Sag om, hvorvidt SKAT med rette har ophævet de sagsøgtes fællesregistrering efter momslovens § 47, stk. 4, med tilbagevirkende kraft fra tidspunktet for fællesregistreringens et... Vis mere
Ret: Østre Landsret (2. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Aftaler;
Forvaltningsret;

/

ØSTRE LANDSRET
DOM

afsagt den 26. marts 2021

Sag BS-24722/2019-OLR
(17. afdeling)

Skatteministeriet
(advokat Bodil Marie Søes Petersen)

mod

GF Forsikring A/S
CVR-nr. 26231418

og

GF IT A/S
CVR-nr. 31333563
(advokat Tom Kári Kristjánsson for begge)

Landsdommerne Arne Brandt, Kim Holst og Louise Hauberg Wilhelmsen (kst.) har
deltaget i sagens afgørelse.

Sagen er anlagt ved Retten i Odense den 23. januar 2019. Ved kendelse af 24. april 2019
er sagen henvist til behandling ved landsretten efter retsplejelovens § 226, stk. 1.

Sagen drejer sig om, hvorvidt SKAT med rette har ophævet de sagsøgtes fælles-
registrering efter momslovens § 47, stk. 4, med tilbagevirkende kraft fra tids-punktet for
fællesregistreringens etablering under henvisning til, at der forelig-ger misbrug.



/

2

Påstande
Sagsøgeren, Skatteministeriet, har nedlagt følgende påstande:

”Principale påstande:

1. De sagsøgte skal anerkende, at SKATs ophævelse af fællesregistre-ringen af
de sagsøgte selskaber med virkning fra den 1. januar 2010 er berettiget.

2. GF IT A/S skal til Skattestyrelsen efterbetale moms for perioden 1. januar
2010 til 30. september 2012 med samlet 14.977.868 kr. med tillæg af renter
fra sagens anlæg til betaling sker samt tilbagebetale den til GF IT A/S efter
Landsskatterettens afgørelse af 23. oktober 2018 (sagsnr. 13-0167008)
udbetalte rentegodtgørelse med tillæg af rente fra sagens anlæg til betaling
sker.

3. GF Forsikring A/S skal til Skattestyrelsen efterbetale moms for peri-oden 1.
januar 2010 til 30. september 2012 med samlet 78.000 kr. med tillæg af
renter fra sagens anlæg til betaling sker samt tilbage-betale den til GF
Forsikring A/S efter Landsskatterettens afgørelse af 23. oktober 2018
(sagsnr. 13-0167004) udbetalte rentegodtgørelse med tillæg af rente fra
sagens anlæg til betaling sker.

4. GF Forsikring A/S skal til Skattestyrelsen efterbetale moms for peri-oden 1.
januar 2010 til 31. december 2010 med 136.235 kr. med til-læg af renter fra
sagens anlæg til betaling sker samt tilbagebetale den til GF Forsikring A/S
efter Landsskatterettens afgørelse af 23. oktober 2018 (sagsnr. 13-0177184)
udbetalte rentegodtgørelse med tillæg af rente fra sagens anlæg til betaling
sker.

Subsidiær påstand:

De sagsøgte skal anerkende, at fællesregistreringen af de sagsøgte sel-skaber
ophæves med virkning fra den 8. februar 2013.

Over for de sagsøgtes subsidiære påstande nedlægger Skatteministeriet
påstand om frifindelse.

Over for den del af de sagsøgtes subsidiære påstand over for Skattemi-
nisteriets principale påstand, der vedrører fællesregistrering på ny, ned-
lægges dog følgende påstand:

Skatteministeriet anerkender, at de sagsøgte selskaber kan fællesregi-streres efter
momslovens § 47, stk. 4, pr. 30. maj 2015 under forudsæt-ning af, at de sagsøgte
har angivet moms vedrørende udlejning af tele-fon- og TIA-systemet fra 1. januar
2010 og frem til fællesregistreringen.

Over for de sagsøgtes subsidiære påstand over for Skatteministeriets subsidiære
påstand nedlægges dog følgende påstand:

Skatteministeriet anerkender, at de sagsøgte selskaber kan fællesregi-streres efter
momslovens § 47, stk. 4, pr. 8. november 2017 under forud-



/

3

sætning af, at de sagsøgte pr. denne dato har angivet moms vedrørende udlejning
af telefon- og TIA-systemet i 5 år.”

De sagsøgte, GF Forsikring A/S og GF IT A/S har nedlagt følgende påstande:

”Over for sagsøgers principale påstand:

Principalt:

Frifindelse

Subsidiært:

De sagsøgte anerkender:

1. At SKATs ophævelse af fællesregistreringen af de sagsøgte selska-ber med
virkning fra den 1. januar 2010 er berettiget.

2. At GF IT A/S til Skattestyrelsen skal efterbetale moms for perioden 1. januar
2010 til 30. september 2012 med samlet 14.977.868 kr. med tillæg af renter
fra sagens anlæg til betaling sker samt tilbagebetale den til GF IT A/S efter
Landsskatterettens afgørelse af 23. oktober 2018 (sagsnummer 13-067008)
udbetalte rentegodtgørelse med til-læg af rente fra sagens anlæg til betaling
sker.

3. At GF Forsikring A/S til Skattestyrelsen skal efterbetale moms for perioden
1. januar 2010 til 30. september 2012 med samlet 78.000 kr. med tillæg af
renter fra sagens anlæg til betaling sker samt tilbage-betale den til GF
Forsikring A/S efter Landsskatterettens afgørelse af 23. oktober 2018
(sagsnummer 13-01677004) udbetalte rentegodt-gørelse med tillæg af rente
fra sagens anlæg til betaling sker.

4. At GF Forsikring A/S til Skattestyrelsen skal efterbetale moms for perioden
1. januar 2010 til 31. december 2010 med 136.235 kr. med tillæg af renter fra
sagens anlæg til betaling sker samt tilbagebetale den til GF Forsikring A/S
efter Landsskatterettens afgørelse af 23. oktober 2018 (sagsnummer 13-
0177184) udbetalte rentegodtgørelse med tillæg af rente fra sagens anlæg til
betaling sker.

Skatteministeriet skal samtidig anerkende, at de sagsøgte selskaber er berettiget
til fællesregistrering for moms efter momslovens § 47, stk. 4, med virkning fra
den 1. januar 2014, eller – hvis landsretten måtte finde, at fællesregistrering ikke
kan finde sted med virkning fra den 1. januar 2014 – med virkning fra en dato
efter den 1. januar 2014, men før den 30. maj 2015.

Over for sagsøgers subsidiære påstand:

Principalt:

Frifindelse

Subsidiært:



/

4

De sagsøgte anerkender, at fællesregistreringen af de sagsøgte selskaber ophæves
med virkning fra den 8. februar 2013, idet Skatteministeriet samtidig skal
anerkende, at de sagsøgte selskaber er berettiget til fælles-registrering for moms
efter momslovens § 47, stk. 4, med virkning fra den 1. januar 2017, eller – hvis
landsretten måtte finde, at fællesregistre-ring ikke kan finde sted med virkning fra
den 1. januar 2017 – med virk-ning fra en dato efter den 1. januar 2017, men før
den 8. februar 2018.”

Sagsfremstilling
GF IT A/S blev stiftet den 28. marts 2008 og er 100 % ejet af GF Forsikring A/S.

Den 26. november 2009 indgav de to selskaber anmodning til Erhvervs- og Sel-
skabsstyrelsen om fællesregistrering i medfør af momslovens § 47, stk. 4, med virkning
fra den 1. januar 2010.

Ved brev af 8. december 2009 imødekom styrelsen anmodningen.

SKAT traf den 8. februar 2013 afgørelser om ændring af GF Forsikring A/S’ og GF IT
A/S’ moms for perioden fra den 1. januar 2010 til den 30. september 2012, idet SKAT
ophævede selskabernes fællesregistrering med tilbagevirkende kraft fra dens etablering
den 1. januar 2010.

Ifølge afgørelserne skulle GF Forsikring A/S således betale 78.000 kr. mere i moms for
den pågældende periode, mens GF IT A/S skulle betale 14.977.868 kr. mere i moms.

Af SKAT’s afgørelse vedrørende GF Forsikring A/S fremgår bl.a. følgende om de faktiske
omstændigheder:

”Beskrivelse af GF-koncernen
Koncernen driver virksomhed indenfor forsikringsbranchen.

…

GF Forsikring A/S
GF Forsikring A/S er det egentlige driftsselskab i koncernen og er mo-
derselskab for to 100 % ejede datterselskaber: GF It A/S og GF Ejen-
domsselskabet A/S.

Selskabet driver forsikringsvirksomhed og dermed beslægtet virksom-hed,
herunder taksering for andre selskaber. Endvidere udfører selska-bet
administrationsarbejde for de øvrige selskaber i koncernen.

Selskabets momspligtige aktiviteter består i normale driftsår i

• Administration for (GF It A/S, GF Ejendomsselskab A/S, GF Med- 
lemskabet A/S, GF Fondens Ejerskab A/S og GF Fonden).

• Kantineomsætning



/

5

• Taksering for andre selskaber i koncernen 

I 2008 og 2009 bestod den væsentligste del af selskabets momspligtige
omsætning af udviklingsarbejde udført for GF It A/S samt ekstern kon-
sulentbistand, licenser og diverse andre eksterne udgifter, som er vi-
derefaktureret fra GF Forsikring A/S til GF It A/S. For 2010 og frem har GF
Forsikring ikke udført udviklingsarbejde for GF It. Der er ligeledes ikke
konstateret, at udgifter fra eksterne leverandører er viderefakture-ret til GF It A/S
i perioden fra 2010 og frem.

Fra 1.1.2010 har selskabet indgået i en fællesregistrering med det 100% ejede
datterselskab GF It A/S.

GF Medlemsselskabet A/S
GF Medlemsselskabet A/S er eneaktionær i GF Forsikring A/S og er ejet dels af
omkring 68 selvstændige forsikringsklubber med overskudsde-ling på
bilforsikringerne, dels af GF Fonden. De enkelte forsikrings-klubber har aktier i
GF Medlemsselskabet i forhold til antal medlem-mer, da klubberne køber en i GF
Medlemsselskabet for hvert medlem, der har indbetalt 100 kr. i indskud til
forsikringsklubben.

GF Fonden
GF Fonden er stiftet af forsikringsklubberne og har til formål at sikre, at selskabet
forbliver et selvstændigt dansk selskab og at godkende even-tuel tilførsel af
ekstern kapital. Aktiemajoriteten vil derfor til enhver tid tilhøre klubberne og GF
Fonden.

Forsikringsklubberne
Forsikringsklubberne formidler GF forsikrings produkter og varetager
medlemmernes interesser overfor selskabet. Forsikringsklubberne har således den
daglige kontakt til kunderne, både når forsikringerne teg-nes, og når kunderne
bagefter serviceres.

GF Ejendomsselskab A/S
GF Ejendomsselskab A/S er datterselskab af GF Forsikring A/S (100%
ejet). Selskabet er stiftet d. l. januar 2002 og er frivilligt momsregistreret for
udlejning af fast ejendom.

Selskabets formål er at udleje domicilejendommen til GF Forsikring A/S.
Selskabet er frivilligt momsregistreret for udlejningen og opkræver moms af
lejen.

Selskabet er registreret med branchekode 70.20, udlejning af egen ejen-dom.
Selskabet blev pr. l. april 2006 frivilligt momsregistreret for udlej-ningen af
koncernens domicilejendom GF huset, i forbindelse med at ejendommen skulle
ombygges/moderniseres.

Ejendommen anvendes fortsat til momspligtig udlejning til GF Forsik-ring A/S.

Selskabet indgår ikke i fællesregistrering med GF Forsikring A/S.

Selskabet har ingen ansatte.



/

6

GF It A/S
GF It A/S er datterselskab af GF Forsikring A/S (100% ejet). GF lt A/S er stiftet
d. 28. marts 2008.

Selskabets bestyrelse bestod i 2008 af Person 1 (bestyrel-sesformand i GF It A/S
og GF Forsikring A/S), Person 2 (direktør i GF It A/S og adm. direktør i GF
Forsikring A/S) og Person 3. Selskabets bestyrelse består i dag af Person 1,
Person 2 og Person 4 (direktør i GF Forsikring A/S). Selskabet tegnes af
bestyrelsens formand i forening med en direktør eller af den samlede bestyrelse.

Ifølge selskabets vedtægter er selskabets formål at stille it-system og it-ydelser til
rådighed for GF Forsikring A/S samt al virksomhed, som ef-ter bestyrelsens skøn
er beslægtet hermed. Selskabet har varetaget inve-steringer i et nyt it-system
(TIA-systemet) og et nyt telefonisystem. TIA systemet udlejes nu til GF
Forsikring A/S og telefonisystemet udlejes til såvel GF Forsikring som til
Forsikringsklubberne. Ifølge selskabets års-regnskab for 2008 består selskabets
aktivitet i at udvikle og senere udle-je et nyt IT-forsikringssystem og
telefonisystem til GF Forsikring A/S.

Selskabet blev momsregistreret den 28. marts 2008 under branchekode 620900,
anden it-servicevirksomhed.

GF It har ingen ansatte. Selskabet køber administration hos GF Forsik-ring.

Selskabet har indkøbt udviklingen af TIA-systemet hos en række under-
leverandører. Endvidere har selskabet købt diverse ydelser hos GF For-sikring
A/S til brug for udviklingen af TIA-systemet. Disse ydelser om-fatter it-
udvikling, tests og afprøvning samt udgifter til konsulentbi-stand, licenser og
diverse andre eksterne ydelser, som i første omgang er afholdt af GF Forsikring
A/S.

Selskabet har afholdt tilsvarende udgifter til udviklingen af telefonisy-stemet.
Bl.a. har forsikringsklubberne udført en del momspligtigt ud-viklingsarbejde for
GF It.

Selskabet har endvidere investeret i materielle anlægsaktiver i form af anlæg,
driftsmateriel og inventar.

Udviklingen af TIA-systemet og telefonisystemet fandt sted i 2008 og 2009. Af
selskabets årsrapport for 2009 fremgår, at implementeringen af systemet ikke er
forløbet som forventet, og at der i samarbejde med mo-derselskabet er iværksæt
initiativer med henblik på at få systemet stabi-liseret. Dette vil medføre øgede
udgifter i 2010, som er omfattet af leje-aftalen med moderselskabet.

Af selskabets årsrapport for 2008 fremgår, at it-udviklingsprojektet må-les til
kostpris med fradrag af akkumulerede af- og nedskrivninger. Af-skrivninger af it-
udviklingsprojekter påbegyndes på ibrugtagelsestids-



/

7

punktet og foretages lineært over den forventede brugstid. Brugstiden vurderes
individuelt og er 6 år.

Ifølge årsrapport for indkomstårene 2009-2011 ændres regnskabsprak-sis, så IT-
udviklingsprojekter afskrives over 10 år og andre anlæg, driftsmidler og inventar
over 3 år.

GF It har i udviklingsfasen (2008 og 2009) foretaget 100% fradrag for moms af
udgifter til udviklingen af de systemer, som skulle udlejes til GF Forsikring A/S
og Forsikringsklubberne.

I 2. kvartal 2009 påbegyndte GF It udlejning af telefonisystem og salg af
telefoniydelser til GF Forsikring A/S og forsikringsklubberne.

I 4. kvartal 2009 påbegyndte GF It udlejning af det nyudviklede TIA-sy-stem til
GF Forsikring A/S.

GF Forsikring A/S og GF IT anmodede om at blive fællesregistrering pr. l.1.2010
og har været fællesregistreret fra 1.1.2010 til dato.

GF It har som følge af fællesregistreringen ikke opkrævet moms af ud-lejningen
af IT-systemet og telefonisystemet fra l.1.2010 til dato. Fælles-registreringen har
dog opkrævet moms af de telefoniydelser GF It leve-rer til forsikringsklubberne.

…

Koncerninterne transaktioner:
GF Forsikring A/S varetager administrative opgaver for GF Fonden, GF Fondens
Ejerselskab A/S, forsikringsklubberne, GF Ejendomsselskab og GF It A/S.

GF Ejendomsselskab A/S udlejer koncernens domicilejendom GF Huset til GF
Forsikring A/S.

GF It A/S udlejer TIA-systemet til GF Forsikring A/S. GF It A/S leverer
endvidere telefonisystem og telefoniydelser til GF Forsikring A/S og til
Forsikringsklubberne.

Som følge af fællesregistreringen er GF ITs udlejning af TIA-systemet til GF
Forsikring sket uden moms fra 1.1.2010 til dato.

…

l. Misbrug af momslovens fradragsordning og fællesregistreringsreg-ler

1.1 De faktiske forhold
GF It A/S er stiftet for at udvikle et TIA-systemet som skal anvendes af GF
Forsikring A/S og et telefonisystem som skal anvendes af GF Forsik-ring og
forsikringsklubberne.

TIA-systemet



/

8

TIA-systemet er GF's fremtidige forsikringssystem. Systemet anvendes til alle
selskabets hovedaktiviteter og anvendes også af forsikringsklub-berne til brug for
klubbernes formidling af forsikringer.

Af udateret IT-lejekontrakt mellem selskabet (udlejer) og moderselska-bet (lejer)
fremgår [uddrag]:

§ 1
Det lejede
Stk. 1 Det af lejekontrakten omfattede udstyr fremgår af bilag 1

§2
Leje
Lejen fastsattes således:

Leje pr. måned Årlig leje 
1. oktober 2009 til 31. oktober 2009 3.000.000          9.000.000 
2010 4.000.000 48.000.000
2011 4.850.333 58.204.000
2012 4.166.667 50.000.000

Leje erlægges månedsvis bagud den sidste hverdag i måneden.

§ 3
Lejeregulering
Stk. 1 Lejen for det foregående år kan reguleres i det efterfølgende år senest med
udgangen af april måned i forbindelse med udarbejdelse af lejer og udlejers års-
rapporter.
Stk. 2 Lejen kan reguleres i forbindelse med videreudvikling af det lejede.
…
Stk. 4 Lejeregulering skal altid finde sted efter forudgående aftale mellem lejer og
udlejer.

§ 4
Vedligeholdelse og drift
Stk. 1 Enhver udvikling påhviler udlejer.
Stk. 2 Specifikke udviklingstiltag finder sted efter forudgående aftale mellem le-
jer og udlejer

§ 7
Lejemålets ikrafttræden
Stk. 1. Nærværende kontrakt er gældende fra 1. oktober 2009.

§8
Stk. 1 Lejekontrakten er uopsigelig i 10 år.
Stk. 2 Efter udløbet af uopsigelighedsperioden kan begge parter skriftligt opsige
kontrakten med 1 års varsel. ( ... )

Bilag 1 til IT-lejekontrakten beskriver nærmere, hvad det lejede omfat-ter samt de
opgaver som selskabet skal varetage.

Telefonisystemet



/

9

Telefonisystemet anvendes såvel af GF Forsikring A/S og forsikrings-klubberne,
og GF It fakturerer både GF Forsikring og forsikringsklub-berne for brugen af
telefonisystemet.

Momsbelagte udgifter i GF It
GF It A/S har foretaget følgende momsfradrag vedrørende udvikling og drift af it-
systemer og telefonisystem:

Momsfradrag i GF It 2008              2009 
Angivet købsmoms 19.503.344    23.474.372 
Heraf moms af:

udviklingsarbejde udført af GF Forsikring* 1.991.144       3.293.500 
administration udført af GF Forsikring 37.500            30.000 

Momsfradrag vedrørende indkøb fra
eksterne leverandører 17.474.700      20.150.872 
*) moms er beregnet af omsætning oplyst i moderselskabets beregning af
momsfradragsprocent.

For 2010 og frem har GF Forsikring ikke udført arbejde for GF It.

For 2010 og frem har fællesregistreringen ikke foretaget momsfradrag af indkøb i
GF It vedrørende drift, vedligeholdelse og videreudvikling af TIA-systemet.

GF IT har i perioden 1.1.2010- 30.09.2012 foretaget følgende indkøb, som SKAT
vurderer, er momsbelagt:

Momsfradrag af udgifter i GF It 2010         2011       1.1-30.09.2012 
Beregnet købsmoms af

udgifter i GF It* 11.962.269     6.997.367          3.581.716 
*) Se bilag 1 med en specifikation af selskabets momsbelagte i 2010-30.09.2012.

Indtægter i GF It
GF It påbegynder leverancer af telefoniydelserne i 2. kvartal 2009 og udlejningen
af TIA-systemet i oktober 2009. Omsætningen og opkrævet moms udgør:

Omsætning i GF It A/S 2008                  2009                2010 … 
(ekskl. moms)
Udlejning af TIA til GF Forsikring 0       9.000.000          48.000.000 … 
Telefoni til forsikringsklubberne 0 349.935 461.903 …
Telefoni til GF Forsikring 0 974.934 1.304.589 …
Samlet omsætning 0 10.324.869 49.766.492 …

Opkrævet moms
Opkrævet moms af TIA-omsætning 0       2.250.000                  0         … 
Opkrævet moms af telefoni

til GF Forsikring 0          243.734                  0          … 
Opkrævet moms af telefoni

til klubber 0            87.484      115.476           …



/

10

Efter fællesregistreringen af GF Forsikring og GT It, som havde virk-ning fra
1.1.2010, har GF It ikke opkrævet moms af faktureringerne til GF Forsikring. GF
It har - via fællesregistreringen - opkrævet moms af telefoniydelser til
forsikringsklubberne, som ikke indgår i fællesregi-streringen.

GF Forsikring A/S anvender TIA-systemet og telefonisystemet til sel-skabets
forsikringsaktiviteter. GF Forsikring A/S har derfor delvis momsfradragsret efter
momslovens § 38, stk. l, for udgifterne hertil. Da GF Forsikring fra 1.1.2010 har
indgået i en fællesregistrering med GF It, har lejen imidlertid ikke været
momsbelagt.

GF Forsikrings momsfradragsprocent opgjort i henhold til SKM2008.553.SKAT
er:

2008 2009        2010    … 
Momsfradragsprocent 28,42 %               3,15 %    0,91 %  … 
Oprundet  29 %                    4 %         1 %  …

...

Notat om momsmæssige aspekter ved IT-systemet TIA
Ved SKATs kontrolbesøg d. 29. oktober 2012 oplyste regnskabschef Person 5 at
formålet med etableringen af GF It primært var at opnå en momsfordel.

SKAT anmodede ved kontrollen om at se underbilagene til bilag 4033795 som er
bogført i GF Forsikring d. 30.02.2008 med posteringstek-sten ”Honorar for
moms/afgift TIA” . SKAT fik udleveret et notat af 14. marts 2008 fra GF
Forsikrings revisor Ernst & Young. Notatet omhand-ler ”Momsmæssige aspekter
ved IT-systemet TIA” . ”

I det omtalte notat af 14. marts 2008 fra Ernst & Young til GF Forsikring A/S er anført
følgende:

”Momsmæssige aspekter ved IT-systemet TIA
I det følgende beskrives de momsmæssige aspekter ved oprettelse af et
datterselskab til implementering og drift af et IT -system, som skal an-vendes af
GF Forsikring A/S. GF Forsikring A/S skal betale et nærmere aftalt vederlag for
benyttelse af IT- systemet.

Indledningsvis skal vi gøre opmærksom på, at man ikke uden videre kan lægge
den model, som anvendes i forbindelse med domicilejen-dommen, til grund. Når
det er en fordel at placere domicilejendommen i et selvstændigt selskab og lade
det frivilligt registrere for udlejningen, hænger det sammen med, at lejebeløbet
(forrentning af den investerede kapital) plus moms til GF Forsikring A/S kan
fastsættes over en normal afviklingsperiode for den faste ejendom (typisk 25 år).
Den frivillige re-gistrering kan imidlertid ophæves efter 10 år uden
momsmæssige kon-sekvenser, idet reguleringsforpligtelsen for den oprindeligt
fratrukne moms er "gnavet" af på dette tidspunkt.



/

11

TIA placeret i datterselskab
Hvis TIA placeres i et datterselskab, som opkræver vederlag fra GF For-sikring
A/S for benyttelse af systemet, er dette en almindelig momsplig-tig aktivitet. Det
betyder, at vederlaget skal pålægges moms. Til gen-gæld kan datterselskabet
fratrække moms vedrørende alle relaterede udgifter.

