Højesteret stadfæster landsrettens dom, således at appelindstævnte frifindes i sag om, hvorvidt andele i solcelleanlæg og vindmøller udgør passiv kapitalanbringelse i henhold til successionsb... Vis mere
Ret: Højesteret (3. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Skat;

/

HØJESTERETS DOM
afsagt torsdag den 19. januar 2023

Sag BS-39520/2021-HJR
(2. afdeling)

Appellant, tidligere Sagsøger
(advokat Michael Serup)

mod

Skatteministeriet
(advokat Sune Riisgaard)

I tidligere instans er afsagt dom af Vestre Landsrets 16. afdeling den 11. oktober
2021 (BS-20270/2020-VLR).

I pådømmelsen har deltaget fem dommere: Vibeke Rønne, Lars Hjortnæs, Kurt
Rasmussen, Kristian Korfits Nielsen og Rikke Foersom.

Påstande
Parterne har gentaget deres påstande.

Supplerende sagsfremstilling
Som anført i landsrettens dom fremgår det af Virksomhed ApS 2's årsrapport for
2018, at selskabets aktiver pr. 31. december 2018 udgjorde i alt 29.638.389 kr.
Heraf udgjorde 29.277.049 kr. finansielle anlægsaktiver i form af andre værdi-
papirer og kapitalandele. I note 3 til årsregnskabet er det om selskabets finan-
sielle anlægsaktiver anført, at den regnskabsmæssige værdi af andre værdipapi-rer
og kapitalandele er sammensat således, at børsnoterede kapitalandele udgør
2.190.671 kr. og unoterede kapitalandele 27.086.378 kr. Det er endvidere anført, at
unoterede kapitalandele primært består af 8,4 % ejerandele i Ejendomsselska-bet
Vejle A/S og mindre andele i øvrige unoterede ejendomsselskaber samt vind- og
solcelleselskaber.

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 



/

2

Anbringender
Appellant, tidligere Sagsøger har supplerende anført navnlig, at Virksomhed ApS
2's ejer-

 
 
 
 
 
 
 
 
 
andele i solcelleanlæg og vindmøller ikke kan anses som passiv kapitalanbrin-
gelse i henhold til aktieavancebeskatningslovens § 34, og at landsrettens af-
gørelse ikke har støtte i hverken ordlyden af eller forarbejderne til § 34, formålet
med pengetankreglen eller reale hensyn.

Forarbejderne til ændringen af aktieavancebeskatningsloven i 2000 viser, at det er
underordnet, om selskabet kan betragtes som ”reelt erhvervsaktivt” , da suc-
cessionstesten alene baserer sig på den objektive måling af selskabets (indirekte)
indtægter og aktiver. Efter forarbejderne fra 2000, der indeholder en omtale af
transparensreglen for datterselskaber, kan der ikke stilles krav om, at et hol-
dingselskab skal ”deltage aktivt” i driften af et datterselskab, eller at dattersel-
skabets virksomhed skal udgøre en ”reel erhvervsaktivitet” for holdingselska-bet.
Når dette gør sig gældende for et ”passivt” holdingselskab, gør det samme sig
selvfølgelig gældende for ethvert andet selskab.

Pengetankkriteriet forudsætter efter lovteksten og rent operationelt, at der sker
indregning af selvstændige aktiver. En ejerandel i et transparent selskab er ikke et
selvstændigt ”aktiv” , men en ideel ejerandel af det transparente selskabs akti-ver,
passiver, indtægter og udgifter. En sådan ejerandel kan rent teknisk ikke
selvstændigt indgå i pengetankberegningen, og det er allerede af den grund
udelukket at udstrække ”el.lign.” til sådanne ideelle ejerandele.

En ejerandel i et skattemæssigt transparent selskab har ikke karakteristika, der
sagligt kan begrunde sidestilling med ”værdipapirer” . Et værdipapir er skatte-
retligt et selvstændigt aktiv, der avancebeskattes selvstændigt, og som giver af-
kast i form af udbytte, der beskattes selvstændigt. Ejerandele i skattemæssigt
transparente selskaber beskattes ikke selvstændigt og giver ikke afkast i form af
udbytte, der beskattes selvstændigt. I stedet indebærer sådanne ejerandele et di-
rekte ejerskab til alle det transparente selskabs aktiver og passiver, og det er disse
aktiver og passiver, som hver for sig avancebeskattes hos ejeren, der tillige er
løbende skattepligtig af selskabets indtægter og udgifter, og som selv fore-tager
skattemæssige afskrivninger på aktiverne.

Virksomhed ApS 2 deltager via sit ejerskab i Obton Balance Selskabsinvestor P/S
og Obton Windpark Selskabsinvestor P/S i aktiv elproduktionsvirksomhed. Ejer-
andelene i virksomhedernes solcelleanlæg og vindmøller aflejrer sædvanlig er-
hvervsindkomst hos Virksomhed ApS 2 og kan derfor ikke anses som passiv
kapital-anbringelse.

