Byrettens dom stadfæstes, i sag om regresbetaling for en erstatning udbetalt i henhold til offererstatningsloven
Ret: Vestre Landsret (2. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Arbejdsskade;
Forsikring;

/

VESTRE LANDSRET
DOM

afsagt den 8. april 2022

Sag BS-25729/2021-VLR
(10. afdeling)

Sydøstjyllands Politi
(advokat Aleksander Lind)

mod

Appelindstævnte 1, tidligere Sagsøgte 2
og
Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1
(advokat Kim Stensgård for begge)

Retten i Herning har den 29. juni 2021 afsagt dom i 1. instans (sag BS-
38557/2020-HER).

Landsdommerne Mogens Heinsen, Marie Kathrine Nielsen og Rasmus Lindhardt
Jensen (kst.) har deltaget i ankesagens afgørelse.

Påstande
Appellanten, Sydøstjyllands Politi, har nedlagt endelig påstand om, at
Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1 tilpligtes til Sydøstjyllands Politi at betale
92.813,51 kr. med procesrente af 74.825,00 kr. fra den 2. november 2020, og at
Appelindstævnte 1, tidligere Sagsøgte 2 af beløbet tilpligtes in solidum med
Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1 at beta-le 7.500 kr. med procesrente fra
den 2. november 2020.

De indstævnte, Appelindstævnte 1, tidligere Sagsøgte 2 og Appelindstævnte 2,
tidligere Sagsøgte 1, har påstået dommen stadfæstet.



/

2

Supplerende sagsfremstilling
Der er fremlagt supplerende bilag for landsretten, herunder anmeldelse af ar-
bejdsulykke af 21. maj 2014 fra Skole 1, journalnotat fra Sydvestjysk Syge-hus
vedrørende Person 1 for perioden 13. august 2015 til 12. januar 2016, anmeldelse
af erhvervssygdom udarbejdet af praktiserende Læge 2 den 22. september 2015,
Person 1's besvarelse af spørgeskema til Arbejdsmarkedets Erhvervssikring af 16.
oktober 2015, Person 1's beskrivelse af hændelsen til brug for speciallæge af 7.
juni 2016, Psykiatrisk Erklæring udarbejdet af speciallæge i psykiatri Læge 1 af 8.
juni 2016, Person 1's beskrivelse af gener efter episoden af 23. fe-bruar 2017 og
journalnotat fra Klinikken for Psykiatrisk Sundhed.

Forklaringer
Person 1 har afgivet forklaring og Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1 har
afgi-vet supplerende forklaring.

Person 1 har forklaret, at hun siden 1999, hvor hun blev uddannet, og frem til
2014 arbejdede på fuld tid som folkeskolelærer. Skole 1, hvor epi-soden skete, er
en almindelig folkeskole, hvor der også var omkring 60 speci-alskolebørn. Hun
underviste de ældste specialskolebørn.

Den pågældende dag var hun vikar i en specialklasse, hvor hun og den anden
lærer ved navn Person 4 blev enige om at tage eleverne med på en gåtur. Der kom
en tredje lærer forbi med Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1, som på
daværende tidspunkt gik i en almindelig klasse. Appelindstævnte 2, tidligere
Sagsøgte 1 havde i den pågældende uge ikke alminde-lig undervisning, idet
lærerne i hans klasse ikke ville have ham med på lejrtur, hvorfor han blev
undervist efter et specielt skema. Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1 havde
tidligere gået i skolens specialafdeling på indskolings- og mellemtrinet, men hun
havde ikke tidligere undervist ham og havde derfor kun begrænset kendskab til
ham. Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1 kom med på turen.

