Byrettens dom i sagen om overtrædelse af straffelovens § 192a, stk. 1, nr. 1, jfr. stk. 3, (besiddelse af pistol med tilhørende magasin med 8 patroner), stadfæstes med de ændringer, at fængs... Vis mere
Ret: Østre Landsret (2. instans)
Faggruppe: Straffesag — Almindelig domsmandssag
Sagsemner: Våben, eksplosiver og fyrværkeri;

UDSKRIFT
AF

ØSTRE LANDSRETS DOMBOG
____________

D O M

Afsagt den 7. december 2021 af Østre Landsrets 16. afdeling

(landsdommerne Janni Christoffersen, Dorthe Wiisbye og Sune Dalgaard-Nielsen (kst.) med

domsmænd).

16. afd. nr. S-1389-21:

Anklagemyndigheden

mod

Tiltalte

(CPR nr. født 2002)

(advokat Kristian Braad, besk.)

Glostrup Rets dom af 11. maj 2021 (B6-3595/2021) er anket af anklagemyndigheden med

påstand om skærpelse, navnlig således, at tiltalte udvises af Danmark, principalt med et

indrejseforbud for bestandig, subsidiært med indrejseforbud for et tidsrum fastsat af lands-

retten.

Tiltalte har nedlagt endelig påstand om formildelse af straffen og stadfæstelse af dommens

bestemmelse om, at han tildeles en advarsel om udvisning.

For landsretten drejer sagen sig således om strafudmålingen, og om, hvorvidt der skal ske

udvisning.   

Supplerende om forstraffe og om udtalelse om udvisningsspørgsmålet

Tiltalte er   



- 2 -

ved Glostrup Rets dom af 12. maj 2021 straffet med en bøde på 11.000 kr. med forvand-

lingsstraf af fængsel i 10 dage for overtrædelse af lov om euforiserende stoffer og færdsels-

loven   

og

ved Glostrup Rets dom af 16. juni 2021 straffet med 6 dagbøder à 500 kr. for tyveri efter

straffelovens § 276, jf. § 287, stk. 1.

Ud over den udtalelse af 6. april 2021, som er gengivet i byrettens dom, har Udlændinge-

styrelsen den 10. maj 2021 afgivet en supplerende udtalelse om udvisningsspørgsmålet.   

Det fremgår af den supplerende udtalelse, at tiltaltes mors indtægter i årene 2009-2012 alene

har bestået i lønindkomst. Under overskriften ”Vurdering” fremgår endvidere, at de

rettigheder, som en tyrkisk arbejdstager har efter artikel 6 i Associeringsrådets afgørelse nr.

1/80 af 19. september 1980 om udvikling af associeringen mellem EØF og Tyrkiet, ifølge

artikel 7 efter omstændighederne også kan udstrækkes til at omfatte familiemedlemmer til

den tyrkiske statsborger, der er omfattet af artikel 6. Videre hedder det i Udlændingestyrel-

sens udtalelse:

”Efter artikel 7 kan det bl.a. have betydning, hvor længe familiemedlemmet har haft
lovligt ophold i værtslandet. For så vidt angår børn kan det desuden have be-
tydning, om barnet har gennemført en erhvervsuddannelse i værtslandet, og om en
af forældrene har været lovligt beskæftiget i værtslandet.

Det fremgår af sagens oplysninger, at Tiltaltes mor har været beskæftiget i mindst 3
år forinden Tiltalte er fyldt 21 år, og at Tiltalte samme periode har boet på fælles
bopæl med sin mor.

Udlændingestyrelsen vurderer på den baggrund, at Tiltalte kan være om-fattet af
artikel 7, stk. 1, og således kan have opnået den i artikel 14 nævnte be-skyttelse mod
udvisning.

Udlændingestyrelsen tager imidlertid forbehold for, at der kan være oplysninger om
Tiltaltes mors tilknytning til det danske arbejdsmarked, der kan have betydning for,
hvorvidt Tiltalte vil være omfattet af artikel 7.   

Udlændingestyrelsen understreger endvidere, at der ikke er foretaget en konkret
vurdering af, hvorvidt Associeringsaftalen mv. i det konkrete tilfælde vil kunne
være til hinder for en udvisning.”

Forklaringer

Tiltalte har i landsretten afgivet supplerende forklaring om sine personlige forhold.



- 3 -

Tiltalte har om sine personlige forhold forklaret blandt andet, at hans mor rejste bort i 2012,

og at han heller ikke har set sin mormor og morfar siden da. Hans plejemor er hans faster, og

hun hjælper ham med ting, der er skriftlige, såsom brug af e-boks og betaling af regninger.

