EU-Domstolen i C-399/16, præmis 59, vægt på, at den hollandske
skattefritagelse for selskabsandele i udenlandske datterselskaber a priori hverken var
fordelagtig eller ufordelagtig.

Synspunktet er set før i en række EU-Domme. I alle disse domme er EU-Domstolen
nået til et andet resultat end i C-399/16.   

Det afgørende må derfor være i C-399/16, X NV, at der var mulighed for at spekulere i
fordelen i modsætning til ulempen, herunder at kapitalandelen endnu ikke var afstået i
C-399/16, X NV.   



/

- 33 -

C-141/99, AMID, vedrørte tab i et selskab i Belgien, der kort fortalt ikke kunne udnyttes
som følge af et fast driftssted i Luxembourg, hvor indtægter var undtaget belgisk
beskatning.   

Den belgiske regering gjorde gældende, at fritagelsen for beskatning vedrørende det
faste driftssted i Luxembourg i andre situationer ville medføre, at det belgiske selskab
var stillet bedre i henhold til de belgiske regler.   

Derfor gjorde den belgiske regering gældende, jf. præmis 24:   

” I realiteten påvirker denne ordning ikke virksomhedens valg med hensyn til at
oprette et driftssted i udlandet. Under hensyn til, at en virksomhed, på
det tidspunkt, hvor den beslutter sig for at etablere et fast driftssted i en anden
medlemsstat, ikke ved, om den vil få varige tab eller varig fortjeneste, og at den
desuden med sikkerhed ikke ved, om tabene vil opstå i det nye faste driftssted
eller i hovedsædet, udgør dette arrangement ikke en hindring i strid med
traktaten.”  (mine understregninger)

EU-Domstolen udtalte, at denne a priori betragtning ikke kunne tiltrædes, selvom de
belgiske regler ”oftest er fordelagtig for selskaber med driftssteder i udlandet” . Det
afgørende var for EU-Domstolen, at når de belgiske regler rent faktisk var til skade for
udenlandske investeringer, så forelå der en restriktion.   

Derfor kan en a priori-betragtning ikke indebære, at et symmetri-argument altid kan
ophæve en restriktion. Det afgørende må være, om der i den konkrete sag kan spekuleres
i symmetrien, så den reelt bliver en yderligere fordel.   

Såfremt der tages udgangspunkt i AMID, præmis 24, så ved Sagsøger på det tidspunkt,
hvor han beslutter sig for at låne til købet af den engelske ejendom, at han ved et kurstab
vil opnå en fradragsværdi på 33,3% og ved en kursgevinst vil blive beskattet med
59,7%. Sådan beskatning er ikke symmetrisk og er en hindring i strid med TEUF.   

5.6. Symmetri  
I C-431/01, Mertens lægger EU-Domstolen vægt på, til hvilken side ”symmetrien”
hælder. Sagen vedrørte belgiske regl er, der ifølge den belgiske regering samlet set var
fordelagtige eller mindst neutrale i en situation vedrørende fri bevægelighed i EU for
lønmodtager. Fordelen indtrådte, når lønmodtageren led tab, mens ulempen indtrådte,
når lønmodtageren opnåede en fortjeneste. EU-Domstolen konstaterede, at lønmodtager
normalt opnår en fortjeneste, hvorfor der forelå en restriktion, jf. præmis 34.   

I nærværende sag var Sagsøgers formål at opnå en gevinst ved salget af den engelske
ejendom […]. Hvis det hypotetisk kunne lade sig gøre for Sagsøger selv at udløse reelle
kursgevinster eller tab på gælden, så ville han ud fra formålet med investeringen sigte
efter en gevinst på gælden, hvilket ville føre til en beskatning ved gæld i GBP, men ikke
ved gæld i DKK. Ved en sådan teoretisk tankerække ’hælder’ symmetrien derfor over
mod en ulempe i form af beskatning, mens den ikke hælder mod fordel i form af fradrag
for tab, da dette jo ikke er formålet med investeringen.   



/

- 34 -

Derfor er Skatteministeriets analogibetragtning i strid med EU-Domstolens praksis. Det
er ikke ”svært at se” .

I C-383/05, Talotta var der rent faktisk tale om en mere byrdefuld beskatning, og ikke et
fradrag som i de to forudgående domme. I nærværende sag er der også tale om
beskatning. Også i Talotta-sagen underkendte EU-Domstolen symmetri-argumentet.   

EU-Domstolen har i C-252/14, Pensioenfonds Metaal en Techniek udtalt, at der i
forhold til et symmetri-argument skal foretages en bedømmelse af den enkelte sag, jf.
præmis 34.

De svenske regler var forskellige for så vidt angår svenske og udenlandske
pensionsfonde, og begge regler kunne være fordelagtige.   

EU-Domstolen udtalte, at den konkrete bedømmelse skulle foretages for hvert år, jf.
præmis 37 og 39.

I C-650/16, Bevola, udtalte EU-Domstolen også, at symmetri-bedømmelsen skulle
foretages i forhold til den konkrete skatteyders situation, jf. præmis 24.

5.7. Tilpasning af skattesystem  
Østre Landsret har lagt vægt på, at Danmark ikke kan forpligtes til at tilpasse
kursgevinstloven og tage hensyn til eventuelle kursrisici i fx England.

Østre Landsret henviser til C-686/13, X AB, præmis 34.   

Det bemærkes, at der i nærværende sag ikke er tale om, at Danmark skal forpligtes til at
tilpasse kursgevinstloven. Den danske lovgiver har egenhændigt indført en
forskelsbehandling mellem gæld i dansk og udenlandsk valuta, og spørgsmålet er derfor,
om denne forskelsbehandling er berettiget.   

