Byrettens kendelser vedrørende fortsat varetægtsfængsling indtil domsafsigelse og kendelse om løsladelse ændres, således at sigtede fortsat skal være varetægtsfængslet, og sagen hjemvises ti... Vis mere
Ret: Østre Landsret (2. instans)
Faggruppe: Straffesag — Grundlovssag
Sagsemner: Efterforskning og straffeproces;

ØSTRE LANDSRETS RETSBOG
____________

Den 22. september 2021 kl. 13:00 holdt Østre Landsret offentligt retsmøde i retsbygnin-

gen, Bredgade 59, København.

Som dommere fungerede landsdommerne Katja Høegh, Malou Kragh Halling og

Nicolai Uggerhøj-Winther, førstnævnte som rettens formand.

Der foretoges mundtlig forhandling:

10. afd. kære nr. S-2411-21:

Anklagemyndigheden

mod

Sigtede

(CPR nr. (Født 1994))

(advokat Kristian Mølgaard, besk.)

Der fremlagdes retsbogsudskrift af 1. september 2021 fra Retten i Næstved

indeholdende den kærede kendelse og rettens fremsendelsesbrev af 1. september 2021.

De modtagne bilag var til stede.

For anklagemyndigheden mødte Anklager 3.

Som beskikket forsvarer mødte advokat Kristian Mølgaard.

Sigtede var fremstillet.



- 2 -

Sigtede, der har været frihedsberøvet fra den 9. maj 2021, og som ved an-klageskrift af

31. august 2021 er tiltalt for overtrædelse af blandt andet straffelovens § 119, stk. 1, har

kæret Retten i Næstveds kendelse af 1. september 2021 (3097/2021) om fortsat

varetægtsfængsling i medfør af retsplejelovens § 762, stk. 1, nr. 2, jf. § 765, stk. 2, nr. 4,

indtil der er afsagt dom i sagen.

Anklageren forelagde kæresagen under fornøden dokumentation.

Forsvareren havde lejlighed til at supplere forelæggelsen.

Der er under sagen indhentet en retspsykiatrisk erklæring om Sigtede af 15. september

2021, hvoraf fremgår følgende konklusion:   

”Konklusion
Observanden var muligt sindssyg under tidsrummet for det første påsigtede
forhold, men vurderes på tidspunktet for andet forhold sindssyg. Observanden er
normalt begavet og lider ikke af epilepsi eller organiske lidelser i
centralnervesystemet. Observanden var sandsynligvis påvirket af eller abstinent
fra rusmidler i tidsrummet for de påsigtede handlinger, men der er ikke mistanke
om, at en abnorm rustilstand skulle have foreligget.

Observanden er opvokset hos en enlig mor i Område og i By.
Opvæksten var problematisk, ikke mindst pga. sine sociale vanskeligheder, og han
begyndte at ryge hash og drikke alkohol, da han var omkring 13 år gammel. Han
fik desuden kontakt til kriminelle kredse. Observanden blev derefter anbragt uden
for hjemmet, herunder på et skibsprojekt, Titel. Han blev bortvist fra folkeskolen,
gik i forskellige specialskoler og tog 9. klasse afgangsprøve i dansk, engelsk og
matematik som 19-årig. Han har ikke megen arbejdsmarkedserfaring og modtager
kontanthjælp. Observanden er alene og har ingen børn.

Observanden fremstår bagatelliserende omkring sit misbrug, men oplyser dog om
et i flere perioder omfattende misbrug af euforiserende stoffer og alkohol, et
misbrug som tog sin begyndelse i ca. 13-årsalderen og stadig pågik op til
indlæggelsen. Dette er i overensstemmelse med, hvad der er oplyst i tilgængelige
akter og journaler.

Observanden er kendt i børne- og ungdomspsykiatrien fra 7-årsalderen på
mistanke om ADHD og adfærdsforstyrrelse og var fra 14- til 21-årsalderen i
ambulant behandling og blev forsøgt behandlet med medicin, men med
manglende effekt. Han er efterfølgende kendt i voksenpsykiatrien med gentagne
indlæggelser med psykotiske symptomer. Man mistænkte en
personlighedsforstyrrelse, og at de psykotiske symptomer var misbrugsudløst på
baggrund af misbrug af amfetamin, metamfetamin, kokain og cannabis,



- 3 -

hvilket man også konkluderede ved den første mentalobservation i 2015. Der var
dog også længerevarende psykotiske symptomer, og man fandt ved
mentalobservation i december 2016, at observanden med overvejende
sandsynlighed var sindssyg, hvilket Retslægerådet ikke fandt. I 2021 har
observanden haft flere korterevarende indlæggelser i et billede med
psykosesuspekte symptomer. Efter det sidste påsigtede forhold blev observanden
tvangsindlagt og efterfølgende surrogatanbragt på retspsykiatrisk afdeling, hvor
man beskrev sindssygelige symptomer i form af bizar adfærd, hallucinationer på
hørelse og syn samt vrangforestillinger om forfølgelse og overvågning, som først
er beskrevet stabilt vigende efter tre måneders indlæggelse under massiv
antipsykotisk virkende behandling. Der rejstes derfor mistanke om skizofreniform
tilstand.