Når han er på ferie i Tyrkiet med sin familie, bader de, køber tøj og har andre ferieaktiviteter.

Han ved ikke, hvordan man praktisk set betaler skat eller får sygesik-ringskort i Tyrkiet.

Familien er kurdere både på hans mors og hans fars side, men det siger familiemedlemmerne

ikke højt, for ikke at komme i modstrid med de regeringsvenlige i landet. Han taler kun

kurdisk. Under ferierne i Tyrkiet taler han engelsk. En sms-besked på hans mobil kom fra et

tyrkisk nummer, men dette skyldtes, at simkortet i telefonen var hans farfars.

Personlige oplysninger

Tiltalte har under anken været fortsat frihedsberøvet.

Landsrettens begrundelse og resultat

Sagens baggrund og problemstillinger  

Tiltalte er ved byrettens dom fundet skyldig i overtrædelse af straffelovens § 192 a, stk. 1, nr.

1, jf. stk. 3, 1. og 2. pkt., jf. våbenlovgivningen, ved under særligt skærpende omstæn-

digheder ved Værebro Centeret at have været i besiddelse af en pistol caliber 7,65 mm med

tilhørende magasin isat 8 tilhørende patroner, som han transporterede til og opbevarede på en

adresse i By, hvor politiet senere fandt pistolen.   

For landsretten angår sagen strafudmålingen og spørgsmålet om, hvorvidt tiltalte skal udvi-

ses af landet.   

Strafudmålingen  

Af de grunde, som byretten har anført i præmisserne vedrørende skyldspørgsmål og sank-

tion, tiltræder landsretten, at straffen er fastsat til fængsel i 2 år og 6 måneder. Dog bemær-

kes, at straffen i denne sag er tillægsstraf til tiltaltes nævnte straffedomme af 12. maj 2021 og

16. juni 2021fra Retten i Glostrup, jf. straffelovens § 89.   

Udvisning  

På grund af den kriminalitet, tiltalte er fundet skyldig i, skal udvisning i givet fald ske i

medfør af udlændingelovens § 49, stk. 1, jf. § 22, nr. 8, og til udvisningen skal knyttes et

indrejseforbud, jf. udlændingelovens § 32. Det følger samtidig af udlændingelovens § 26,



- 4 -

stk. 2, jf. § 22, nr. 8, at tiltalte skal udvises, medmindre dette med sikkerhed vil være i strid

med Danmarks internationale forpligtelser.   

Tiltalte er tyrkisk statsborger. Efter Udlændingestyrelsens udtalelse af 6. april 2021 og af 10.

maj 2021 og de i øvrigt foreliggende oplysninger om hans forhold lægger landsretten til

grund, at hans familiemæssige forhold er således, at han er omfattet af artikel 7 i Asso-

cieringsrådets afgørelse nr. 1/80 af 19. september 1980 om udvikling af associeringen mel-

lem EØF og Tyrkiet (associeringsafgørelsen).   

Spørgsmålet er herefter, om udvisning vil være i strid med associeringsafgørelsens artikel 14,

stk. 1. Det er endvidere spørgsmålet, om udvisning vil være i strid med Den Europæi-ske

Menneskerettighedskonventions artikel 8. Det følger af associeringsafgørelsens artikel 14,

stk. 1, at en tyrkisk statsborger, der er omfattet af afgørelsen, alene kan udvises af op-

holdsstaten, når dette er begrundet i hensyn til den offentlige orden, den offentlige sikker-hed

og den offentlige sundhed.   

Højesterets dom af 18. august 2021 i sag 36/2021, trykt i U.2021.4721, indeholder be-

mærkninger om den vurdering, der skal foretages vedrørende betingelserne i associerings-

afgørelsens artikel 14, stk. 1, og Den Europæiske Menneskerettighedskonventions artikel 8,

stk. 1. Om disse spørgsmål hedder det i Højesterets dom:

”EU-Domstolen fastslog i præmis 78 og 79 i dom af 8. december 2011 i sag C-371/08
(Ziebell), som drejede sig om udvisning af en tyrkisk statsborger, der var født og
opvokset i Tyskland, at artikel 12 i Rådets direktiv 2003/109/EF af 25. november 2003
om tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlæn-ding kan bruges som EU-
retlig referenceramme ved anvendelsen af artikel 14, stk. 1, i associeringsafgørelsen.
Efter dette direktivs artikel 12 kan medlemssta-terne kun træffe afgørelse om at udvise
en fastboende udlænding, hvis ved-kommende udgør en reel og tilstrækkeligt alvorlig
trussel mod den offentlige orden eller den offentlige sikkerhed. Endvidere må
udvisningen ikke være be-grundet i økonomiske forhold, og før en afgørelse om
udvisning træffes, skal der tages hensyn til varigheden af opholdet i medlemsstaten,
den pågældendes alder, konsekvenserne for den pågældende og dennes
familiemedlemmer samt tilknytningen til opholdslandet eller manglende tilknytning til
oprindelseslan-det.   