Det er også Danmark, der har indført en beskatning af udenlandske valutakursgevinster
på op til 59,7% og en fradragsprocent på 33,3%.   

I C-686/13, X AB forelå der derimod ingen forskelsbehandling, da den svenske lovgiver
behandlede alle valutakursgevinster ens.   

Nærværende sag minder mere om C-399/16, X, NV, hvor den hollandske lovgiver også
havde indført en forskelsbehandling. I C-399/16, X NV gentog EU-Domstolen ikke
præmis 34 fra 686/13. Denne præmis finder derfor ikke anvendelse i nærværende sag.”

Sagsøger har endvidere gentaget sin anmodning om præjudiciel forelæggelse for EU-

Domstolen.



/

- 35 -

Skatteministeriet har i påstandsdokument af 10. december 2018 gjort følgende anbringender

gældende og under hovedforhandlingen procederet i overensstemmelse hermed:

”Det fremgår af kursgevinstlovens § 20, at gevinst og tab på gæld medregnes ved
opgørelsen af den skattepligtige indkomst efter reglerne i lovens §§ 21-23.
Kursgevinstloven §§ 21-23 beskriver de tilfælde, hvor gevinst og tab medregnes til den
skattepligtige indkomst for henholdsvis gæld i danske kroner og gæld i udenlandsk
valuta.   

For både gæld i danske kroner og fremmed valuta foretages opgørelsen af gevinst og tab
efter realisationsprincippet, jf. kursgevinstlovens § 25.   

Sagsøger realiserede en valutakursgevinst, da han den 3. december 2010 ved
tvangsindløsningen blev frigjort fra lånet til Norwich Union, jf.
kursgevinstloven § 23, jf. § 25.

Det er Sagsøgers synspunkt, at beskatningen, der følger af kursgevinstlovens regler, er i
strid med EU-retten. Sagsøger har til støtte herfor oprindeligt gjort gældende, at
kursgevinsten ville have været skattefri, hvis lånet var optaget i danske kroner, og at de
danske regler om beskatning af gæld i udenlandsk valuta derfor medfører, at der
forskelsbehandles i forhold til gæld i danske kroner […].

Dette er imidlertid ikke korrekt. Hvis lånet var optaget i danske kroner, ville der slet
ikke være realiseret en kursgevinst. Der kan derfor netop ikke konstateres en sådan
forskelsbehandling.

Sagsøger har efterfølgende i processkrift II gjort to yderligere anbringender gældende til
støtte for, at den stedfundne beskatning strider mod EU-retten. Sagsøger har således dels
gjort gældende, at en national foranstaltning, der kan afholde en borger fra at optage et
lån i et andet EU-land, vil udgøre en restriktion, uanset om der foreligger
forskelsbehandling, og at dette er tilfældet for så vidt angår de danske regler om
beskatning af kursgevinster på gæld, dels at reglerne ikke kun omhandler
valutakursgevinster, og at de danske regler om kursgevinstbeskatning af gæld generelt
indebærer en forskelsbehandling mellem gæld i fremmed valuta og gæld i danske
kroner.   

Det er heroverfor Skatteministeriets overordnede anbringende, at beskatningen af
Sagsøgers valutakursgevinst på kr. 1.085.222,-, er fuldt forenelig med EU-retten.   

Artikel 63 TEUF indebærer, at restriktioner for betalinger mellem medlemsstaterne er
forbudt. Bestemmelsen medfører et forbud for medlemsstater mod at behandle
grænseoverskridende aktiviteter mindre fordelagtigt end rent indenlandske aktiviteter,
medmindre den forskellige behandling vedrører situationer, der ikke er objektivt
sammenlignelige, eller er begrundet i tvingende almene hensyn, jf. eksempelvis sag C-
47/12, Kronos International, præmis 69.



/

- 36 -

Helt generelt følger det af EU-Domstolens praksis om restriktioner for den fri
bevægelighed på området for direkte skatter, at en national skatteregel kun udgør en
restriktion for den fri bevægelighed, hvis denne skatteregel diskriminerer en rent
national situation og en sammenlignelig grænseoverskridende situation. Dette kommer
meget klart til udtryk i Domstolens dom i sag C-28/17, NN A/S, præmis 18. Her udtaler
Domstolen, at det, for at en medlemsstats lovgivning kan udgøre en hindring for
etableringsfriheden for selskaber, er en forudsætning, at den fører til en
forskelsbehandling til skade for selskaber, der udøver denne frihed, at denne
forskelsbehandling vedrører situationer, der er objektivt sammenlignelige, og at den ikke
er begrundet i tvingende almene hensyn eller står i et rimeligt forhold til dette mål.   

En ganske betydelig retspraksis illustrerer, at EU-Domstolen kun finder nationale
skatteregler hindrende for den fri bevægelighed, hvis disse regler stiller borgere eller
virksomheder, der ikke er hjemmehørende, eller som har gjort brug af den fri
bevægelighed, ringere end borgere eller virksomheder, der er hjemmehørende, eller som
ikke har gjort brug af den fri bevægelighed. Som eksempler kan i den forbindelse
nævnes sag C-374/04, sag C-298/05, C-67/08, sag C-20/09, sag C-123/11, sag C-591/13,
sag C-17/14, sag C-464/14 og sag C-110-17.

