Sag om, i hvilket omfang sagsøgte har pligt til at udbetale erstatning til sagsøger, i anledning af et trafikuheld mellem sagsøger og en lastbil, som var forsikret hos sagsøgte
Ret: Retten i Roskilde (1. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Erstatning uden for kontrakt;

/

RETTEN I ROSKILDE

Udskrift af dombogen

DOM

Afsagt den 11. april 2018 i sag nr. BS 10A-159/2014:

Sagsøger
Adresse
4600 Køge
mod
Allianz Seguros
Calle Tarragona 109
08014 Barcelona
Spanien

Sagens baggrund og parternes påstande

Sagen, der er anlagt den 24. januar 2014, vedrører spørgsmålet om, i hvilket
omfang sagsøgte, Allianz Seguros, har pligt til at udbetale erstatning til
Sagsøger, i anledning af et trafikuheld den 7. februar 201l mellem Sagsøger og
en lastbil, som var forsikret hos Alli-anz Seguros.

Sagsøgers påstand er følgende:

Allianz Seguros tilpligtes at betale Sagsøger 701.988,99 kr. med tillæg af
procesrente af nedennævnte beløb i nedennævnte perioder:

kr. 158.100,00 (20 pct. mén á kr. 7.905 iht. 2012 takst) kr.-100.000,00
(06.09.2013 Van Ameyde betalt a conto erstatning)
kr. 58.100,00 (resterende mén-godtgørelse) og med renter af: kr. 158.100

fra den 30.06.2012 til den 06.09.2013 og kr. 58.100 fra den
07.09.2013 og til betaling sker

kr. 69.000,00 (svie- og smertegodtgørelse) fra 21.07.2012 til betaling sker
kr. 282.507,44 (tabt arbejdsfortjeneste) fra den 21.07.2012 og til betaling kr.
162.681,27 (tabt arbejdsfortjeneste) fra den 21.04.2013 og til betaling

sker
kr. 48.200,28 (tabt arbejdsfortjeneste) fra sagens anlæg og til betaling sket
kr. 52.000,00 (totalskadet bil) fra den 07.03.2011 og til betaling sker
kr. 6.500,00 (udgift til Toyota-forhandler) fra den 07.03.2011 og til

betaling sker
kr. 23.000,00 (godtgørelse for hustrus pasning) fra sagens anlæg og til

betaling sker.

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D111



/

Side 2/15

Allianz Seguros' påstand er frifindelse, subsidiært frifindelse mod betaling af et
efter rettens skøn fastsat mindre beløb end det påstævnte.

Oplysningerne i sagen

Denne dom indeholder ikke en fuldstændig sagsfremstilling, jf. retspleje-lovens
§ 218 a, stk. 2.

Sagen har tre gange været forelagt for Retslægerådet.

Retslægerådet har den 27. maj 2015 besvaret blandt andet følgende spørgsmål
på følgende måde:

"Spørgsmål 1:
Retslægerådet bedes oplyse, om der med udgangspunkt i de primære
lægelige akter i relevant tidsmæssig sammenhæng med færdselsuheldet
den 7. februar 2011 er holdepunkter for at antage, at sagsøgeren pådrog
sig et traume mod hovedet ved uheldet.

Ifølge sagens bilag 4, side 7-9 er der ingen oplysninger om hovedtraume eller
bevidstløshed i til slutning til ulykkestilfældet 07.02.11.

Spørgsmål 2:
I forlængelse af besvarelsen af spørgsmål 2 bedes Retslægerådet oplyse, om
der er holdepunkter for at antage, at sagsøgeren pådrog sig en hjernerystelse
eller en tilsvarende/lignende skade mod hovedet ved færdselsuheldet den 7.
februar 2011.

Nej, jf. besvarelsen af spørgsmål 1.

Spørgsmål 3:
Retslægerådet bedes oplyse, om og i give/fald i hvilken udstrækning de
psykiske/kognitive vanskeligheder og den smerteproblematik, der er beskrevet hos
sagsøgeren i bilag 4, under datoen den 10. november 2011, og som ifølge notatet
debuterede efter, at sagsøgeren efter 2 måneder begyndte at bevæge sig ud, må
antages at skyldes følger af færdselsuheldet den 7. februar 2011, således som det
foreligger beskrevet i de primære lægelige akter i relevant tidsmæssig
sammenhæng med uheldet.

Ifølge sagens bilag 4, side 11, er der i tidsrummet efter ulykkestilfældet og
også persisterede i no vember 2011, gener med smerter i venstre arm, der er
periodisk tab af ting ud af hånden og kogni tivt er der klager over
desorientering, koncentrations- og fokuseringsvanskelighed. Der er påvirket
temperament med lav tolerance og reduceret impulskontrol. Dertil kommer
jævnlig hovedpine og svimmelhed samt almen træthed. Objektivt påvises
smertebetinget kraftnedsættelse i venstre arm.