Moms vedrørende vederlaget kan GF Forsikring A/S fratrække med l%, som er
selskabets delvise momsfradragsret på fællesudgifter. Hermed er der en
momsbelastning svarende til, hvis TIA blev indkøbt i GF For-sikring A/S.

Vores vurdering - fællesregistrering
Vi har vurderet forholdet med datterselskabet og fundet frem til en mo-del, der
indebærer en fællesregistrering på et tidspunkt efter etablering-såret
Fællesregistrering er en mulighed rent momsmæssigt, hvor flere virksomheder
anses for at udgøre en momsmæssig enhed. Det indebæ-rer, at salg mellem
virksomhederne ikke skal pålægges moms.

For datterselskabet og GF Forsikring A/S vil det være en fordel grundet den
momsbelastning, der ellers vil være ved at vederlaget pålægges moms.

Når begge selskaber ikke er l00% momspligtige, er det et krav for fæl-
lesregistrering, at der er l00% ejerskab blandt selskaberne.

Fællesregistreringen etableres i året efter afholdelse af implemente-
ringsomkostninger mv. Herved opretholdes momsfradrag af de godt 100 mio.kr. i
år 2008, da datterselskabet her vil drive 100% momspligtig virksomhed.

Fremadrettet skal der ikke betales salgsmoms af vederlaget for udnyt-telse af IT -
systemet.

Fastsættelse af leje – Lovforslag 32, ændring af momsloven
Der er fremsat forslag til ændring af momsloven ved L 32. En del af lov-forslaget
går ud på at regulere salgspriser for handel mellem interesse-forbundne parter.
Med det nye lovforslag skal værdien ved handel mel-lem interesseforbundne
parter som minimum fastsættes til indkøbs- el-ler fremstillingsprisen.

Lovforslaget har den konsekvens, at det vederlag, som datterselskabet opkræver,
minimum skal bestå af datterselskabets udgifter i forbindelse med driften af TIA
plus forrentning af den investerede kapital. Ifølge økonomiberegning som vedlagt
mail af 12. marts 2008 ses det, at imple-menteringsåret 2008 genererer væsentligt
større udgifter i forhold til de løbende år. Dette skyldes de store
implementeringsudgifter i forbindel-se med systemet. Udgifterne i 2009 (ca. 11
mio.kr.) plus en beregnet for-rentning af den investerede kapital må minimum
anses for det veder-lag, IT -selskabet skal fakturere GF Forsikring A/S. Og så
fremdeles i de følgende år.

Momsreguleringsforpligtigelse af investeringsgoder



/

12

Ved at lade sig fællesregistrere i året efter etableringsåret anses selska-berne for
en momsmæssig enhed. Det har konsekvens for fradragsret-ten af omkostninger
til IT -systemet fremadrettet samt momsfradraget af investeringsgoder, som
datterselskabet har oppebåret i etableringsår-et.

Momsreguleringsforpligtigelsen for investeringsgoder er 5 år. Så længe
investeringsgoderne ikke sælges eller udtages, skal reguleringen foreta-ges pr. år
og ikke for den resterende periode.

Ydelser og licenser er ikke omfattet af investeringsgodebegrebet moms-mæssigt
og dermed ikke omfattet af en momsreguleringsforpligtigelse. Det vil sige, at det
kun er varer investeret i datterselskabet, der er om-fattet af en
momsreguleringsforpligtigelse. Ifølge Person 6 fra GF Forsikring udgør ca. 5
mio.kr. af de godt 100 mio.kr. i år 2008 varer (hardware) i momslovens forstand.
Hermed er der ca. 1,25 mio. kr. i moms, som vil blive omfattet af en
momsreguleringsforpligtigelse i 5 år regnet fra udgiftsåret - altså 2008.

Regulering af købsmoms på ca. l mio. kr. over 4 år mod afregning af salgsmoms
af vederlaget til GF Forsikring A/S for udnyttelse af IT -sy-stemet må betragtes
fordelagtigt. Dette grundet den momsbelastning, som salgsmomsen udgør for GF
Forsikring A/S, der ikke kan fratrække den som købsmoms med andet end l%.

Alternativt kan fællesregistreringen etableres efter 5 år, hvor regule-
ringsforpligtigelsen er væk. En fællesregistrering på dette tidspunkt vil ikke have
nogle momsmæssige konsekvenser for udgifterne afholdt i etableringsåret Som
ovenfor beskrevet vil dette dog generere en langt større momsbelastning grundet
GF Forsikring A/S' momsfradragsret på l% af vederlaget i de 5 år.

Alternativ ved overdragelse af IT-systemet
I stedet for at indgå fællesregistrering kan IT-aktiviteten overdrages til GF
Forsikring A/S. IT-aktiviteten kan dog ikke overdrages af dattersel-skabet til GF
Forsikring A/S som led i en momsfri virksomhedsoverdra-gelse på grund af, at
GF Forsikring A/S ikke viderefører aktiviteten i datterselskabet, men selv
udnytter denne. Et sådan salg skal pålægges moms, som ikke kan fratrækkes i GF
Forsikring A/S med andet end l%. Hermed opstår der en uhensigtsmæssig
momsbelastning, som ikke kan anbefales.

Implementeringsaktiviteter GF
I forbindelse med implementering af TIA er der estimeret et beløb for
arbejdsydelser udført af GF Forsikring A/S. Beløbet er estimeret til 18,4 mio. kr.
Arbejdsydelserne vil blive betragtet som almindelig bistand i forbindelse med IT
-system, hvorfor en fakturering til IT-selskabet skal pålægges moms.

Lønsummen medgået til implementeringsaktiviteten skal ikke indgå i GF
Forsikring A/S' grundlag for beregning af lønsumsafgift.

…



/

13

Afrunding
Det vil klart være en momsmæssig fordel at lade selskaberne fællesregi-strere så
tidligt som muligt, dog først efter år 2008 hvor de store udgif-ter finder sted.
Hermed opnår datterselskabet et momsfradrag for im-plementeringsudgifteme.
Fra og med fællesregistreringen skal der ikke afregnes moms af vederlaget
mellem datterselskabet og GF Forsikring A/S, hvilket er en klar fordel grundet
GF Forsikring A/S' begrænsede fradragsret.

Anvendes modellen med fællesregistrering, skal datterselskabet opret-tes som
100% ejet af GF Forsikring A/S, således at fællesregistrering er mulig.

Vi kan ikke umiddelbart finde forhold, der kan underkende modellen, men ønskes
det fuldt ud afklaret, kan vi henlede opmærksomheden på muligheden for et
bindende afgiftssvar hos SKAT.

… ”

Notatet var vedlagt et bilag, hvori de momsmæssige konsekvenser i forbindelse med
investering i TIA-systemet blev gennemgået ud fra tre forskellige model-ler:

”1. Uden etablering af datterselskab

…

Momsbelastning 2008-2013 … 34.279,0 t.kr. 

2. Etablering af datterselskab

…

Momsbelastning GF Forsikring og datter-
selskab 2008-2013 … 25.550,0 t.kr. 

3. Fællesregistrering

…

Samlet momsbelastning 2008-2013 … 4.162,5 t.kr.”

Der er under sagen endvidere fremlagt et internt notat af 19. marts 2008 fra GF Forsikring
A/S om ”Etablering af datterselskab til Nyt it system – TIA” , der blev udarbejdet på
baggrund af notatet af 14. marts 2008 fra Ernst & Young, og som indeholdt en indstilling
til ledelsen i GF Forsikring A/S om at etablere et datter-selskab til brug for udviklingen
m.v. af det nye it-system.



/

14

Der er endvidere fremlagt et notat af 26. marts 2008 fra Ernst & Young til GF Forsikring
A/S om ”Momsmæssige aspekter ved IT-licens mm.”

På et møde den 27. marts 2008 i GF Forsikring A/S’ bestyrelse blev det i over-
ensstemmelse med indstillingen i det interne notat af 19. marts 2008 besluttet at oprette et
datterselskab med navnet GF It A/S, der herefter som nævnt blev stif-tet den 28. marts
2008.

SKAT’s afgørelse af 8. februar 2013 vedrørende GF IT A/S er indholdsmæssigt identisk
med ovennævnte afgørelse af samme dato vedrørende GF Forsikring A/S.

SKAT traf endvidere den 15. april 2013 afgørelse om, at GF Forsikring A/S’ an-modning
om tilbagebetaling af moms for 2010 skulle nedsættes med 146.728 kr. til 222.049 kr.

GF Forsikring A/S og GF IT A/S indbragte SKAT’s afgørelser for Landsskatte-retten.

Den 23. oktober 2018 traf Landsskatteretten afgørelser om, at SKAT’s afgørelser af 8.
februar 2013 om ophævelse af fællesregistreringen af GF Forsikring A/S og GF IT A/S
var uberettiget.

Følgende begrundelse fremgår af Landsskatterettens afgørelse af 23. oktober 2018
vedrørende GF Forsikring A/S:

”Landsskatterettens afgørelse
Der skal tages stilling til, om det er med rette, at SKAT har anset selska-bet for at
have misbrugt momsreglerne (fradragsordningen og fællesre-gistreringsreglerne),
hvorefter SKAT har forhøjet selskabets afgift-stilsvar for perioden l. januar 2010
til 30. september 2012 med samlet 78.000 kr.

EU-Domstolen har i en række domme udtalt sig om begrebet misbrug på
momsområdet. I den ledende dom i sagen C-255/02, Halifax plc, har EU-
Domstolen anført følgende betingelser, der skal være opfyldte for, at der kan
foreligge et misbrug på momsområdet, jf. præmisserne 74 og 75:

” […] at konstatering af misbrug på momsområdet for det første kræver, at de
omhandlede transaktioner – selv om de betingelser formelt er overholdt, der
er fastsat i de relevante bestemmelser i 6. direktiv [nu momssystemdirektivet]
og i den nationale lovgivning til gennemførelse af direktivet ville indebære,
at der blev opnået en afgiftsfordel, som det ville stride mod formålet med
disse bestem-melser at tildele.



/

15

For det andet skal det tillige fremgå af en samlet række objektive
omstændigheder, at hovedformålet med de omhandlede transaktio-ner er
opnåelsen af en afgiftsfordel. […]”

I relation til den anden betingelse udtaler EU-Domstolen videre i præ-mis 81, at:

” […] det tilkommer den nationale ret at fastslå det egentlige ind-hold og
den egentlige betydning af de omhandlede transaktioner. l den forbindelse
kan retten tage transaktionernes rent kunstige karakter tillige med juridiske,
økonomiske og/eller personlige for-bindelser mellem de aktører, der tager
del i planen vedrørende let-telse af afgiftsbyrden, i betragtning […].”

Følgende betingelser skal således være opfyldte for, at der i henhold til EU-
Domstolens praksis foreligger et misbrug på momsområdet:

1. De pågældende transaktioner vil indebære, at der bliver opnå-
et en momsfordel, som det vil stride mod formålet med disse
bestemmelser at tildele.

2. Hovedformålet med de pågældende transaktioner skal være
opnåelsen af en momsfordel.

Det følger heraf, at tilfælde, hvor det eneste formål med transaktionen er at
mindske momstilsvaret, ikke vil kunne tilsidesættes efter EU-Domstolens praksis
om misbrug på momsområdet, hvis dette er et re-sultat af et valg mellem
forskellige momsordninger, som det har været fællesskabslovgivers hensigt at
give de afgiftspligtige personer.

EU-Domstolen har i deres praksis vedrørende misbrug på momsområ-det alene
forholdt sig til, hvorvidt givne transaktioner i de forelagte til-fælde kunne udgøre
et misbrug. Hvorvidt EU-Domstolens praksis ved-rørende misbrug på
momsområdet finder anvendelse på andet end transaktioner må anses for
uafklaret.

Det fremgår af sagens oplysninger, at selskabet er det egentlige drifts-selskab
(moderselskab) i koncernen. Selskabet driver forsikringsvirk-somhed og dermed
beslægtet virksomhed, herunder taksering for an-dre selskaber. Endvidere udfører
selskabet administrationsarbejde for de øvrige selskaber i koncernen.

Selskabet stod i 2008 over for etablering af et nyt IT-forsikringssystem (TIA-
systemet) og et telefonisystem – en investering til forventet ca. 100 mio. kr.

Selskabets fradragsret udgjorde 1% for fællesomkostninger, jf. momslo-vens §
38, stk. 1.

I forbindelse med udvikling af TIA-systemet og telefonisystemet blev
datterselskabet (GF IT A/S) stiftet som et 100% ejet datterselskab af sel-skabet.



/

16

Datterselskabet er stiftet den 28. marts 2008 og er samme dato momsre-gistreret
under branchekode 620900, anden it-servicevirksomhed.

Selskabet har afholdt en del omkostninger til udvikling af TIA-systemet inden
stiftelsen af datterselskabet. Disse er efterfølgende viderefakture-ret til
datterselskabet.

Ifølge datterselskabets vedtægter er datterselskabets formål at stille It-system og
It-ydelser til rådighed for selskabet samt al virksomhed, som efter bestyrelsens
skøn er beslægtet hermed. Ifølge datterselskabets års-regnskab for 2008 bestod
datterselskabets aktivitet i at udvikle og sene-re udleje et nyt IT-forsikringssystem
og telefonisystem til selskabet. Datterselskabet havde ingen ansatte og købte
administration hos selska-bet.

Udviklingen af TIA-systemet og telefonisystemet fandt sted i 2008 og 2009. l den
forbindelse indkøbte datterselskabet ydelser til udviklingen af TIA-systemet hos
en række underleverandører og selskabet. Videre har datterselskabet afholdt
udgifter til udviklingen af telefonisystemet. Endvidere har datterselskabet
investeret i materielle anlægsaktiver i form af anlæg, driftsmateriel og inventar.

Datterselskabet har i udviklingsfasen (2008 og 2009) foretaget 100% fradrag for
moms af udgifter til udviklingen af de to systemer, som skulle udlejes til
selskabet og forsikringsklubberne.

I 2. kvartal 2009 påbegyndte datterselskabet udlejning af telefonisystem og salg
af telefoniydelser til selskabet og forsikringsklubberne. I 4. kvar-tal 2009
påbegyndte datterselskabet udlejning af det nyudviklede TIA-system til selskabet.

Selskabet og datterselskabet anmodede om fællesregistrering pr. 1. ja-nuar 2010
og har været fællesregistreret siden denne dato.

Datterselskabet har som følge af fællesregistreringen ikke opkrævet moms af
udlejningen af IT-systemet og telefonisystemet til selskabet fra 1. januar 2010.
Fællesregistreringen har opkrævet moms af de telefoniy-delser datterselskabet
leverer til forsikringsklubberne.

Ved SKATs kontrolbesøg den 29. oktober 2012 oplyste datterselskabets
regnskabschef, at formålet med etableringen af datterselskabet primært var at
opnå en momsfordel. SKAT anmodede ved kontrollen om at se underbilagene til
bilag 4033795, som er bogført i selskabet den 30. fe-bruar 2008 med
posteringsteksten ”Honorar for moms/afgift TIA” . SKAT fik udleveret et notat af
14. marts 2008 fra selskabets revisor. No-tatet omhandler ”Momsmæssige
aspekter ved IT-systemet TIA” .

Datterselskabet blev stiftet i umiddelbar tidmæssig forlængelse af re-visors
oplæg.

Landsskatteretten bemærker, at GF-koncernen med den valgte kon-struktion har
opnået en momsfordel, som består i, at der opnås fuldt fradrag for moms på
udgifter til udviklingen af selskabets it-system i



/

17

stedet for en begrænset momsfradragsret, jf. momslovens §§ 37 og 38, stk. 1.
Hertil bemærkes, at datterselskabets fradrag stort set er endeligt, idet størstedelen
af indkøbene ikke er investeringsgoder, jf. dagældende momslovs § 43.

Videre skal der som følge af fællesregistreringen efterfølgende ikke be-tales
moms af udlejningen af systemerne fra datterselskabet til selska-bet. Denne leje
ville ellers have været momspligtig, og selskabet ville have haft begrænset
momsfradrag herfor, jf. momslovens § 38, stk. 1.

Landsskatteretten finder ikke, at der herved foreligger nogen ”transak-tion” i
momslovens forstand, der i henhold til EU-Domstolens praksis vedrørende
misbrug på momsområdet kan kvalificeres som et misbrug – hverken i forhold til
fradragsordningen eller reglerne om fællesregi-strering.

Der henvises herved til, at begrebet ”transaktioner” må fortolkes i over-
ensstemmelse med momslovens kapitel 3, hvori de afgiftspligtige transaktioner er
nærmere defineret i overensstemmelse med momssy-stemdirektivets afsnit IV.

Hjemlen til at lade sig fællesregistrere findes derimod i momslovens ka-pitel 12.
Registrering – nærmere bestemt momslovens § 47, stk. 4, hvoraf fremgår
følgende:

” Flere afgiftspligtige personer, der udelukkende driver registre-ringspligtig
virksomhed, kan efter anmodning registreres under et. Told- og
skatteforvaltningen kan tillade, at personer med momsregistreringspligtige
aktiviteter kan registreres under et med personer med
ikkeregistreringspligtige aktiviteter og personer uden økonomiske
aktiviteter. Tilladelse kan kun gives, hvis den ene person (moderselskabet
mv.) gennem direkte eller indirekte besiddelse af samtlige aktier mv. ejer
den eller de andre personer (datterselskaber, datterdatterselskaber mv.), der
inddrages under fællesregistreringen. Fællesregistrering kan kun ske
mellem sel-skaber mv., der er etableret her i landet. Anmodning om
fællesre-gistrering skal ske senest l måned, inden fællesregistreringen øn-
skes iværksat” .

Af momslovens § 3, stk. 3, fremgår følgende:

” Flere personer, der registreres under et, jf. § 47, stk. 4, anses som en
afgiftspligtig person. […]”

Bestemmelsen i momslovens § 47, stk. 4, har hjemmel i momssystemdi-rektivets
Afsnit III, artikel 11, hvoraf fremgår:

” Efter høring af Det Rådgivende Udvalg vedrørende Merværdiaf-gift, i det
følgende benævnt »Momsudvalget«, kan hver enkelt medlemsstat betragte
personer, der er etableret på samme med-lemsstats område, og som i retlig
forstand er selvstændige, men fi-nansielt, økonomisk og organisatorisk er
nært knyttet til hinan-den, som én enkelt afgiftspligtig person.



/

18

En medlemsstat, som gør brug af den i stk. l omhandlede mulig-hed, kan
træffe de nødvendige foranstaltninger for at forebygge momssvig eller
momsunddragelse ved anvendelsen af denne mu-lighed.”

Ved implementeringen af momslovens § 47, stk. 4, har Danmark ikke udnyttet
hjemlen i momssystemdirektivets artikel 11, stk. 2. Der er såle-des ikke indført
særlige regler til forebyggelse af momssvig eller moms-unddragelse i forbindelse
med de danske regler om fællesregistrering. Der er således ikke særskilt hjemmel
i momsloven til eksempelvis op-hævelse af en fællesregistrering hverken bagud
eller fremadrettet.

Det følger af momslovens § 47, stk. 4, at flere afgiftspligtige personer, der
udelukkende driver registreringspligtig virksomhed efter anmod-ning kan lade sig
registrere under et. Der er således tale om en registre-ring med deraf afledte
retsvirkninger, men dette udgør ikke en transak-tion. Som følge heraf kan det at
lade sig fællesregistrere ikke udgøre et misbrug i momsretlig forstand, da det ikke
kan kvalificeres som en ”transaktion” .

Landsskatteretten finder herefter ikke, at SKAT – hverken med hjemmel i EU-
Domstolens praksis vedrørende forbud mod misbrug på moms-området eller ved
særskilt hjemmel i momsloven – med rette har ophæ-vet selskabernes
fællesregistrering med tilbagevirkende kraft fra den l. januar 2010.

Som følge heraf ændres den af SKAT foretagne forhøjelse af afgift-stilsvaret for
perioden 1. januar 2010 til 30. september 2012 med samlet 78.000 kr., idet den
nedsættes til 0 kr., ligesom SKATs ophævelse af fæl-lesregistreringen skal
bortfalde fra den l. januar 2010.

… ”

Landsskatterettens afgørelse af samme dato vedrørende GF IT A/S er indholds-mæssigt
identisk med afgørelsen vedrørende GF Forsikring A/S.

Som konsekvens af disse to afgørelser traf Landsskatteretten samme dag endvi-dere
afgørelse om ændring af SKAT’s afgørelse af 15. april 2013 vedrørende GF Forsikring
A/S’ anmodning om tilbagebetaling af moms.

Der er mellem parterne enighed om opgørelserne af de momsbeløb, som GF Forsikring
A/S og GF IT A/S skal betale ifølge SKAT’s afgørelser.

Forklaringer
Der er ikke afgivet forklaring under hovedforhandlingen.

Anbringender
Parterne har procederet i overensstemmelse med deres påstandsdokumenter.



/

19

Skatteministeriet har i påstandsdokument af 20. januar 2021 bl.a. anført:

”3. RETSGRUNDLAG HOVEDTRÆK

[3.1.] Fællesregistreringsreglerne
[3.1.1.] Momsloven og forarbejderne hertil

Reglerne om fællesregistrering findes i momslovens § 3, stk. 3, og § 47, stk. 4.

Af § 3, stk. 3 (…), fremgår følgende (min understregning):

”  Flere personer, der registreres under ét, jf. § 47, stk. 4, anses som én afgifts-
pligtig person . Har en afgiftspligtig person flere virksomheder, der registreres
hver for sig, jf. § 47, stk. 3, 2. pkt., anses hver af de selvstændigt registrerede
virksomheder som én afgiftspligtig person.”

Videre fremgår følgende af momslovens § 47, stk. 4 (…):

” Flere afgiftspligtige personer, der udelukkende driver registreringspligtig
virksomhed, kan efter anmodning registreres under ét. Told- og skatteforvalt-
ningen kan tillade, at personer med momsregistreringspligtige aktiviteter kan
registreres under et med personer med ikkeregistreringspligtige aktiviteter og
personer uden økonomiske aktiviteter. Tilladelse kan kun gives, hvis den ene
person (moderselskabet m.v.) gennem direkte eller indirekte besiddelse af samt-
lige aktier m.v. ejer den eller de andre personer (datterselskaber, datterdatter-
selskaber m.v.), der inddrages under fællesregistreringen. Fællesregistrering kan
kun ske mellem selskaber m.v., der er etableret her i landet. Anmodning om
fællesregistrering skal ske senest 1 måned, inden fællesregistreringen ønskes
iværksat.”

Levering af varer og ydelser mellem de fællesregistrerede personer an-ses således
ikke som momspligtige leverancer, på samme måde som udveksling af ydelser og
varer mellem flere afdelinger i f.eks. et aktie-selskab ikke anses for momspligtig
levering af varer eller ydelser.

Den foreliggende sag vedrører bestemmelsen i § 47, stk. 4, 2. punktum, idet GF
Forsikring udøver momsfritaget forsikringsvirksomhed, jf. momslovens § 13, stk.
1, nr. 10.

[3.1.2.] Momssystemdirektivet og sjette momsdirektiv

Momslovens § 47, stk. 4, gennemførte bestemmelsen i det tidligere gæl-dende
sjette momsdirektiv (direktiv 77/388/EØF), artikel 4, stk. 4, andet afsnit (…), som
havde følgende ordlyd:

” Med forbehold af det i artikel 29 nævnte samråd har de enkelte medlemsstater
mulighed for at betragte personer, som er etableret i indlandet, og som i retlig
forstand er selvstændige, men som finansielt, økonomisk og organisatorisk er
nært knyttet til hinanden, som én enkelt afgiftspligtig person” .



/

20

Om baggrunden for bestemmelsen i artikel 4, stk. 4, fremgår følgende af
Kommissionens ”Explanatory memorandum” vedrørende forslag til sjette
momsdirektiv, jf. COM(73) 950 af 20. juni 1973 (…):

” Moreover, paragraph 4 goes into finer details, so that, in the interests of sim-
plifying administration or of combating abuses (e.g. the splitting up of one un-
dertaking among several taxable persons so that each may benefit from a special
scheme) Member States will not be obliged to treat as taxable persons those
whose “independence” is purely a legal technicality” .