Kursgevinstlovens § 23 indebærer, at valutakursgevinster behandles ens – uanset om
gevinsten hidrører fra et lån af en dansk eller af udenlandsk kreditor. En dansk debitor,
som har optaget et lån i f.eks. britiske pund hos en dansk kreditor, bliver beskattet af en
valutakursgevinst på præcis samme måde som en dansk debitor, der har optaget et
tilsvarende lån hos en britisk kreditor.

Af kursgevinstlovens § 23 fremgår endvidere, at gevinster på gæld i danske kroner også
beskattes, hvis gælden reguleres efter en udenlandsk valutakurs, ligesom gevinster
realiseret på udenlandsk gæld ikke beskattes, hvis gælden følger kursen på danske
kroner. Det understreger netop, at der ikke består nogen grænseoverskridende
forskelsbehandling, idet beskatningen relaterer sig til selve valutakursen, uanset hvor
debitor eller kreditor er hjemmehørende.

Et grænseoverskridende gældsforhold behandles dermed efter kursgevinstlovens § 23 på
nøjagtig samme måde som rent nationale gældsforhold i udenlandsk valuta.   

EU-Domstolen har også i flere domme forholdt sig til regler om beskatning af
valutakursgevinster og -tab.

Ved dom af 10. juni 2015 i sag C-686/13, X AB, fandt EU-Domstolen, at de svenske
skatteregler om valutagevinster og -tab var forenelige med EU-retten.

Sagen vedrørte et valutakurstab, som var opstået ved afhændelse af udenlandske
erhvervsmæssige andele. Efter de svenske kursgevinstbeskatningsregler var der hverken
adgang til fradrag for tab eller hjemmel til beskatning af gevinster.   

Ved dommen fastslog EU-Domstolen indledningsvist, at valutakurstab ved investeringer
i erhvervsmæssige andele ikke blev behandlet forskelligt afhængigt af, om investeringen
var foretaget i Sverige eller i et andet medlemsland, jf.



/

- 37 -

præmis 32. Den omstændighed, at de svenske regler nægtede fradrag for et
valutakurstab, udgjorde dermed ikke en grænseoverskridende forskelsbehandling.

Herefter udtalte EU-Domstolen, at etableringsretten ikke forpligter medlemsstaterne til
at:

”tilpasse deres […] skattesystem med henblik på at tage hensyn til eventuelle
valutakursrisici, som [selskaber] løber på grund af den omstændighed, at der på
Unionens område fortsat findes forskellige valutaer uden en fast indbyrdes
valutakurs” , jf. præmis 34.

Som følge heraf udgjorde de svenske regler heller ikke en restriktion for
etableringsfriheden efter TEUF art. 49, jf. præmis 35.   

EU-Domstolen tillagde det endvidere betydning, at de svenske regler var symmetriske,
idet reglerne ikke gav ret til fradrag for tab, men samtidig heller ikke hjemlede
beskatning af gevinsten, jf. præmis 40.   

De danske regler er et spejl af de svenske regler, idet kursgevinstlovens § 23 som
hovedregel fører til fradrag for kurstab og beskatning af kursgevinster, mens de svenske
regler afskærer fradrag for tab og undtager gevinster fra beskatning.   

Domstolens betragtninger i X-dommen om symmetri kommer endnu klarere til udtryk i
Domstolens dom i sag C-399/16, X NV.   

Dommen handler om en bestemmelse i den hollandske selskabsskattelov, hvorefter et
selskab ved opgørelsen af den skattepligtige indkomst ikke skal medregne gevinster
opnået ved en selskabsandel eller omkostninger i forbindelse med erhvervelse eller
overdragelse af denne andel (skattefritagelse for selskabsandele). Bestemmelsen indebar,
at et hollandsk selskab, der ejede et engelsk datterselskab, nægtedes fradrag for et tab på
selskabets kapitalandele, der skyldes ændringer i valutakursen. Selskabet gjorde
gældende, at de hollandske regler var diskriminerende, idet selskabet ville kunne
fratrække tabet, hvis selskabet havde kunnet danne en skattemæssig enhed med det
engelske datterselskab. Denne mulighed var efter hollandsk ret forbeholdt
hjemmehørende selskaber.   

Selskabet fik ikke medhold i, at nægtelsen af fradrag for kurstabet var stridende mod
traktatens bestemmelser om fri bevægelighed.   

Domstolen udtaler herom først i præmis 56, at den grænseoverskridende situation og
den rent nationale situation ikke er objektivt sammenlignelige, fordi et hollandsk selskab
ikke kan lide et valutakurstab på sin andel i et hjemmehørende selskab – undtagen i det
særlige tilfælde, hvor denne andel er fastsat i en anden valuta end den, selskabets
resultat er udtrykt i.

I nærværende sag gælder det undtagelsesfrit, at der på et lån i danske kroner ikke kan
realiseres en valutakursgevinst, og der foreligger derfor netop ikke en
forskelsbehandling mellem situationer, der er objektivt sammenlignelige.   



/

- 38 -

I X NV-dommen henvises der herefter til X-dommen og det udtales i den forbindelse i
præmis 58, at Domstolen under alle omstændigheder her har fastslået, at det ikke af
EUF-traktatens bestemmelser om etableringsfrihed kan udledes, at en medlemsstat er
forpligtet til at udøve sin beskatningskompetence – på en i øvrigt asymmetrisk måde –
med henblik på at tillade fradrag af tab, der er opstået som følge af transaktioner, hvis
resultater, såfremt de havde været positive, ikke ville være blevet beskattet.   