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D111



/

Side 3/15

Ifølge sagens bilag 4, side 24, har der, hos egen læge 17.02.11, været klager
over hovedpine, stiv hed i nakken og hukommelsessvigt. Sagsøger er på dette
tidspunkt i behandling med medicin, her under morfica. To måneder efter
ulykkestilfældet 07.04.11 er der lignende klager og det samme gør sig
gældende i september 2011, 7 måneder efter ulykkestilfældet.

Det er Retslægerådets opfattelse, at der foreligger en længerevarende
smertetilstand hos sagsøger med såvel regionale smerter som kognitive
symptomer. For så vidt angår sidstnævnte må disse be tragtes som
sekundære og ikke direkte relateret til traumet. De sekundære kognitive
symptomer, som led i smertetilstande og efter et traume, kan optræde med
en vis latenstid, men er som sagt at betragte som værende sekundære.

...

Spørgsmål 6:
Retslægerådet bedes oplyse, om der i de primære lægelige akter i relevant
tidsmæssig sammenhæng med færdselsuheldet den 7. februar 2011 er
beskrevet eller omtalt skader mod eller på sagsøgerens ryg, lænderyg eller
nakkeregion som følge af færdselsuheldet.

Nej. Første omtale af gener (stivhed) fra nakke og ryg, er egen læge 17.02.11.

Spørgsmål 7:
I forlængelses af besvarelsen af spørgsmål 6 bedes Retslægerådet oplyse, om
det er sædvanligt, at der hos skadelidte med det sygdoms- og
symptomkompleks, der er beskrevet hos sagsøgeren i de primære lægelige
akter, og med den skademekanisme, der var tale om ved færdselsuheldet den
7. februar 2011, indtræder en forværring af helbredstilstanden, således at der
over tid tilkommer gener fra eller i nakkeregionen  samt ryg-/lænderyggener
med symptomer til alle 4 ekstremiteter.

Det kan ikke betegnes som sædvanligt, at der er en gradvis udvikling af
symptomer, men når det drejer sig om at fastslå årsagen til disse, kan det
være vanskeligt, idet symptombilledet med smerter og kognitive
vanskeligheder er et hyppigt fænomen i befolkningen med kompleks genese,
hvorunder biologiske og psykosociale forhold spiller en rolle.

Spørgsmål 8:
Retslægerådet bedes oplyse, om der overensstemmelse mellem de subjektive
gener, som sagsøgeren har fremført i februar 2014 overfor Overlæge, jf. bilag
C, og de objektive fund i relevant tidsmæssig sammenhæng med
færdselsuheldet den 7. februar 2011.

Ifølge sagens bilag C er der ved neurokirurgisk speciallægeerklæring af
24.02.14, klager over daglige nakkesmerter, hovedpine og svimmelhed,

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D111



/

Side 4/15

hukommelses-, koncentrationsvanskelighed, synsfeltspåvirkning, sovende
fornemmelser i begge arme og fingre samt smerter i højre arm. Objektivt
påvises indskrænket bevægelighed i halshvirvelsøjlen, ømhed i regionale
muskler samt i lændemuskulaturen. Ved ulykkestilfældet 07.02.11, jævnfør
sagens bilag 4, side 8, er der ingen klager fra nakken eller abnorme objektive
fund her fra. Der foreligger således en diskrepans imellem fundene
umiddelbart efter ulykkestilfældet, og hvad der påvises efterfølgende.

...

Spørgsmål 10:
Retslægerådet bedes oplyse. hvilke gener af såvel midlertidig som varig
karakter sagsøgeren efter Retslægerådets opfattelse pådrog sig ved
færdselsuheldet den 7. februar 2011.

Det er Retslægerådets opfattelse, at sagsøger efter ulykkestilfældet pådrog sig
fraktur af brystbenet og en længerevarende smertetilstand omkring
brystbenet. Retslægerådet finder ikke holdepunkt for, at de øvrige symptomer
som sagsøger aktuelt frembyder, jævnfør sagens bilag C, umiddelbart kan
relateres til ulykkestilfældet, da der ikke er nogen klar tidsmæssig
sammenhæng imellem disse symptomer og selve ulykkestraumet 07.02.11."

Retslægerådet har den 29. april 2016 besvaret blandt andet følgende spørgsmål
på følgende måde:

"Spørgsmål B:
I forlængelse af Retslægerådets besvarelse af spørgsmål 11, bedes rådet
oplyse, hvilke daglige funktioner RLR mener, at sagsøgeren er begrænset i
forhold til.