Da de var på vej ud af skolen, begyndte Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1
at holde dørene, så de havde svært ved at komme ud. Udenfor slog
Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1 på affaldscontainerne og klap-pede
lågene op og i. Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1 var meget urolig. De
fortsatte deres tur. Hun kom til at gå med Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1
på den ene side og en anden elev, Person 2, på den anden. Appelindstævnte 2,
tidligere Sagsøgte 1 provokerede Person 2, som var dårligt begavet og nemt blev
opfarende og ked af det. Hun vidste, at hun skulle holde Person 2 i ro, og hun
måtte derfor afle-de Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1. De gik fra skolens
område mod byen forbi nogle træer. Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1 fandt
en stor kæp, som han forsøgte at slå Person 2 med. Hun forsøgte at holde Person 2
i ro, og hun bad Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1 stoppe. Appelindstævnte
2, tidligere Sagsøgte 1 slog Person 2, og der kom blod på Person 2's kind. Person
2 fik også et slag over hånden. Hun lagde derfor armen om Appelindstævnte 2's,
tidligere Sagsøgte 1 skulder og sagde, at de skulle gå tilbage til skolen. Hun
tænkte, at det ville være den bedste måde at få Appelindstævnte 2, tidligere



/

Sagsøgte 1 ud af situationen på. De 15 andre ele-ver, som gik med den anden
lærer, var påvirkede af situationen.



/

3

Da hun lagde armen omkring Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1, angreb han
hende i stedet. Hun fik slag med kæppen på underarmen og maven. Senere kunne
hun se blødninger på maven, og hun havde i flere måneder en lang dyb ridse på
armen. Samtidig med hun fik slag med kæppen, fik Person 4 trukket Person 2 væk
og sikret sig, at de andre børn i alderen 16 - 19 år, blev trukket med op ad en
villavej tilbage mod skolen. Flere elever var begyndt at græde. Der kom flere
beboere ud af husene på villavejen, og nogle af børnene kom med ind i husene for
at komme væk. Hun vurderede, at Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1 var til
fare for sine omgivelser. Efter hun hav-de værget for sig, forsøgte hun at holde
Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1 fast. Det gav tumult. På et tidspunkt faldt
hun og slog hul på bukserne. Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1 sparkede
hende, mens hun lå på asfalten, men hun var hurtigt oppe igen. Da var Person 4
kommet tilbage til hende. Hun og Person 4 skiftedes derefter til at holde
Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1 fast. Hun blev ved med at sige til
Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1, at hun ville slippe ham, hvis han faldt til
ro. Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1 græd og havde svært ved at finde ro.
Til sidst sagde Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1 ok, hvorefter hun og
Person 4 slap ham, og han gik væk. De troede, at Appelindstævnte 2, tidligere
Sagsøgte 1 var gået tilbage til skolen. Pludselig kom Appelindstævnte 2, tidligere
Sagsøgte 1 tilbage fra en have med sten i hænderne, og han gik truende og
råbende hen imod hende. Hun tænkte, at det ville gå helt galt, hvis han kastede
stenene. Hun følte, at hun var i livsfare. Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1
kastede stenene, men han ramte hverken første, anden eller tredje gang, han kom
tilbage efter at have hentet sten. Efter at have kastet tre gange var
Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1 væk. Hun ringede til skolelederen, både
fordi de havde ansvaret for Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1, som de ikke
længere vidste hvor var, og fordi de ikke vidste, om Appelindstævnte 2, tidligere
Sagsøgte 1 kunne stå et andet sted. Ledelsen hentede Person 4, hende og de øvrige
elever i deres privatbiler. Hun havde kæppen med tilbage til skolen, hvor den
længe stod på kontoret. Forældrene blev orienteret og hun var på kontoret, hvor
hun skrev et referat af hændelsen.

Hun ved, at Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1 blev bortvist fra skolen og
skulle hjemmeundervises. Hun hørte fra de andre elever, at Appelindstævnte 2,
tidligere Sagsøgte 1 under hjemmeundervisningen færdedes meget ude på
villavejene. Hun mener ikke, at Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1 kom
tilbage til skolen igen. Hun var efter episoden meget nervøs for, at hun skulle
møde ham igen. Når hun havde parkeret sin bil, løb hun derfor ind på skolen,
samtidig med hun var klar til at ringe 112.