Herefter udtaler Domstolen følgende i præmis 59:   

Den ulempe, som den manglende mulighed for at fradrage et lidt valutakurstab på sin
selskabsandel i et ikke-hjemmehørende datterselskab i givet fald udgør for et
nederlandsk selskab, er ikke forskellig fra den symmetriske fordel, der er knyttet til den
manglende beskatning af valutakursgevinster. Således som den forelæggende ret har
anført, er ” skattefritagelse for selskabsandele” a priori hverken fordelagtig eller
ufordelagtig. Derfor kan den ikke give anledning til en forskellig behandling, som er
ufordelagtig for de nederlandske selskaber, der har et datterselskab i en anden
medlemsstat, eller udgøre en restriktion for etableringsfriheden. ” (min understregning)

Domstolen har altså i X NV-sagen meget udtrykkeligt slået fast, at manglende
beskatning af kurstab og kursgevinster hverken er fordelagtig eller ufordelagtig og
derfor ikke kan udgøre en restriktion. Det samme gælder som et spejl heraf beskatning
af både gevinster og tab.   

Det bemærkes herved, at Domstolens bemærkninger om betydningen af symmetri i
relation til kursbeskatning i sagens natur tilsvarende må gælde i relation til regler, der
hjemler beskatning af gevinster og fradrag for tab. Danmark har utvivlsomt
beskatningskompetence i relation til kursgevinster realiseret af hjemmehørende fuldt
skattepligtige personer på gæld optaget hos en ikke-hjemmehørende kreditor, hvilket
heller ikke er bestridt. Det er herefter svært at se, hvilken forskel det skulle gøre for den
her omhandlede problemstilling, at nærværende sag omhandler beskatning af en gevinst,
når reglerne samtidig hjemler fradrag for tab. Hvis manglende medregning af
valutakursgevinster og -tab ”a priori” hverken er fordelagtig eller ufordelagtig, må det
samme gælde medregning til den skattepligtige indkomst af både gevinst og tab.   

Dommen i Deutsche Shell-sagen har ikke betydning for vurderingen af
kursgevinstlovens § 23’s overensstemmelse med EU -retten, da Domstolens konklusion
var båret af den omstændighed, at den nationale lovgivning ifølge den forelæggende ret
foreskrev, at valutagevinster generelt blev beskattet, ligesom valutatab generelt gav ret
til fradrag, jf. Domstolens bemærkning herom i X-dommen (C-686/13), præmis 37 og
38. Afgørende for Deutsche Shell-dommens resultat var altså den forskelsbehandling
mellem den i dommen foreliggende – grænseoverskridende – situation og den
hypotetiske – indenlandske – situation, som den forelæggende ret havde beskrevet i
dommens præmis 30, hvor der foretoges en sammenligning med, hvad der ville gælde,
hvis det omhandlede tyske moderselskab havde lidt det tilsvarende kurstab på
indskudskapital i et tysk driftssted i stedet for i et italiensk driftssted.



/

- 39 -

De danske regler indebærer derimod – som beskrevet – at kursgevinster og tab på gæld
behandles på samme måde uafhængigt at, hvor kreditor er hjemmehørende og dermed
uafhængigt af, om gælden består i en ren national sammenhæng eller i en
grænseoverskridende sammenhæng. Hertil kommer altså, at reglerne er symmetriske og
derfor – a priori – hverken fordelagtige eller ufordelagtige, jf. X NV-dommens præmis
59.   

At bestemmelsen i kursgevinstlovens § 23 konkret har været ugunstig for Sagsøger
skyldes ikke de danske regler og påvirker ikke vurderingen af, hvorvidt reglerne er
diskriminerende og udgør en restriktion. Beskatningen er udløst af, at Sagsøger har
realiseret en valutakursgevinst på lånet, og han kunne ligeså vel have konstateret et
valutakurstab, som ville have været fradragsberettiget.   

Ved vurderingen af en skatteregels overensstemmelse med EU-retten er det – i relation
til ikke-diskriminerende skatteregler – ikke et relevant moment at inddrage, om reglen
konkret – i en grænseoverskridende situation – har været ugunstig, da reglerne jo skal
være generelle. Anderledes forholder det sig netop, såfremt en skatteregel behandler den
grænseoverskridende situation mindre fordelagtigt end den rent nationale.   

Som nævnt har Sagsøger også gjort gældende, at det generelt er mindre fordelagtigt for
en dansk låntager at låne penge i udenlandsk valuta end i dansk valuta, når låntageren vil
blive beskattet af kursgevinster i udenlandsk valuta, men ikke af kursgevinster af et lån i
danske kroner, og at de danske regler derfor udgør en restriktion for den fri
bevægelighed. I den forbindelse har Sagsøger bl.a. anført, at kursgevinstlovens § 23
”ikke kun vedrører valutakursgevinster” , og at den EU-retlige diskrimination rækker
videre end blot valutakursændringer […].

Spørgsmålet om, hvorvidt kursgevinstlovens regler er i strid med EU-retten, skal
imidlertid afgøres på baggrund af den faktisk foreliggende situation, og ud fra den
omstændighed, at Sagsøger er blevet beskattet af en valutakursgevinst af gæld i
fremmed valuta.

Der henvises herved til UfR 2014.1491 H, hvor Højesteret udtalte, at spørgsmålet om,
hvorvidt der forelå en EU-stridig forskelsbehandling skulle afgørelse på baggrund af den
faktisk foreliggende situation. Om de dagældende regler i en situation, som ikke forelå i
sagen, indebar en mulig EU-stridig forskelsbehandling, kunne således ikke indgå i
Højesterets prøvelse. Et eventuelt EU-retligt problem vedrørende dele af
kursgevinstlovens § 23 påvirker ikke bestemmelsens gyldighed som helhed, jf. herved
også SKM2011.466HR.   