Retslægerådet kan besvare helt konkrete lægefaglige spørgsmål, men ser
det ikke som sin opgave at definere sagens genstand. I det aktuelle
tilfælde har Retslægerådet, jf.

besvarelsen af spørgsmål 10 anført, at u-
lykkestilfældet hos sagsøger har givet
anledning til en længerevarende
smertetilstand omkring brystbenet, men at de
øvrige symptomer, blandt andet omtalt i
sagens bilag C, ikke umiddelbart kan relateres
til ulykkestil-fældet. Dette er begrundet med
en uklar tidsmæssig relation imellem de
pågældende symptomer og ulykkestilfældet
den 07.02.11.

Retslægerådet kan ikke nærmere præcisere den funktionelle betydning af
brystbenssmerter. Det er dog almindeligt lægeligt anerkendt, at smerter
har en generel indvirkning på almindelige dagligdags funktio-ner.

...

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D111



/

Side 5/15

Spørgsmål E:
Retslægerådets bedes oplyse, om det er muligt rent lægevidenskabeligt at
kunne udskille eller udpege enkelte gener og/eller symptomer i et samlet
symptomkompleks som det foreliggende og med nogen større grad af
sikkerhed angive, at netop de udskilte eller udpegede gener og/eller
symptomer udgør en længerevarende eller varig begrænsning i forhold til
sagsøgerens udførelse af daglige funktioner.

Begrebet “udførelse af daglige funktioner" er ukonkret, og det er ikke muligt
for Retslægerådet nærmere at uddybe, i hvilken udstrækning enkelte eller
flere symptomer hos sagsøger giver anledning til en specifik påvirkning af
dagligdags funktioner. Som det fremgår af Retslægerådets tidligere
besvarelse, er det kun brystsmerterne, der anses for umiddelbart relateret til
ulykkestilfældet den 07.02.2011."

Sagen har været forelagt for analysevirksomheden DanCrash, der i skønserk-
læring af 26. april 2016 har udtalt blandt andet, at under forudsætning af, at
Sagsøger ikke benyttede sikkerhedssele, eller at denne var uden virkning, ville
hans hoved kunne "gå til anlæg mod forruden". Under antagel-se af, at der har
været anvendt (en virksom) sikkerhedssele, har analysevirk-somheden udtalt, at
det ikke er muligt, at der har opstået kontakt med forru-den.

Retslægerådet har den 11. januar 2017 udtalt blandt andet, at det ligger uden for
rådets sagkundskab at vurdere erklæringen fra DanCrash, hvorfor den ik-ke
giver anledning til en ændring af besvarelserne af de tidligere stillede
spørgsmål.

Forklaring

Sagsøger har forklaret blandt andet, at han forud for ulykken frem til 2009 var
leder, koordinator og de-icer i en virksomhed i Københavns Lufthavn. Da
virksomheden på et tidspunkt i 2009 gik konkurs, blev han op-sagt. Han havde
inden da en høj løn. Han mener, at den var ca. 35-40.000 kr. om måneden.

Han har ikke efter opsigelsen haft arbejde, men han påbegyndte uddannelser-ne
som rørlægger og kloakmester. Han var oprindeligt uddannet rørsmed og VVS-
mand og kunne derfor komme hurtigt igennem kloakmesteruddannel-sen. Han
husker ikke, hvornår han startede sin uddannelse, men inden man påbegyndte
kurserne, skulle man være tilknyttet en senere arbejdsgiver. Den aftale, som
fremgår af brev af 23. marts 2012 fra Seierskilde Entrepriser ApS, var indgået,
før han startede på uddannelserne. Det var hans opfattelse, at det var en stor
virksomhed. Mesteren talte om, at der var 2-3 ansatte og nogle tilknyttede
selvstændige personer. Han var enig med mesteren om løn-nen på 29.000 kr.
om måneden plus fri telefon, fri pc og pension.
Han havde forud for ulykken skrevet under på en ansættelseskontrakt med
Seierskilde Entrepriser ApS. Den har han dog smidt væk. Han fik kontakt til

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D111



/

Side 6/15

virksomheden, da han skulle leje en af deres maskiner. Han skulle have påbe-
gyndt arbejdet den 18. marts 2011 efter at have færdiggjort rørlæggeruddan-
nelsen. Kloakmesteruddannelsen kunne så tages bagefter. Teoridelen til klo-
akmesteruddannelsen, der skulle have fundet sted fra den 21. februar til den 29.
april 2011, kunne tages sideløbende med arbejdet. Det havde han aftalt med
virksomheden. Han kunne således godt have indledt ansættelsesforhol-det
inden færdiggørelsen af uddannelsen. I det tilfælde havde han dog ikke haft
mulighed for at godkende arbejder med kloakrør. Det var tanken, at han skulle
lægge kloakrør og udføre gravearbejde, men der kunne også være ar-bejde
forbundet med virksomhedens udlejning af maskiner. Han kunne ikke tiltræde
som aftalt, da han ikke kunne færdiggøre sin uddannelse. Det skyld-tes, at han
efter ulykken ikke havde kræfter i fingrene. Han skulle ellers have haft bestået
uddannelsens eksamener 2-3 dage efter ulykken, og han skulle være begyndt i
virksomheden kort tid efter færdiggørelsen af rørlæggerud-dannelsen.

