Byrettens kendelse om værneting stadfæstes
Ret: Vestre Landsret (2. instans)
Faggruppe: Civilsag — Småsag
Sagsemner: Retspleje og civilproces;

/

Vestre Landsret holdt den 21. november 2011 kl. 9.00 møde på tingstedet i Viborg.

Som dommer fungerede landsdommer John Lundum.

V.L. B–2329–11

Kærende, tidligere Sagsøgte

mod

Indkærede, tidligere Sagsøger I/S

Fremlagte bilag:

- kæreskrift

- brev af 26. september 2011 fra Retten i Århus

- udskrift af retsbogen (sag nr. BS 15-2377/2010)

- kæresvarskrift.

Sagens øvrige bilag var til stede.

Ved kendelse af 30. august 2011 har Retten i Århus truffet afgørelse om, at retten i

Århus er rette værneting også for så vidt angår Kærende, tidligere Sagsøgte.

Kendelsen er kæret af Kærende, tidligere Sagsøgte med påstand om, at retssagen

afvises i forhold til ham som følge af manglende værneting for ham i Danmark, idet

rette værneting for ham er Tyskland i form af Amtsgericht Berlin. Til støtte herfor er

navnlig anført, at hans hjemting er i Berlin, og at Bruxelles I-forordningens artikel 6,

nr.1, ikke kan finde anvendelse, bl.a. fordi at Person 1 ikke var interessent i eller en del

af ledelsen af Sagsøgte I/S.

Indkærede, tidligere Sagsøger I/S har påstået kæremålet afvist, da der ikke foreligger

tilladelse til at indbringe delafgørelsen for landsretten, jf. retsplejelovens § 253, stk. 4.

Hvis kæremålet behandles, har Indkærede, tidligere Sagsøger I/S påstået stadfæstelse.

Til støtte herfor er navnlig anført, at indsigelsen om manglende værneting her i landet



/

ikke er rettidigt fremsat, at Kærende, tidligere Sagsøgte var processuel indlænding på

tidspunktet for sagens



/

- 2 -

anlæg, og at betingelserne i Bruxelles I-forordningens artikel 6, nr. 1, for at kunne

anlægge retssag her i landet også mod Kærende, tidligere Sagsøgte under alle

omstændigheder er opfyldt.

Landsdommerne John Lundum, Stig Glent-Madsen og Nikolaj K. Andersen (kst.) har

behandlet sagen.

Landsretten afsagde

K e n d e l s e:

Byrettens afgørelse må efter dens indhold anses for en delafgørelse, der kræver

landsrettens tilladelse til at kære, jf. retsplejelovens § 253, stk. 4, 1. punktum. Af

Højesterets kendelse af 31. marts 2004 (Ugeskrift for Retsvæsen 2004, side 1612)

følger det, at et kæreskrift i en situation som den foreliggende skal betragtes som en

samtidig anmodning om tilladelse til at kære. Afgørelsen angår spørgsmålet om

værneting, og det er derfor mest hensigtsmæssigt, at en afgørelse heraf ikke skal

afvente en anke af hele sagen. Landsretten tillader derfor, at Kærende, tidligere

Sagsøgte kærer afgørelsen.

Indsigelsen mod Retten i Århus som værneting burde have været fremsat i Kærendes,

tidligere Sagsøgte svarskrift. Sagen har dog indtil telefonretsmødet den 23. august

2011 været forberedt skriftligt. Retten har således ikke haft anledning til konkret at

vejlede Kærende, tidligere Sagsøgte om dennes mulighed for at fremsætte indsigelse

mod værnetinget, da han uden bistand fra advokat indgav svarskrift. Under disse

omstændigheder, og da indsigelserne er fremsat på et tidligt tidspunkt under sagens

forberedelse, finder landsretten, at Kærendes, tidligere Sagsøgte påstand om afvisning

kan tages under påkendelse.

Det kan lægges til grund som ubestridt, at Person 1 havde værneting ved Retten i

Århus på tidspunktet for sagens anlæg. Efter oplysningerne i sagen er det derimod ikke

dokumenteret, at Kærende, tidligere Sagsøgte på tidspunktet for sagens anlæg var

processuel indlænding. Da sagen henhører under Bruxelles I-forordningens område jf.

dennes artikel 1, skal spørgsmålet om værneting herefter afgøres efter forordningen, jf.

retsplejelovens § 247, stk. 1.



/

Det er ikke er dokumenteret, om Person 1 var en del af Sagsøgte I/S' ledelse, og/eller

om han var interessent i interessentskabet. Imidlertid angår sagen ét krav om



/

- 3 -

betaling af et advokatsalær vedrørende en ydelse, som blev bestilt af Person 1, idet

bestillingen muligvis skete på vegne af Sagsøgte I/S og med betalingsforpligtende

virkning for interessantskabet. Kravene mod henholdsvis Person 1, Kærendes, tidligere

Sagsøgte og Sagsøgte I/S må derfor anses for så snævert forbundne, at det er ønskeligt

at behandle dem samtidigt. Det bemærkes, at det ikke gør nogen forskel heri, at der

den 14. december 2010 er afsagt dom over Person 1 i medfør af retsplejelovens § 406,

stk. 3, jf. § 360, stk. 3.

Herefter, og da sagen mod Person 1 og Sagsøgte I/S ikke kan anses for anlagt alene

med det formål at unddrage Kærende, tidligere Sagsøgte værnetinget i hans

bopælsland, er betingelserne i Bruxelles I-forordningens artikel 6, nr. 1 for kumulation

opfyldt.

Med disse bemærkninger – og i øvrigt af de af byretten anførte grunde - stadfæster

landsretten derfor byrettens kendelse.

T h i b e s t e m m e s:

Byrettens kendelse stadfæstes.

Sagen sluttet.

John Lundum



/