Den foreliggende sag vedrører alene valutakursbeskatning af Sagsøger som følge af et
lån optaget i britiske pund. De faktiske omstændigheder er dermed ubestridt sådan, at
Sagsøger kun er blevet beskattet af en valutakursgevinst. Det er derfor alene dette
faktiske forhold, der udgør rammen for sagens prøvelse.   

Det bemærkes ex tuto, at kursgevinstlovens § 23 efter Skatteministeriets opfattelse også
generelt er forenelig med TEUF artikel 63 om kapitalens fri bevægelighed.



/

- 40 -

Kursgevinster beskattes således ens, uanset om gevinsten hidrører fra et lån fra en dansk
eller en udenlandsk kreditor. En dansk debitor, der har optaget et lån i f.eks. britiske
pund hos en britisk kreditor, bliver beskattet på samme måde som en dansk debitor, der
har optaget et tilsvarende lån hos en dansk kreditor.   

Reglen i kursgevinstlovens § 23 er heller ikke blot formelt ikke-diskriminerende, men
reelt diskriminerende. Særligt lån i euro udbydes således af danske banker og danske
realkreditinstitutter. Ved optagelse af et realkreditlån realiseres der ofte et kurstab, og
reglen i kursgevinstlovens § 23 indebærer, at dette kurstab er fradragsberettiget, hvilket
ikke er tilfældet for et tilsvarende lån i danske kroner. Der er samtidig intet, der hindrer
en udenlandsk kreditor i at yde et lån til en i Danmark hjemmehørende debitor i danske
kroner, og en kursgevinst på et sådant lån vil efter kursgevinstlovens § 16 være skattefri
– ligesom et tab vil være indkomstopgørelsen uvedkommende.   

Hertil kommer, at kursgevinstlovens § 23 heller ikke stiller personer, der optager gæld i
fremmed valuta, ringere end personer, der optager gæld i dansk valuta. Der er således
symmetri mellem den beskatning, som bestemmelsen fastsætter af henholdsvis gevinster
og tab. Derfor udgør bestemmelsen under alle omstændigheder ikke en restriktion for
kapitalens fri bevægelighed. Beskatning af kursgevinster og fradrag for kurstab har
således ikke karakter af en ringere skattemæssig behandling end manglende mulighed
for at medregne såvel gevinster som tab.   

Det ene regelsæt er ikke gunstigere end det andet, og også derfor udgør de danske regler
om kursgevinstbeskatning af gæld ikke en restriktion. Dette følger af X-dommen (sag C-
686/13), og X NV-dommen (sag C-399/16).   

Intet hindrer Danmark i som led i sin beskatningskompetence at vælge én (symmetrisk)
beskatningsordning for gæld i danske kroner og en anden (symmetrisk)
beskatningsordning for gæld i fremmed valuta.   

Til støtte for sine synspunkter har Sagsøger henvist til Kommissionens åbningsskrivelse
af 29. oktober 2010, sag nr. 2009/2276.

Kommissionens åbningsskrivelse vedrørte imidlertid de tidligere bestemmelser i
kursgevinstlovens §§ 14-16 om beskatning af privates gevinst og tab på fordringer,
herunder om det var i strid med EU-retten, at gevinst (og tab) på fordringer i danske
kroner, som opfyldte et mindstekrav om rente, ikke blev beskattede.

Åbningsskrivelsen og den efterfølgende lovændring vedrørte ikke kursgevinstlovens §§
20-23 om gæld, som både før og efter åbningsskrivelsen i det væsentlige har været
uændrede.   

Åbningsskrivelsen indeholder i øvrigt ikke en konklusion, men en foreløbig vurdering
med en anmodning til Skatteministeriet om at redegøre for reglen og dens
overensstemmelse med EU-retten. Kommissionen anførte i den forbindelse, at reglerne
potentielt kunne være i strid med traktatens bestemmelse om kapitalens fri
bevægelighed, og at ”det lader til” , at Danmark har tilsidesat sine



/

- 41 -

forpligtelser i henhold til EF-traktaten. Efter åbningsskrivelsen ændrede Folketinget
reglerne om beskatning af kursgevinster på fordringer, jf. herom nedenfor.   

Derimod har Kommissionen efterfølgende to gange konkret taget stilling til, om
kursgevinstlovens § 23 er i strid med EU-retten.

Ved brev af 24. juli 2014 afviste Kommissionen, at kursgevinstlovens § 23 skulle være i
strid med EU-retten. Af brevet fremgår, at Kommissionen efter grundig analyse af en
klage vedrørende kursgevinstlovens § 23 fandt, at den danske bestemmelse var forenelig
med EU-retten, idet bestemmelsen ikke beskattede kursgevinster afhængig af kreditors
og/eller debitors nationalitet.   

I Kommissionens skrivelse af 24. juli 2014 undersøges det, om reglerne
forskelsbehandler den interne situation og den grænseoverskridende situation, og – da
dette ikke er tilfældet – konkluderes det, at reglerne ikke udgør en restriktion.
Kommissionen lagde i den forbindelse vægt på, at det er muligt for danske låntagere at
optage lån i danske kroner fra udenlandske långivere, og for danskere at indgå aftaler
med andre danskere om lån i fremmed valuta. Kommissionen udtalte, at lån optaget af
danskere hos udenlandske långivere skal sammenlignes med lån optaget af danskere hos
danske långivere. Da sådanne lån behandles ens, konkluderede Kommissionen, at
kursgevinstlovens § 23 ikke indebærer noget brud på traktatens bestemmelser om
kapitalens frie bevægelighed.   