Ved herværende kliniske undersøgelse er observanden fundet begavet i
normalområdet. Han oplyser fortsat om forekomst af hallucinationer på hørelse,
som ikke vurderes karakteristiske for skizofreni, samt hallucinationer på syn og
fornemmelser af at være overvåget og forfulgt. Observanden er ved samtaler med
to psykiatere ikke fundet med tegn på skizofreni, men fremtrådte tungt behandlet
med antipsykotisk virkende medicin. Han findes personlighedsmæssigt afvigende.
Ved den psykologiske delundersøgelse er observanden i overensstemmelse
hermed fundet med en samlet IQ på 83 (78-89 ved 95 % konfidensinterval) og
med intakt realitetstestning, men med en personlighedsproblematik med
umodenhed, få sociale ressourcer, følelsesundvigelse og svækket affektregulering.

Samlet må vurderes, at observanden på baggrund af tilstanden ved indlæggelse og
den efterfølgende beskrevne langvarige psykotiske tilstand var sindssyg på
tidspunktet for påsigtede uagtet, at der ikke ved aktuelle undersøgelse er
fremkommet tydlige tegn på aktuel forekomst af psykose, idet der her skal tages
forbehold for, at observanden under undersøgelsen har været i tung behandling
med lægemidler med antipsykotisk virkning. Det kan således på det foreliggende
ikke afvises, at observanden lider af alvorligere psykopatologi.

Det vurderes, at der på baggrund af påsigtedes art, observandens oplysninger
angående påsigtede, det kliniske billede, den massive og langvarige
misbrugsproblematik samt observandens personlighedsmæssige egenart er en
betydelig risiko for fremtidig ligeartet kriminalitet.

Observanden findes herefter omfattet af straffelovens § 16, stk. 1. Man skal,
såfremt han findes skyldig, som mest formålstjenlig foranstaltning til imødegåelse
af en betydelig, men af hans psykiske helbredstilstand i høj grad afhængig, risiko
for fremtidig ligeartet kriminalitet, jf. straffelovens § 68, 2. pkt., anbefale dom til
anbringelse i psykiatrisk afdeling.”

Anklageren oplyste, at Retslægerådet den 20. september 2021 er anmodet om en

udtalelse, og at den berammede hovedforhandling i sagen den 13. oktober 2021 meget

muligt må forventes at blive omberammet som følge heraf. Anklageren tilkendegav

endvidere, at anklageskriftet vil blive ændret således, at der vil blive nedlagt påstand om

dom til anbringelse på psykiatrisk afdeling uden længstetid. Anklageren oplyste, at det

må anses



- 4 -

for usandsynligt, at en nævningesag vil kunne gennemføres på den berammede

hovedforhandlingsdato.

Anklageren nedlagde endelig påstand om stadfæstelse, subsidiært fortsat

varetægtsfængsling med en kortere frist.

Forsvareren nedlagde påstand om løsladelse.

Kæresagen procederedes.

Sigtede havde lejlighed til at udtale sig.

Retten optog sagen til kendelse, der vil blive afsagt og meddelt parterne senest i
morgen.

Sigtede blev ført ud.

Retten hævet kl. 13:50.

Retten sat på ny den 23. september 2021 kl. 9:00.

Ingen var indkaldt eller mødt.

Efter votering afsagdes følgende

k e n d e l s e:

Af de grunde, der er anført i Retten i Næstveds kendelse af 1. september 2021, tiltrædes

det som i øvrigt ubestridt, at der er begrundet mistanke om, at Sigtede har gjort sig

skyldig i den rejste tiltale, og at betingelserne for varetægtsfængsling i medfør af

retsplejelovens § 762, stk. 1, nr. 2, er opfyldt.