Dagen efter episoden kom moren til Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1 hen
på skolen i spisepausen for at hente Appelindstævnte 2's, tidligere Sagsøgte 1
taske og nogle bøger. Moren sagde, at hun ikke troede på, at Appelindstævnte 2,
tidligere Sagsøgte 1 havde gjort, som de sagde. Hun måtte løfte op i sin trøje og
vise rifter-ne på sin mave og de blå mærker på armene. Hun gik op til
skolelederen, da det var ubehageligt, at moderen var konfronterende. Skolelederen
bad hende om at sende moren op på kontoret.



/

Hun synes, at det gik fint frem til sommerferien. I ferien følte hun, at hun havde
influenza. Hun var i perioder så sindssygt træt, at hun næsten ikke formåede at



/

4

deltage i den ombygning, som de var i gang med hjemme, og under deres
sommerferie i Spanien, kunne hun ikke koordinere arme og ben under sine lø-
beture. Hun vidste ikke dengang, at det var angstanfald, som hun fik. Hun var
bange og nervøs.

Efter sommerferien fortsatte hun på arbejde. Hun havde det ikke godt. Primo
oktober 2014, hvor hun var på vej til idrætsundervisning, kollapsede hendes ben
midt i skolegården, og hun kunne ikke flytte sin ene arm. Hun kom til læ-gen.
Hun havde ekstremt forhøjet blodtryk og var meget svimmel. Hun blev undersøgt
for, om hun havde en hjerneblødning. Hun var sygemeldt i tre uger, men der blev
ikke fundet en årsag. På daværende tidspunkt overvejede hun ikke, at hun kunne
have PTSD. Hun kom tilbage til sit arbejde på skolen, men hun havde det ikke
godt. Hendes kolleger sagde, at hun ikke var den vanlige glade og hjælpsomme
hende. Hun var i sin sædvanlige stilling frem til somme-ren 2015. Dagen inden en
lejrtur var hun nødt til at melde fra. Hun lå i sin seng en hel måned. Hun kunne
ikke skrive på computer eller sove. Det er derfor kor-rekt, at hun først i maj 2015
blev sygemeldt, og at det var med stress. PTSD er en stresstilstand. Hun var
sygemeldt til oktober 2016, og hun blev varslet op-sagt.

Samtidig trådte den nye folkeskolereform i kraft, og mange lærere blev stresse-de.
Hun havde allerede haft stress i oktober 2014. Hun blev derfor henvist til og
deltog i det kursusforløb, som stressede lærere blev tilbudt. Det var i forbindel-se
med den behandling, at man blev opmærksom på hendes symptomer. Hun blev
inviteret til en samtale, hvor hun blev undersøgt for angst og halvvejs igennem
spørgeskemaet, hvor hun blev undersøgt for PTSD, sagde psykologen, at hun
havde PTSD.

Det trafikuheld, som hun forud for episoden havde været udsat for, var ikke
voldsomt. Under trafikuheldet måtte hun trække ud i grøften, og det blev kate-
goriseret som et traumetilfælde. Hun havde hverken psykiske eller fysiske ge-ner
efter trafikuheldet. I 2014 blev hun ikke behandlet som følge af trafikuhel-det.
Hvis der i en afgørelse fra AES står, at hun i 2014 gik til behandling som følge af
trafikuheldet, er det ikke korrekt. Det var som følge af overfaldet. Hun valgte selv
at gå til behandlingerne for at lette generne.

Det er hendes vurdering, at der ikke er tvivl om, at det er hændelsen i maj 2014,
som var udslagsgivende i forhold til hendes PTSD diagnose. Hendes sag er kørt
lige igennem AES. Det må underbygge, at der har været tale om livstruende
situation. Hun arbejder fortsat på den samme skole og inden for specialskole-
området. Hun mærker sin PTSD hele tiden, men hun har valgt at sige, at hun skal
have noget ud af sit liv. Hun arbejder nu 27 timer om ugen på selvvalgt nedsat tid.