Artikel 4, stk. 4, i sjette momsdirektiv blev ændret ved direktiv 2006/69/EF om
ændring af direktiv 77/388/EØF med hensyn til visse for-anstaltninger, der skal
forenkle momsopkrævningen og bidrage til at bekæmpe svig eller unddragelse og
om ophævelse af visse beslutninger om at tillade fravigelser (…).

Ændringen bestod i, at følgende tredje afsnit blev tilføjet bestemmelsen i artikel
4, stk. 4:

” En medlemsstat, som gør brug af den i andet afsnit omhandlede mulighed, kan
træffe de nødvendige foranstaltninger for at forebygge momssvig eller
momsunddragelse ved anvendelsen af denne bestemmelse.”

Ved vedtagelsen af momssystemdirektivet (direktiv 2006/112/EF – …), som
afløste sjette momsdirektiv, blev artikel 4, stk. 4, i sjette momsdi-rektiv videreført
i momssystemdirektivets artikel 11.

EU-Domstolen har udtalt følgende om bestemmelsen i artikel 11, jf. EU-
Domstolens dom i de forenede sager C-108/14 og C-109/14, Larentia Mi-nerva,
præmis 40-42 (…) (mine understregninger):

1) 40 Det fremgår af begrundelsen til det kommissionsforslag (KOM(73) 950
endelig), der førte til vedtagelsen af sjette direktiv, at EU-lovgiver ved at vedta-ge
direktivets artikel 4, stk. 4, andet afsnit, ønskede at give medlemsstaterne
mulighed for af hensyn til administrativ forenkling eller forebyggelse af mis-brug
– såsom f.eks. opsplitning af en virksomhed i flere afgiftspligtige personer,
således at de hver især kan drage fordel af en særordning – ikke at betragte af-
giftspligtige personer, hvis selvstændighed blot er en juridisk teknikalitet, som
særskilte afgiftspligtige personer (jf. i denne retning dom Kommissionen mod
Sverige, C-480/10, EU:C:2013:263, præmis 37).

2) 41 Domstolen har i denne henseende allerede fastslået, at medlemsstaterne
med henblik på anvendelsen af artikel 11, første afsnit, i direktiv 2006/112 in-den
for rammerne af deres skønsmargin kan underlægge anvendelsen af ord-ningen
om momsgrupper visse begrænsninger, forudsat at disse vedrører nævnte
direktivs tilsigtede formål at forhindre praksis og adfærd, som udgør misbrug, og
bekæmpe momssvig og momsunddragelse (jf. i denne retning bl.a. dom
Kommissionen mod Sverige, C-480/10, EU:C:2013:263, præmis 38 og 39).

3) 42 Selv om sjette direktiv frem til det tidspunkt, hvor artikel 4, stk. 4, tredje
afsnit, trådte i kraft ved direktiv 2006/69 af 24. juli 2006, ikke indeholdt be-
stemmelser, der var klart sammenlignelige med bestemmelsen i artikel 11, an-det
afsnit, i direktiv 2006/112, var denne omstændighed imidlertid ikke til hin-der for,
at medlemsstaterne inden denne ikrafttræden kunne træffe tilsvarende



/

21

nødvendige foranstaltninger, idet medlemsstaternes bekæmpelse af momssvig og
momsunddragelse er et formål, som anerkendes og støttes af sjette direktiv, selv
uden EU-lovgivers udtrykkelige bemyndigelse (jf. i denne retning bl.a. dom
Halifax m.fl., C 255/02, EU:C:2006:121, præmis 70 og 71)” .

Kommissionen udstedte den 2. juli 2009 en meddelelse til Rådet og Eu-ropa-
Parlamentet, hvori Kommissionen redegjorde for sin opfattelse vedrørende
bestemmelsen i momssystemdirektivets artikel 11. I med-delelsen anførte
Kommissionen bl.a. følgende, jf. KOM(2009) 325 ende-lig, afsnit 3.5.3 (…)
(mine
understregninger):

” Behovet for foranstaltninger mod momsunddragelse

I henhold til artikel [11], stk. 2, kan medlemsstaterne træffe de nødvendige for-
anstaltninger for at forebygge momssvig eller momsunddragelse.

Der erindres endvidere om, at i Halifax-dommen fastslog Domstolen, at med-
lemsstaterne har beføjelse til at bekæmpe misbrug.

Kommissionen mener under alle omstændigheder, at indførelsen af en moms-
gruppeordning ikke må give anledning til uberettigede fordele eller ubegrunde-de
ulemper.

Med tanke på de oprindelige formål med muligheden for at danne momsgrup-
per , der først og fremmest skulle ses som en forenklende foranstaltning, må in-
gen gruppedannelsesordning fordreje konkurrencevilkårene eller være i strid med
princippet om afgiftsneutralitet. Det er nødvendigt at undgå situationer, hvor en
momsgruppeordning benyttes til at tiltrække virksomheder til bestemte
medlemsstater og bliver en kilde til skattekonkurrence.

Det er derfor særdeles vigtigt, at medlemsstaterne gør brug af denne mulighed og
tager alle skridt til at forhindre momssvig, momsunddragelse og misbrug, som
deres nationale momsgruppeordninger kunne give anledning til. Mulighe-den for
at danne momsgrupper må ikke give anledning til uberettigede fordele eller
ubegrundede ulemper.”

[3.2.] EU-Domstolens praksis om misbrug på momsområdet

Den grundlæggende dom om misbrug på momsområdet er EU-Dom-stolens dom
i sag C-255/02, Halifax (…), der er afsagt af Domstolens Store Afdeling.

Af dommen fremgår bl.a. følgende (mine understregninger):

4) ”61 Med det andet spørgsmål, som bør gennemgås før første spørgsmål, litra
b), ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om sjette direktiv skal
fortolkes således, at det ikke giver afgiftspligtige personer ret til at fratrække
indgående moms, når de transaktioner, der begrunder denne ret, udgør et mis-
brug.

5) 67 Det skal indledningsvis fastslås, at faktisk synes de problemer, som [den fo-
relæggende rets] spørgsmål rejser, i det mindste delvis at kunne tilskrives na-
tionale retsregler, der tillader en afgiftspligtig person, der både foretager af-



/

22

giftspligtige og ikke-afgiftspligtige transaktioner, eller udelukkende ikke-afgifts-
pligtige transaktioner, at overføre lejemålene vedrørende en fast ejendom til en
anden (juridisk) enhed under dens kontrol, som har ret til at vælge at betale af-
gift af lejen af ejendommen og derved få ret til at fradrage den fulde betalte ind-
gående moms vedrørende bygge- og istandsættelsesudgifter.

6) 68 Uanset denne konstatering bemærkes det, at ifølge fast retspraksis kan fæl-
lesskabsretten ikke gøres gældende af borgerne med henblik på at muliggøre svig
eller misbrug […].

7) 69 Således kan anvendelsesområdet for fællesskabsretten ikke udvides til at
dække erhvervsdrivendes retsstridige transaktioner, dvs. transaktioner som ikke
har fundet sted som led i almindelige kommercielle transaktioner, men alene har
haft til formål retsstridigt at opnå fordele hjemlet i fællesskabsretten […]).

8) 70 Dette princip om forbud mod misbrug finder også anvendelse på momsområ-
det.

9) 71 Således er bekæmpelse af afgiftssvig, afgiftsunddragelse og muligt misbrug et
formål, som anerkendes og støttes i sjette direktiv […].

10) 74 Henset til disse betragtninger fremgår det, at konstatering af et misbrug på
momsområdet for det første kræver, at de omhandlede transaktioner – selv om de
betingelser formelt er overholdt, der er fastsat i de relevante bestemmelser i sjette
direktiv og i den nationale lovgivning til gennemførelse af direktivet – ville
indebære, at der blev opnået en afgiftsfordel, som det ville stride mod for-målet
med disse bestemmelser at tildele.

11) 75 For det andet skal det tillige fremgå af en samlet række objektive omstæn-
digheder, at hovedformålet med de omhandlede transaktioner er opnåelsen af en
afgiftsfordel. Således som generaladvokaten har præciseret i forslagets punkt 89,
mister forbuddet mod misbrug sin relevans, når der kan være en anden be-
grundelse for de omhandlede transaktioner end blot at opnå afgiftsfordele.”

12) ”85 Følgelig skal det andet spørgsmål besvares med, at sjette direktiv skal for-
tolkes således, at det ikke giver afgiftspligtige personer ret til at fradrage indgå-
ende moms, når de transaktioner, der begrunder denne ret, udgør et misbrug.

Vedrørende spørgsmålet om, hvorvidt de omhandlede transaktioner ville
indebære, at der blev opnået en afgiftsfordel, som ville være i strid med formålet
med de relevante bestemmelser i sjette momsdirektiv (her reglerne om
fradragsret), bemærkede Domstolen, (mine fremhævnin-ger):

13) ”78 Hvad angår formålet med sjette direktivs fradragsordning bemærkes det,
at den tilsigter helt at aflaste den afgiftspligtige for den moms, denne skylder eller
har erlagt i forbindelse med al økonomisk virksomhed. Det fælles momssy-stem
sikrer således, at afgiftsbyrden er neutral over for enhver økonomisk virk-
somhed, uanset denne virksomheds formål eller resultater, forudsat sådan virk-
somhed i princippet i sig selv er momspligtig […].

14) 79 Det følger således af fast retspraksis, at artikel 2 i Rådets første direktiv
67/227/EØF af 11. april 1967 om harmonisering af medlemsstaternes lovgiv-ning
om omsætningsafgifter (EFT 1967, s. 12) og sjette direktivs artikel 17, stk. 2, 3 og
5, skal fortolkes således, at en direkte og umiddelbar tilknytning mellem en
bestemt indgående transaktion og én eller flere udgående transaktio-ner, der
giver ret til fradrag, principielt er nødvendig, for at en afgiftspligtig person har
ret til at fratrække den betalte indgående moms, og for at omfanget af denne ret
kan fastlægges (dom af 8.6.2000, sag C-98/98, Midland Bank, Sml. I, s. 4177,
præmis 24, Abbey National-dommen, præmis 26, og dom af 27.9.2001, sag C-
16/00, Cibo Participations, Sml. I, s. 6663, præmis 29).



/

23

15) 80 Såfremt det imidlertid tillades afgiftspligtige personer at fradrage betalt ind-
gående moms fuldt ud – skønt ingen transaktion som et led i deres normale for-
retningsmæssige transaktioner i henhold til sjette direktivs bestemmelser om
fradragsordningen eller i henhold til den nationale gennemførelseslovgivning
ville have tilladt dem at fradrage den nævnte moms eller kun ville have tilladt
dem at fradrage en del heraf – ville dette stride mod princippet om afgiftens
neutralitet og hermed mod fradragsordningens formål” .

Vedrørende spørgsmålet, om de omhandlede transaktioner havde som
hovedformål at opnå en afgiftsfordel, bemærkede Domstolen (mine un-
derstregninger):

16) ”81 Hvad angår det andet element, hvorefter de omhandlede transaktioner skal
have som hovedformål at opnå en afgiftsfordel, bemærkes det, at det tilkommer
den nationale ret at fastslå det egentlige indhold og den egentlig betydning af de
omhandlede transaktioner. I den forbindelse kan retten tage transaktioner-
nes rent kunstige karakter tillige med juridiske, økonomiske og/eller personlige
forbindelser mellem de aktører, der tager del i planen vedrørende lettelse af af-
giftsbyrden, i betragtning […]” .

Vedrørende spørgsmålet om de momsmæssige konsekvenser af et kon-stateret
misbrug udtalte EU-Domstolen (min understregning):

17) ”87 Henset til svarene på det første spørgsmål, litra a), og på det andet spørgs-
mål må det første spørgsmål, litra b), forstås således, at den forelæggende ret
nærmere bestemt ønsker oplyst, under hvilke betingelser momsen kan eftero-
pkræves, når et misbrug er konstateret.”

18) ”94 Det følger heraf, at de transaktioner, der indgår i et misbrug, må omdefi-
neres med henblik på at retablere den situation, der ville have foreligget, hvis de
transaktioner, der udgør et misbrug, ikke var blevet foretaget.

19) 95 I så henseende er afgiftsmyndigheden berettiget til med tilbagevirkende
gyldighed at kræve de fratrukne beløb godtgjort vedrørende hver enkelt
transaktion, for hvilken den konstaterer, at fradragsretten er blevet misbrugt […].

20) 96 Imidlertid skal afgiftsmyndigheden herved tillige afstå fra at efteropkræve
enhver afgift, der påhvilede udgående transaktioner, og som den afgiftspligtige
kunstigt var skyldig som led i planen for at lette afgiftsbyrden, og i påkommen-de
tilfælde skal den tilbagebetale det for meget opkrævede beløb.

21) 97 Ligeledes skal afgiftsmyndigheden tillade den afgiftspligtige person, som –
hvis de transaktioner, der udgør et misbrug, ikke havde foreligget – ville have
draget fordel af den første transaktion, der ikke udgør et misbrug, i henhold til
sjette direktivs bestemmelser om fradrag at fradrage indgående moms vedrøren-
de denne transaktion.

22) 98 Det følger heraf, at det første spørgsmål, litra b), skal besvares med, at når
der er konstateret et misbrug, skal de transaktioner, der indgår heri, omdefine-res
med henblik på at retablere den situation, der ville have foreligget, hvis de
transaktioner, der udgør dette misbrug, ikke var blevet foretaget.”

Det følger af EU-Domstolens dom i sag C-425/06, Part Service, at den anden
betingelse for konstatering af misbrug er opfyldt, selv om der fo-religger
erhvervsmæssige hensyn bag de omhandlede transaktioner, hvis hovedformålet
med transaktionerne er at opnå en afgiftsfordel, jf. dommens præmis 62 (…).



/

24

Også EU-Domstolens domme i bl.a. sagerne C-653/11, Paul Newey (…), C-
319/12, MDDP (…), C-131/13, Italmoda (…) og C-251/16, Cussens (…),
omhandler princippet om forbud mod misbrug på momsområdet.

I dommen i sag C-251/16, Cussens, udtalte EU-Domstolen følgende om det
retlige grundlag for anvendelse af princippet om forbud mod mis-brug på
momsrådet (min understregning):

23) ”27 Det bemærkes derimod, at princippet om forbud mod misbrug, som er an-
vendt på momsområdet i den retspraksis, der følger af Halifax-dommen, ikke
udgør en regel, som er fastsat ved et direktiv, men er baseret på den faste rets-
praksis, der er nævnt i denne doms præmis 68 og 69, hvorefter borgerne for det
første ikke kan gøre EU-retten gældende med henblik på at muliggøre svig eller
misbrug […], og hvor anvendelsen af EU-retten for det andet ikke kan udvides til
at dække erhvervsdrivendes retsstridige transaktioner […].

24) 28 Selv om Domstolen i præmis 70 og 71 i Halifax-dommen fastslog, at prin-
cippet om forbud mod misbrug også finder anvendelse på momsområdet, idet den
fremhævede, at bekæmpelse af afgiftssvig, afgiftsunddragelse og muligt misbrug
er et formål, som anerkendes og støttes i sjette direktiv , følger det ikke heraf, at
anvendelsen af dette princip på dette område er underlagt et krav om
gennemførelse, som det er tilfældet for dette direktivs bestemmelser.

25) 29 Det skal desuden fremhæves, at den i nærværende doms præmis 27 nævnte
retspraksis for det første blev afsagt på forskellige områder af EU-retten, såsom
bl.a. det selskabsretlige område […], den fælles landbrugspolitik […] og moms-
området […].

26) 31 Princippet om forbud mod misbrug, således som anvendt på momsområdet i
den retspraksis, der følger af Halifax-dommen, har således den almene række-
vidde, som i sagens natur er kendetegnende for de generelle EU-retlige princip-
per […].

27) 32 Det skal desuden tilføjes, at ifølge Domstolens praksis er nægtelsen af en
rettighed eller en fordel på grund af forhold, der har karakter af misbrug eller
svig, blot en konsekvens af konstateringen af, at de objektive betingelser for, at
den tilstræbte fordel kan opnås, i tilfælde af misbrug eller svig, faktisk ikke er
opfyldt, og at en sådan nægtelse således ikke kræver et specifikt retsgrundlag
[…].

28) 33 Princippet om forbud mod misbrug kan dermed gøres gældende over for en
afgiftspligtig person for navnlig at nægte vedkommende retten til momsfrita-
gelse, også selv om der ikke findes bestemmelser i national ret, som foreskriver en
sådan nægtelse […].

29) 43 Hvad desuden angår spørgsmålet om, hvorvidt appellanterne i hovedsagen i
forbindelse med tvisten i hovedsagen kan påberåbe sig retssikkerhedsprincippet
og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning med henblik på at
anfægte nægtelsen af at indrømme dem momsfritagelsen, følger det af fast rets-
praksis, at en afgiftspligtig person, som udelukkende har skabt betingelserne for
at opnå en rettighed gennem misbrug eller svig, ikke kan påberåbe sig disse
principper for at anfægte, at vedkommende nægtes den omhandlede rettighed
under anvendelse af princippet om forbud mod misbrug […]” .

4. ANBRINGENDER

[4.1.] Misbrug



/

25

Det følger af EU-Domstolens praksis, at misbrug på momsområdet fo-religger
hvor

1) de omhandlede transaktioner – selv om de betingelser, der er fast-
sat i momssystemdirektivet og i den nationale lovgivning til gennemfø-relse af
direktivet, formelt er overholdt – ville indebære, at der blev op-nået en
afgiftsfordel, som det ville stride mod formålet med disse be-stemmelser at
tildele, og
2) det fremgår af en samlet række objektive omstændigheder, at ho- 
vedformålet med de omhandlede transaktioner er opnåelsen af enaf- 
giftsfordel.

Det er netop tilfældet i den foreliggende sag.

Vedrørende den første betingelse skal det vurderes, om de omhandlede
transaktioner ville indebære en afgiftsfordel, som ville stride mod for-målet med
momssystemdirektivet og muligheden for fællesregistrering.

Det har fra etableringen af den omhandlede struktur, og dermed allere-de fra
beslutningen om at etablere GF IT, været GF-koncernens hensigt, at det IT- og
telefonisystem, som skulle udvikles, hovedsageligt skulle anvendes af GF
Forsikring til brug for dette selskabs virksomhed. GF Forsikring driver primært
virksomhed med levering af momsfritagne forsikringsydelser, og selskabet har
derfor som nævnt kun delvis fradragsret, jf. momslovens § 37, stk. 1. GF
Forsikring ville derfor kun have haft mulighed for at fradrage en mindre andel af
den indgående moms på udgifter afholdt til udviklingen af systemet.

Ved at udskille udviklingen af IT- og telefonisystemet i et separat dat-terselskab,
hvis formål og aktivitet i 2008 og 2009 var (momspligtig) ud-leje af systemet til
GF Forsikring, opnåede GF-koncernen, at momsen på de betydelige udgifter til
udvikling af systemet i 2008 og 2009 (over 100 mio. kr.) kunne fradrages fuldt ud
af GF IT. Dette førte til store negative momstilsvar for selskabet i 2008 og 2009.
GF IT’s ydelser til GF Forsik-ring i form af udleje af systemet var momspligtige,
men denne moms-pligtige udleje blev først påbegyndt i 3./4. kvartal 2009, hvor
systemet var ved at være færdigudviklet, og herefter blev GF Forsikring og GF IT
efter anmodning fællesregistreret med virkning fra 1. januar 2010. Fæl-
lesregistreringen indebar, at GF IT’s udleje af systemet til GF Forsikring ikke
længere var momspligtig, fordi der var tale om udveksling af ydel-ser mellem
fællesregistrerede selskaber.

GF-koncernen opnåede ved anvendelse af denne ”model” fuld fradragsret for
udgifterne til udvikling af IT- og telefonisystemet, selv om systemet stort set
udelukkende skulle anvendes til brug for GF For-sikrings leverancer, som er
fritaget for afgift efter momslovens § 13, og selv om fradragsretten for
købsmomsen efter den udarbejdede og fulgte plan ikke ville modsvares af
momspligtige transaktioner (udgående moms), der relaterede sig til de foretagne
indkøb (indgående moms).

Det følger af EU-Domstolens faste praksis, at formålet med momssyste-mets
fradragsordning er helt at aflaste den afgiftspligtige for den moms, denne skylder
eller har erlagt i forbindelse med al økonomisk virksom-



/

26

hed, således at det sikres, at afgiftsbyrden er neutral over for enhver økonomisk
virksomhed, forudsat at sådan virksomhed i princippet i sig selv er momspligtig,
jf. f.eks. Halifax-dommen, præmis 78 (…).

Logikken i momssystemet og den heri integrerede fradragsordning er, at en
virksomhed har fradrag for momsen på sine indkøb, mens virk-somheden
pålægger sine udgående transaktioner moms og afregner denne moms til
statskassen. Fradraget for indgående afgifter er altså knyttet til opkrævningen af
udgående afgifter, jf. eksempelvis dommen i sag C-319/12, MDDP, præmis 43.
Momsen bliver herved neutral i alle led frem til det led, hvor den omhandlede
vare eller ydelse endeligt for-bruges eller indgår i en leverance, der ikke er pålagt
moms.

Det strider mod formålet med momssystemet, at der opnås fuldt fradrag for moms
på indkøb, som er planlagt anvendt stort set udeluk-kende til brug for
afgiftsfritagne leverancer, der ikke er fradragsret for, jf. herved præmis 80 i
Halifax-dommen, hvor EU-Domstolen udtaler, at hvis det tillades afgiftspligtige
personer at fradrage indgående moms fuldt ud – selv om ingen transaktion som et
led i deres normale forret-ningsmæssige transaktioner ville have tilladt dem at
fradrage den nævnte moms – vil dette stride mod princippet om afgiftens
neutralitet og mod fradragsordningens formål. De transaktioner, som begrunder
GF IT’s fradragsret for de omhandlede udgifter, er ikke led i GF-koncer-
nens normale forretningsmæssige transaktioner men derimod led i et
arrangement, der netop har opnåelsen af en afgiftsfordel som sit hoved-formål.

Den afgiftsfordel, som GF-koncernen opnår ved det samlede arrange-ment, hvor
indkøb og fradrag i det særskilte nystiftede selskab kombi-neres med en
tidsmæssigt nøje planlagt efterfølgende fællesregistrering, der tilsigter at gøre GF
Forsikrings leje af systemet momsfri, er på ingen måde i overensstemmelse med
princippet om afgiftens neutralitet – og dermed i overensstemmelse med
fællesregistreringsreglerne. Formålet med disse regler er således ikke at gøre det
muligt at opnå fuldt fradrag for indgående moms på indkøb, som er planlagt
anvendt til (hovedsa-geligt) afgiftsfritagne udgående transaktioner og udlejet til
denne an-vendelse uden pålæg af moms som følge af fællesregistreringen.

Formålet med muligheden for fællesregistrering er derimod udelukken-de dels
administrativ forenkling, dels forebyggelse af misbrug, jf. både
kommissionsforslaget til direktivbestemmelsen (…) og EUDomstolens dom i
Larentia Minerva, præmis 40 (…).

Som også fremhævet i SKATs afgørelser giver fællesregistrering - inden for sit
formål - tæt forbundne selskaber mulighed for at blive stillet ens uanset valg af
organisationsform. Selskaber i en koncern kan således med en fællesregistrering
opnå det resultat, at koncernen momsmæssigt stilles som om, at alle aktiviteterne
i de fællesregistrerede enheder udfø-res indenfor samme enhed. En
fællesregistrering kan derved sikre, at tætforbundne selskaber ikke stilles
momsmæssigt ringere ved en opdelt organisationsform, end hvis aktiviteterne var
udført i ét selskab, og for-målet med direktivets mulighed for fællesregistrering
kan ikke stræk-kes videre end det.