Ulykken den 7. februar 2011 skete, da han var på vej til sit uddannelsessted. En
lastbil, der skulle foretage et venstresving, så ham ikke. Han havde ikke en
ærlig chance for at undgå kollisionen. Han var bevidstløs i forbindelse med
ulykken, men fra tid til anden er der erindringer, der dukker op hos ham. Han
husker efterfølgende et moment, hvor han ramte hovedet imod forruden og
tænkte: "Nu dør jeg". Der lød et brag, da han ramte forruden. Derefter var han
bevidstløs og var først ved bevidsthed igen, da han så lastbilchauffø-ren stå
uden for bilen og trække på skuldrene af ham. Han kunne ikke selv komme ud
af bilen efter ulykken. Det var ambulancefolkene, som hjalp ham ud. På vej til
sygehuset sad han på en båre. Han kunne ikke ligge ned for smerter. Han var
meget optaget af, at han skulle tale med politiet, inden han fik stærke
smertestillende medikamenter, så han kunne få forklaret, hvordan, han mente,
at ansvaret skulle placeres. Han fik derfor først morfin på sygehu-set. Han
havde fået presset brystkassen mod hjertet, og der var derfor blandt
ambulancepersonalet og på sygehuset fokus på risikoen for komplikationer med
hjertet.

Det var hans opfattelse, at den læge, der efter ca. 4 timer tilså ham ganske
kortvarigt, var mere fokuseret på de studerende, der fulgte med ham, end han
var på ham som skadelidte. Lægen spurgte, om han havde ramt forruden med
hovedet, hvilket han bekræftede. Lægen bemærkede hertil, at det var u-
sandsynligt, da han ikke kunne konstatere mærker på hans hoved. Som følge af
den store fokus på brystskaden og de deraf følgende mulige hjerteproble-mer
var der ikke fokus på andet af det, han sagde til sygehuspersonalet.

Han var indlagt til dagen efter ulykken, hvor han på egen foranledning blev
udskrevet. Hans egen tilgang til sine problemer var, at det nok skulle gå. Han
ringede til sin egen læge, allerede mens han var på hospitalet, idet han var
frustreret over, at der ikke blev taget hånd om ham. Foruden måling af blod-
tryk og udtagelse af blodprøver, fik han blot medicin, og der blev foretaget
røntgenundersøgelser. Mens han var på sygehuset, havde han kun kontakt

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D111



/

Side 7/15

med en læge 1-2 gange i ca. 2 minutter. Han husker ikke, at der blev foreta-get
en egentlig objektiv undersøgelse af ham. Han husker heller ikke, hvornår han
første gang mødte op hos sin egen læge. På sygehuset nævnte han også de
smerteproblemer han havde fra hovedet, nakken og ryggen og de proble-mer,
han havde med sine arme. Indledningsvis tænkte han dog mest over smerterne
fra brystkassen. Senere, da smerterne aftog, tænkte han også over de andre
symptomer, han havde. Han mener selv, at han nævnte, at han hav-de ramt
hovedet mod forruden lang tid før konsultationen hos egen læge den 17. februar
2011.

Efter ulykken var han ikke uden for en dør i 2-2½ måned. Han sad op i sen-gen,
da han ikke kunne ligge ned. Han var så dårlig, at hans kone skulle hjæl-pe ham
på toilettet, selv om det var i umiddelbar nærhed af hans seng. Han har været
sygemeldt siden ulykken.

Han vil gerne arbejde, og der blev også på et tidspunkt talt om, at han skulle
tage uddannelsen som elektriker, men det blev ikke til noget.

I sommeren 2017 fik han tilkendt førtidspension.

Han har i dag de symptomer, som er anført i sagens akter. Flere symptomer er
han først blevet opmærksom på undervejs i forløbet. Det står eksempelvis nu
klart for ham, at han ikke kan huske sin barndom.

Den bil, han kørte i ved ulykken, var ansvarsforsikret hos Alka Forsikring. Der
var ingen kaskoforsikring. Han ved ikke, hvorfor opgørelsen over repa-
rationsudgifter vedrørende bilen blev sendt til Alka. Han ved heller ikke, hvem
der tog initiativ til at få opgørelsen udarbejdet. Han husker ikke den nærmere
kontakt til forsikringsselskabet omkring skaden på bilen. Det kunne ikke betale
sig at reparere bilen. Hans egen vurdering er, at bilen før ulykken var 50-60.000
kr. værd. Han var glad for bilen, og den kørte godt. Toyota-værkstedet
opbevarede bilen for ham i en periode på ca. 1 år. Efter dette års opbevaring
blev bilen skrottet. Af miljøhensyn måtte den ikke stå der længe-re. Værkstedet
var venlige ved ham. Det kan være årsagen til, at der kun blev faktureret for 12
dages opbevaring, selv om den stod der i omkring et år. Han kan ikke udelukke,
at han kun har betalt 4.375 kr. for at have bilen stå-ende på værkstedet. Han har
ikke haft kontakt til en taksator fra Allianz Se-guros til at se på bilen, inden den
blev skrottet. Han husker ikke, om han i øvrigt har bedt et forsikringsselskab
om at se på bilen. Baggrunden for, at Allianz Seguros ikke så på bilen, før den
blev skrottet, var måske, at politiet og dermed forsikringsselskaberne forud for
Roskilde rets dom af 25. juni 2012, mente, at han var ansvarlig for ulykken.

