Landsrettens dom i sag om legemsangreb af særlig rå, brutal eller farlig karakter under særdeles skærpende omstændigheder ophæves og hjemvises
Ret: Højesteret (2. instans)
Faggruppe: Straffesag — Øvrige straffesager
Sagsemner: Liv og legeme;
Udlændinge;

/

UDSKRIFT
AF

HØJESTERETS DOMBOG

HØJESTERETS DOM
afsagt torsdag den 22. maj 2008

Sag 472/2007
(2. afdeling)

Rigsadvokaten

mod

Tiltalte

(advokat Anders Boelskifte, e.o.)

I tidligere instans er afsagt dom af Østre Landsrets 1. afdeling den 19. oktober 2007.

I pådømmelsen har deltaget fem dommere: Poul Sørensen, Per Sørensen, Asbjørn Jensen, Jon

Stokholm og Jens Peter Christensen.

Påstande

Under sagens behandling for Højesteret har begge parter nedlagt påstand om, at landsrettens

dom ophæves og sagen hjemvises til landsretten, jf. den tidligere gældende bestemmelse i

retsplejelovens § 959, stk. 1, nr. 3, eller denne bestemmelses analogi.

Supplerende sagsfremstilling
I erklæring af 13. marts 2008 fra Retspsykiatrisk Klinik hedder det bl.a.:

”Observanden er herefter ikke sindssyg, og han kan ikke antages at have været
sindssyg på tidspunktet for den pådømte kriminalitet. Han er med helt overve-
jende sandsynlighed retarderet i lettere grad … Observanden lider ikke af epi-
lepsi eller anden organisk hjerneskade.
…

Observanden findes herefter med sikkerhed omfattet af straffelovens § 16, stk. 2,
men det kan ikke ganske udelukkes, at han nærmere er omfattet af samme lovs §
16, stk. 1, 2. pkt. Han har behov for langvarig behandling under faste og



/

- 2 -

velstrukturerede forhold. Man skal derfor, som mest formålstjenlig foranstalt-ning
til imødegåelse af en vanskelig forudsigelig, men måske ikke helt ubetyde-lig,
risiko for fremtidig ligeartet kriminalitet, jf. straffelovens § 68, 2. pkt., anbe-fale
dom til anbringelse i sikret afdeling for personer med vidtgående psykiske
handicap.”

Retslægerådet har herefter i erklæring af 16. april 2008 udtalt bl.a.:

”Tiltalte er herefter omfattet af straffelovens § 16, stk. 2, og muligvis af samme
lovs § 16, stk. 1, 2. pkt. Såfremt han findes skyldig i det påsigtede, skal
Retslægerådet, jævnfør straffelovens § 68, 2. pkt., som mest formålstjenlig for-
anstaltning anbefale dom til anbringelse i sikret afdeling for personer med vidt-
gående psykiske handicap.”

Højesterets begrundelse og resultat

Da de lægelige erklæringer gør domfældelsens rigtighed tvivlsom, ophæver Højesteret lands-

rettens dom med henvisning til den hidtil gældende bestemmelse i retsplejelovens § 959, stk. 1,

nr. 3, og hjemviser sagen til landsretten.

Tiltalte har fortsat været frihedsberøvet under anken.

Thi kendes for ret:

Landsrettens dom ophæves, og sagen hjemvises til landsretten.

Statskassen skal betale sagens omkostninger for landsret og Højesteret.