/

27

En fællesregistrering af GF IT og GF Forsikring fra tidspunktet for stif-telsen af
datterselskabet ville ikke have resulteret i den stedfundne skævvridning af det
samlede momstilsvar, idet momsfradragsretten for it-udviklingen da skulle have
været opgjort på grundlag af hele fælles-registreringens omsætning. Det fremgår
også klart af Ernst & Youngs notat om ”fordelene” ved den efterfølgende
gennemførte model, at der var fuldt fokus på det nødvendige i først at etablere
fællesregistreringen efter afholdelse af etableringsomkostninger mv. for at sikre
kombinatio-nen af fuldt momsfradrag af de ca. 100 mio. kr. og den efterfølgende
momsfri udleje til GF Forsikring (…). Det er således transaktionernes indbyrdes
nødvendige og planlagte sammenhæng med de øvrige led i den samlede ”plan” ,
som endeligt effektueres med fællesregistreringen, der resulterer i afgiftsmæssig
fordel, der klart strider mod momsregler-nes formål.

Skatteministeriet gør ikke gældende, at det er de enkelte elementer i ar-
rangementet i form af bl.a. stiftelsen af GF IT A/S og fællesregistrerin-gen, der –
isoleret betragtet – udgør misbrug. Det er derimod det samle-de arrangement,
hvori stiftelsen af GF IT A/S henholdsvis fællesregi-streringen indgår som et
blandt flere elementer, der udgør et misbrug af momsreglerne.

Den første betingelse for konstatering af misbrug er derfor opfyldt.

Vedrørende den anden betingelse for konstatering af misbrug skal det vurderes,
om det af en samlet række objektive omstændigheder frem-går, at hovedformålet
med de omhandlede transaktioner er opnåelsen af en afgiftsfordel.

I nærværende sag fremgår det af de foreliggende notater om den af Ernst &
Young anbefalede model til opnåelse af en betydelig afgifts-mæssig fordel
sammenholdt med den efterfølgende meget præcise im-plementering af modellen,
at de omhandlede transaktioner, der indgik som led i den skitserede model, havde
det formål at opnå en afgiftsfor-del. Det bemærkes, at hverken Ernst & Youngs
notat af 14. marts 2008 eller GF Forsikrings interne notat af 19. marts 2008 (…),
der ligger til grund for bestyrelsens beslutning om at etablere GF IT (…) omtaler
for-retningsmæssige begrundelser for at iværksætte den anbefalede model. Af det
interne notat, hvori stiftelsen af GF IT foreslås, er det om bag-grunden for
indstillingen anført, at der momsmæssigt vil kunne ske fradrag for moms i et
separat selskab, og at der efter en kortere årrække kan anmodes om
fællesregistrering af de to selskaber (alternativt fusio-nere de to selskaber),
hvorefter der ikke fremadrettet skal betales moms af koncerninterne ydelser ved
leje af systemet til GF Forsikring.

Det kan således allerede på den baggrund bevismæssigt lægges til grund, at
etableringen af det omhandlede set-up netop var begrundet i den store
momsbesparelse, som er beskrevet i Ernst & Youngs notat af 14. marts 2008 til
GF Forsikring med titlen ”Momsmæssige aspekter ved IT-systemet TIA” . Det
fremgår klart af notatet, at momsbesparelsen opnås ved at følge en flertrins
”model” , som omfatter både etableringen af det særskilte datterselskab og den
senere fællesregistrering efter en



/

28

nøje beregnet tidsplan. Beslutningen om at etablere et særskilt it-sel-skab, GF IT
A/S, blev truffet på bestyrelsesmødet i GF Forsikring A/S den 27. marts 2008, og
dermed i tidsmæssig nær forbindelse med nota-tets udarbejdelse. Beslutningen
om etablering af datterselskabet blev ifølge referatet af bestyrelsesmødet truffet
efter en gennemgang af ”no-tatet” , og den ”model” , der er beskrevet i notatet, er
netop fulgt af sel-skaberne til sikring af først de store fradrag i datterselskabet og
herefter den momsfrie levering af ydelser fra GF IT A/S til GF Forsikring A/S
som følge af fællesregistreringen.

Det følger endvidere af EU-Domstolens praksis, at der ved vurderingen af, om
hovedformålet med de omhandlede transaktioner var at opnå en afgiftsfordel, kan
lægges vægt på transaktionernes rent kunstige karak-ter og de forbindelser, der er
mellem de aktører, der tager del i planen vedrørende lettelsen af afgiftsbyrden, jf.
f.eks. Halifax-dommen, præmis 81 (…). En sådan analyse af transaktionernes
karakter og forbindelsen mellem ”de aktører, der tager del i planen vedrørende
lettelse af afgifts-byrden” underbygger, at hovedformålet med transaktionerne var
at op-nå en afgiftsfordel.

Som nævnt skulle IT- og telefonisystemet anvendes til brug for GF For-sikrings
momsfritagne forsikringsvirksomhed, men systemet og udvik-lingen heraf blev
udskilt i et nyoprettet særskilt datterselskab, GF IT, hvortil alle udgifter til brug
for udviklingen af systemet blev faktureret, hvorefter GF IT udlejede systemet til
GF Forsikring. Dette ”set-up” har karakter af et kunstigt arrangement, der netop
havde opnåelsen af en afgiftsfordel som sit hovedformål.

Det bemærkes herved, at GF IT og GF Forsikring, der tog del i planen vedrørende
lettelsen af afgiftsbyrden, var nært forbundne, idet GF IT var et datterselskab 100
pct. ejet af GF Forsikring, og idet de samme per-soner sad i begge selskabers
bestyrelse og direktion, at GF IT ikke hav-de eget personale ansat, at selskabets
administration blev varetaget af GF Forsikring, at selskabet ikke havde
selvstændige forretningslokaler, at hele selskabets kapital og midler til
finansiering af udviklingen af IT- og telefonisystemet hidrørte fra GF Forsikring,
at det var GF Forsikring, som gennemførte det indledende arbejde med
udviklingen af IT- og te-lefonisystemet, herunder var IT-licenserne til brug herfor
oprindeligt indkøbt og ejet af GF Forsikring, at en del af leverancerne fra tredje-
mand til brug for udviklingen af systemet efter det oplyste blev leveret og
faktureret til GF Forsikring, som blot viderefakturerede beløbene til GF IT, at GF
IT blev stiftet alene med det formål at stille IT-systemer og
-ydelser til rådighed for GF Forsikring, og at GF IT ikke havde andre kunder end
GF Forsikring og forsikringsklubberne (som er indirekte medejere af GF-
selskaberne), og hvor omsætningen med GF Forsikring var langt den største
(mere end 99 pct. af omsætningen i 2010-12).

Der er endvidere mellem GF Forsikring og GF IT i anledning af samar-bejdet om
det TIA it-system, som ifølge det interne notat skulle ”place-res” i GF IT, alene
indgået 3 ganske kortfattede aftaler, henholdsvis en udateret it-lejekontrakt (…),
en ikke-underskrevet aftale dateret den 22. maj 2008 om koncerninterne
transaktioner mellem de to selskaber (…) og en ikke-underskrevet
administrationsaftale dateret den 22. maj 2008



/

29

(…). Aftalerne underbygger den ikke forretningsmæssige - og dermed kunstige -
karakter af hele konstruktionen.

Eksempelvis skal fællesomkostninger ifølge aftalen om koncerninterne
transaktioner fordeles efter det faktiske – eller skønsmæssigt – fastsatte forbrug,
som GF IT har haft i det pågældende år. Det anføres herom ale-ne, at dette princip
er beskrevet i administrationsaftalen mellem selska-berne. Heri er det imidlertid
blot anført, at beregningen af GF IT’s beta-ling for fællespersonale og
fællesudgifter baseres på et skøn over det medgåede omkostningsforbrug, og det
fremgår ikke, efter hvilke krite-rier dette skøn skal udøves. Den helt overordnede
IT- lejekontrakt fast-sætter en månedlig og årlig leje, men indeholder i øvrigt
ingen nærmere regulering af forholdet mellem parterne. Det fremgår eksempelvis
blot, at enhver udvikling påhviler udlejer, og at specifikke udviklingstiltag aftales
mellem parterne. Da it-systemet skal anvendes af GF Forsikring, og da GF IT
efter aftalen skal betale for udvikling - samt drift og vedli-gehold - underbygger
det klart konstruktionens kunstige karakter, at disse forhold ikke er nærmere
reguleret mellem parterne. Det forelig-gende aftalegrundlag afspejler på ingen
måde et forretningsmæssigt sædvanligt forhold mellem uafhængige parter om
udvikling, drift, ved-ligehold, udleje mv. af et nyt stort it-system.

Som nævnt fremgår det hverken af notaterne eller af referatet fra besty-
relsesmødet, at der skulle have været nogen forretningsmæssig begrun-delse for
det omhandlede set-up, herunder for oprettelsen af GF IT. Dette fremgår heller
ikke af andre af sagens oprindelige dokumenter.

GF-selskaberne oplyste også selv i første omgang til SKAT, at momsfor-delen var
en åbenlys og stærkt medvirkende faktor ved valget om at indrette sig som sket,
og at momsfordelen udgjorde ”ca. 80-90 % af for-målet med konstruktionen” , jf.
SKATs mødereferat af 4. januar 2013 (dateret 2012) (…). Selskabernes
efterfølgende oplysninger om forret-ningsmæssige begrundelser for etablering af
datterselskabet som et selvstændigt it-udviklingsselskab kan ikke lægges til
grund.

Selskaberne oplyste således bl.a. til SKAT (…), at der var tale om en me-get stor
investering, hvor fremdrift og omkostningsopfølgning mest ty-deligt kom til
udtryk ved placering i eget selskab med eget internt og eksternt regnskab. Videre
anførtes det, at den selvstændige enhed for at optimere muligheden for udnyttelse
af kompetencer på tværs af selska-berne og mindske omkostningerne herved
skulle tilknyttes personelle ressourcer samt driftsressourcer i form af egen leder,
driftsmedarbejde-re med speciale i netværk mv., udviklere på bl.a. Oracle/TIA
samt for-retningsarkitekter med viden om forsikring. Det forekommer ikke klart,
hvordan etableringen af GF IT skulle have realiseret disse ”formål” , som da
heller ikke er gentaget under retssagen.

Selskaberne oplyste endvidere, at den forretningsmæssige begrundelse for
etablering af datterselskabet var muligheden for på sigt at etablere
samarbejdsaftaler med eksterne parter om benyttelse af det udviklede it-system,
men der foreligger ingen dokumentation for, at dette faktisk var en intention, og
der er heller ikke etableret sådanne samarbejdsafta-ler.



/

30

De sagsøgte har under retssagen anført, at etableringen af GF IT A/S – ”i tillæg”
til, at GF Forsikring A/S opnåede en ”mere hensigtsmæssig af-giftsmæssig
struktur” – ”åbnede objektivt for” , at andre selskaber i eller uden for koncernen
på en praktisk og enkel måde kunne blive medejere af TIA-systemet i form af
medejerskab af GF IT A/S.

For så vidt angår en ”mere hensigtsmæssig afgiftsmæssig struktur” be-mærkes, at
dette alene er en omskrivning af hensynet til at undgå den momsbetaling, der
efter reglerne ville være konsekvensen af GF Forsik-rings begrænsede fradragsret
som følge af selskabets betydelige moms-frie aktiviteter, jf. herved dommen i sag
C-251/16, Cussens, præmis 61. Dette formål er således på ingen måde
forretningsmæssigt.

Det er muligt, at udskillelsen af udviklingen af TIA-systemet i et sepa-rat selskab
(GF IT A/S) – for en objektiv betragtning – ”åbnede for” , at andre selskaber på
en nem måde kunne blive medejere af systemet. Der er dog intet, der understøtter,
at dette konkret var nogen væsentlig be-grundelse for etableringen af den
omhandlede konstruktion, og det be-strides derfor, at det var tilfældet, og at der
på den baggrund var en for-retningsmæssig begrundelse for etablering af
konstruktionen. Det be-mærkes herved også, at den fra starten forudsatte
fællesregistrering til undgåelse af moms på lejebetaling fra GF Forsikring til GF
IT udeluk-ker, at selskaber uden for koncernen kunne blive medejere af GF IT.
De to fremlagte præsentationer (…) godtgør ikke, at det var nogen væsent-lig
begrundelse for etableringen af den omhandlede konstruktion, at andre selskaber
på en praktisk og enkel måde kunne blive medejere af systemet.

Præsentationerne er fra 2012/2013, og allerede af den grund viser de ik-ke noget
om begrundelsen for den model, som i fuld overensstemmelse med beskrivelsen i
Ernst & Youngs notat af 14. marts 2008 blev iværksat i 2008 og endeligt
effektueret med fællesregistreringen pr. 1. januar 2010. Dertil kommer, at
præsentationerne efter deres indhold ikke handler om andre selskabers mulige
medarbejderskab af GF IT A/S. Tværtimod handler præsentationen i bilag D (…)
om ”[e]tablering af fælles TIA-selskab” , hvor de ”[e]ksisterende TIA-selskaber
indskyder eksisterende løsninger” , hvorved må forstås, at det påtænkte samarbej-
de indebærer etablering af et nyt selskab, som de forskellige selskaber, der indgår
i samarbejdet, skal indskyde deres eksisterende TIA-syste-mer i.

Det følger endvidere af Part Service-dommen, præmis 62 (…), at hoved-formålet
kan være opnåelse af en afgiftsfordel, ”skønt der foreligger er-hvervsmæssige
hensyn baseret på f.eks. marketing, tilrettelæggelse og sikkerhedsstillelse” . At
etablering af datterselskabet eventuelt kan siges at have tjent sådanne
overordnede, generelle forretningsmæssige hen-syn indebærer således under alle
omstændigheder ikke, at hovedformå-let med etableringen af konstruktionen var
et andet end opnåelse af af-giftsfordelen.

Fællesregistreringen af GF Forsikring A/S og GF IT A/S var et integreret og
nødvendigt led i det omhandlede arrangement, og det må på bag-



/

31

grund af Ernst & Youngs notat, som udgjorde grundlaget for GF Forsik-ring A/S’
beslutning om at etablere det omhandlede set-up, lægges til grund, at det allerede
ved beslutningen om at etablere GF IT A/S i marts 2008 var planen, at
selskaberne skulle fællesregistreres, så snart IT- og telefonisystemet var
færdigudviklet og de store momsbelagte udgifter hertil var afholdt.

Det samlede arrangement, der endeligt gennemføres med etablering af
fællesregistreringen, har således haft opnåelsen af en afgiftsfordel som sit
hovedformål, og den afgiftsfordel, som GF-selskaberne opnåede ved
iværksættelsen af det set-up, som nøje er beskrevet i Ernst & Youngs notat, er
opnået i kraft af et misbrug i EU-Domstolens praksis forstand.

Den kunstige karakter af et eller flere elementer i et arrangement er et moment
blandt flere, som myndighederne og domstolene kan lægge vægt på ved
(bevis)vurderingen af, om hovedformålet med det om-handlede arrangement er at
opnå en afgiftsfordel, jf. præmis 81 i sag C-255/02, Halifax (…), præmis 62 i
dommen i sag C-425/06, Part Service (…), og præmis 60 i sag C-251/16, Cussens
(…).

Uanset om man karakteriserer arrangementet som kunstigt eller ej, må det under
alle omstændigheder lægges til grund, at hovedformålet med det i denne sag
omhandlede set-up var at opnå en afgiftsfordel, som det vil stride mod formålet
med de omhandlede regler at tildele, og at der dermed foreligger misbrug, jf. EU-
Domstolens definition heraf.

Fællesregistrering efter momslovens § 47, stk. 4, 2. pkt., kan etableres på
grundlag af en tilladelse, der bevilges af skattemyndighederne. Allere-de derfor
giver opfyldelse af de ”formelle” betingelser for fællesregi-strering fastsat i § 47,
stk. 4, 3.-5. pkt., ikke et retskrav på at blive fælles-registreret. Selskaber har
således ikke et retskrav på at kunne opnå eller beholde en tilladelse til
fællesregistrering, når en sådan fællesregistre-ring – som i det foreliggende
tilfælde – indgår som en central del af et arrangement, der udgør misbrug.

De sagsøgte har i denne forbindelse henvist til præmis 33 i Domstolens dom i sag
C-95/11, Kommissionen mod Danmark (…). Det kan imidler-tid ikke udledes af
denne præmis, at der består et retskrav på fællesre-gistrering, hvis de betingelser,
der er fastsat i momslovens § 47, stk. 4, er opfyldt. Den pågældende sag angik,
om Danmark havde fastsat en vi-dere adgang til fællesregistrering, end
bemyndigelsesbestemmelsen i momssystemdirektivets artikel 11 gav mulighed
for, ved at tillade, at ik-ke-afgiftspligtige personer kan indgå i en
fællesregistrering (i dommen benævnt ”momsgruppe”), jf. momslovens § 47, stk.
4, 2. pkt. Til brug for vurderingen af dette spørgsmål anførte Domstolen i præmis
33, at anvendelsen af bestemmelsen i artikel 11 – dvs. medlemsstaternes an-
vendelse, da der er tale om en bemyndigelsesbestemmelse – efter sin ordlyd ikke
er underlagt andre betingelser end de i bestemmelsen an-førte. Den påberåbte
præmis omhandler således slet ikke selskabers mulighed for – eller ret til – at lade
sig fællesregistrere.

[4.2.] Konsekvenserne af, at der er konstateret misbrug



/

32

Det fremgår af Domstolens praksis om misbrug på momsområdet, at hvis der er
konstateret misbrug, skal de transaktioner, der indgår i mis-bruget, omdefineres
med henblik på at reetablere den situation, der vil-le have foreligget, hvis de
transaktioner, der udgør dette misbrug, ikke var blevet foretaget, jf. f.eks.
Halifax-dommen præmis 98.

SKAT har derfor været berettiget til at ophæve fællesregistreringen, der indgår
som led i et misbrug, jf. ovennævnte udsagn fra EU-Domstolens faste praksis om,
at de transaktioner, der indgår i misbruget, skal omde-fineres.

Det fremgår af EU-Domstolens praksis, at de objektive betingelser for at opnå
rettigheder i henhold til EU-retten ikke er opfyldt i tilfælde af mis-brug, jf. f.eks.
Cussens-dommen, præmis 32 (…). Konstateringen af mis-brug giver derfor
grundlag for ophævelse af en fællesregistrering, idet en i national ret hjemlet
mulighed for fællesregistrering netop er en ret-tighed i henhold til EU-retten.
Fællesregistreringsreglerne i momsloven § 47, stk. 4, er således en
implementering af momssystemdirektivets ar-tikel 11 (…). Det følger af
Domstolens praksis, at der også er tale om misbrug af EU-retten, når misbruget
vedrører en national bestemmelse, der er vedtaget på grundlag af en
direktivbestemmelse, selv om der er tale om en valgfri bemyndigelsesregel, jf.
dommen i sag C-103/09, We-ald Leasing, præmis 42 (…).

Der er ingen holdepunkter for, at EU-Domstolens udsagn om ”transak-tioner” i
dommene om misbrug på momsområdet skal forstås som ”transaktioner” i
momsretlig forstand. ”Transaktioner” må forstås i be-tydningen dispositioner, og
EU-Domstolens praksis om misbrug på momsområdet indebærer derfor, at
dispositioner, som er baseret på EU-retten, og som indgår i misbruget – i dette
tilfælde en fællesregistrering – kan tilsidesættes, hvis dispositionerne indgår i et
misbrug. Det be-mærkes herved også, at Domstolen på skatterettens område
anvender den samme formulering vedrørende retsstridige transaktioner, ”dvs.
transaktioner, som ikke har fundet sted som led i almindelige kom-mercielle
transaktioner, men som alene har haft til formål retsstridigt at opnå fordele
hjemlet i fællesskabsretten” på skatterettens område, jf. herved f.eks. dommen i
sag C-321/05, Kofoed, præmis 38 (…).

Der er heller ingen holdepunkter for, at det EU-retlige misbrugsprincip er
begrænset på den måde, at skattemyndighederne ved et konstateret misbrug kun
kan gribe ind over for misbruget ved at korrigere fradragsretten for de
virksomheder, som er involveret i misbruget – tværtimod, jf. herved eksempelvis
Domstolens dom i sag C-131/13, Ital-moda, præmis 45-46, hvoraf det fremgår, at
det generelt påhviler de na-tionale myndigheder at nægte at indrømme en ret, der
følger af sjette direktiv, hvis nægtelsen er udtryk for det almindelige princip,
hvorefter ingen kan indrømmes rettigheder i henhold til EU’s retssystem med
henblik på at muliggøre svig eller misbrug, uanset hvilken rettighed der påvirkes
heraf, og dermed også retten til tilbagebetaling af moms (…).

Det forhold, at den afgiftsfordel, som GF-koncernen opnår ved det om-handlede
(misbrugs)arrangement, strider mod formålet med momssy-stemets
fradragsordning er ikke til hinder for, at skattemyndighederne



/

33

griber ind over for det konstaterede misbrug ved at ophæve fællesregi-streringen i
stedet for at korrigere de af GF IT A/S foretagne fradrag for moms i 2008 og
2009. Fællesregistreringen var et centralt og nødvendigt element i det samlede
arrangement, som udgør et misbrug, og misbru-get blev netop effektueret med
fællesregistreringen. Uden fællesregi-streringen havde misbruget ikke været
muligt. Det var derfor et både korrekt og adækvat indgreb over for det
konstaterede misbrug at ophæ-ve fællesregistreringen.

Hertil kommer, at den afgiftsfordel, der opnås ved arrangementet, ikke blot strider
mod formålet med momssystemets fradragsordning, men som beskrevet også
mod neutralitetsprincippet, der er et grundlæggen-de momsretligt princip, og mod
formålet med fællesregistreringsregler-ne.

Det bemærkes herved, at det følger af EU-Domstolens faste praksis, at de
nationale skattemyndigheder skal nægte fordele i henhold til EU-ret-ten, når der
er tale om misbrug af EU-retten, jf. eksempelvis Domsto-lens dom i de forenede
sager C-116/16 og C-117/16, T Danmark og Y Denmark ApS, præmis 82 (…). I
det foreliggende tilfælde er der sket misbrug af fællesregistreringsreglerne, da
fællesregistreringen anven-des til opnåelse af en afgiftsmæssig fordel, som strider
mod neutralitets-princippet. Da muligheden for fællesregistrering er en fordel i
henhold til EU-retten, skal fællesregistreringen nægtes, idet de objektive betin-
gelser for at opnå denne fordel svigter i tilfælde af misbrug, jf. herved samme
dom, præmis 91.

I øvrigt indebærer SKATs ophævelse af fællesregistreringen netop en
omdefinering af ”transaktioner” i momssystemdirektivets forstand, nemlig de
transaktioner der har fundet sted mellem GF IT og GF For-sikring. Ved at ophæve
fællesregistreringen har SKAT således omdefi-neret disse transaktioner fra at
være ydelser udvekslet internt i fællesre-gistreringen til at være momspligtige
ydelser udvekslet mellem to af-giftspligtige personer.

Det bestrides, at der som hævdet af de sagsøgte er tale om, at SKAT i realiteten
har udstedt et sektorpåbud efter momslovens § 38, stk. 3. Mu-ligheden for at
udstede et sektorpåbud efter momslovens § 38, stk. 3, påvirker ikke
myndighederne mulighed for at gribe ind over et konsta-teret misbrug med
henblik på at sikre, at den i dansk ret hjemlede mu-lighed for at etablere
fællesregistreringer (momsgruppeordninger) ikke udnyttes til opnåelse af
uberettigede fordele, herunder i strid med prin-cippet om afgiftsneutralitet.

De sagsøgtes synspunkt om, at fristerne i skatteforvaltningsloven for at
tilsidesætte GF IT A/S’ fradragsret i 2008 og 2009 ikke er iagttaget, er heller ikke
korrekt. SKAT har ikke foretaget en ændring af de sagsøgtes momstilsvar for
2008 og 2009 og har således netop ikke tilsidesat GF IT A/S’ fradragsret for 2008
og 2009. SKAT har derimod ændret de sagsøg-tes momstilsvar for 2010-2012, og
denne ændring blev foretaget inden for den ordinære frist for
skattemyndighedernes ændring af et afgift-stilsvar efter skatteforvaltningslovens
§ 31, stk. 1.