Parternes synspunkter

Sagsøger har i påstandsdokument af 17. maj 2017 anført blandt andet følgende
og har under hovedforhandlingen procederet i det væsentlige i

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D111



/

Side 8/15

overensstemmelse hermed:

"[At sagsøgte er erstatningsansvarlig for trafikulykken den 07.02.2011, både
for så vidt angår sagsøgers personskade (objektivt ansvar) og i relation til
den tingskade, der blev påført sagsøger, primært i form af totalskadet
automobil;

at sagsøger således er berettiget til at modtage erstatning og godtgørelse iht.
Erstatningsansvarsloven for den personskade, der er tilstødt sagsøger i
forbindelse med trafikulykken den 07.02.2011;

at sagsøger er berettiget til at få dækket sin tingskade i form af erstatning
for totalskadet automobil m.v.;

at sagsøger i forbindelse med trafikulykken er blevet påført en person-
skade, der foreløbig kan opgøres til 20% (mén). Der tages imidlertid
forbehold for at gøre krav på yderligere méngodtgørelse;

at sagsøger fortsat klager over
- konstante smerter i nakken og hoved
- postcommotionelle problemer
- smerter i brystkasse og brystben og brystryg
- svimmelhed
- træthed
- symptomer som konfus
- følelsesproblemer i fingrende på højre hånd
- smerter i nederste del af lænderyggen med udstråling Endelig klager
sagsøger over
- Kompromitteret lugte- og smagssans;

at sagsøger på ulykkestidspunktet havde indgået ansættelsesaftale med
Seierskilde Entrepriser ApS;

at sagsøger skulle tiltræde ansættelse i virksomheden pr. 18.03.2011,

at sagsøger således er berettiget til erstatning for tabt arbejdsfortjeneste fra
18.03.2011, - foreløbigt frem til 17.06.2013

at sagsøger i perioden har modtaget sygedagpenge og fortsat er sygemeldt;

at afklaring af sagsøgers erhvervsevne i forhold til arbejdsmarkedet endnu
ikke er afsluttet;

at sagsøger er berettiget til godtgørelse for svie- og smertegodtgørelse
beregnet til max-taksten (2012 takst) iht. Erstatningsansvarslovens § 3;

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D111



/

Side 9/15

at sagsøger er berettiget til méngodtgørelse, foreløbigt fastsat til 20% (2012
takst)

at sagsøger berettiget er berettiget til godtgørelse for hustrus pasning af
sagsøger i en måned efter ulykken, hvor sagsøger var svært dårlig og ude
af stand til at klare sig selv. Der henvises til Erstatnings-ansvarslovens §
1;

at sagsøger har betalt for pladsleje hos Toyota, Køge, med kr. 6.500. Det
skyldes alene sagsøgtes forhold, at automobilen ikke på noget tidspunkt
er takseret, håndteret og skrottet."

Allianz Seguros har i påstandsdokument af 15. maj 2017 anført blandt andet
følgende og har under hovedforhandlingen procederet i det væsentlige i over-
ensstemmelse hermed:

"Det påhviler sagsøgeren at godtgøre, at sagsøgeren udover den af sagsøgte
allerede udbetalte personskadeerstatning har krav på person-og
tingskadeerstatning i de af sagsøgeren påståede henseender og i de af
sagsøgeren påståede størrelsesordener.

Sagsøgeren ikke har løftet den bevisbyrde, der påhviler sagsøgeren, i disse
henseender.

Det er således ikke godtgjort af sagsøgeren, at der er årsagssammen-hæng
mellem færdselsuheldet den 7. februar 2011 og sagsøgerens gener udover, hvad
sagsøgeren allerede har modtaget godtgørelse for, herunder at sagsøgeren har
krav på godtgørelse for svie og smerte samt varigt mén som påstået af
sagsøgeren.

Det bemærkes navnlig, at de gener, som sagsøgeren fremfører i tiden efter
færdselsuheldet – i hvert for en del af genernes vedkommende – ikke kan
forklares med eller begrundes i uheldet. Af skadestue-journalen fremlagt som
bilag 4, fremgår det under datoen den 7.
februar 2011, dvs. på selve dagen for og meget kort tid efter færdsels-uheldet,
at sagsøgeren ” … slog ikke hovedet ind i ruden og ruden er intakt” . Videre
fremgår det af samme journal, at sagsøgeren ” … har ikke slået hovedet eller
været bevidstløs og har ingen rygsmerter” .