Den 10. november 2016 rejste Kommissionen – på baggrund af en klage – en pilotsag
mod Danmark. Pilotprojektsager er en fællesbetegnelse for sager, hvor Kommissionen
indleder en uformel dialog med en medlemsstat med henblik på at undersøge, om
medlemsstaten overholder EU-retten. Processen giver Kommissionen mulighed for på et
tidligt tidspunkt at få medlemsstaternes bidrag til besvarelse af klager fra borgere. Kun
knap 20 % af Kommissionens pilothenvendelser til Danmark fører til egentlige
traktatkrænkelsessager.   

Kommissionens skrivelse af 10. november 2016 gengiver en juridisk analyse, der bl.a. er
baseret på den forudsætning, at den danske beskatningsordning vedrørende gæld i
fremmed valuta, hvorefter gevinster og tab medregnes ved opgørelsen af den
skattepligtige indk omst, er ”less favourable” end beskatningsordningen vedrørende
gæld i danske kroner, hvorefter hverken gevinster eller tab medregnes. Denne
forudsætning er imidlertid forkert jf. Domstolens praksis, særligt dommene i sag C-
686/13, X AB og – meget udtrykkeligt – i sag C399/16, X NV, præmis 59.   

Kommissionens brev af 24. juli 2014 omtales ikke i Kommissionens brev af 10.
november 2016.

Den 13. januar 2017 besvarede regeringen Kommissionens brev af 10. november 2016. I
svaret – der ligesom henvendelsen fra Kommissionen er underlagt fortrolighed og derfor
ikke kan fremlægges – redegjorde regeringen for, hvorfor kursgevinstlovens regler om
beskatning af gevinster og tab på gæld er forenelige med EU-retten.   

Kommissionen accepterede Skatteministeriets svar og henlagde herefter sagen.



/

- 42 -

Kommissionen har således to gange foretaget en undersøgelse af kursgevinstlovens § 23
og begge gange konkluderet, at reglen ikke udgør en restriktion.   

Sagsøger gør også gældende, at lovændringen i 2010 vedrørende reglerne om beskatning
af kursgevinster og tab på fordringer i sig selv taler for, at reglerne ved beskatning af
kursgevinster og tab på gæld er EU-stridige.

Dette er imidlertid ikke korrekt.

For det første er der ikke – som anført af Sagsøger – tale om en ”tilståelsessag” . I
bemærkningerne til lovforslaget anføres det blot, at Regeringen har modtaget en
åbningsskrivelse fra Europa-Kommissionen, hvori det anføres, at forskelsbehandlingen
af fordringer i henholdsvis danske kroner og fremmed val uta ”potentielt ” er i strid med
reglerne om kapitalens fri bevægelighed, og at lovændringen indføres for at sikre
overholdelsen af EU-retten. Der foretages ikke en selvstændig analyse eller vurdering
af, om reglerne var i strid med traktaten, og det konkluderes heller ikke, at det skulle
være tilfældet.

Ved lovændringen blev den tidligere gældende sondring mellem blåstemplede og
sortstemplede fordringer endvidere ophævet, hvilket indebar, at reglerne om beskatning
af kursgevinster og tab på fordringer i danske kroner blev symmetriske. Det var de netop
ikke forud for lovændringen, idet tab på sortstemplede fordringer ikke kunne fradrages,
selv om gevinster blev beskattet. Provenuet fra merbeskatningen i den forbindelse blev
anvendt til en samtidig nedsættelse af beskatningen af kapitalindkomst.   

I forarbejderne anføres det (L 112 af 27. januar 2010, de almindelige bemærkninger,
punkt 1), at lovforslaget indebærer en mere ensartet beskatning af renteindtægter,
kapitalgevinster og aktieafkast, hvilket sikrer, at det i højere grad bliver de
underliggende økonomiske forhold og i mindre grad de skattemæssige forhold, der
betinger valg af formueplacering. Videre anføres det, at forslaget ligger i naturlig
forlængelse af satsnedsættelserne i forårspakke 2.0 og følger Skattekommissionens
anbefaling om, at der på længere sigt tages yderligere skridt i retning af en nedbringelse
af skattesatserne på positiv kapitalindkomst, så asymmetrien mellem positiv og negativ
kapitalindkomst nedbringes.

Der forelå altså andre vægtige grunde til at ændre reglerne om beskatning af
kursgevinster og tab på fordringer i danske kroner end at ”sikre” reglernes
overensstemmelse med EU-retten.

For det andet må landsrettens vurdering af, om reglerne er EU-stridige, naturligvis og
under alle omstændigheder foretages uafhængigt af, hvad ministeriet måtte have ment i
2010. Som det fremgår, er det ministeriets opfattelse, at reglerne om beskatning af
gevinst og tab på gæld er fuldt ud i overensstemmelse med EU-retten, og der er intet til
hinder for, at der gælder forskellige regler om beskatning af gevinster og tab på
henholdsvis fordrings- og gældssiden.



/

- 43 -

Sagsøger har under sagen fremsat begæring om, at der forelægges præjudicielle
spørgsmål for EU-Domstolen om, hvorvidt kursgevinstlovens § 23 er forenelig med
reglerne om kapitalens fri bevægelighed.   

I kendelse af 21. september 2016 udtalte Østre Landsret som sin foreløbige vurdering, at
der ikke foreligger en sådan rimelig tvivl om forståelsen af den relevante EU-ret, at der
er grundlag for at forelægge spørgsmål for EU-Domstolen. Landsretten tog derfor ikke
anmodningen om præjudiciel forelæggelse til følge.