/

34

SKAT har ikke - som hævdet af de sagsøgte - valgt at ophæve fællesre-
gistreringen i stedet for at korrigere GF IT A/S’ momsfradrag for 2008 og 2009,
fordi ”SKAT først har truffet afgørelse efter fristen for genopta-gelse af
momsfradragsretten” . Tværtimod fremgår det klart af SKATs afgørelser, at
SKAT har anset en ophævelse af fællesregistreringen – og ikke en korrektion af
GF IT A/S’ fradragsret – for den korrekte måde at gribe ind over for det
konstaterede misbrug.

Det bestrides, at det som hævdet af de sagsøgte havde været mere kor-rekt at
gribe ind over for misbruget ved at korrigere fradragsretten for GF IT A/S i 2008
og 2009, frem for at ophæve fællesregistreringen. Tværtimod, idet misbruget
netop blev effektueret med fællesregistre-ringen. Som anført af SKAT sikrede
man ved ophævelsen af fællesregi-streringen også den likviditetsfordel, som den
anvendte lejekonstruk-tion indebærer frem for et køb i GF Forsikring, da denne
likviditetsfor-del ikke i sig selv udgør et misbrug af momssystemet, jf.
Domstolens dom i sag C-103/09, Weald Leasing, præmis 34 (…).

I 2014 gennemførtes en lovændring af bestemmelsen i momslovens §§ 43 og 44
om regulering af investeringsgoder, som fremadrettet hindrede den
misbrugsmodel, som selskaberne benyttede, og som Skatteministe-riet ifølge
forarbejderne til lovændringen havde konstateret blev benyt-tet i flere tilfælde
(…). Lovændringen ændrer ikke på, at modellen, som også konstateret i
forarbejderne, har karakter af misbrug, som myndig-hederne kunne gribe ind over
for i medfør af det EU-retlige princip om forbud mod misbrug.

Det bemærkes endvidere, at SKAT ikke – formelt eller reelt – har truffet afgørelse
om regulering af den fradragsberettigede afgift i henhold til reglerne om
regulering for investeringsgoder i momslovens §§ 43 og 44. Disse regler og den
hermed forbundne 5-årige momsreguleringsperiode finder derfor ikke anvendelse
i det foreliggende tilfælde.

Tilladelse til fællesregistrering gives efter ansøgning og har karakter af en
begunstigende forvaltningsakt. Ophævelse af fællesregistreringen er derfor en
tilbagekaldelse af en sådan forvaltningsakt. Spørgsmålet om, hvorvidt der gyldigt
kan ske tilbagekaldelse af en tilladelse til fællesre-gistrering, må vurderes efter
almindelige forvaltningsretlige regler om tilbagekaldelse, jf. tilsvarende
U.2001.1941Ø (…). § 47, stk. 2, 2. punk-tum, er en ”kan” - bestemmelse, og der
består således ikke et retskrav på at opnå tilladelse til fællesregistrering.
Myndighederne kan - og skal - derfor ved vurderingen af, om tilladelse til
fællesregistrering skal gives – og bestå - inddrage de foreliggende relevante og
saglige hensyn.

Det forhold, at en fællesregistrering udgør en central del af arrange-ment, der
udgør misbrug i EU-Domstolens praksis’ forstand, udgør en både relevant og
saglig begrundelse for at nægte imødekommelse af en anmodning om
fællesregistrering – og derfor også for at tilbagekalde en meddelt tilladelse. At
bekæmpelse af misbrug er et sagligt og lovligt hensyn, som myndighederne kan -
og bør - lægge vægt på ved admini-strationen af den bevillingsmæssige
bestemmelse i momslovens § 47, stk. 2, 2. punktum, fremgår klart af EU-
Domstolens praksis vedrørende



/

35

momssystemdirektivet, hvoraf det fremgår, at bekæmpelse af misbrug er et lovligt
og vigtigt hensyn, som medlemsstaterne kan – og bør – va-retage, når de
gennemfører og anvender momssystemdirektivet. Hen-synet fremgår også klart af
momssystemdirektivets artikel 11, stk. 2 (…), hvorefter medlemsstaterne ved
fastsættelse af hjemmel til fællesre-gistrering kan træffe foranstaltninger til
bekæmpelse af momsunddra-gelse. Tilføjelsen til direktivets bestemmelse om
fællesregistrering viser netop, at momsunddragelse er et nødvendigt fokus, hvis
der etableres mulighed for fællesregistrering, og det følger af princippet om EU-
rets-konform fortolkning, at momsloven så vidt muligt skal fortolkes i over-
ensstemmelse med EU-retten.

SKAT kan derfor tilbagekalde en udstedt tilladelse til fællesregistrering, når det
efterfølgende viser sig, at fællesregistreringen udgør en central del af et
arrangement, der udgør misbrug.

Misbrug af EU-retten er endvidere en så vægtig tilbagekaldelsesgrund, at
tilladelsen til fællesregistrering kan tilbagekaldes også med tilbage-virkende
kraft, da misbruget eller intentionen om misbrug har forelig-get fra anmodningen
om tilladelse.

Selskaberne har ikke en berettiget forventning om, at den meddelte tilla-delse
skulle stå ved magt, når de med fuldt overlæg har indrettet sig og ageret på en
måde i relation til den meddelte tilladelse, som udgør et misbrug af den rettighed,
som tilladelsen skulle sikre, jf. herved også Domstolens dom i Cussens-sagen,
præmis 43 (…).

Det bemærkes i den forbindelse, at princippet om momsens neutralitet er et både
velkendt og fundamentalt princip for erhvervsdrivende virk-somheder, og det er
derfor oplagt, at etablering af en særlig selskabs-konstruktion kombineret med en
efterfølgende anmodning om fællesre-gistrering med det formål at opnå en
betydelig momsbesparelse, ikke er i overensstemmelse med lovbestemmelsens
formål og det fundamen-tale princip om momsens neutralitet.

Det bemærkes, at Erhvervs- og Selskabsstyrelsen var den myndighed, som efter
de dagældende regler havde ansvaret for at behandle ansøg-ninger om
fællesregistrering, jf. bekendtgørelse nr. 1509 af 13. december 2007 om
virksomhedsregistrering i en række skatte- og afgiftsloven og bekendtgørelse nr.
1525 af 13. december 2007 (…). Det fremgår af be-kendtgørelsens § 4, at hvis
told- og skatteforvaltningen i forbindelse med kontrolarbejdet bliver bekendt med
forhold, der medfører ændrin-ger i eller afmeldelse af en virksomheds
registreringsforhold, så træffer told- og skatteforvaltningen afgørelse herom,
uanset om det var Er-hvervs- og Selskabsstyrelsen, som oprindeligt traf afgørelse
om registre-ringen.

Den subsidiære påstand er nedlagt for det tilfælde, at domstolene måtte finde, at
tilladelsen til fællesregistrering alene kan tilbagekaldes med virkning for
fremtiden.

Landsskatteretten anfører i de indbragte afgørelser, at Danmark ikke har udnyttet
hjemlen i momssystemdirektivets artikel 11, stk. 2, og



/

36

synspunktet er også gjort gældende af de sagsøgte. Skatteministeriet er ikke enig
heri.

Artikel 11, stk. 2, bestemmer, at medlemsstaterne, hvis de gør brug af muligheden
efter artikel 11, stk. 1, for at vedtage fællesregistreringsreg-ler, ”kan træffe de
nødvendige foranstaltninger for at forebygge … momsunddragelse ved
anvendelsen af denne mulighed” .

Artikel 11, stk. 2, er ikke en bestemmelse, der kræver implementering i form af
en f.eks. en national lovbestemmelse, som gengiver eller henvi-ser til
direktivbestemmelsen. Bestemmelsen fastslår ikke, at medlems-staterne kan
vedtage ”regler” til bekæmpelse af misbrug, men blot at medlemsstaterne kan
træffe ”foranstaltninger” for at forebygge mis-brug. At bestemmelsen i artikel 11,
stk. 2, ikke kræver implementering i form af en egentlig national lovregel, der
gengiver eller henviser til di-rektivbestemmelsen, understøttes også af, at artikel
4, stk. 4, i sjette momsdirektiv (…) ikke indeholdt en bestemmelse svarende til
artikel 11, stk. 2, og EU-Domstolen har udtalt, at det også før indførelsen af
denne bestemmelse i direktivet lå inden for medlemsstaternes skønsm-argen at
træffe nødvendige og passende foranstaltninger til bekæmpel-se af misbrug, jf. C-
108/14 og C-109/14, Larentia Minerva, præmis 39-43 (…).

EU-Domstolen anfører endvidere i Cussens-dommens præmis 28f (…), at
princippet om forbud mod misbrug på momsområdet ikke udgør en regel, som er
fastsat ved et direktiv, men derimod baseret på Domsto-lens praksis, hvorfor
princippet ikke er underlagt et krav om gennemfø-relse, som det er tilfældet for
direktivets bestemmelser. Det samme ud-taler Domstolen i de såkaldte
gennemstrømningssager, jf. herved bl.a. sag C-116/16, præmis 86-92.

Bestemmelsen i artikel 11, stk. 2, har blot karakter af en bestemmelse, der
tydeliggør, at udnyttelse af muligheden i artikel 11, stk. 1, til fast-sættelse af
hjemmel til fællesregistrering, ikke udelukker medlemssta-terne fra samtidig at
varetage hensynet til forebyggelse af misbrug, jf. herved også Larentia
Minervadommen, præmis 41 og 42 (…).

Det bemærkes endvidere, at hvis bestemmelsen i momssystemdirekti-vets artikel
11, stk. 2, kan siges at kræve implementering, er dette im-plementeringskrav
under alle omstændigheder opfyldt med momslo-vens § 47, stk. 4, 2. pkt., idet
Danmark med bestemmelsen har indført en tilladelsesordning, hvorefter
myndighederne ”kan” give tilladelse til fællesregistrering efter ansøgning herom.
Som nævnt er det i den for-bindelse et sagligt og lovligt hensyn, at
myndighederne ved vurderin-gen af, om tilladelse skal gives, opretholdes eller
tilbagekaldes, lægger vægt på, om fællesregistreringen er planlagt til at indgå
eller er indgået som et led i dispositioner, der kan karakteriseres som et misbrug.
Der kan herved også henvises til U.2015.2044 H (…), som omhandler tilla-
delsesordningen vedrørende skattefri aktieombytning og implemente-ring af
bestemmelsen i det dagældende fusionsskattedirektivs artikel 11, stk. 1, litra a).



/

37

Videre bemærkes det, at der også efter dansk ret gælder en almindelig
grundsætning om forbud mod retsmisbrug, jf. herved eksempelvis Hø-jesterets
dom i U2018.2166 H (…).

5. AD SPØRGSMÅLET OM FÆLLESREGISTRERING EFTER 5 ÅR

Skatteministeriet har tilsluttet sig, at betingelserne i skatteforvaltnings-lovens §
48, stk. 1, 2. pkt., for under denne sag at inddrage spørgsmålet om, hvorvidt
selskaberne har ret til at blive fællesregistrerede (igen) 5 år efter ophævelsen af
fællesregistreringen, er opfyldt.

De sagsøgte har ved anmodning af 30. april 2015 (…) anmodet om at blive
fællesregistreret 5 år efter ophævelsen af fællesregistreringen. Skatteministeriet
anerkender, at de sagsøgte selskaber kan opnå fælles-registrering, når GF IT A/S
har udlejet det omhandlede system med moms til GF Forsikring A/S i 5 år. Det
bemærkes herved, at den mulige momsfordel, der måtte opstå ved, at selskaberne
indgår i en fællesregi-strering, selv om etableringsudgifterne i GF IT A/S ikke
fuldt ud måtte være dækket ind af momspligtige lejeindtægter efter udlejning af
syste-met med moms i en periode på 5 år er så kraftigt begrænset, at en sådan
fordel ikke kan karakteriseres som et misbrug. Den samme vurdering er lagt til
grund af Skatteministeriet i forarbejderne til ændringen af momslovens § § 43 og
44 om regulering af investeringsgoder (…). Skat-teministeriets anerkendelse af,
at selskabernes anmodning om fællesre-gistrering igen kan imødekommes fra det
tidspunkt (efter 30. maj 2015 jf. nedenfor), hvor der mellem selskaberne er sket
udlejning (på almin-delige markedsmæssige vilkår) med moms, er alene
begrundet i denne vurdering.

Lovændringen vedrørende §§ 43 og 44 finder ikke anvendelse for det
omhandlede it-system, og Skatteministeriets anerkendelse af en fælles-
registrering på ny under de skitserede vilkår er ikke udtryk for, at den ændrede
lovbestemmelse alligevel anvendes.

De sagsøgte har endvidere ikke ret til at blive fællesregistrerede på ny med
virkning pr. 1. april 2015, som de sagsøgte først nedlagde påstand om, ligesom de
sagsøgte heller ikke har ret til at blive fællesregistrerede på noget andet tidligere
tidspunkt end 30. maj 2015.

Det fremgår således af momslovens § 47, stk. 4, sidste pkt. (…), at an-modning
om fællesregistrering skal ske senest 1 måned inden, fællesre-gistreringen ønskes
iværksat. Forarbejderne til bestemmelsen bekræfter, at bestemmelsen skal forstås
sådan, at en fællesregistrering tidligst kan ske 1 måned efter, at der er fremsat en
anmodning herom, jf. de speciel-le bemærkninger til § 1, nr. 1, i lovforslag nr.
105 af 2. juni 1998 om æn-dring af forskellige afgiftslove (…).

Da de sagsøgtes anmodning om fællesregistrering pr. 1. april 2015 først blev
indgivet den 30. april 2015 (…), følger det momslovens § 47, stk. 4, sidste pkt., at
de sagsøgte tidligst kan blive fællesregistrerede pr. 30. maj 2015. De sagsøgte
anerkendte da også i klagen over SKATs afgørel-se til Skatteankestyrelsen, at en
eventuel tilladelse til (ny) fællesregistre-ring først kan gives med virkning fra den
30. maj 2015 (…).



/

38

SKAT har med afgørelserne ophævet fællesregistreringen mellem de sagsøgte
selskaber og herved tilbagekaldt tilladelsen til fællesregistre-ring.
Fællesregistrering kan derfor kun ske på ny, hvis betingelserne for at etablere en
fællesregistrering er opfyldt.”

GF Forsikring A/S og GF IT A/S har i påstandsdokument af 20. januar 2021 bl.a. anført:

” 3.1 Fristen for ændring af en afgiftsansættelse

Skattemyndighederne kan foranledige en afgiftsansættelse ændret in-den for en
periode på 3 år, jf. skatteforvaltningslovens § 31, stk. 1, 1. pkt. (…):

"Told- og skatteforvaltningen kan ikke afsende varsel om fastsættelse eller
ændring af afgiftstilsvar senere end 3 år efter angivelsesfristens udløb."

Når denne såkaldte ordinære ansættelsesfrist er udløbet, kan en af-giftsansættelse
alene ændres, hvis der foreligger en af skatteforvalt-ningslovens § 32 omhandlet
situation. I denne sag har SKAT ikke gjort gældende, at der skulle være grundlag
for en sådan ekstraordinær gen-optagelse af afgiftstilsvarene for 2008 og 2009, og
i dag vil ekstraordi-nær genoptagelse efter skatteforvaltningslovens § 32 under
alle om-stændigheder være udelukket, da reaktionsfristen på 6 måneder i be-
stemmelsens stykke 2 for længst er udløbet.

Skatteforvaltningslovens §§ 31 og 32 viderefører den dagældende skat-
testyrelseslovs §§ 35 B og 35 C, som blev indsat i loven ved lov nr. 410 af 2. juni
2003, hvormed reglerne om foretagelse af ordinære og ekstra-ordinære
skatteansættelser også blev ændret. I de almindelige bemærk-ninger til forslaget
(L 175) hedder det blandt andet (…):

"Lovforslaget har til formål at forbedre retssikkerheden for de skatte- og
afgiftspligtige ved indførelse af bedre og enklere regler vedrørende fri-sterne for
skatteansættelser og fastsættelse af afgiftstilsvar."

I de almindelige bemærkninger hedder det om lovforslaget blandt an-det (…):

"Det foreslås, at fristreglerne på skatte- og afgiftsområdet harmoniseres, således
at der på afgiftsområdet indføres frister for fastsættelsen af af-giftstilsvar
svarende til ansættelsesfristerne på skatteområdet.

De foreslåede fristregler, jf. forslaget til skattestyrelseslovens §§ 35 B og 35 C,
vil finde anvendelse på fastsættelse af afgiftstilsvar og godtgørelse af afgift efter
momsloven og diverse afgiftslove, jf. bilag 1 til opkræv-ningsloven.

Forslaget indebærer, at den almindelige frist for de statslige told- og
skattemyndigheders adgang til af egen drift at varsle en ændring af et



/

39

afgiftstilsvar og den afgiftspligtiges adgang til at anmode om genopta-gelse af
afgiftstilsvaret nedsættes fra 5 år, der i dag regnes fra forfalds-tidspunktet, til 3 år
regnet fra angivelsesfristens udløb, jf. forslaget til skattestyrelseslovens § 35 B.

Ifølge forslaget kan den afgiftspligtige således allerede 3 år efter angi-
velsesfristens udløb som hovedregel ikke mødes med yderligere krav fra
myndighedernes side. Tilsvarende må den afgiftspligtige efter udlø-bet af fristen
indstille sig på, at afgiftstilsvaret, med mindre der forelig-ger ekstraordinære
grunde, er endeligt, således at den afgiftspligtige ik-ke herefter kan rejse krav om
ændring og tilbagebetaling af afgiftstilsva-ret.

Forslaget vil således betyde, at sager vedrørende gamle krav, der kan være en
uforholdsmæssig administrativ belastning for såvel de afgifts-pligtige som for
myndighederne, undgås."

3.2 Momsloven er transaktionsbaseret

Momsen er en afgift, der opkræves i hvert enkelt transaktionsled på va-rer og
ydelser. Dette fastslås i momslovens § 1, stk. 1, hvorefter "er-hvervsmæssig
levering af varer og ydelser med leveringssted i Dan-mark er afgiftspligtig". Efter
momslovens § 4, stk. 1, skal "der betales af-gift af varer og ydelser, der leveres
mod vederlag her i landet".

Momssystemet er således transaktionsbaseret, jf. eksempelvis momslo-vens
kapitel 3 om "afgiftspligtige transaktioner", kapitel 4 om "stedet for
afgiftspligtige transaktioner" og ikrafttrædelsesbestemmelsen i § 84, hvorefter
"Loven træder i kraft den 1. juli 1994 og finder anvendelse på transaktioner, der
finder sted fra og med denne dato."

Af samme grund er det de enkelte transaktioner, der kan udgøre et mis-brug og
potentielt tilsidesættes.

3.3 Momslovens regler om den afgiftspligtige person (momssubjek-
tet)

Afgiftspligtige personer er defineret i momslovens § 3, stk. 1 (…):

"Afgiftspligtige personer er juridiske eller fysiske personer, der driver
selvstændig økonomisk virksomhed."

Momslovens regler om fællesregistrering giver mulighed for, at flere af-
giftspligtige personer kan blive fællesregistreret for moms, jf. momslo-vens § 3,
stk. 3, 1. pkt. (…):

"Flere personer, der registreres under ét, jf. § 47, stk. 4, anses som én af-
giftspligtig person."

Momslovens § 47, stk. 4, bestemmer følgende om betingelserne for at etablere en
fællesregistrering (…):



/

40

"Stk. 4. Flere afgiftspligtige personer, der udelukkende driver registre-ringspligtig
virksomhed, kan efter anmodning registreres under ét. Told- og
skatteforvaltningen kan tillade, at personer med momsregi-streringspligtige
aktiviteter kan registreres under et med personer med ikkeregistreringspligtige
aktiviteter og personer uden økonomiske aktiviteter. Tilladelse kan kun gives,
hvis den ene person (moderselskabet m.v.) gennem direkte eller indirekte
besiddelse af samtlige aktier m.v. ejer den eller de andre per-soner
(datterselskaber, datterdatterselskaber m.v.), der inddrages under
fællesregistreringen. Fællesregistrering kan kun ske mellem selskaber m.v., der er
etableret her i landet. Anmodning om fællesregistrering skal ske senest 1 måned,
inden fællesregistreringen ønskes iværksat." (Mine understregninger)

Momslovens § 47, stk. 4, fastlægger udtømmende betingelserne for at etablere en
fællesregistrering. Når betingelserne er opfyldt-som tilfæl-det er i nærværende
sag-har selskaberne derfor et retskrav på fællesre-gistreringen.

Reglerne om fællesregistrering baserer sig på EU's momsregler, som de var
fastsat i det tidligere sjette momsdirektiv (direktiv 77/388/EØF) og det senere
momssystemdirektiv fra 2006 (direktiv 2006/112/EF).

EU-Kommissionen beskriver en fællesregistrering på følgende måde (…):

"Muligheden for at danne momsgrupper i overensstemmelse med arti-kel 11
bevirker først og fremmest, at afgiftspligtige personer, der finan-sielt, økonomisk
eller organisatorisk er knyttet til hinanden, får mulig-hed for ikke længere at blive
betragtet som selvstændige momspligtige personer for i stedet at blive betragtet
som én enkelt afgiftspligtig per-son. Med andre ord fusioneres flere nært
forbundne afgiftspligtige per-soner til én enkelt momspligtig person. Dette blev
bekræftet af Domsto-len i Ampliscientifica-sagen.

I denne henseende kunne en momsgruppe beskrives som en "fiktiv" en-hed skabt
til momsformål, hvor den økonomiske substans går forud for juridisk form. En
momsgruppe er en særlig form for afgiftspligtig per-son, der kun eksisterer til
momsformål. Den bygger på de faktiske fi-nansielle, økonomiske og
organisatoriske bånd mellem virksomheder. Mens hvert medlem af gruppen
bevarer sin egen juridiske form, er det kun til momsformål, at momsgruppen har
forrang for de juridiske for-mer, der eksisterer i henhold til f.eks. civilretten eller
selskabsretten. Det betyder, at når en afgiftspligtig person vælger at deltage i en
moms-gruppe, giver vedkommende til momsformål afkald på enhver anden
juridisk status for at blive en del af en ny momspligtig person, nemlig
momsgruppen.

Eftersom momsgruppen behandles som én enkelt afgiftspligtig person, følger det
logisk af momsdirektivets artikel 214, at den til momsformål kun kan
identificeres med et enkelt momsnummer, og at alle individu-elle momsnumre
således annulleres. Anvendelsen af ét enkelt nummer beror på, at det for såvel de
erhvervsdrivende som medlemsstaternes



/

41

afgiftsmyndigheder er nødvendigt med sikkerhed at kunne identificere de
personer, der står bag momspålagte transaktioner. Afgiftsmyndighe-derne kan
opbevare de enkelte medlemmers individuelle identifika-tionsnumre, men kun
med henblik på at kontrollere momsgruppens in-terne aktiviteter." (Min
understregning)

Virkningen af fællesregistreringen er i alt væsentligt en "momsretlig fu-sion" af
de personer (virksomheder), der fællesregistreres, således at de rettigheder og
pligter, der er knyttet til registreringen i henhold til momslovgivningen herefter
som udgangspunkt påhviler den nye, fæl-lesregistrerede enhed, samtidig med at
de fællesregistrerede enheder i forhold til rettigheder og pligter knyttet til
momsregistreringen ophører med selvstændigt at eksistere.

Der er hverken i momsloven eller i andre retsforskrifter knyttet yderli-gere
betingelser til at indgå i en fællesregistrering, end hvad der frem-går af lovens
ordlyd, jf. EU-Domstolens dom i de forenede sager C-108/14 (Larentia+
Minerva) og 109/14 (Marenave), præmis 36 (…), hvor EU-Domstolen udtalte
følgende:

"[…] anvendelsen af disse bestemmelser, som giver hver enkelt med-lemsstat
mulighed for at betragte flere personer som én enkelt afgifts-pligtig person, når
disse personer er etableret på medlemsstatens områ-de, og når – selv om de i
retlig forstand er selvstændige – finansielt, økonomisk og organisatorisk er nært
knyttet til hinanden, ikke er un-derlagt andre betingelser."