Skatteministeriet har supplerende anført navnlig, at Virksomhed ApS 2 ikke driver
reel erhvervsvirksomhed ved at investere i solcelle- og vindmølleprojekter via
part-nerselskaber. Der er tale om passive investeringer i investeringsprojekter,



/

hvor Virksomhed ApS 2 modtager aktier (kommanditaktier) i de pågældende
selskaber sva-



/

3

rende til værdipapirer, som er direkte nævnt i aktieavancebeskatningslovens § 34,
stk. 6. Virksomhed ApS 2 deltager ikke i partnerselskaberne som komplementar
med personlig hæftelse i partnerselskaberne, men er kommanditaktionærer med
begrænset hæftelse helt tilsvarende kapitalejere i kapitalselskaber.

Det må tillægges processuel skadevirkning, at Appellant, tidligere Sagsøger ikke
har besvaret Skatteministeriets opfordring om at fremlægge alle dokumenter i for-
bindelse med Virksomhed ApS 2's investering i andele i solcelle- og
vindmølleprojek-terne, herunder prospekter/tegningsmateriale, aftalegrundlag mv.
Det må – også af den grund – lægges til grund, at investeringen i solcelle- og
vindmølle-projekterne udgør investering i værdipapirer.

Formålet med investeringen i partnerselskaberne Obton Balance Selskabsinve-stor
og Obton Windpark Selskabsinvestor er ikke at medvirke til driften af sol-
celleparker og vindmøller, men at investere i disse aktiver via partnerselskaber.
Partnerselskaberne investerede ifølge deres årsrapporter for 2018 i solcellepar-ker
og vindmøller via andre Obton-partnerselskaber.

Det forhold, at Obton-selskaberne er struktureret som partnerselskaber og ikke
kapitalselskaber, kan ikke bringe investeringen i disse selskaber ind under und-
tagelsesbestemmelsen i aktieavancebeskatningsloven. Den skattemæssige trans-
parens medfører blot, at udbyttet eller forrentningen af investeringen skatte-
mæssigt behandles på en anden måde.

Det vil være i strid med formålet med lovændringen ved lov nr. 1285 af 20. de-
cember 2000, hvis en virksomhed, som alene driver virksomhed med passiv ka-
pitalanbringelse og således helt åbenbart er en ”pengetank” , alligevel skatte-
mæssigt kan succedere via investeringer i P/S-strukturer selv ved meget små
ejerandele.

Virksomhed ApS 2's investeringer i vindmøller og solcelleanlæg er under alle
omstæn-digheder omfattet af det brede aktivkriterium, der fremgår af aktieavance-
beskatningslovens § 34, stk. 6. En investering i vindmøller og solcelleanlæg kan
sidestilles med en investering i ”fast ejendom” , da der i begge tilfælde er tale om
forrentning af bestående kapital.

Højesterets begrundelse og resultat
Appellant, tidligere Sagsøger overdrog ved gavebreve af 25. maj 2018
kapitalandele i Virksomhed ApS 1 svarende til 25 % til hver af sine døtre som led
i generations-skifte.

Virksomhed ApS 1, der blev stiftet den 5. april 2018, ejede 100 % af Virksomhed
ApS 2, der bl.a. havde investeret i andele af vindmøller og solcelleanlæg via
Obton Ba-lance Selskabsinvestor P/S og Obton Windpark Selskabsinvestor P/S.



/

4

Sagen angår, om overdragelsen af kapitalandele i Virksomhed ApS 1 kan ske med
skattemæssig succession i medfør af aktieavancebeskatningslovens § 34.
Spørgsmålet er, om Virksomhed ApS 2's investering i andele af vindmøller og
solcelle-anlæg via partnerselskaber må anses for passiv kapitalanbringelse, jf. §
34, stk. 1, nr. 3, jf. stk. 6.

Efter aktieavancebeskatningslovens § 34, stk. 1, nr. 3, er det en betingelse for fa-
milieoverdragelse med succession, at der er tale om kapitalandele i et selskab mv.,
hvis virksomhed ikke i overvejende grad består af passiv kapitalanbrin-gelse, jf.
stk. 6. Det følger af stk. 6, at selskabets virksomhed må anses for i over-vejende
grad at bestå i passiv kapitalanbringelse som nævnt i stk. 1, nr. 3, så-fremt mindst
50 % af selskabets indtægter stammer fra fast ejendom, kontanter, værdipapirer
eller lignende, eller hvis handelsværdien af sådanne ejendomme, kontanter,
værdipapirer eller lignende udgør mindst 50 % af handelsværdien af selskabets
samlede aktiver.