/

5

Da hun lagde en arm om Appelindstævnte 2's, tidligere Sagsøgte 1 skulder og
sagde, at de nu skulle gå tilbage til skolen, havde hun en dreng på hver side. Hun
ville lede Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1 væk fra Person 2. Hun ved
ikke, om det, der står i underretningen om, at hun tog bestemt fat om
Appelindstævnte 2's, tidligere Sagsøgte 1 ryg, er skrevet på baggrund af hendes
referat. Hun lavede ikke en fastholdelse på ham fra begyndelsen. Hun forhindrede
ikke Appelindstævnte 2's, tidligere Sagsøgte 1 ageren, før han havde været
voldelig med kæppen. Hun er sikker på, at hun blev spar-ket. Hun kan ikke
forklare, hvorfor det ikke fremgår af underretningen. I un-derretningen var der
ikke plads til at beskrive alle aspekter af episoden. Hun og sekretæren blev enige
om, hvad der skulle stå. Hun synes ikke, at beskrivelsen var fyldestgørende, men
hun mente, at de kom så tæt på det faktiske forløb, som de kunne komme. Hun
ved ikke, om der var vedlagt en beskrivelse til un-derretningen.

Hun var ikke ved lægen den 19. maj 2014, men hun tog de billeder med sin mo-
biltelefon, som nu ligger i sagen. Hun fik en samtale med en psykolog fra Falck
Care, som også ringede til hende to uger efter episoden. Hun fik ingen vejled-ning
om, at hun burde anmelde forholdet. Hun anmeldte forholdet næsten to år efter
episoden, fordi hun var blevet sygemeldt, og hendes indtægt var truet. Hun havde
det ubehageligt med at anmelde en elev, som ikke havde det nemt. Hun mener, at
det var den 17. maj 2016, at hun var på politistationen for at an-melde forholdet
og aflevere et skema udfyldt af hendes leder.

Efter episoden var hun meget bange for, om Appelindstævnte 2's, tidligere
Sagsøgte 1 far ville komme efter hende. Det skyldtes også den omgangskreds,
som andre omkring hende havde fortalt, at faren havde. På den landejendom, hvor
hun bor, begyndte hun at gå og kigge sig omkring. Hun blev heldigvis ikke
opsøgt.

Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1 har forklaret, at han i maj 2014 gik i 5.
eller 6. klasse. Han er født Fødselsdato 2002, og han var derfor lige fyldt 12 år, da
episoden skete. Han havde gået i specialklasse, da han havde svært ved at lære
ting og meget andet. Han kan huske den 19. maj 2014. Han var med en anden
klasse på en gåtur til byen. Han havde aldrig tidligere haft Person 1 som lærer.
Han hu-sker, at de diskuterede, men han husker ikke om hvad. Person 1 kom
bagfra og tog bestemt rundt om hans ryg. Han syntes, at det var ubehageligt, og
han fik et chok. Han signalerede, at hun skulle lade være. Han tog fat i hendes
arm og fjernede den fra sin ryg. Han tror ikke, at der skete noget ved det. Han så
ikke, at Person 1 faldt. Efter han havde fjernet hendes arm, gik han hjem mod
skolen. Han ved derfor ikke, hvad der efterfølgende skete. Han gik samme vej
tilbage til skolen, som de var gået ud. Det passer ikke, at han har slået Person 1
med en kæp, ligesom han heller ikke har sparket hende.

Dagen efter episoden mødte han ind på skolen, hvor hans rigtige lærer, som var
klasselærer, hans mor og han tog en snak om episoden. Så var der ikke mere i



/

6

det. Han fortsatte sin skolegang. Han husker ikke, om han er blevet hjemmeun-
dervist. Han kan ikke huske, hvor længe han blev på skolen.

Han går stadig på den Skole 2, som han forklarede om i byretten. Han bor på
skolen. Han ved ikke selv, hvad et STU forløb er. Han skal være på sko-len i 3 år.
Han tror, at det er et fleksjob, han skal have bagefter. Han får omkring 6.000 kr. i
uddannelseshjælp. Han har ca. 2.000 kr. til sig selv, når hans udgifter er betalt.

Anbringender
Parterne har i det væsentlige gentaget deres anbringender for byretten.

Landsrettens begrundelse og resultat
Den 19. maj 2014, hvor Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1 og Person 1 var
på en gåtur fra Skole 1 sammen med andre elever og en anden lærer, var
Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1 lige fyldt 12 år.