Det fremgår af Ziebell-dommens præmis 82, at foranstaltninger begrundet i den
offentlige orden eller sikkerhed kun kan træffes, hvis det efter de kompe-tente
myndigheders konkrete vurdering i det enkelte tilfælde visersig, at den pågældendes
personlige adfærd aktuelt udgør en reel og tilstrækkeligt alvorlig trussel, der berører en
grundlæggende samfundsinteresse. Ved denne vurdering skal myndighederne desuden
påse, at såvel proportionalitetsprincippet som den



- 5 -

berørte persons grundlæggende rettigheder overholdes, navnlig retten til re-spekt for
privatliv og familieliv.   

Udvisning begrundet i den offentlige orden og sikkerhed kan ikke træffes au-tomatisk
efter en straffedom eller med generalpræventive formål, der skal af-holde andre
udlændinge fra at begå lovovertrædelser, jf. Ziebell-dommens præmis 83.   

Efter artikel 8, stk. 1, i Den Europæiske Menneskerettighedskonvention har enhver ret
til respekt for sit privatliv og familieliv. Ifølge artikel 8, stk. 2, må ingen offentlig
myndighed gøre indgreb i udøvelsen af denne ret, medmindre det sker i
overensstemmelse med loven og er nødvendigt i et demokratisk sam-fund bl.a. for at
forebygge uro eller forbrydelse.   

Afgørelsen af, om et indgreb er nødvendigt, beror navnlig på en proportionali-
tetsvurdering. I bedømmelsen indgår bl.a. de samfundsmæssige behov for ud-visning
under hensyn til karakteren og alvoren af den begåede kriminalitet. I bedømmelsen
indgår ligeledes, hvor længe den pågældende har været i op-holdslandet samt styrken
af de familiemæssige, sociale og kulturelle bånd til opholdslandet og
statsborgerskabslandet. Der skal foreligge meget tungtvejen-de grunde for at
retfærdiggøre en udvisning, når der er tale om en fastboende udlænding, der er født i
landet eller indrejst som barn og har tilbragt det meste af sin barndom og ungdom i
landet. Der henvises bl.a. til Menneskerettigheds-domstolens dom af 23. juni 2008 i
sagen Maslov mod Østrig, særligt præmis 75.   

Det fremgår af Menneskerettighedsdomstolens praksis, at længden af et indrej-
seforbud har betydning ved vurderingen af, om udvisning vil udgøre et upro-portionalt
indgreb i retten til respekt for privatlivet og familielivet, jf. bl.a.
Maslov-dommen, præmis 98, samt dom af 22. april 2004 i sagen Radovanovic mod
Østrig, præmis 37, og dom af 23.september 2010 i sagen Bousarra mod Frankrig,
præmis 51.”

I Højesterets dom af 26. oktober 2021 i sag 122/2020, 2. afd., er om sidstnævnte spørgsmål

om praksis fra Menneskerettighedsdomstolen angående betydningen af længden af indrej-

seforbud endvidere henvist til dom af 14. september 2021 i sagen Abdi mod Danmark.

Den konkrete vurdering  

Tiltalte er idømt fængsel i 2 år og 6 måneder. Straffen er som nævnt fastsat på baggrund af,

at han har overtrådt straffelovens § 192 a ved under særligt skærpende omstændigheder ved

Værebro Centeret at have været i besiddelse af en pistol med tilhørende magasin isat 8

patroner, som han transporterede til og opbevarede på en adresse i By. Det fremgår af

våbenrapport i sagen, at pistolen er en halvautomatisk pistol, som er virksom og kan oplades

og affyres på normal vis. Tiltalte har ikke for byretten og landsretten afgivet for-klaring om

sin adfærd i forbindelse med våbnet. Det fremgår af byrettens dom, at tiltalte



- 6 -

ikke har haft korrektioner til en politirapport, hvoraf fremgår, at han under afhøring hos

politiet skal have forklaret, at han fik udleveret våbnet den 6. januar 2021 af en person ved

Værebro Centeret, og at han var med, da en af hans kammerater samme aften prøveskød

pistolen ved affyring af et skud.