Det fremgår af forarbejderne til den tidligere § 11 i aktieavancebeskatnings-loven
(Folketingstidende 2000-01, tillæg A, lovforslag nr. L 36, s. 940 og 942), at
formålet med bestemmelsen er at afskære muligheden for at succedere i le-vende
live i aktier fra såkaldte pengetanke, dvs. selskaber, hvis væsentligste ak-tivitet er
passiv pengeanbringelse og/eller udlejning af fast ejendom. Det frem-går også, at
successionsreglerne er møntet på reelle erhvervsvirksomheder som en
likviditetslettende generationsskifteregel. Endvidere fremgår det, at det ikke vil
være muligt at succedere i kapitalandele i et selskab, hvis virksomhed i væ-
sentligt omfang består af ”udlejning af fast ejendom, besiddelse af kontanter,
værdipapirer eller lignende” , og at denne formulering omfatter alle passive
pengeanbringelser så som kontanter, bankindeståender, finansielle kontrakter,
obligationer, aktier, anparter, andelsbeviser, investeringsforeningsbeviser mv.

Aktieavancebeskatningslovens § 34 fik sin nuværende affattelse ved lov nr. 683 af
8. juni 2017. Med lovændringen, der ikke ændrede formålet med reglen, øn-skede
man ved en ændret ordlyd at tydeliggøre, at kriteriet for, om der er tale om
pengetankaktiver, er, at der er tale om passiv kapitalanbringelse. Opregnin-gen i §
34, stk. 6, af, hvilke aktiver der anses for pengetankaktiver, er efter forar-bejderne
ikke udtømmende, og det fremgår, at aktiver, der må sidestilles med de
udtrykkeligt nævnte aktiver (fast ejendom, kontanter og værdipapirer), så-ledes
også medregnes ved vurderingen af, om selskabets virksomhed i over-vejende
grad består i passiv kapitalanbringelse (Folketingstidende 2016-17, til-læg A,
lovforslag nr. L 183, afsnit 3.1.2.2., s. 12).

Højesteret finder, at der ikke i ordlyden af eller forarbejderne til aktieavance-
beskatningslovens § 34 er holdepunkter for som anført af Appellant, tidligere
Sagsøger at anlægge en snæver fortolkning af, hvad der skal forstås ved passiv
kapi-talanbringelse, dvs. fast ejendom, kontanter, værdipapirer eller lignende.



/

5

Det må herefter bero på en konkret vurdering, om investering i andele af vind-
møller og solcelleanlæg via partnerselskaber må anses for passiv kapitalanbrin-
gelse.

Virksomhed ApS 1 var på overdragelsestidspunktet den 25. maj 2018 eneejer af
Virksomhed ApS 2, og kapitalandelene i Virksomhed ApS 2 var selskabets eneste
aktiv. Af Virksomhed ApS 2 årsrapport for 2018 fremgår, at selskabets aktiver
primært bestod af finan-sielle anlægsaktiver i form af børsnoterede og unoterede
kapitalandele, her-under mindre andele i vind- og solcelleselskaber.

Om de nævnte andele er det i ”Pengetanksopgørelse” fra maj 2018 oplyst, at der
er tale om investeringer i andele i vindmøller og solcelleanlæg via partner-
selskaberne Obton Balance Selskabsinvestor (1,42 % ejerskab) og Obton Wind-
park Selskabsinvestor (2,25 % ejerskab). Appellant, tidligere Sagsøger har – trods
op-fordring fra Skatteministeriet – ikke fremlagt oplysninger om de konkrete
vind-mølle- og solcelleprojekter, aktietegningen eller aftalegrundlaget mellem
Virksomhed ApS 2 og partnerselskaberne.

Det må efter oplysningerne i sagen lægges til grund, at Obton Balance Selskabs-
investor og Obton Windpark Selskabsinvestor er investeringsselskaber, der via
andre Obton-partnerselskaber investerer i vindmøller og solcelleparker. Det
fremgår af screendump af 7. april 2020 fra hjemmesiden www.obton.com, at
Obton er en langsigtet investeringspartner, der gennem projekter tilbyder inve-
steringsprodukter som et solidt alternativ til volatile aktier og lavt forrentede
obligationer.

På den anførte baggrund finder Højesteret, at Virksomhed ApS 2's investering i
andele af vindmøller og solcelleanlæg via partnerselskaber må anses som passiv
kapi-talanbringelse i henhold til aktieavancebeskatningslovens § 34, stk. 1, nr. 3,
jf. stk. 6.

Højesteret tiltræder herefter, at overdragelsen af kapitalandele i Virksomhed ApS
1 ikke kan ske med skattemæssig succession i medfør af aktieavancebeskatnings-
lovens § 34.

Højesteret stadfæster derfor dommen.

THI KENDES FOR RET:

Landsrettens dom stadfæstes.

I sagsomkostninger for Højesteret skal Appellant, tidligere Sagsøger betale 60.000
kr. til Skatteministeriet.



/

6

De idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne høje-
steretsdoms afsigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.



/