Senere på året fremgår det så under datoen den 10. november 2011 i bilag 4, at
sagsøgeren efter at have været sengeliggende i et par måneder begyndte ” … at
bevæge sig ud, og her debuterer de aktuelle problemer. Dels psykiske/kognitive
vanskeligheder, dels smertepro-blematik” . Der er således hverken medicinsk
eller tidsmæssig sammenhæng mellem færdselsuheldet og generne, herunder
genernes debut.

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D111



/

Side 10/15

Opmærksomheden henledes endvidere på bilag 5, under datoen den 16. januar
2012, hvor det af ambulant notat fremgår, at der for sagsøgeren er stillet
aktionsdiagnosen ” sygdom i centralnervesystemet” , hvilket ikke er en følge af
færdselsuheldet. Under datoen den 18. januar 2012 i bilag 5 er der anført
aktionsdiagnosen ” hjernerystelse” , hvilket ikke i øvrigt ikke hænger sammen
med, at sagsøgeren ifølge de primære oplysninger i sagen ikke slog hovedet ind
i ruden og ikke var bevidstløs ved færdselsuheldet.

Af bilag C fremgår det endvidere, at der ikke er overensstemmelse mellem de
gener, som sagsøgeren har fremført ved speciallægeunder-søgelsen, og de
primære lægelige akter, som ikke beskriver straks-symptomer fra sagsøgeren
nakke eller lænd, og som heller ikke nævner noget om et hovedtraume eller
bevidstløshed hos sagsøgeren i forbindelse med færdselsuheldet.

Der henvises derudover til Retslægerådets besvarelser, hvoraf sammen-fattende
følger, at det alene er sagsøgerens gener eller smertetilstand relateret til
brystbenet, der kan henføres til færdselsuheldet den 7.
februar 2011, jf. rådets besvarelse af navnlig spørgsmål 10 sammenholdt med
spørgsmål 6-8.

I relation til spørgsmålet om fastsættelse af en erstatningsberettigende méngrad
som følge af færdselsuheldet den 7. februar 2011, gøres det gældende, at
bevisbyrden for, at uheldet har medført en méngrad på mindst 5 procent og 20
procent som hævdet af sagsøgeren, påhviler sagsøgeren. I lyset af navnlig
Retslægerådets besvarelser og da sagsøgeren har undladt at forelægge sagen for
Arbejdsmarkedets Erhvervssikring har sagsøgeren ikke løftet bevisbyrden for,
at sagsøgeren skulle have krav på méngodtgørelse som følge af uheldet.

Sagsøgeren har endvidere ikke godtgjort, at det skyldes følgerne af
færdselsuheldet, at sagsøgeren bortset fra nogle (få) måneder derefter har været
sygemeldt og som følge deraf uarbejdsdygtig.

Det bestrides, at senere anførsler i det lægelige materiale og/eller de
kommunale oplysninger angående sagsøgerens gener og deres angivelige årsag
kan føre til, at sagsøgeren kan anses for at have løftet bevisbyrden for, at der
med mere end overvejende sandsynlighed er årsagssammenhæng mellem
sagsøgerens helbredsmæssige gener – udover generne relateret til brystbenet –
og færdselsuheldet den 7.
februar 2011. Heller ikke den sagkyndige erklæring fra Dancrash ApS, jf. bilag
30, gør nogen forskel herpå.

Det er derudover ikke godtgjort af sagsøgeren, at han ville være kommet i
arbejde til det af sagsøgeren påståede tidspunkt og til den af sagsøgeren
påståede løn, såfremt færdselsuheldet ikke var sket.

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D111



/

Side 11/15

På tidspunktet for uheldet havde sagsøgeren været arbejdsløs igennem nogle år
og ikke haft held til på ny at blive knyttet til arbejdsmarkedet. Ved gennemgang
af bilag D er det i øvrigt såvel påfaldende som tankevækkende, at det ikke
nogetsteds er nævnt, at sagsøgeren fra den 18. marts 2011 havde et job på
hånden hos selskabet Seierskilde Entrepriser ApS.

Det er også såvel påfaldende som tankevækkende, at der ikke fore-ligger en
ansættelsesaftale med Seierskilde Entrepriser ApS, men alene en ensidigt
indhentet erklæring fra selskabet, jf. bilag 10, som er dateret mere end 1 år
senere end den ifølge erklæringen påtænkte ansættelse af sagsøgeren.