Såfremt Sigtede måtte være egnet til straf, vil en fortsat frihedsberøvelse frem til dom,

der efter den berammede hovedforhandling forventes afsagt den 13. oktober 2021,

allerede efter den i så fald forventede straf være i strid med proportionalitets-



- 5 -

princippet i retsplejelovens § 762, stk. 3, idet der skal tages hensyn til muligheden for

prøveløsladelse til normal tid efter straffelovens § 38, stk. 1, jf. U 2012.2271 H.

Retten i Næstved har i kendelsen af 1. september 2021 henvist til blandt andet Østre

Landsrets kendelse af 9. august 2021, hvoraf det indledningsvist fremgår, at Sigtede

havde sidste samtale med retspsykiatrisk klinik den 17. august 2021, hvorefter der ville

blive udarbejdet mentalerklæring. Af konklusionen i den retspsykiatriske erklæring, der

først er afgivet efter byrettens kendelse, fremgår, at Sigtede var sindssyg på tidspunktet

for det påsigtede og findes omfattet af straffelovens § 16, stk. 1, samt at der – såfremt

Sigtede findes skyldig – som mest formålstjenlig foranstaltning til imødegåelse af en

betydelig, men af hans psykiske helbredstilstand i høj grad afhængig, risiko for

fremtidig ligeartet kriminalitet, jf. straffelovens § 68, 2. pkt., anbefales dom til

anbringelse i psykiatrisk afdeling.

Anklagemyndigheden har for landsretten tilkendegivet, at anklageskriftet vil blive

ændret, således at påstanden bliver i overensstemmelse med den retspsykiatriske

erklærings anbefaling. Det må som følge heraf og efter konklusionen i den

retspsykiatriske erklæring sammenholdt med sagens øvrige oplysninger på det nu

foreliggende grundlag anses for sandsynligt, at Sigtede – såfremt han findes skyldig   –

vil blive frifundet for straf i medfør af straffelovens § 16, stk. 1, og dømt til anbringelse

i psykiatrisk afdeling uden fastsat længstetid, jf. straffelovens § 68 og § 68 a, stk. 2, 1.

pkt., jf. stk. 1.

Spørgsmålet er herefter, hvorvidt bestemmelsen i retsplejelovens § 762, stk. 3, der også

ses at finde anvendelse på varetægtssurrogater efter retsplejelovens § 765, er til hinder

for fortsat frihedsberøvelse indtil dom.   

Landsretten finder, at proportionalitetsvurderingen i et tilfælde som det foreliggende må

foretages ud fra en vurdering af den forventede længde og karakter af den

frihedsberøvende foranstaltning, der forventes idømt, sammenholdt med længden og

karakteren af varetægtssurrogatet i det omfang, de i sagen foreliggende oplysninger

giver grundlag for at foretage en sådan vurdering. Det må i den forbindelse lægges til

grund, at dette er indgået ved byrettens prøvelse.

En idømt foranstaltning om anbringelse i psykiatrisk afdeling uden fastsat længstetid

kan alene ophæves (eller eventuelt ændres) efter indbringelse for retten og rettens



afgørelse

afgorelse




- 6 -

herom, jf. nærmere straffelovens § 68 a, stk. 2, 2. og 3. pkt., og § 72, stk. 2. Når der

endvidere henses til oplysningerne i den retspsykiatriske erklæring af 15. september

2021 om karakteren og alvoren af Sigtedes psykiske lidelse og om hans forhold i øvrigt,

finder landsretten efter en samlet vurdering, at en fortsat frihedsberøvelse i form af det

hidtidige varetægtssurrogat ikke vil være i strid med bestemmelsen i retsplejelovens §

762, stk. 3.

Efter anklagemyndighedens oplysning om sagens indbringelse for Retslægerådet og idet

sagen, under forudsætning af at anklagemyndighedens påstand ændres til anbringelse i

psykiatrisk afdeling uden fastsat længstetid, som udgangspunkt skal behandles som en

nævningesag, jf. retsplejelovens § 686, stk. 4, nr. 2, må det anses for mindre

sandsynligt, at hovedforhandlingen kan gennemføres den 13. oktober 2021 som

berammet. Som følge heraf finder landsretten, at der ikke bør ske fængsling frem til

dom, men at der i stedet bør fastsættes en frist for varetægtsfængslingens længde efter

retsplejelovens § 767, stk. 1. Fristen fastsættes af byretten.

Sagen hjemvises derfor til byretten med henblik på fastsættelse af denne frist.

T h i b e s t e m m e s:

Byrettens kendelse om fortsat varetægtsfængsling af Sigtede stadfæstes med den

ændring, at sagen hjemvises til byretten til fastsættelse af fængslingsfristen.

Sagen sluttet.

Retten hævet kl. 10.00.