Landsretten henviste i begrundelsen herfor bl.a. til, at spørgsmålet om behov for
forelæggelse skal afgøres på baggrund af den faktisk foreliggende situation, hvor den
omhandlede kursgevinst er opnået alene som følge af valutaudsving, at der efter EU-
Domstolens praksis ikke påhviler medlemsstaterne en forpligtelse til at tilpasse deres
skattesystemer med henblik på at tage højde for valutarisici, jf. X-dommen, præmis 34,
at de danske regler er symmetriske og ikke behandler gevinst og tab på gæld forskelligt
afhængigt af, hvor gælden er optaget eller hvor långiver eller låntager er bosiddende, og
at den foreliggende sag ikke omhandler en situation, hvor der sker en
forskelsbehandling mellem gæld i fremmed valuta og gæld i danske kroner.   

I det omfang Sagsøger fastholder sin begæring om præjudiciel forelæggelse, fastholder
Skatteministeriet tilsvarende sin protest heroverfor, da betingelserne i artikel 267 TEUF
for forelæggelse ikke er opfyldt.

Den præjudicielle forelæggelsesprocedure, der hjemles i artikel 267 TEUF, har til formål
at sikre en ensartet anvendelse af EU-retten i medlemslandene, ved at EU-Domstolen
inddrages, når en sag rejser relevante tvivlsspørgsmål om fortolkningen af EU-retten.   

Af retspraksis vedrørende bestemmelsen følger, at forelæggelse ikke skal ske, hvor EU-
Domstolen allerede har truffet afgørelse vedrørende spørgsmålet (acte éclairé) eller hvor
fortolkningen af EU-retten ikke giver anledning til tvivl (acte clair), jf. herved
Domstolens dom i sag 283/81, CILFIT.   

Af de grunde, som Østre Landsret har fremhævet i kendelsen af 21. september 2016,
gøres det gældende, at sagen - fortsat - ikke rejser tvivlsspørgsmål om fortolkningen af
EU-retten, og der er derfor ikke noget grundlag for forelæggelse. Det bemærkes i den
forbindelse, at landsrettens begrundelse i kendelsen for, at der vedrørende de spørgsmål,
som nærværende sag rejser, ikke foreligger en sådan rimelig tvivl om forståelsen af den
relevante EU-ret, at der er grundlag for forelæggelse, efter ministeriets opfattelse i
yderligere grad er bestyrket med EU-Domstolens efterfølgende dom af 22. februar 2018
i sag C-399/16, X NV.”

Skatteministeriet har yderligere under hovedforhandlingen gjort gældende, at

kursgevinstlovens § 23 er udformet på en sådan måde, at der foreligger systemisk symmetri

mellem valutakursgevinster og valutakurstab, samt at Sagsøger kunne have valgt



/

- 44 -

fortsat at blive beskattet efter virksomhedsskatteordningen, hvorefter valutakurstab kan

fratrækkes i den personlige indkomst.

Landsrettens begrundelse og resultat

Efter såvel den nugældende som den dagældende bestemmelse i kursgevinstlovens § 23, jf.

lovbekendtgørelse nr. 1002 af 26. oktober 2009, skal gevinst og tab på gæld i fremmed valuta,

herunder som følge af valutakursudsving, medregnes ved opgørelsen af den skattepligtige

indkomst.   

I den foreliggende sag realiserede Sagsøger en valutakursgevinst ved at blive frigjort for sin

andel af 1. prioritetslånet i britiske pund optaget af K/S Uxbridge, og skattemyndighederne

forhøjede Sagsøgers indkomst for 2010 som følge heraf. Sagen angår, om

valutakursbeskatningen udgør en restriktion i strid med reglerne om fri kapitalbevægelse

inden for Den Europæiske Union, jf. TEUF artikel 63.   

Spørgsmålet om, hvorvidt kursgevinstlovens § 23 er i strid med EU-retten, skal afgøres på

baggrund af den faktisk foreliggende situation, hvor Sagsøger er blevet beskattet af en

kursgevinst opnået alene som følge af valutakursudsving.

Ifølge EU-Domstolens praksis skal alle foranstaltninger, som forbyder, medfører ulemper for

eller gør udøvelsen af de grundlæggende friheder, herunder frie kapitalbevægelser, mindre

attraktiv, betragtes som restriktioner for de grundlæggende friheder. Der kan således foreligge

en restriktion, når en grænseoverskridende aktivitet er udsat for – direkte eller indirekte –

forskelsbehandling i forhold til en indenlandsk aktivitet.

Den dagældende kursgevinstlov § 23 indebærer, at kursgevinst og kurstab vedrørende gæld i

fremmed valuta opnået som følge af valutakursudsving medregnes ved opgørelsen af den

skattepligtige indkomst som henholdsvis gevinst og tab. Den skattemæssige betydning af

kursgevinst og kurstab afhænger ikke af, om gælden i fremmed valuta er optaget i Danmark

eller i et andet land, eller om långiver – eller låntager – er bosiddende her i landet eller i

udlandet. Det følger desuden af dagældende kursgevinstlov § 1, stk. 2, jf. § 23, at gevinster

realiseret på gæld i danske kroner også beskattes, hvis restgælden reguleres i forhold til en

udenlandsk valutakurs, mens gevinster realiseret på gæld i fremmed valuta ikke beskattes,



/

- 45 -

hvis restgælden reguleres i forhold til danske kroner. Beskatningen relaterer sig således til

valutakursen, uanset hvor långiver og låntager er bosiddende.