Ved gennemgang af årsregnskabet for 2010/2011 for selskabet Seierskilde
Entrepriser ApS, jf. bilag E, der kan sammenholdes med oplysningerne i bilag
F, ser det i øvrigt ikke ud til, at det rent økonomisk skulle have givet mening
(eller have været muligt) at ansætte en ekstra mand med en årlig lønudgift på
den anden side af 375.000 kr. til følge.

...
Det bestrides også, at tingskaderne kan opgøres til samlet 58.500 kr. som
påstået af sagsøgeren, idet det bemærkes, at tingskadekravene er
udokumenterede.

Hvad angår sagsøgerens krav om godtgørelse for sagsøgerens hustrus pasning
af sagsøgeren, er også det krav udokumenteret, hvortil kommer, at det er
uhjemlet."

Allianz Seguros har under hovedforhandlingen ikke bestridt at være ansvarlig
for tingskaderne i anledning af færdselsuheldet den 7. februar 2011, men har
fortsat gjort gældende blandt andet, at tabet ikke er dokumenteret.

Rettens begrundelse og afgørelse

Der er enighed mellem parterne om, at de skader, der er opstået på Sagsøgers
brystben, skyldtes ulykken den 7. februar 2011, som Alli-anz Seguros er
ansvarlig for, og blandt andet derfor har Allianz Seguros ad-
ministrationsselskab udbetalt en a conto-erstatning til Sagsøger på 100.000 kr.

Årsagsforbindelse

Retten finder efter bevisførelsen, at Sagsøger ikke med den for-nødne grad af
sikkerhed har godtgjort, at de øvrige symptomer, han har ople-

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D111



/

Side 12/15

vet, er knyttet til ulykken.

Retten har herved navnlig lagt vægt på, at det udtrykkeligt fremgår af skade-
stuejournalen, at Sagsøger ikke ved ulykken slog hovedet mod forruden, og at
der ikke var synlige mærker på hans hoved. Retten har endvi-dere lagt vægt på
Retslægerådets besvarelser, hvoraf blandt andet fremgår, at der ud over skaden
på brystbenet og de smerter, der knytter sig dertil, ikke er holdepunkter for, at
Sagsøgers øvrige symptomer umiddelbart kan knyttes til ulykkestilfældet, jf.
besvarelsen af spørgsmål 10 og E.

Den omstændighed, at der i senere lægelige akter, blandt andet på baggrund af
Sagsøgers egne udtalelser, er anført, at der ved ulykken har været tale om
traumer mod andre kropsdele end brystbenet, herunder hove-det, kan efter en
samlet vurdering af bevisførelsen ikke føre til en anden vur-dering.

Det kan heller ikke føre til en anden vurdering, at Retslægerådet i besvarel-sen
af spørgsmål 3 har anført blandt andet, at sekundære kognitive sympto-mer kan
optræde med en vis latenstid.

Varigt mén

I lyset af det anførte om årsagsforbindelse finder retten, at Sagsøger ikke har
bevist, at de skader og smerter, der hidrører fra ulykken den 7. februar 2011, har
forårsaget en méngrad på over 5 pct., jf. herved erstat-ningsansvarslovens § 4,
stk. 1, sidste pkt.

Det bemærkes endvidere, at der ikke er indhentet en udtalelse fra Arbejds-
markedets Erhvervssikring, jf. erstatningsansvarslovens § 10.

Den omstændighed, at Alka Forsikring, hvor Sagsøger var u-lykkesforsikret,
den 7. juni 2012 har udbetalt godtgørelse for varigt mén un-der henvisning til
blandt andet, at der foreligger brystsmerter, kan ikke føre til en anden
vurdering.

Svie og smerte

I lyset af det anførte om årsagsforbindelse finder retten, at Sagsøger ikke har
bevist, at de skader og smerter, der hidrører fra ulykken den 7. februar 2011, har
ført til en sygemelding af en længde, der berettiger til maksimumgodtgørelsen
for svie og smerte, jf. erstatningsansvarslovens § 3.

Det bemærkes herved, at den præcise varighed af den sygemelding, der er
knyttet til ulykkestilfældet, ikke kan fastlægges. Det må dog på baggrund af det
oplyste om Sagsøgers kontakt til sundhedsvæsenet antages, at sygemeldingen
muligt har haft en varighed af nogle måneder.

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D111



/

Side 13/15

Da det, jf. tillige det anførte nedenfor, ikke kan lægges til grund, at Sagsøger i
anledning af ulykken er berettiget til et samlet beløb fra Alli-anz Seguros, der
overstiger det allerede modtagne, finder retten det ikke for-nødent eller
hensigtsmæssigt skønsmæssigt at fastslå varigheden af den syge-melding, der
kan henføres til ulykken.

Tabt arbejdsfortjeneste

På ulykkestidspunktet havde Sagsøger ikke været i arbejde si-den 2009.