Muligheden for fællesregistrering mellem virksomheder, der udeluk-kende drev
momsregistreringspligtig virksomhed, var allerede til stede i den oprindelige
momslov fra 1967. Adgangen til fællesregistreringen blev dog udvidet ved
ændringen af momsloven i 1994, hvorefter også virksomheder med ikke
registreringspligtige aktiviteter (eksempelvis momsfri forsikringsaktivitet) kunne
få tilladelse til fællesregistrering med registreringspligtige virksomheder.
Skatteministeren motiverede dengang lovforslaget på følgende måde (…):

"Det foreslås at ændre lovens regler om fællesregistrering, så også virk-somheder
med ikkeregistreringspligtige aktiviteter kan få tilladelse til fællesregistrering
med registreringspligtige virksomheder."

Følgende fremgår af bemærkningerne til lovforslaget (…):

"Der har således vist sig behov for at udvide adgangen til fællesregistre-ring på
grund af koncernudbygningen inden for den finansielle sektor. Denne udbygning
af koncernstrukturen indebærer, at der foregår en be-tydelig udveksling af ydelser
mellem de forskellige koncernforbundne selskaber. Afregningen for den
koncerninterne afsætning sker som ud-gangspunkt ved en omkostningsrefusion.
Det enkelte selskab i koncer-nen afholder på den måde sin del af de fælles
omkostninger.

Den koncerninterne omsætning omfatter afgiftspligtige ydelser som for eksempel
edb-behandling og administration. Da omsætningen sker



/

42

mellem selvstændige juridiske enheder, skal der efter loven svares af-gift heraf.

Efter praksis har den koncerninterne omkostningsrefusion imidlertid i et vist
omfang kunnet ske uden afgift. Denne praksis kan ikke uden vi-dere opretholdes,
da den efter 6. momsdirektiv forudsætter fællesregi-strering.

Formålet med den foreslåede udvidede adgang til fællesregistrering er at tilpasse
reglerne, så virksomheder, der har etableret en koncernstruk-tur, gennem
fællesregistrering får mulighed for fortsat at undgå at beta-le afgift af udveksling
af egne ydelser." (Mine understregninger)

Bestemmelsen om, at en fællesregistrering tidligst kan ske 1 måned ef-ter, at der
er fremsat en anmodning herom, jf. momslovens § 47, stk. 4, sidste punktum,
blev indsat ved lov nr. 435 af 26. juni 1998 (…). Følgen-de fremgår af
lovforslagets bemærkninger:

"Efter momslovens § 47, stk. 4, kan flere virksomheder efter anmodning blive
registreret under et. Fællesregistrering indebærer, at de pågælden-de
virksomheder i momsmæssig henseende anses som een virksomhed. Det foreslås,
at denne fællesregistrering af praktiske grunde tidligst kan ske 1 måned efter, at
der er fremsat en anmodning herom." (Min under-stregning)

De personer, der indgår i fællesregistreringen, hæfter solidarisk for fæl-
lesregistreringens moms, jf. momslovens § 46, stk. 9. Skattestyrelsen skriver i
Den juridiske vejledning (…):

"Hvis flere personer bliver registreret under ét, dvs. fællesregistreres, bliver de
betragtet som én afgiftspligtig person, og hæfter solidarisk for betaling af moms.
Se ML § 46, stk. 9 (tidligere stk. 8, men ændret til stk. 9 ved lov nr. 578 af 4. maj
2015) og momssystemdirektivets artikel 11. Dette betyder, at fællesregistreringen
skal opgøre én samlet fradrags-procent for alle enhederne, ligesom
fællesregistreringen skal afregne momsen via ét momsregistreringsnummer."

Retsvirkningerne af fællesregistreringen ses i en række forskellige sam-
menhænge.

Intern handel med varer og ydelser mellem fællesregistrerede virksom-heder får
ikke nogen momsmæssig betydning og skal som følge heraf ske uden beregning
af moms, ligesom fradragsretten for fællesregistre-ringen skal opgøres under ét.
Generaladvokaten har i de forenede sager C-108/14 og 109/14 (Laretia+Minerva
og Marenave), præmis 49 udtalt sig om sammenhængen med det
transaktionsbaserede momssystem, jf. ovenfor, og konsekvenserne ved
etableringen af en fællesregistrering (…):

"Heraf følger, at de interne transaktioner i momsgruppen, dvs. transak-tioner, der
udføres mod vederlag mellem de enheder, som gruppen be-står af, i princippet
ikke eksisterer i en momssammenhæng. Retten til fradrag for indgående moms
bestemmes således ikke på grundlag af



/

43

transaktionerne mellem gruppens medlemmer, men alene på grundlag af de
transaktioner, som gruppen har foretaget med tredjeparter." (Mine
understregninger)

Skattestyrelsen har desuden i en meddelelse oplyst, at fællesregistrere-de
virksomheder, som handler med udlandet, bør anvende fællesregi-streringens
momsnummer og ikke deres individuelle, respektive CVR-numre, dvs. at alle
virksomheder, der indgår i en fællesregistrering, bør anvende navn, adresse og
momsnummer på den afregnende virksom-
hed i fællesregistreringen. Tilsvarende i forbindelse med fakturering. Af
praktiske årsager blev gennemførelsen af dette princip dog udskudt (…).

For virksomheder, som skal registreres efter lønsumsafgiftsloven, f.eks.
fordi de udøver momsfritagne forsikringstransaktioner, gælder tilsva-rende, at
afgiftssubjektet, dvs. den, som skal registreres for lønsumsaf-gift, er den
virksomhed, som udøver momsfritagne og lønsumsafgifts-pligtige transaktioner,
jf. lønsumsafgiftslovens § 2, stk. 1 (…). Virksom-
heder, der er fællesregistreret efter momsloven, skal også fællesregistre-
res efter lønsumsafgiftsloven, såfremt en eller flere af de fællesregistre-rede
virksomheder udøver afgiftspligtige aktiviteter. Virksomheder, der er registreret
under et, betragtes som én virksomhed (…). De fælles-registrerede virksomheder
hæfter også solidarisk for lønsumsafgift, jf. lønsumsafgiftslovens § 12.

EU-Domstolen har bekræftet, at konsekvensen af at indgå i en fællesre-gistrering
er, at personerne i fællesregistreringen "fusionerer" til én af-giftspligtig person, jf.
sag C-162/07 (Ampliscientifica), præmis 19 (…). De enkelte selskaber afgiver
deres selvstændige juridiske identitet som afgiftssubjekt til fordel for at blive en
del af fællesregistreringen, som ud-gør en særlig form for afgiftspligtig person.

3.4 Momslovens regler om fradragsret og efterfølgende regulering af
det foretagne fradrag

En afgiftspligtig person kan fradrage momsen af indkøb (købsmoms), som skal
bruges til personens momspligtige transaktioner (leverancer). Såfremt en
afgiftspligtig person udelukkende har momspligtige aktivi-teter, kan
virksomheden fratrække den fulde moms af sine indkøb, jf. momslovens § 37,
stk. 1 (…):

"Virksomheder registreret efter §§ 47, 49, 51 eller 51 a kan ved opgørel-sen af
afgiftstilsvaret som indgående afgift, jf. § 56, stk. 3, fradrage afgif-ten efter denne
lov for virksomhedens indkøb m.v. af varer og ydelser, der udelukkende anvendes
til brug for virksomhedens leverancer, som ikke er fritaget for afgift efter § 13,
herunder leverancer udført i udlan-det, jf. dog stk. 6."

Såfremt personen både har momspligtige og momsfritagne transaktio-ner, skal
fradragsretten opgøres ud fra forholdet mellem den moms-pligtige omsætning og
den samlede omsætning, jf. momslovens § 38, stk. 1, 1. pkt. (…):



/

44

"For varer og ydelser, som en virksomhed registreret efter §§ 47, 49, 51 eller 51 a
anvender både til fradragsberettigede formål efter § 37 og til andre formål i
virksomheden, kan der foretages fradrag for den del af afgiften, der
forholdsmæssigt svarer til omsætningen i den registre-ringspligtige del af
virksomheden." (Min understregning)

Momslovens udgangspunkt er således øjeblikkelig og fuldstændig fradragsret
("straks-fradrag") for momsen af alle indkøb. Momsloven in-deholder dog
værnsregler om pligt til at tilbagebetale ("regulere") mom-sen for aktiver, der har
en så høj værdi og lang brugstid, at de normalt afskrives over flere år
("investeringsgoder"). Det sikrer, at momsfradra-get tilbagebetales, i det omfang
aktivet efter købet overgår til en anven-delse, som ikke berettiger til samme
fradragsret, som blev opnået ved købet af aktivet, eksempelvis hvis aktivet går fra
kun at være anvendt til momspligtige transaktioner og til helt eller delvist at blive
anvendt til momsfritagne transaktioner.

Momslovens reguleringsforpligtelse fremgår af momslovens § 43, stk. 1 (…):

"For investeringsgoder skal der ske regulering af den fradragsberettige-de afgift,
hvis der sker ændringer i anvendelsen efter anskaffelsen af godet."

Reglerne om momsregulering baserer sig på EU's momsregler som de var fastsat i
artikel 20 i det tidligere sjette momsdirektiv (direktiv 77/388/EØF).
Bestemmelsens stk. 1 var sålydende (…):

"Det oprindeligt foretagne fradrag berigtiges efter nærmere bestemmel-
ser, som fastsættes af medlemsstaterne, især:

a) når fradraget er større eller mindre end det, som den afgiftspligtige
person var berettiget til at foretage;

b) når der efter angivelsens udfærdigelse er sket ændringer af de ele- 
menter, som er taget i betragtning ved fastsættelsen af fradragsbeløbet ,
navnlig i tilfælde af annullation af køb eller opnåelse af rabatter; der skal dog
ikke ske berigtigelse i tilfælde af helt eller delvis ubetalte transaktioner, i tilfælde
af behørigt påvist eller godtgjort ødelæggelse, tab eller tyveri, samt i tilfælde af
erlagte afgifter for gaver af ringe værdi og vareprøver, som omhandlet i artikel 5,
stk. 6 . Medlemsstaterne kan dog kræve berigtigelse i forbindelse med helt eller
delvis ubetalte transaktioner og i tilfælde af tyveri." (Mine understregninger)

Bestemmelsens stk. 2 angiver herefter, at reguleringen for investerings-goder skal
foretages over en periode på 5 år, og foretages i forhold til de ændringer i
fradragsretten, som har fundet sted:

"2. For så vidt angår investeringsgoder foretages en berigtigelse over en periode
på fem år, heri medregnet det år i hvilket de blev erhvervet el-ler fremstillet.
Hvert år omfatter denne berigtigelse kun en femtedel af
den afgift, der er pålagt disse goder. Berigtigelsen finder sted i forhold 
til de ændringer i fradragsretten, som har fundet sted i de følgende år



/

45

set i forhold til det år, hvor godet blev erhvervet eller fremstillet." (Mine
understregninger)

Ifølge bestemmelsens stk. 4 er det op til medlemsstaterne selv at define-re
begrebet "investeringsgoder" og dermed afgrænse, hvilke aktiver der skal
afskrives over en 5-årig periode. Uddrag af bestemmelsen er såly-dende:

"Med henblik på anvendelsen af bestemmelserne i stk. 2 og 3 kan med- 
lemsstaterne:
- definere begrebet investeringsgoder; […]" (Mine understregninger)

En række medlemsstater definerede i deres lovgivning også immateriel-le aktiver,
herunder software og rettigheder, som investeringsgoder, så-ledes at disse ikke
kunne "straks-afskrives", men skulle afskrives over en 5-årig periode, og EU-
Kommissionen besluttede at indsætte en ud-trykkelig bemyndigelse til
medlemsstaterne i momsdirektivet. EU-Kommissionens forslag af 16. marts 2005
(KOM(2005)89 endelig) førte til, at der med 2006-momsdirektivet (direktiv
2006/69/EF) blev føjet føl-gende stk. 4 til artikel 20 om investeringsgoder (…):

"Medlemsstaterne kan også anvende stk. 2 og 3 på ydelser med egen- 
skaber svarende til dem, der normalt tilskrives investeringsgoder ." (Min
understregning)

Med bestemmelsen blev det tydeliggjort for alle medlemsstaterne, at de kunne
lade reglerne om reguleringsforpligtelse på investeringsgoder gælde for ydelser –
og ikke kun varer – over en vis værdi, og som kan anvendes i længere tid i en
virksomhed, herunder immaterielle aktiver i form af it-systemer (software og it-
rettigheder).

Danmark gjorde imidlertid ikke brug af muligheden efter 2006-direkti-vet før i
2014, idet reguleringsforpligtelsen indtil da kun angik materiel-le
investeringsgoder som maskiner, inventar og andre driftsmidler. Momslovens
regler om momsreguleringsforpligtelse blev først udvidet ved lov nr. 554 af 2.
juni 2014, hvorved ydelser med samme egenskaber som materielle
investeringsgoder, herunder software og rettigheder, blev omfattet af reglerne om
reguleringsforpligtelse (…). Bestemmelsen er i dag sålydende, jf. momslovens §
43, stk. 2 (…):

"Som investeringsgode efter stk. 1 betragtes
1) maskiner, inventar og andre driftsmidler, hvis anskaffelsespris ekskl. afgiften
efter denne lov overstiger 100.000 kr., og som er undergivet værdiforringelse,
2) fast ejendom, herunder til- og ombygning,
3) reparation og vedligeholdelse af fast ejendom til et samlet beløb af mere end
100.000 kr. årligt og
4) ydelser, der har samme egenskaber som materielle investeringsgo-
der, herunder software og rettigheder , og hvis anskaffelses- eller frem-
stillingspris eksklusive afgiften efter denne lov overstiger 100.000 kr." (Min
understregning)



/

46

I bemærkningerne til lovforslaget om udvidelsen anføres om formål og baggrund
bl.a. (…):

"Lovforslaget indeholder desuden forslag til imødegåelse af konstateret misbrug
af momsreglerne på to områder.

For det første foreslås det, at ydelser med samme egenskaber som inve-
steringsgoder fremover anses for at være investeringsgoder. Sådanne ydelser er
f.eks. it-ydelser og rettigheder. Overgår et investeringsgode
inden for 5 år til andet brug end det oprindeligt tiltænkte, skal det op-rindeligt
tagne momsfradrag reguleres. Formålet med forslaget er at hindre, at
virksomheder med hovedsagelig momsfri aktivitet og derfor med ingen eller
meget lille fradragsret for købsmoms kan konstruere sig til fuld fradragsret ved
først at danne et datterselskab, som køber ydelsen (f.eks. en it-ydelse) og tager
fradragsret for købsmomsen samt i en kort tid udlejer ydelsen/systemet til
moderselskabet med moms på
udlejen for derefter at fællesregistrere sig med moderselskabet . Ved fæl-
lesregistreringen bliver udlejen momsfri som intern ydelse, og den ful-de
fradragsret bevares. Ved at gøre it-ydelsen til et investeringsgode vil
datterselskabets oprindelige fradragsret skulle reguleres på tidspunktet for
indgåelsen af fællesregistrering. " (Mine understregninger)

Som lovændringen viser, er det fradragsretten (transaktionen i form af det
foretagne indkøb), der korrigeres, når udgangspunktet om "straks-afskrivning"
ændres til en 5-årig "afskrivning" af det foretagne moms-fradrag.

Efter lovændringen er den afgiftsmæssige optimering, som begrundede
lovændringen, ikke længere en mulighed, og hvis loven havde været gældende i
2010, hvor GF Forsikring A/S og GF IT A/S etablerede fæl-lesregistreringen i
nærværende sag, ville momsfradragsbeløbet i rela-tion til it-systemet skulle være
tilbagebetalt (delvist) efter de nærmere regler herom i momslovens bestemmelser
om momsregulering. Lovæn-dringen har udtrykkeligt kun virkning for køb efter
lovens ikrafttræden den 1. juli 2014, og loven finder således ikke anvendelse i
denne sag.

3.5 EU-Domstolens misbrugslære

EU-Domstolen har i sin praksis udviklet et misbrugsbegreb, som har til formål at
sikre, at rettigheder efter EU-retten ikke påberåbes med hen-blik på at muliggøre
svig eller misbrug.

Det udgør i den forbindelse ikke misbrug, at en koncern vælger at etab-lere et
leasingselskab, som skal foretage indkøb og levere ydelser til an-dre selskaber i
koncernen, og der er en række eksempler herpå både i og uden for den finansielle
sektor. Det har EU-Domstolen udtrykkeligt slået fast i sag C-103/09 (Weald
Leasing) (…), hvor etablering af et lea-singselskab med det formål at sprede
betalingen af ikke-fradragsberetti-get moms ikke udgjorde misbrug, og dette er
Skatterådet enig i, jf. SKM2015.239.SR (…).



/

47

Det udgør således ikke et misbrug af momsreglerne, når der tillige er andre
begrundelser for en transaktion end blot at opnå afgiftsfordele, jf. sag C-255/02
(Halifax), præmis 75 (…):

"For det andet skal det tillige fremgå af en samlet række objektive om-
stændigheder, at hovedformålet med de omhandlede transaktioner er opnåelsen af
en afgiftsfordel. Således som generaladvokaten har præci-seret i forslagets punkt
89, mister forbuddet mod misbrug sin relevans, når der kan være tale om anden
begrundelse for de omhandlede transaktioner end blot at opnå en afgiftsfordel."
(Mine understregnin-ger)

Punkt 89 i generaladvokatens forslag til afgørelse har følgende ordlyd (…):

"Forbuddet mod misbrug mister, som fortolkningsprincip, sin relevans,
når der i stedet for det blotte ønske om at opnå afgiftsfordele , som kan
gøres gældende over for skattemyndighederne, kan være en anden be- 
grundelse for den udøvede økonomiske virksomhed . Hvis en retsfor-
skrift under sådanne omstændigheder på grundlag af et uskrevet gene-relt princip
fortolkes således, at den ikke tildeler den pågældende for-del, vil
afgiftsmyndighederne blive tildelt et alt for vidt skøn ved afgø-relsen af, hvilket
af formålene med en given transaktion der må anses for at være det
fremherskende. En sådan fortolkning ville føre til stor usikkerhed med hensyn til
de valg, som de erhvervsdrivende lovligt fo-retager, og virke hæmmende på
økonomisk virksomhed, som klart bør beskyttes, for så vidt som den – i det
mindste i et vist omfang – er be-grundet i almindelige forretningsformål." (Mine
understregninger)

EU-Domstolen har også nærmere udtalt sig om misbrug i sag C-277/09 (RBSD
Deutschland), hvor en koncern havde struktureret sig således, at koncernen helt
undgik at betale moms af visse transaktioner.

Det hedder i præmis 54-55 (…):
"54 Domstolen har således fastslået, at en erhvervsdrivendes valg mel-lem
fritagne og afgiftspligtige transaktioner kan begrundes ved en fler-hed af
elementer, herunder navnlig overvejelser af fiskal karakter angå-ende
momsordningens objektive art (jf. dom af 9.10.2001, sag C-108/99, Cantor
Fitzgerald International, Sml. I, s. 7257, præmis 33). Domstolen har i den
henseende præciseret, at når den afgiftspligtige person kan vælge mellem
forskellige transaktioner, har han ret til at vælge en så-
dan struktur for sin virksomhed, at hans afgiftstilsvar reduceres (jf.
dommen i sagen Halifax m.fl., præmis 73).

55 Det følger heraf, at det andet til det fjerde spørgsmål skal besvares med, at
princippet om forbud mod misbrug ikke er til hinder for retten til fradrag for
momsen i henhold til direktivets artikel 17, stk. 3, litra a), under omstændigheder
som de i hovedsagen foreliggende, hvor en virksomhed, der er etableret i en
medlemsstat, vælger at lade sit datter-
selskab, der er etableret i en anden medlemsstat, udføre transaktioner 
vedrørende leasing af goder til et tredje selskab, der er etableret i den første
medlemsstat, med det formål at undgå, at momsen forfalder for betalingerne for
disse transaktioner, der i den første medlemsstat klassi-



/

48

ficeres som tjenesteydelser ved udlejning udført i den anden medlems-stat og i
den anden medlemsstat klassificeres som levering af goder ud-ført i den første
medlemsstat." (Mine understregninger)

EU-Domstolens misbrugslære omfatter transaktioner, og EU-Domsto-len har
aldrig afsagt en dom, som er gået så vidt som at "tilsidesætte" en afgiftspligtig
person i form af en fællesregistrering. Der er da heller ikke behov for andet og
mere end skattemyndighedernes mulighed for (ret-tidigt) at tilsidesætte de
transaktioner, som afgiftspligtige personer gen-nemfører. Dertil kommer, at en
"tilsidesættelse" af en eksisterende af-giftspligtig person vil have vidtrækkende
og uoverskuelige følger, her-under vil det indebære, at skattemyndighederne skal
agere lovgiver for at kunne fastsætte de nærmere regler for "retableringen" efter
tilside-sættelsen af den afgiftspligtige person.

4 SAGSØGTES ANBRINGENDER TIL STØTTE FOR DEN PRIN- 
CIPALE PÅSTAND

Til støtte for den principale påstand om frifindelse gør de sagsøgte overordnet
gældende, at skattemyndighederne ikke har hjemmel til hverken i momsloven
eller i EU-Domstolens misbrugspraksis at "ophæ-ve" de sagsøgtes
fællesregistrering. Skattemyndighedernes konkrete be-hov for i denne sag at
udvide EU-Domstolens misbrugspraksis til at omfatte ikke blot transaktioner,
men selve eksistensen af en afgiftsplig-tig person (fællesregistreringen), skyldes
· dels at skattemyndighederne er kommet for sent med at anfægte
momsfradragsretten knyttet til sagens transaktioner,
· dels at den lovgivning, der indførte en momsregulering (tilbagebe-
taling) af (en forholdsmæssig del af) det oprindelige momsfradragsbe-løb for it-
systemer, først blev vedtaget 4 år efter, at de sagsøgte etablere-de
fællesregistreringen i nærværende sag.

Disse forhindringer har tvunget skattemyndighederne til at acceptere GF IT A/S'
momsfradragsret for it-systemet.

Og dermed kunne – og burde – sagen være afsluttet, men skattemyn-dighederne
har så forsøgt at opnå et økonomisk resultat svarende til fradragsbeløbet ved at
"ophæve" fællesregistreringen og kræve, at GF Forsikring A/S skal betale
salgsmoms til GF IT A/S indtil det omhandle-de fradragsbeløb (købsmomsen) er
udlignet. Først når fradragsbeløbet er udlignet, kan fællesregistrering ske igen
(…). Det retlige grundlag for ophævelsen af fællesregistreringen er ifølge
skattemyndighederne EU-Domstolens misbrugspraksis.

De sagsøgte gør gældende, at Domstolens misbrugspraksis hverken ge- 
nerelt eller konkret finder anvendelse i nærværende sag. Domstolens praksis
omfatter dels kun transaktioner, og dels foreligger der ikke mis-brug i sagen.

4.1 EU-Domstolens misbrugspraksis omfatter kun transaktioner og
ikke en fællesregistrering



/

49

Landsskatteretten har i de indbragte kendelser fastslået, at EU-Domsto-
lens misbrugspraksis alene kan anvendes på transaktioner, og at en fæl- 
lesregistrering ikke udgør en transaktion. Begge dele er utvivlsomt rigti-ge:

Momsens objekt (genstand) er transaktioner (momslovens kapitel 3). Det er
transaktioner, der udløser moms, enten i form af salgsmoms (sælger) eller
købsmoms (køber), og det er enten i relation til salgsmoms eller købsmoms, at en
afgiftspligtig person principielt kan udøve et misbrug. Hvis skattemyndighederne
har konstateret et misbrug af en rettighed i henhold til momslovgivningen, kan
skattemyndighederne tilsidesætte og korrigere den transaktion, der har givet
anledning til at konstatere misbruget, og konsekvensen af misbruget er således
enkel og overskue-lig.

Momsens subjekt (afgiftspligtige person) er enten én virksomhed (moms-lovens §
3, stk. 1) eller flere virksomheder, der er fællesregistreret, og som derfor udgør én
afgiftspligtig person (momslovens 3, stk. 3, jf. § 47, stk. 4).