En valutakursgevinst, som alene er opnået som følge af en ændring af valutakursforskellen

mellem danske kroner og en fremmed valuta, kan i sagens natur kun opstå i forhold til gæld i

fremmed valuta. Den faktisk foreliggende situation kan derfor ikke opstå i forhold til gæld i

danske kroner. Der foreligger dermed ikke en objektiv sammenlignelig situation, hvor der sker

forskelsbehandling mellem gæld i fremmed valuta og gæld i danske kroner derved, at en

valutakursgevinst vedrørende gæld i fremmed valuta beskattes, mens en tilsvarende

kursgevinst vedrørende gæld i danske kroner ikke beskattes.

Beskatningsordningen i § 23 er endvidere udformet således, at der umiddelbart er symmetri i

beskatningen, idet reglerne hjemler såvel beskatning af gevinster som fradrag for tab,

Sagsøger har i påstandsdokumentet og under hovedforhandlingen supplerende gjort gældende,

at der konkret ikke er symmetri mellem beskatningen og fradragsværdien for

valutakursgevinster henholdsvis -tab som følge af den begrænsede fradragsværdi.

Skatteministeriet har under hovedforhandlingen heroverfor gjort gældende, at der foreligger

systemisk symmetri, og at Sagsøger kunne have valgt fortsat at blive beskattet efter

virksomhedsskatteordningen, hvorefter valutakurstab kan fratrækkes i den personlige

indkomst.

Det følger af personskattelovens § 6, stk. 1, jf. § 5, nr. 1, og § 7, stk. 1, jf. § 5, nr. 2, at positiv

nettokapitalindkomst medregnes ved opgørelsen af bund- og topskat, mens der ikke opnås

fradrag for negativ nettokapitalindkomst i bund- og topskat. Der foreligger således ikke

fuldstændig symmetri i den skattemæssige behandling af henholdsvis valutakursgevinster og

valutakurstab. Det er i den forbindelse uden betydning, at Sagsøger kunne have valgt fortsat at

blive beskattet efter virksomhedsskatteordningen, bl.a. med den konsekvens, at valutakurstab

kunne fratrækkes i den personlige indkomst, da det ikke har neutraliserende virkning i forhold

til en eventuel forskelsbehandling, jf. bl.a. EU-Domstolens dom af 18. marts 2010 i sag C-

440/08, Gielen (præmis 49-54).



/

- 46 -

Landsretten finder imidlertid, at de eventuelle restriktive virkninger, der måtte følge af, at der

er en vis asymmetri i den skattemæssige behandling, er alt for usikre og indirekte til, at de kan

antages at begrænse udøvelsen af retten til frie kapitalbevægelser. På det tidspunkt, hvor

beslutningen om låneoptagelse træffes, er der således såvel mulighed for et eventuelt

valutakurstab, der kan fradrages skattemæssigt, som for en eventuel valutakursgevinst, der

beskattes. De restriktive virkninger af beskatning af en eventuel valutakursgevinst

sammenholdt med fradragsværdien af et eventuelt valutakurstab i forbindelse med

låneoptagelsen er henset hertil for uvisse og indirekte til at kunne udgøre en hindring for

udøvelsen af retten til frie kapitalbevægelser.

Endelig bemærker landsretten, at det følger af EU-Domstolens praksis, at reglerne i TEUF om

den fri kapitalbevægelse ikke på EU-rettens nuværende udviklingstrin kan fortolkes således, at

de pålægger medlemsstaterne at tilpasse deres eget skattesystem med henblik på at tage

hensyn til eventuelle valutakursrisici, som opstår på grund af den omstændighed, at der på

Den Europæiske Unions område fortsat findes forskellige valutaer uden en fast indbyrdes

valutakurs, jf. herved EU-Domstolens dom af 10. juni 2015 i sag C-686/13, X AB (præmis

34).

Der er herefter ikke grundlag for at fastslå, at der foreligger – direkte eller indirekte –

forskelsbehandling af en grænseoverskridende aktivitet i forhold til en indenlandsk aktivitet,

eller at der i øvrigt foreligger en restriktion i strid med reglerne om fri kapitalbevægelse inden

for Den Europæiske Union, jf. TEUF artikel 63.   

På denne baggrund finder landsretten, at beskatningen af Sagsøgers valutakursgevinst ikke er i

strid med EU-retten.

Der er efter det anførte fortsat ikke grundlag for at tage anmodningen om forelæggelse af

præjudicielle spørgsmål for EU-Domstolen til følge.

Landsretten tager herefter Skatteministeriets påstand om frifindelse til følge.

Efter sagens udfald skal Sagsøger betale sagsomkostninger for landsretten til Skatteministeriet

med 50.000 kr. Beløbet omfatter udgifter til advokatbistand inkl. moms.



/

- 47 -

Landsretten har ved fastsættelsen af beløbet lagt vægt på sagens økonomiske værdi, dens

omfang, og at Skatteministeriet på et sent tidspunkt under sagens forberedelse tog

bekræftende til genmæle overfor Sagsøgers påstand vedrørende opgørelse af

afståelsessummen for anparterne i K/S Uxbridge.

T h i  k e n d e s  f o r  r e t :

Skatteministeriet frifindes.

I sagsomkostninger for landsretten skal Sagsøger betale 50.000 kr. til Skatteministeriet.

Det idømte skal betales inden 14 dage efter denne doms afsigelse.   

Sagsomkostningerne forrentes efter rentelovens § 8 a.



/