Udvisning af tiltalte har som nævnt hjemmel i udlændingelovens § 22, nr. 8. Udvisning er

begrundet i hensynet til den offentlige orden og tilsigter at forebygge uro og forbrydelse.   

Trusselsbetingelsen i associeringsafgørelsen  

Henset til karakteren af og omstændighederne ved den begåede kriminalitet finder lands-

retten, at tiltaltes adfærd, uanset at han – bortset fra nogle bødeforhold – ikke tidligere er

straffet, aktuelt må anses for at udgøre en reel og tilstrækkeligt alvorlig trussel, der berører

en grundlæggende samfundsinteresse, jf. artikel 14, stk. 1, i associeringsafgørelsen som

fortolket af EU-Domstolen i Ziebell-dommen. Trusselsbetingelsen må således anses for

opfyldt.  

Proportionalitet  

Som nævnt i byrettens præmisser er tiltalte født og opvokset i Danmark. Han var 18 år, da

kriminaliteten blev begået, og er nu 19 år. Han har haft lovligt ophold i Danmark i ca. 18 år

og 7½ måned. Han har gennemført sin skolegang til og med 10. klasse. Han taler dansk, men

har på grund af ordblindhed vanskeligheder ved skriftligt dansk. Han har tidligere gået til

fodbold og boksning. Han har fra juni 2020 og frem til anholdelsen i sagen haft arbejde med

madlavning i Kulturhus og i sin brors pizzeria i By. Hans mor bor i Stockholm, mens hans

far og andre familiemedlemmer bor i Danmark. Han har en kæreste, som han ikke bor

sammen med. Han har ingen børn. Hans mormor og morfar bor i Tyrkiet, men han har ikke

kontakt til dem. Han er i Tyrkiet på sommerferie sammen med sin farmor og farfar 3 uger

hvert år. Det må herudover antages, at han gennem sin familie har kendskab til skik og kultur

i Tyrkiet. Han taler kurdisk. Landsretten lægger endvidere til grund, at tiltalte og hans

forældre ikke er økonomisk eller på anden måde af-hængige af hinanden.

På denne baggrund lægger landsretten til grund, at tiltaltes bånd til Danmark er meget

stærkere end hans tilknytning til Tyrkiet. Han har dog ud over statsborgerskabet en vis til-

knytning til Tyrkiet og vil ikke være uden forudsætninger for at begå sig i Tyrkiet, hvis han

udvises.   



- 7 -

Efter arten og grovheden af den begåede kriminalitet finder landsretten efter en samlet

vurdering, at de hensyn, der taler for udvisning af tiltalte, er så tungtvejende, at de har stør-re

vægt end de hensyn, som taler imod udvisning på baggrund af hans stærke tilknytning til

Danmark og svage tilknytning til Tyrkiet – i alt fald, hvis udvisning sker med indrejsefor-

bud, der begrænses til 6 år, jf. udlændingelovens § 32, stk. 5, nr. 1, jf. stk. 4, nr. 7. Det be-

mærkes, at hans familie og kæreste vil have mulighed for at opretholde kontakten med ham,

herunder ved besøg i Tyrkiet og ved at kommunikere via telefon og internet.   

Efter det anførte finder landsretten, at udvisning af tiltalte med indrejseforbud i 6 år ikke

udgør et uproportionalt indgreb i strid med associeringsafgørelsens artikel 14, stk. 1, eller

artikel 8 i Den Europæiske Menneskerettighedskonvention. Landsretten finder således ikke

grundlag for at fastslå, at udvisning af tiltalte med et indrejseforbud i 6 år vil være i strid med

disse regler, jf. udlændingelovens § 26, stk. 2.   

Konklusion  

I det omfang, byrettens dom er anket, stadfæster landsretten derfor dommen med de æn-

dringer, at fængselsstraffen er tillægsstraf, og at tiltalte udvises med indrejseforbud i 6 år.   

T h i  k e n d e s  f o r  r e t:

Byrettens dom i sagen mod Tiltalte stadfæstes med de ændringer, at fængselsstraf-fen er

tillægsstraf, og at tiltalte udvises med indrejseforbud i 6 år.   

Tiltalte skal betale sagens omkostninger for landsretten.