EU-Domstolen har aldrig "tilsidesat" en afgiftspligtig person med den
begrundelse, at den afgiftspligtige person har udøvet misbrug. Hvis en
afgiftspligtig person udøver misbrug, vil det altid relatere sig til transaktioner,
som så kan tilsidesættes eller korrigeres. I nærværende sag er det imidlertid netop
en tilsidesættelse af den afgiftspligtige per-son, som skattemyndighederne
forsøger at opnå. Fællesregistreringen udgør en afgiftspligtig person, jf.
momslovens § 3, stk. 3, jf. § 47, stk. 4, og en "ophævelse" af de sagsøgtes
fællesregistrering med henvisning til misbrug indebærer dermed netop, at det er
en afgiftspligtig person, der "ophæves".

Forskellen på at tilsidesætte en transaktion og en afgiftspligtig person kommer
klart til udtryk i nærværende sag.

Hvis skattemyndighederne havde været af den opfattelse, at transaktio-nerne ikke
gav grundlag for momsfradragsret (med et standpunkt om enten at GF IT A/S
ikke på tidspunktet for anskaffelsen havde til hen-sigt at anvende itsystemet til
momspligtige transaktioner, eller at udø-velsen af fradragsretten udgjorde
"misbrug"), ville skattemyndigheder-ne principielt blot kunne have truffet
afgørelse om, at GF IT A/S skulle tilbagebetale momsfradragsbeløbet.

For en ordens skyld bemærkes, at de sagsøgte ikke mener, at der var grundlag for
en tilsidesættelse af fradraget.

Skattemyndighederne valgte da også en anden, hidtil ubetrådt vej, nemlig at anse
etableringen af fællesregistreringen for selve misbruget, og ikke blot at anse
fællesregistreringen som det, der (efter skattemyn-dighedernes opfattelse)
dokumenterede, at det tidligere foretagne momsfradrag havde været uberettiget.

Den vej, skattemyndighederne valgte, skulle imidlertid vise sig at være en
særdeles vanskelig og uoverskuelig vej for skattemyndighederne,



/

50

hvilket det efterfølgende sagsforløb helt frem til afslutningen af forbere-delsen
her ved landsretten tjener som illustration af. Skattemyndighe-dernes tankegang
har været, at når fællesregistreringen "ophæves", så skal GF Forsikring A/S betale
salgsmoms til GF IT A/S, og på et tids-punkt vil salgsmomsbeløbet så "udligne"
det momsfradragsbeløb, som GF IT A/S har modtaget med urette (ifølge
skattemyndighederne).

Der er flere fundamentale udfordringer med skattemyndighedernes tan-kegang,
herunder bl.a. følgende:

· Det er selskabet GF IT A/S, der har modtaget det momsfradragsbeløb, som
skattemyndighederne mener er opnået ved misbrug af momsreg-lerne, og som
derfor skal "udlignes" efterfølgende ved indbetaling af salgsmoms, men det er et
andet selskab, nemlig GF Forsikring A/S, som reelt betaler salgsmomsbeløbet, og
som dermed skal bære den økono-miske byrde ved at "udligne" det uberettiget
opnåede momsfradragsbe-løb i GF IT A/S. Sidstnævnte opnår isoleret set en
fordel ved ophævel-sen af fællesregistreringen, da selskabet dermed får fuld
fradragsret igen, hvorimod GF Forsikring A/S reelt via salgsmoms bliver
afkrævet det momsfradragsbeløb, som GF IT A/S har fået udbetalt.

· Skattemyndighedernes fortolkning vil i praksis nødvendiggøre, at de sagsøgte i
fællesskab skal føre en ikke nærmere defineret "momskonto", hvor den negative
saldo i form af den "momsfordel", som GF IT A/S har opnået, skal føres, indtil
saldoen er "elimineret" ved GF Forsikring A/S' løbende betaling af salgsmoms.

· Efter hvilke principper skal "momskontoen" nedbringes? Er det det ful-de
momsbeløb, som GF Forsikring A/S betaler til GF IT A/S? Skal der tages højde
for momsfradragsret hos GF Forsikring A/S? Skal GF For-sikring A/S godskrives
det momsfradragsbeløb som selskabet ville have haft, hvis ikke der var sket en
fællesregistrering? Skal der ske regule-ring for det momsfradragsbeløb, som GF
Forsikring A/S har på tids-punktet for betalingen af salgsmomsen, da dette beløb
i så fald principi-elt ikke fuldt ud medgår til at nedbringe "momskontoen"?

· Skal der tages højde for andre afgiftsmæssige konsekvenser for GF IT A/S eller
GF Forsikring A/S, f.eks. en reduktion af lønsumsafgiften som følge af
ophævelsen af fællesregistreringen, eller en manglende energi-afgiftsgodtgørelse,
som ville have været udløst, hvis ikke der var sket fællesregistrering?

· Hvad er konsekvensen, hvis GF Forsikring A/S vælger at ophøre med at købe it-
ydelser fra GF IT A/S, inden "momskontoen" er 0, eksempelvis fordi it-systemet
ikke længere er aktuelt at bruge for GF Forsikring A/S?

· Hvilken effekt har GF IT A/S' salg af it-ydelser til andre, herunder "klubberne"?
Nedbringer det momskontoen?

· Har de sagsøgte krav på at få tilbagebetalt momsbeløb, som GF Forsik-ring A/S
har betalt til GF IT A/S efter at "momskontoens" saldo er udlig-net? Bliver
fællesregistreringen automatisk "genoplivet", når "moms-kontoen" er i 0, således
at SKATs afgørelse er en suspension af fællesre-gistreringen indtil udligningen?

Skatteministeriet har ikke forholdt sig til disse udfordringer, der opstår, når et
"tab" på købsmoms-siden kræves udlignet med "indtægter" fra salgsmoms-siden,
uanset at de sagsøgte har redegjort for disse under skriftvekslingen.



/

51

Hvor det er entydigt og enkelt at tilsidesætte en transaktion, som myndig-
hederne måtte anse for at udgøre misbrug af momslovgivningen, og at retablere
det, der skal gælde, når transaktionen er tilsidesat, er det mod-satte helt åbenbart
tilfældet, hvis en afgiftspligtig person (som en fælles-registrering) skulle
"tilsidesættes" med henvisning til misbrug, således at der skal ske en retablering.
Det er uklart og uoverskueligt, hvad der gælder i denne situation.

Skattemyndighedernes vanskelighed ved at overskue konsekvenserne af
ophævelsen af fællesregistreringen kom til udtryk i en afgørelse, som ikke er til
prøvelse i denne sag, men hvor skattemyndighederne nægte-de de sagsøgte
fællesregistrering med virkning fra 2015. Begrundelsen for dette var, at
momsfordelen ifølge skattemyndighederne skulle elimi-neres fuldt ud ved
indbetaling af salgsmoms, inden fællesregistrering
kunne tillades igen, og at dette var gældende principielt uanset hvor 
mange år dette ville tage.

En grundlæggende udfordring med standpunktet er imidlertid, at de sagsøgte
bliver stillet ringere, end hvis reglerne om momsregulering af investeringsgoder i
momslovens §§ 43 og 44 havde været gældende for it-systemet. Havde reglerne
været gældende på daværende tidspunkt, og ikke først fra 2014, kan man
forestille sig 2 scenarier:

Enten ville GF Forsikring A/S og GF IT A/S have gennemført fællesregi-
streringen alligevel og i så fald betalt en væsentlig andel af moms-fradragsbeløbet
tilbage til SKAT på tidspunktet for fællesregistreringen. Eller – mere sandsynligt
– selskaberne ville have udskudt fællesregistre-ringen til 5 regnskabsår
(medregnet anskaffelsesåret) efter, at it-syste-met var blevet anskaffet. På dette
tidspunkt ville fællesregistreringen kunne ske, uden tilbagebetaling af nogen del
af momsfradragsbeløbet, og dette gælder, uanset at it-systemet fortsat var i
anvendelse, og uanset at salgsmomsen ikke udlignede købsmomsen, som GF IT
A/S havde op-nået fradrag for ved købet af it-systemet.

Efter momslovgivningens reguleringsregler ("afskrivningsregler") kan en
virksomhed således lade sig fællesregistrere med et andet selskab – og dermed
opnå en momsfordel – i det femte regnskabsår efter anskaf-felsen (hvor
anskaffelsesåret regnes med i de 5 år) af investeringsgodet, uden at der skal ske
en regulering (tilbagebetaling) af momsen af godet. EU-lovgiver gør det
ikke muligt for den nationale lovgiver at lade "af-skrivningsperioden" løbe, indtil
det tidspunkt, hvor momsfradraget måtte være "udlignet" med salgsmoms ved
brug af aktivet.

De "afskrivningsregler", som skattemyndighederne selv fastsatte og for-mulerede
for GF IT A/S' it-system i den nævnte afgørelse, indebar imid-lertid, at de
sagsøgte var ringere stillet, end hvis de afskrivningsregler, der først blev vedtaget
efterfølgende, blev fulgt, idet der efter skatte-myndighedernes opfattelse ikke var
en slutdato efter 5 år. Ifølge skatte-myndighederne kunne fællesregistreringen
først finde sted, når moms-fradraget måtte være "udlignet" med salgsmoms fra
udlejning af it-sy-stemet, uanset at dette (eventuelt) lå efter udløbet af den 5-årige
regule-



/

52

ringsperiode. Dette resultat er klart i strid med EU-momsdirektiverne, som kun
muliggør bestemte afskrivningsperioder.

De sagsøgte indbragte afgørelsen for Landsskatteretten, hvor SKAT Ju-ra afgav
en høringsudtalelse som fastslog, at de sagsøgte havde krav på at blive
fællesregistreret efter 5 år "efter fast praksis" (…). Da Landsskat-teretten på
tidspunktet for afsigelsen af kendelsen allerede havde givet de sagsøgt medhold i
nærværende sag om, at ophævelsen af fællesregi-strering var uberettiget, gav
Landsskatteretten de sagsøgte medhold.

I nærværende sag har Skatteministeriet imidlertid i skriftvekselingen for
landsretten først afvist eksistensen af den faste praksis, som SKAT Jura havde
beskrevet i høringssvaret til Landsskatteretten. Ifølge Skatte-ministeriet var
konsekvensen af ophævelsen således, at GF Forsikring A/S først kunne
fællesregistreres med GF IT A/S, når den oprindelige "momsfordel" var udlignet,
uanset at dette var flere år efter 5 års-perio-den i momslovgivningen.

Først i det sidste processkrift af 8. december 2020 og ved ministeriets ef-
terfølgende skriftveksling ved ændring af påstande ved meddelelser af 11. og 15.
december 2020 inden skriftvekslingens afslutning anerkendte ministeriet, at GF
IT A/S og GF Forsikring A/S ifølge fast administrativ praksis kunne
fællesregistreres, inden "momsfordelen" var udlignet. For en ordens skyld
bemærkes, at denne praksis ikke går på, om der kan ske fællesregistrering – det
kan der altid, hvis betingelserne er op-fyldt – men alene om det kan ske, uden at
det udløser en momsregule-ringsforpligtelse (pligt til tilbagebetaling af en andel
af købsmomsen) for indkøbte investeringsgoder.

Udfordringerne for Skatteministeriet med at klarlægge, hvad konse-kvensen af
ophævelsen af fællesregistreringen er, stopper imidlertid ik-ke med dette. Ifølge
skattemyndighederne er det nemlig 5 år fra fælles-registreringens ophævelse, at
der atter kan ske fællesregistrering af de sagsøgte, men ifølge fast administrativ
praksis er det i det 5. år fra an-skaffelsen (anskaffelsesåret medregnet), at der kan
ske en fællesregistre-ring, uden at dette udløser en reguleringsforpligtelse, og det
betyder i nærværende sag, hvor it-systemet blev anskaffet i 2009, at der kan ske
en fællesregistrering med virkning senest fra 1. januar 2014, uden at det udløser
en reguleringsforpligtelse.

Dette har ministeriet imidlertid afvist til og med det sidste processkrift, som er
afgivet til landsretten (…). Ifølge ministeriet kan der tidligst ske fornyet
fællesregistrering 5 år efter ophævelsen af fællesregistreringen.

Skatteministeriet har dog efter skriftvekslingens afslutning erklæret sig enig i, at
de sagsøgte efter den nævnte praksis kan lade sig fællesregi-strere 5 år efter
opstart af den momspligtige udlejning, dvs. i 4. kvartal 2014.

Ministeriet har samtidig oplyst, at baggrunden for den faste praksis er, at
ministeriet efter 5 års betaling af salgsmoms ikke anser det "uafskrev-ne"
momsfradragsbeløb for at være så stort, at det udgør et "misbrug".



/

53

Til dette bemærkes blot, at lovgiver har fastsat en helt præcis regel for, hvornår et
aktiv kan sælges eller omfattes af en fællesregistrering, uden at det udløser en
momsreguleringspligt, og det er det 5. regnskabsår ef-ter anskaffelsen eller
ibrugtagningen (anskaffelses- eller ibrugtagnings-året medregnet) af de aktiver -
og kun de aktiver - som er defineret som "investeringsgoder" i momsloven. I
dette lys er det vanskeligt at følge Skatteministeriet, når de hævder en anden
"afskrivningsperiode" (regu-leringsperiode) end fastsat i lovgivningen, og når de
overhovedet kræ-ver regulering i forhold til it-systemet, som ikke på daværende
tids-punkt var defineret som et investeringsgode.

Det er Skatteministeriets opfattelse, at fællesregistrering kræver en ny,
udtrykkelig anmodning herom.

De sagsøgte gør heroverfor gældende, at der ikke kan opstilles et så-dant krav. De
sagsøgte har påklaget SKATs afgørelser, og de har under hele sagen fastholdt, at
de havde krav på at være fællesregistreret fra 1. januar 2010 og frem, og hvis de
ikke havde krav på dette i hele perio-den, har de som det mindre i det mere i hvert
fald krav på igen at være fællesregistreret fra den 1. januar 2014 henholdsvis den
1. januar 2017.

Situationen kan sammenlignes med SKM2013.587.LSR (…), hvor Lands-
skatteretten pålagde SKAT at genoptage en skatteyders selvangivelse. Borgeren
havde ikke selvangivet et fradrag, da han ville afvente Lands-skatterettens
afgørelse vedrørende samme fradrag for tidligere år. Efter Landsskatteretten
havde truffet afgørelse, bad borgeren om genoptagel-se, men SKAT afslog
genoptagelse med henvisning til, at der var tale om et glemt fradrag.
Landsskatteretten pålagde SKAT at genoptage sa-gen, da fradraget ikke var
selvangivet på grund af, at borgeren afvente-de Landsskatterettens afgørelse.
Endvidere kan sagen sammenlignes med SKM2015.241.BR (…), som
omhandlede en bank, der fik medhold i, at det ikke var nødvendigt at anmode om
genoptagelse efter nogle styresignaler, så længe parterne stredes om, hvorvidt det
var bankens eller SKATs metode, der skulle anvendes ved opgørelse af
lønsumsaf-giftstilsvaret.

I nærværende sag har de sagsøgte siden sagens start fastholdt anmod-ningen om
at opretholde fællesregistreringen, og det er åbenbart, at de sagsøgte stedse har
ønsket at fastholde fællesregistreringen i så stor en del af perioden som muligt,
hvis de sagsøgte ikke kan opretholde fæl-lesregistreringen i hele perioden. Et
krav om, at de sagsøgte skulle have anmodet om fællesregistrering på ny, vil
alene kunne anses for et usag-ligt forsøg på "benspænd" fra myndighedernes side.

Hvis der kunne være stillet et krav om en ny anmodning, skulle skatte-
myndighederne i øvrigt have vejledt de sagsøgte herom, og når myn-dighederne
ikke har gjort dette, kan det alene komme myndighederne til skade.

Det forhold, at de sagsøgte for en ordens skyld i 2015 har anmodet om på ny at
blive fællesregistreret, kan selvfølgelig ikke bruges som und-skyldning for først
at lade fællesregistreringen træde i kraft igen den 1. april 2015.



/

54

Ovenstående illustrerer tydeligt, hvilke uoverskuelige konsekvenser en ophævelse
af en fællesregistrering har blot med hensyn til det spørgs-mål, som er omtvistet i
nærværende sag, og det er med til at gøre det klart, at Skatteministeriets
anvendelse af EU-Domstolens misbrugsprak-sis er uholdbar og må afvises af
landsretten.

En gennemgang af EU-Domstolens misbrugsdomme vedrørende moms bekræfter,
at det alene er transaktioner, der kan tilsidesættes. De sagsøgte gør gældende, at
hvis landsretten måtte være af den opfattelse, at der bør kunne ske tilsidesættelse
af en fællesregistrering ud fra en be-tragtning om misbrug, så vil det være mest
rigtigt af landsretten at gen-optage forberedelsen med henblik på forelæggelse af
spørgsmål for EU-Domstolen herom. Dette støttes også af Landsskatterettens
præmisser i nærværende sag (…):

"[…] hvorvidt EU-Domstolens praksis vedrørende misbrug på området finder
anvendelse på andet end transaktioner, må anses for uafklaret."

Som nævnt er det de sagsøgtes opfattelse, at det vil indebære en klar og uholdbar
udvidelse af EU-Domstolens misbrugspraksis, hvis en fælles-registrering
tilsidesættes med henvisning til denne.

4.2 GF IT A/S og GF Forsikring A/S har ikke misbrugt momsreglerne

Udskillelse af it-driften i et datterselskab er en almindelig forekommen-de
beslutning i en finansiel koncern, og udskillelsen vil ofte være drevet af både
fiskale og kommercielle hensyn. Praksis fra EU-Domstolen og Skatterådet
bekræfter, at en sådan udskillelse – selv om der opnås en momsfordel – ikke
udgør misbrug.

Når en disposition generelt kan være båret af kommercielle hensyn, er det ikke
afgørende, om disse kommercielle hensyn har været afgørende for den konkrete
transaktion. Hvis dette var tilfældet, ville to konkurre-rende virksomheder kunne
blive stillet forskelligt efter momsreglerne, blot fordi den ene havde gjort sig
kommercielle overvejelser, som den anden eventuelt først på et senere tidspunkt
blev opmærksom på. I nærværende sag var etableringen af GF IT A/S imidlertid
forretnings-mæssigt begrundet, da en struktur med et datterselskab som ejer af it-
systemet åbnede for, at andre selskaber i eller uden for koncernen på en praktisk
og enkel måde kunne blive medejere af eller lejere af it-syste-met, som det netop
også havde været tilfældet med det system, som blev afløst af it-systemet.

Det er derfor ikke rigtigt, når sagsøgeren gør gældende, at etableringen af GF IT
A/S udelukkende er foretaget for at opnå en afgiftsbesparelse (…), ligesom det
ikke er rigtigt, at der er tale om et kunstigt arrange-ment (…). Etableringen af GF
IT A/S udgør dermed ikke et misbrug af momsreglerne.

Etableringen af fællesregistreringen kan heller ikke udgøre misbrug. En af
grundbetingelserne for at konstatere misbrug er, at resultatet skal være i strid med
formålet med de bestemmelser, som hævdes misbrugt,



/

55

men selskaberne opfylder ubestridt momslovens betingelser for at ind-gå i en
fællesregistrering, og de retsvirkninger, der følger direkte og til-sigtet af reglerne
om fællesregistrering, kan i sagens natur ikke udgøre et misbrug af disse.

En fællesregistrering var på daværende tidspunkt desuden det kom-mercielt
rigtige at gøre for selskaberne. Danmark havde ikke valgt at udstrække
momsreguleringsreglerne til immaterielle aktiver såsom it-systemer, og af samme
grund var rådgivningen fra selskabets revisor, EY, at de sagsøgte kunne
gennemføre fællesregistreringen, uden at det-te indebar en pligt til at regulere
(tilbagebetale) fradragsbeløbet for it-systemet.

Når lovgiver i Danmark – uanset EU's momsdirektiver – valgte ikke at gøre
momsreguleringsreglerne anvendelige på it-systemer, så har de sagsøgte været
berettiget til at lægge til grund, at en fællesregistrering ikke ville udløse en
reguleringsforpligtelse, endsige blive anset for at udgøre et misbrug af
momsreglerne. Med andre ord: Lovgiver har haft muligheden for – og har endda
været opfordret af 2006-momsdirektivet til – at definere it-systemer som
investeringsgoder og dermed fastsætte, at der for disse gælder en 5-årig
"afskrivningsperiode", og når lovgiver endnu ikke havde gjort dette i 2010, hvor
fællesregistreringen fandt sted, så er det helt ved siden af, når
skattemyndighederne i 2013 kalder det "misbrug", at de sagsøgte havde indrettet
sig på en optimal måde i forhold til, at der i 2010 var "straks-afskrivning" af
momsfradragsbeløb anvendt til anskaffelse af it-systemer.

Det er ikke et "kunstigt arrangement", der indebærer, at GF IT A/S opnår – og
kan beholde – momsfradragsbeløbet i relation til it-systemet, men ganske enkelt
at den danske lovgiver ikke – uanset 2006-direktivet – har justeret den allerede
gældende værnsregel i momslovgivningen, således at it-systemet skulle
"afskrives" over en 5-årig periode.

Med lovændringen i 2014, som gjorde visse immaterielle aktiver, herun-der it-
systemer, til investeringsgoder, indebærer en fællesregistrering nu også for it-
systemer, at der skal ske en regulering (tilbagebetaling) af fradragsretten efter
momslovens §§ 43-44, dvs. at der for disse aktiver nu gælder en 5-årig
"afskrivningsperiode".

5 SAGSØGTES ANBRINGENDER TIL STØTTE FOR DEN SUBSI-
DIÆRE PÅSTAND

5.1 Ophævelse af fællesregistreringen kan ikke ske med tilbagevir-
kende kraft

Hvis landsretten måtte nå frem til, at fællesregistreringen kan ophæves, gøres det
gældende, at dette ikke kan ske med tilbagevirkende kraft. Fællesregistreringen
kan dermed tidligst ophæves med virkning fra 8. februar 2013.

Fællesregistreringen er sket på et korrekt grundlag, og betingelserne for
fællesregistrering var opfyldt på tidspunktet for fællesregistreringen, li-gesom
betingelserne har været opfyldt lige siden fællesregistreringen.



/

56

Der er således intet grundlag for med tilbagevirkende kraft at ophæve tilladelsen
til fællesregistrering.

5.2 Fællesregistreringen kan ske uden momsmæssige konsekvenser efter 5 år

Hvis landsretten måtte nå frem til, at fællesregistreringen kan tilside-sættes med
virkning fra etableringstidspunktet den 1. januar 2010 eller fra
afgørelsestidspunktet den 8. februar 2013, gøres det gældende, at
fællesregistreringen kan ske uden momsmæssige konsekvenser 5 år ef-ter
anskaffelsesåret (anskaffelsesåret medregnet).

Skatterådet har i et bindende svar vedrørende busleasing bekræftet, at såfremt en
afgiftspligtig person ændrer anvendelsen af et investerings-gode (busser) efter
reguleringsperiodens udløb, skal den afgiftspligtige person ikke foretage en
regulering, uanset at godets værdi og levetid rækker ud over de 5 år. Hvis den
afgiftspligtige indgår i en fællesregi-strering efter 5 år, og fællesregistreringen
indebærer, at investeringsgo-dets anvendelse ændres, skal der således i denne
situation ikke ske en momsregulering, jf. SKM2015.239.SR (…).

I nærværende sag blev it-systemet anskaffet og ibrugtaget i 2009 (an-
skaffelsesåret), og 5 år efter anskaffelsesåret (anskaffelsesåret medreg-net) er
således 2013, hvorfor fællesregistrering kan ske uden moms-mæssige
konsekvenser med virkning fra 1. januar 2014, hvis tilsidesæt-telsen sker med
tilbagevirkende kraft, og fra 1. januar 2017, hvis tilside-sættelsen ikke sker med
tilbagevirkende kraft (2009 og 2013-16 udgør så 5 år).