Uanset det oplyste om Sagsøgers uddannelsesforløb og aftale med Seierskilde
Entrepriser ApS om ansættelse finder retten, at det ikke med den fornødne
sikkerhed er bevist, at Sagsøger havde haft an-sættelse hos virksomheden, hvis
ulykken ikke var indtruffet.

Retten har herved lagt vægt på, at erklæringen af 23. marts 2012 fra Seiers-
kilde Entrepriser ApS, i fraværet af en opfølgende vidneforklaring og i lyset af
de foreliggende økonomiske oplysninger om selskabet, ikke er tilstrække-ligt til
at dokumentere, at der forelå et ansættelsesforhold, der berettiger til erstatning
for tabt arbejdsfortjeneste.

Godtgørelse for pasning

Retten finder, at udgiften til hustruens pasning af Sagsøger ikke kan anses for
en helbredelsesudgift eller for et andet tab for Sagsøger.

Sagsøgers hustru er ikke part i sagen, og det er ikke nærmere oplyst, hvorledes
et eventuelt tab for hende i givet fald er opgjort. Der er så-ledes ikke anledning
til at foretage en vurdering af, om der er grundlag for at fravige udgangspunktet
om, at alene den direkte skadelidtes tab kan kræves erstattet.

Denne del af Sagsøgers påstand tages herefter ikke til følge.

Tingsskade

Retten lægger til grund, at årsagen til, at medarbejdere fra Allianz Seguros ikke
besigtigede Sagsøgers bil, mens det fortsat kunne lade sig gøre, var, at der
oprindelig var en opfattelse af, at Sagsøger selv var ansvarlig for ulykken.

Sagsøger blev ved Roskilde rets dom af 25. juni 2012 frifundet i straffesagen
vedrørende ulykken, og Allianz Seguros har under hovedfor-handlingen ikke
bestridt, at man er ansvarlig for den tingsskade, der er sket ved ulykken den 7.
februar 2011.

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D111



/

Side 14/15

Sagsøger har selv vurderet, at bilen var 52.000 kr. værd, men har ikke opfyldt
den processuelle opfordring, der blev fremsat allerede ved svarskriftet om
blandt andet at fremlægge registreringsattest, synsattest og dokumentation for
kilometerstanden for bilen, der var en Toyota Carina år-gang 1993.

Henset hertil, til Allianz Seguros' bemærkning under hovedforhandlingen om,
at bilen ikke kunne være mere værd end 10.000 kr., og til, at størrelsen af ta-bet
ikke i øvrigt er godtgjort, lægger retten skønsmæssigt til grund, at bilen havde
en værdi af 10.000. Retten har herved endvidere lagt vægt på, at bilen, der på
ulykkestidspunktet kunne køre, ikke kan have været uden værdi, og at Allianz
Seguros havde haft mulighed for at besigtige bilen, hvis man umiddel-bart efter
ulykken havde anerkendt ansvaret også for tingsskaderne.

Retten finder endvidere, at det med faktura af 9. februar 2016 er tilstrækkelig
godtgjort, at Sagsøger har afholdt en udgift på 4.375 kr. for opbevaring af bilen,
indtil den skulle skrottes.

Konklusion

Retten finder sammenfattende, at Sagsøger har været berettiget til fra Allianz
Seguros at modtage 14.375 kr. for tingsskade i relation til ulyk-ken den 7.
februar 2011.

Sagsøger har endvidere været berettiget til at modtage et bety-deligt beløb i
godtgørelse for svie og smerte. Det er imidlertid som anført ovenfor ikke
bevist, at der har været tale om en sygemelding, der berettiger til
maksimumgodtgørelsen for svie og smerte.

Da de øvrige led i Sagsøgers påstand ikke tages til følge, finder retten, at
Sagsøger ikke er berettiget til erstatning eller godtgø-relse, der rækker ud over
det beløb på 100.000 kr., der allerede er ydet.

På den baggrund frifindes Allianz Seguros.

Sagsøger skal i sagsomkostninger til Allianz Seguros betale 90.000 kr. Beløbet
er til dækning af Allianz Seguros udgift til advokatbistand og er fastsat under
hensyn til sagens genstand, udfald og forløb. Det bemær-kes herved, at
hovedforhandling i sagen to gange er aflyst med kort varsel, u-den at det
skyldes Allianz Seguros forhold, at der har været syn og skøn, og at sagen tre
gange har været forelagt for Retslægerådet. Det er oplyst, at Al-lianz Seguros
ikke er momsregistreret.

De udgifter, som Sagsøger foreløbig har afholdt i forbindelse

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D111



/

Side 15/15

med skønserklæringen fra DanCrash afholdes endelig af Sagsøger.

Thi kendes for ret:

Sagsøgte, Allianz Seguros, frifindes.

Sagsøger, skal inden 14 dage i sagsomkostninger til Allianz Seguros betale
90.000 kr.

Sagsomkostningerne forrentes efter rentelovens § 8 a.

Dommer

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D111