Efter Person 1's forklaring, som støttes af underretningen til Familieaf-delingen i
Kommune og anmeldelsen til Arbejdsmarkedets Erhvervs-sikring, lægger
landsretten til grund, at Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1 under gåtu-ren
først slog en anden elev med en kæp, og at han, efter Person 1 be-stemt havde lagt
en arm omkring ryggen på ham, også slog hende med kæp-pen. Det lægges videre
til grund, at Person 1 og senere også Person 4 fastholdt Appelindstævnte 2,
tidligere Sagsøgte 1, fordi det blev vurderet, at han var til fare for hende og de
øvrige elever, og at Person 1 under forlø-bet, blev sparket af ham. Endelig lægger
landsretten til grund, at Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1 til sidst kastede
sten i retning af Person 1, dog uden at ramme hende. Efter landsrettens vurdering
foreligger der derfor en straffe-lovsovertrædelse.

Arbejdsmarkedets Erhvervssikring har i afgørelse af 27. februar 2018 vurderet, at
Person 1's skade i form af posttraumatisk belastningsreaktion er for-årsaget af, at
hun i forbindelse med sit arbejde blev udsat for et voldeligt over-fald begået af en
cirka 13-årig dreng. På denne baggrund og efter de lægelige oplysninger i øvrigt
finder landsretten, at det må anses for mere sandsynligt, at Person 1's diagnose
med posttraumatisk belastningsreaktion (PTSD), ikke ville være indtrådt uden den
overstående beskrevne handling den 19. maj 2014, end at diagnosen ville være
indtrådt også uden handlingen. Skaden må således anses for forårsaget af
Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1, og der foreligger der-for et
erstatningsansvar.

Erstatningsnævnet har henholdsvis den 4. oktober 2017, 13. maj 2019, 15. august
2019 og 7. juli 2020 truffet afgørelser om udbetaling af beløb til Person 1,
vedrørende dækning af blandt andet svie og smerte og udgifter til



/

7

advokatbistand. Første gang, Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1 blev
orienteret om sa-gerne ved erstatningsnævnet, var ved Sydøstjyllands Politis
høring i udateret brev sendt omkring den 23. september 2020. Sagen vedrørende
regreskravet blev anlagt ved stævning af den 2. oktober 2020.

Handlingen fandt sted den 19. maj 2014, da Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte
1 var 12 år gammel. Han er nu 20 år, og det fremgår af Appelindstævnte 2,
tidligere Sagsøgte 1 hørings-svar af 29. september 2020, at han er bevilliget et
STU-ophold på Skole 2, samt at han har fået hjælp til at læse og besvare høringen
fra Østjyllands Politi. Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1 har forklaret, at han
forventer se-nere at skulle arbejde i fleksjob. På denne baggrund og efter
omstændighederne omkring handlingen og dennes beskaffenhed finder
landsretten efter en samlet vurdering, at Appelindstævnte 2's, tidligere Sagsøgte 1
erstatningsansvar helt skal bortfalde, jf. erstatningsansvarslovens § 24 a. Herefter
bortfalder også Appelindstævnte 1's, tidligere Sagsøgte 2 hæftelsesansvar.

Landsretten tager derfor den af Appelindstævnte 1, tidligere Sagsøgte 2 og
Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1 nedlagte påstand om stadfæstelse til
følge.

Efter sagens udfald skal Østjyllands Politi i sagsomkostninger for landsretten
betale 35.000 kr. inkl. moms til Appelindstævnte 1, tidligere Sagsøgte 2 og
Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1 til dækning af udgifter til advokatbistand.
Ud over sagens værdi er der ved fastsættelsen af beløbet til advokat taget hensyn
til sagens omfang og forløb.

THI KENDES FOR RET:

Byrettens dom stadfæstes.

I sagsomkostninger for landsretten skal Østjyllands Politi inden 14 dage betale
35.000 kr. til Appelindstævnte 1, tidligere Sagsøgte 2 og Appelindstævnte 2,
tidligere Sagsøgte 1. Beløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.



/