5.3 Skattemyndighederne kan alene suspendere fællesregistreringen

Hvis landsretten måtte nå frem til, at fællesregistreringen kan tilside-sættes med
virkning fra etableringstidspunktet den 1. januar 2010 eller fra
afgørelsestidspunktet den 8. februar 2013, gør de sagsøgte gælden-de, at
tilsidesættelsen alene kan anses for at udgøre en suspension af
fællesregistreringen. Fællesregistreringen genindtræder dermed auto-matisk efter
den periode, hvor der efter fast praksis kan ske fællesregi-strering, uden at det
udløser en momsreguleringsforpligtelse i relation til investeringsgoder, dvs. i det
5. regnskabsår efter ibrugtagningen (hvor ibrugtagningsåret medregnes), således
at de sagsøgte automatisk er fællesregistreret enten med virkning fra den 1. januar
2014, hvis tilsi-desættelsen sker med tilbagevirkende kraft, eller med virkning fra
1. ja-nuar 2017.

De sagsøgte har på tidspunktet for anmodningen om fællesregistrering i 2009 og
frem til i dag opfyldt momslovens betingelser for fællesregi-strering, og de har
dermed et retskrav på en fællesregistrering. Hvis skattemyndighedernes
synspunkt om misbrug måtte blive fulgt, kan det derfor alene indebære, at
fællesregistreringen er suspenderet så længe der foreligger et misbrug.



/

57

Dertil kommer, at de sagsøgte påklagede skattemyndighedernes ophæ-velse af
fællesregistreringen, således at det er åbenbart for skattemyn-dighederne, at de
sagsøgte vedvarende har ønsket en fællesregistrering.

Også ud fra et proportionalitetsprincip kan skattemyndighedernes af-gørelser i
nærværende sag alene udgøre en suspension af fællesregistre-ringen. Den
oprindelige anmodning om fællesregistrering, som sagsøg-te fremsendte den 26.
november 2009 (…), og sagsøgtes påklage af Skat-testyrelsens afgørelser i
nærværende sag, skal anses som udtryk for de sagsøgtes anmodning om en
fællesregistrering, så snart det kan lade sig gøre, og det EU-retlige
proportionalitetsprincip finder også anvendelse på den retablering, som
skattemyndighederne foretager i henhold til EU-Domstolens misbrugspraksis.
Det er i strid med dette princip, hvis de sagsøgte atter skal anmode om at få
tilladelse til en fællesregistre-ring, som reelt alene er suspenderet, indtil der ikke
længere er en "mis-brugssituation", dvs. indtil salgsmomsen har udlignet
købsmomsen i re-lation til it-systemet.

6 SÆRSKILTE BEMÆRKNINGER TIL SAGSØGERENS AN-
BRINGENDER

6.1 EU-Domstolens misbrugspraksis

Sagsøgeren baserer sin sag på EU-Domstolens misbrugspraksis, men denne
praksis vedrører – som allerede redegjort for – tilsidesættelse af transaktioner, og
ikke af en afgiftspligtig person som en fællesregistre-ring.

Ifølge sagsøgeren skal EU-Domstolens anvendelse af udtrykket "transaktioner"
forstås i betydningen "dispositioner." Der er intet grund-lag for denne udvidelse
af EU-Domstolens misbrugspraksis. "Disposi-tioner" er et af sagsøgeren til
lejligheden opfundet udtryk, der ingen forankring har i momsretten. Der er ingen
af sprogversionerne af momsdirektivet eller af de domme, som sagsøgeren har
påberåbt sig, som anvender udtrykket "dispositioner".

Derimod anvendes "transaktioner" eller synonymer hermed helt konse-kvent.

Selv hvis "transaktioner" kunne udvides til "dispositioner", ville dispo-sitioner
ikke kunne forstås således, at det kan føre til en tilsidesættelse eller korrektion af
selve den afgiftspligtige person i form af en fællesre-gistrering.

EU-Domstolens praksis er velbegrundet, da det for transaktioner er en-kelt og
entydigt at fastlægge, hvad der skal tilsidesættes og konsekven-sen af
tilsidesættelsen. Den fortolkning, som sagsøgeren anlægger af
misbrugsprincippet, vil derimod udvide princippet på en måde, som har
betydelige og uoverskuelige konsekvenser – som det ses i denne sag – og som
EU-Domstolen aldrig vil godkende. En tilsidesættelse af et sel-skabs fradragsret
for købsmoms er enkel og entydig, og det kan fast-lægges præcist og en gang for
alle, hvordan moms skal tilbagebetales.



/

58

Af samme grund giver det ikke mening at gøre gældende, at "det sam-lede
arrangement" udgør misbruget, og at skattemyndighederne heref-ter kan vælge at
ophæve fællesregistreringen.

Det er også forkert, når skattemyndighederne "skyder skylden" på et "samlet
arrangement ".

Skattemyndighedernes vidtløftiggørelse af sagen på denne måde må være et
forsøg på at tage fokus fra det, der er myndighedernes grund-læggende
udfordring, nemlig at lovgiver først indførte en regel om "ak-tivering og
afskrivning" af it-systemer efter sagsperioden, og at det er denne - og kun denne -
hjemmelsmangel - som myndighederne har be-hov for at "reparere" ved at kalde
det "misbrug". Hvis lovgiver havde ønsket, at der ikke skulle være straksfradrag
for it-systemer, men at fradraget skulle "afskrives" over (en større del af) it-
systemets brugstid, kunne lovgiver have indsat en regel om dette, og dermed ville
der ikke have været en sag. Der gælder klare regler for aktivering og afskrivning
af aktiver i momsloven, og området er derfor et lovgivningsanliggende, som
skattemyndighederne ikke kan reparere på, jf. Retten i Lyngbys dom afsagt den 7.
januar 2021 (…) og Skatteministeriets bemærkninger herom i
påstandsdokumentet i samme sag (…).

6.2 Fællesregistrering

Skatteministeriet har gjort gældende, at de sagsøgte ikke havde et rets-krav på at
blive fællesregistreret.

Dette bestrides.

Der er hverken i momsloven eller andre retsforskrifter knyttet yderlige-re
betingelser til at etablere en fællesregistrering, end hvad der direkte fremgår af
lovens ordlyd, og når disse betingelser er opfyldt, har de sagsøgte et retskrav på at
være fællesregistreret. Erhvervsstyrelsen kun-ne derfor heller ikke afvise
selskabernes anmodning om fællesregistre-ring, når betingelserne herfor objektivt
set var opfyldt, og styrelsen kunne selvsagt heller ikke tilbagekalde en tilladelse,
så længe betingel-serne for registreringen var opfyldt.

Det forhold, at der ifølge momslovens § 47, stk. 4, "kan" gives tilladelse til
fællesregistrering, er ikke ensbetydende med, at myndighederne og-så "kan lade
være", således som dette også blev fastslået i "affaldsgebyr-sagen" (…), hvor
Københavns Kommune havde meddelt afslag på en ansøgning om gebyrfritagelse
under henvisning til, at kommunen i hen-hold til den relevante bestemmelse
"kan" fritage og derfor ikke var for-pligtet dertil. Det var efter kommunens
opfattelse helt op til kommunen at bestemme, om man ville anvende
bestemmelsen eller ikke, men dette var Højesterets flertal ikke enig i. Når lovens
betingelser er opfyldt, be-tyder "kan" skal.

Skattemyndighedernes ophævelse af fællesregistreringen - og nægtelse af en
fornyet fællesregistrering, før momsfradragsbeløbet er udlignet - er vanskelig at
forklare i en situation, hvor de sagsøgte ubestrideligt stedse opfylder
betingelserne for fællesregistrering. Afgørelsen får den



/

59

barokke konsekvens, at et udligningsbeløb, der svarer til moms-fradragsbeløbet,
reelt kommer til at udgøre "løsepenge", som de sagsøg-te skal betale for igen at
kunne etablere en fællesregistrering, uanset at de stedse har krav på at være
fællesregistreret efter lovgivningen.

7 AFSLUTTENDE BEMÆRKNINGER 

Der er ingen tvivl om, at GF IT A/S og GF Forsikring A/S indrettede sig
momsmæssigt optimalt i relation til købet af it-systemet.

Selskaberne kunne have valgt en momsmæssigt mindre fordelagtig må-de at
indrette sig på, men det gjorde de ikke, og det var de heller ikke forpligtet til, som
det udtrykkeligt er fastslået af EU-Domstolen.

Indtil den dag, hvor den danske lovgiver besluttede sig for, at købs-
momsen af it-systemer ikke længere kunne straks-fradrages, åbnede ad-
gangen til straks-fradrag for, at en finansiel institution kunne opnå en betydelig
momsmæssig besparelse, således som det skete i nærværende sag.

Reglerne om "momsregulering" er de værnsregler, som lovgiver har valgt at
indføre for at sikre, at momsen af et aktiv tilbagebetales, hvis aktivet inden for en
nærmere fastsat årrække bruges helt eller delvist til momsfrie transaktioner.
Centralt i disse værnsregler, der har været en del af momslovgivningen siden den
første momslov i 1967, er definitio-nen af, hvilke aktiver der er omfattet af
reglerne, og dermed ikke kan straks-fradrages.

Lovgiver havde i sagsperioden ikke defineret it-systemer som sådanne aktiver.

Skatteministeriet er tydeligvis af den opfattelse, at lovgiver burde have vedtaget
sådanne regler, og Skatteministeriets standpunkt i nærværen-de sag indebærer da
også reelt, at de sagsøgte stilles som om regule-ringsregierne havde været
gældende for it-systemer i sagsperioden. Men det var de ikke, og der er ingen
hjemmel for Skatteministeriets standpunkt i hverken lovgivningen eller EU-
Domstolens praksis.

Ifølge Skatteministeriet gør de sagsøgte sig skyldig i et "misbrug" af
momslovgivningens bestemmelser, men de sagsøgte misbruger ikke
lovgivningen, de indretter sig blot på en optimal måde, og det er det, der
forventes af en kommerciel virksomhed.

Af en myndighed forventes det, at den holder sig inden for loven, når den træffer
afgørelser, uanset at resultatet efter loven ikke er, som myn-digheden kunne
ønske sig.”

Supplerende retsgrundlag
Udover det retsgrundlag, der fremgår af citerede afgørelser og parternes pro-cesindlæg
skal yderligere fremhæves:



/

60

I dommen i de forenede sager C-131/13, C-163/13 og C-164/13, Italmoda, udtalte EU-
Domstolen følgende om anvendelsen af domstolens praksis vedrørende misbrug på
momsområdet i medlemsstaterne:

”57 For så vidt som forhold, der har karakter af misbrug eller svig, ikke kan
danne grundlag for en ret i henhold til EU’s retsorden, indebærer nægtelsen af en
fordel i henhold til – i det foreliggende tilfælde – sjette direktiv ikke, at den
berørte borger pålægges en forpligtelse i medfør af dette direktiv, men den er blot
en konsekvens af konstateringen af, at de objektive betingelser for, at den
tilstræbte fordel kan opnås, som er fastsat i det nævnte direktiv for så vidt angår
denne ret, faktisk ikke er opfyldt (…)

58 I en sådan situation er der derfor snarere tale om, at det ikke er mu-ligt for den
afgiftspligtige person at gøre en ret gældende, som er fastsat i sjette direktiv, når
de objektive kriterier for indrømmelse af denne ret ikke er opfyldt, enten på grund
af svig, som en transaktion, som den af-giftspligtige person selv har foretaget, er
behæftet med, eller på grund af, at en transaktionskæde, hvori den pågældende
har deltaget, i sin helhed har karakter af svig, som anført i denne doms præmis
50.

59 I en sådan situation kan der imidlertid ikke kræves en udtrykkelig
bemyndigelse, for at de nationale myndigheder og domstole kan nægte
indrømmelse af en fordel i henhold til det fælles momssystem, idet den-ne
konsekvens skal anses for at være uløseligt forbundet med dette sy-stem.

60 I modsætning til, hvad Italmoda har anført, kan en afgiftspligtig per-son, som
udelukkende har skabt betingelserne for at opnå en rettighed gennem medvirken
til svigagtige transaktioner, endvidere klart ikke på-beråbe sig principperne om
beskyttelse af den berettigede forventning eller retssikkerhedsprincippet for at
anfægte, at vedkommende nægtes den omhandlede rettighed (…)

61 Eftersom nægtelsen af en ret, der følger af det fælles momssystem, i tilfælde,
hvor den afgiftspligtige person medvirker til svig, blot er en konsekvens af, at
betingelserne herfor i henhold til de relevante bestem-melser i sjette direktiv ikke
er opfyldt, har denne nægtelse, som anført af generaladvokaten i punkt 60 i
forslaget til afgørelse, ikke karakter af en straf eller en sanktion som omhandlet i
artikel 7 i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og
grundlæggende frihedsrettigheder, undertegnet i Rom den 4. november 1950,
eller i arti-kel 49 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder
(…).

62 På ovenstående baggrund skal det første spørgsmål besvares med, at sjette
direktiv skal fortolkes således, at det påhviler de nationale myn-digheder og
domstole at nægte en afgiftspligtig person ret til fradrag el-ler fritagelse for moms
eller tilbagebetaling heraf i forbindelse med en levering inden for Fællesskabet,
også selv om der ikke findes bestem-melser i national ret, som foreskriver, at
sådanne rettigheder skal næg-tes, hvis det på grundlag af objektive forhold
fastslås, at denne afgifts-



/

61

pligtige person vidste eller burde have vidst, at vedkommende ved den
transaktion, der påberåbes som grundlag for den omhandlede rettig-hed,
medvirkede til momssvig begået inden for rammerne af en leveringskæde.”

I dommen i sagen C-255/02, Halifax, udtalte EU-Domstolen følgende om anven-delsen af
domstolens praksis vedrørende misbrug på momsområdet i medlems-staterne:

”93 Det bemærkes endvidere, at konstatering af et misbrug ikke må føre til en
sanktion, for hvilken en klar og utvetydig hjemmel ville være nød-vendig, men
blot til en forpligtelse til tilbagebetaling som ren konse-kvens af den nævnte
konstatering, der indebærer, at fradragene af ind-gået moms er helt eller delvist
uretmæssige (…).”

I dommen i sagen C-95/11, Kommissionen mod Danmark, udtalte EU-Domsto-len
følgende om muligheden efter dansk ret for at anse afgiftspligtige og ikke-afgiftspligtige
for én afgiftspligtig person efter momssystemdirektivets artikel 11:

”46 Det bemærkes desuden, at selv om det antages, at en sådan mulig-hed selv
kan føre til misbrug, gør momsdirektivets artikel 11, stk. 2, det muligt for
medlemsstaterne at træffe de nødvendige foranstaltninger for at forebygge
momssvig eller momsunddragelse ved anvendelsen af denne artikels stk. 1 (…).”

Af EU-Kommissionens forslag af 16. marts 2005 (KOM(2005)89 endelig), som førte til,
at der med 2006-momsdirektivet (direktiv 2006/69/EF) blev føjet et stk. 4 til artikel 20 om
investeringsgoder, fremgår følgende:

”Artikel 1, nr. 6): Investeringsgoder
Artikel 20, stk. 2 og 3, i sjette momsdirektiv indeholder nogle særlige regler for
berigtigelse og fradrag af momsen på investeringsgoder. Iføl-ge artikel 20, stk. 4,
kan medlemsstaterne definere begrebet investe-ringsgoder.

Det er logisk, at ydelser over en vis værdi, som anvendes i længere tid i en
virksomhed behandles på samme måde som varer, men det fremgår ikke
udtrykkeligt af direktivet, som det er nu. Derfor har nogle af med-lemsstaterne
afholdt sig fra at anvende artikel 20, stk. 2 og 3, på ydelser, og Kommissionen er
klar over, at dette har givet anledning til mulighed for svig. Den foreslåede
ændring i artikel 1, nr. 6), skal gøre det klart, at berigtigelsen af fradrag i
forbindelse med investeringsgoder i henhold til artikel 20 i sjette direktiv kan
anvendes på samme måde på ydelser – forudsat at de er som investeringsgoder og
bliver behandlet som sådan-ne.”

Kommissionen udstedte den 2. juli 2009 en meddelelse til Rådet og Europa-Par-lamentet,
hvori Kommissionen redegjorde for sin opfattelse vedrørende mulig-



/

62

heden for at tillade momsgrupper efter momssystemdirektivets artikel 11. I meddelelsen
anførte Kommissionen bl.a. følgende, jf. KOM(2009) 325 endelig, afsnit 3.5:

”3.5. En momsgruppes fradragsret

3.5.1. Regler vedrørende momsgruppens fradragsret

…

I denne forbindelse er det vigtigt at sikre en korrekt anvendelse af reg-lerne
vedrørende justering af fradragsretten, f.eks. når en afgiftspligtig person optages i
eller forlader gruppen, eller når et gruppemedlems virksomhed forandrer sig på
en sådan måde, at det også er nødvendigt at ændre ved gruppens fradragsret.

…

3.5.2. En momsgruppes indvirkning på fradragsretten

…

Det følger heraf, at en momsgruppeordning kan medføre finansielle fordele for
momsgrupper med medlemmer uden fradragsret eller be-grænset fradragsret.
Disse fordele kan variere alt efter, hvilke gennem-førelsesregler medlemsstaterne
vælger, navnlig i spørgsmålet om fradragsret.

Kommissionen finder, at det er overordentlig vigtigt, at medlemsstater-ne sikrer
en korrekt og komplet anvendelse af Fællesskabets regler ved-rørende
momsgruppers fradragsret.”

Landsrettens begrundelse og resultat
Til brug for etableringen af et nyt it-system (TIA-systemet) og et telefonisystem stiftede
GF Forsikring A/S den 28. marts 2008 et 100 pct. ejet datterselskab, GF IT A/S.

Det kan lægges til grund, at datterselskabets formål var at udvikle og herefter udleje it- og
telefonisystemerne til GF Forsikring A/S. Datterselskabet havde in-gen ansatte og købte
administration hos GF Forsikring A/S.

Datterselskabet afholdt herefter udgifterne i 2008 og 2009 til udviklingen af it- og
telefonisystemerne, som det fik 100 pct. fradrag for moms af.

GF Forsikring A/S og GF IT A/S ansøgte den 26. november 2009 Erhvervs- og
Selskabsstyrelsen om fællesregistrering som én afgiftspligtig person pr. 1. janu-ar 2010.
Erhvervs- og Selskabsstyrelsen imødekom ansøgningen den 8. decem-ber 2009.
Fællesregistreringen indebar bl.a., at der i forhold til handel med varer



/

63

og ydelser mellem selskaberne ikke skulle beregnes moms, at fradragsretten skulle
opgøres under ét for selskaberne, og at selskaberne hæftede solidarisk for betaling af
moms og lønsum. Selskaberne opfyldte således betingelserne for fællesregistrering i
momslovens § 47, stk. 4, hvorefter moderselskabet skal be-sidde samtlige aktier i
datterselskabet, og begge selskaber skal være etableret i Danmark. Det lægges endvidere
ubestridt til grund, at selskaberne ved ansøg-ningen ikke blev bedt om oplysninger, der
kunne belyse et eventuelt misbrug.

SKAT har ikke bestridt, at GF IT A/S havde ret til fradrag for moms af udgifter-ne til
udviklingen af it- og telefonisystemerne i 2008 og 2009. SKAT har deri-mod gjort
gældende, at fællesregistreringen, hvorved de to selskaber blev at be-tragte som én
afgiftspligtig person, udgjorde misbrug af momslovens regler om fællesregistrering og
fradragsordningen.

GF-koncernen opnåede ved den beskrevne konstruktion en momsfordel, som bestod i, at
der blev opnået fuldt fradrag for moms i GF IT A/S for udgifter til udvikling af
moderselskabets it- og telefonisystemer i stedet for en begrænset momsfradragsret, hvilket
ville have været tilfældet, hvis GF Forsikring A/S hav-de afholdt udgifterne til
udviklingen af systemerne. Endvidere var det en følge af fællesregistreringen af
selskaberne, at der ikke skulle betales moms af udlej-ningen af systemerne fra GF IT A/S
til GF Forsikring A/S.

EU-Domstolen har i dommene Cussens, C-251-16 præmis 28, og Italmoda, de forenede
sager C-131/13, C-163/13 og C-164/13 præmisserne 57-62, fastslået, at det ikke er et krav
for anvendelse af domstolens praksis vedrørende misbrug på momsområdet, at der er sket
gennemførelse heraf i medlemsstaterne ved natio-nal lovgivning. EU-domstolens praksis
vedrørende misbrug på momsområdet har vedrørt transaktioner, som kunne omdefineres,
hvorved den afgiftspligtige person blev stillet som om en fordel, fritagelse, fradrag mv.
ikke var opnået, da den afgiftspligtige person ikke opfyldte de objektive betingelser for at
opnå ret-ten. Konsekvensen af at en transaktion udgør et misbrug efter EU-Domstolens
praksis er således ikke, at der pålægges en afgiftspligtig person en pligt. Yderli-gere har
EU-Domstolen ikke i sin praksis berørt spørgsmålet om tilsidesættelse af en
fællesregistrering af selskaber som følge af misbrug på momsområdet.

På denne baggrund finder landsretten, at en omdefinering af transaktionerne i det
foreliggende tilfælde ikke bare ville berøre de enkelte transaktioner, men betyde en
tilbagekaldelse af selskabets fællesregistrering. Den praksis, som er skabt af EU-
Domstolen, kan ikke fortolkes udvidende til at skabe hjemmel for en sådan
tilbagekaldelse.

Yderligere har EU-Domstolen og EU Kommissionen henledt lovgivers opmærk-somhed
på, at der ved fællesregistrering af afgiftspligtige og ikke-afgiftspligtige selskaber var
risiko for misbrug af momsreglerne, ligesom der i 2006 blev indsat



/

64

en bemyndigelse i momsdirektivets artikel 20, stk. 4, til, at der kunne fastsættes regler om,
at ydelser (f.eks. it-systemer) kunne behandles på samme måde som varer, hvis de var
investeringsgoder, hvorved der kunne ske en regulering af den fradragsberettigede moms.
Bemyndigelsen blev indsat netop for at undgå misbrug. Lovgiver udnyttede denne
mulighed i 2014 ved lov nr. 554 af 2. juni 2014 om ændring af momsloven og forskellige
andre love og beskrev samtidig i forarbejderne, at denne regulering fandt sted for at undgå
tilfælde af misbrug. Lovændringen trådte i kraft den 1. juli 2014 og havde kun virkning
for ydelser, der blev anskaffet eller påbegyndt fremstillet den 1. juli 2014 eller derefter.

Landsretten finder således, at der med udgangspunkt i EU-Domstolens praksis om
misbrug på momsområdet i det foreliggende tilfælde, hvor GF Forsikring A/S og GF IT
A/S på tidspunktet for fællesregistreringen den 1. januar 2010 op-fyldte betingelserne
herfor i momslovens § 47, stk. 4, ikke kan ske tilbagekaldel-se af en tilladelse til
fællesregistrering med henblik på, at der skal svares moms af allerede betalt leje og/eller
fremtidig leje fra GF IT A/S til GF Forsikring A/S.

Det kan endvidere lægges til grund, at GF Forsikring A/S og GF IT A/S ikke har undladt
at fremkomme med oplysninger, som er blevet efterspurgt, eller som har været relevante
for tilladelsen til fællesregistrering. På denne baggrund fin-des der heller ikke at kunne ske
tilbagekaldelse af fællesregistreringen på grundlag af den forvaltningsretlige
tilbagekaldelseslære.

Henset hertil og til, at der ikke i øvrigt findes nationale regler, som tillader tilba-
gekaldelse af en fællesregistrering på grund af misbrug, findes der allerede af disse årsager
ikke at være hjemmel til tilbagekaldelsen af fællesregistreringen i henhold til EU-
Domstolens praksis om misbrug på momsområdet eller nationa-le bestemmelser.

Af disse grunde frifindes GF Forsikring A/S og GF IT A/S for Skatteministeriets påstande.

Efter sagens udfald skal Skatteministeriet i sagsomkostninger betale 400.000 kr. til GF
Forsikring A/S og GF IT A/S. Sagsomkostningerne omfatter udgifter til advokatbistand.
Ud over sagens værdi er der ved fastsættelsen af beløbet taget hensyn til sagens omfang
og forløb, hovedforhandlingens varighed og sagens betydning.

THI KENDES FOR RET:

GF Forsikring A/S og GF IT A/S frifindes.

Skatteministeriet skal til GF Forsikring A/S og GF IT A/S inden 14 dage betale
sagsomkostninger med 400.000 kr.



/

65

Beløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.



/