Landsrettens kendelse om tilsidesættelse af nævningernes afgørelse og beslutning om ny domsforhandling skulle foregå, stadfæstes
Ret: Højesteret (2. instans)
Faggruppe: Straffesag — Øvrige straffesager
Sagsemner: Efterforskning og straffeproces;

UDSKRIFT
AF

HØJESTERETS DOMBOG

HØJESTERETS DOM
afsagt tirsdag den 19. august 2008

Sag 115/2008

(1. afdeling)

Rigsadvokaten

mod

Tiltalte

(advokat Anders Boelskifte, e.o.)

I tidligere instans er afsagt kendelse af Østre Landsrets 3. afdeling den 28. marts 2008 om,

at ny domsforhandling skal foregå.

I pådømmelsen har deltaget fem dommere: Torben Melchior, Peter Blok, Per Walsøe, Jytte

Scharling og Niels Grubbe.

Påstande
Landsrettens kendelse er indbragt af tiltalte med påstand om, at sagen skal færdiggøres i
over-ensstemmelse med nævningernes benægtende besvarelse af tillægsspørgsmål 1 om
straffrihed i medfør af straffelovens § 16, stk. 1.

Anklagemyndigheden har påstået stadfæstelse.

Sagen er behandlet efter reglerne om anke, jf. den tidligere retsplejelovs § 940, stk. 2.

Supplerende sagsfremstilling



- 2 -

Anklagemyndigheden rejste oprindelig ved anklageskrift af 10. juli 2007 og tillægsanklage-

skrift af 20. juli 2007 tiltale mod Tiltalte ved Retten i Lyngby for vold efter straffelovens §

245, stk. 1, ved den 9. juni 2007 på et hotelværelse at have tildelt Forurettede et

knytnæveslag i ansigtet, så hun faldt ned på gulvet, hvorefter han tildelte hende spark på

overkroppen, på halsen og i ansigtet, mens hun lå ned.

Der blev endvidere rejst tiltale mod Tiltalte for overtrædelse af lov om euforise-rende

stoffer.

Anklagemyndigheden nedlagde påstand om straf og om udvisning.

Under sagens behandling ved Retten i Lyngby blev Tiltalte mentalundersøgt på

Justitsministeriets Retspsykiatriske Klinik.

Af konklusionen i Retspsykiatrisk Erklæring af 30. oktober 2007 fremgår blandt andet:

”Ved aktuelle undersøgelse er observanden fundet utvetydig i udtalt grad sindssyg,
han er hørelseshallucineret, hvor stemmerne bl.a. opfordrer ham til selvmord, han har
vrang-forestillinger af forfølgelseskarakter, og han er præget af en (sindssygelig)
følelsesmæs-sig kontaktforstyrrelse. Samlet findes det overvejende sandsynligt, at
observanden lider af skizofreni. Han har behov for langvarig behandling under
indlæggelse på psykiatrisk afdeling.

Observanden findes herefter omfattet af straffelovens § 16, stk. 1, og man skal,
såfremt han findes skyldig, som mest formålstjenlig foranstaltning til imødegåelse af
en for-mentlig ikke ubetydelig, måske enddog nærliggende, men af hans psykiske
helbreds-tilstand i høj grad afhængig, risiko for fremtidig ligeartet kriminalitet, jf.
samme lovs § 68, 2. pkt., anbefale anvendelse af dom til anbringelse på psykiatrisk
afdeling.”

Af Retslægerådets udtalelse af 22. november 2007 fremgår blandt andet:

”Ved aktuelle undersøgelse er Tiltalte fundet sindssyg, præget af høre-hallucinationer
og vrangforestillinger. Hertil kommer en svær kontaktaflukkethed (au-tisme). Det
findes mest sandsynligt, at Tiltalte lider af skizofreni.

Tiltalte er herefter omfattet af straffelovens § 16, stk. 1. Såfremt han findes skyldig i
det påsigtede, skal Retslægerådet, som mest hensigtsmæssig foranstaltning, jf. samme
lovs § 68, 2. pkt., anbefale dom til anbringelse i psykiatrisk afdeling.”



- 3 -

Ved nævningeanklageskrift af 12. december 2007 rejste anklagemyndigheden herefter tiltale

mod Tiltalte ved Østre Landsret med påstand om anbringelse i psykiatrisk afde-ling uden

fastsat længstetid, jf. straffelovens § 68 a, stk. 2, 1. pkt. Ved Retten i Lyngbys dom af 20.

december 2007 blev den oprindeligt anlagte sag afvist fra byretten under henvisning til

retsplejelovens § 686, stk. 4, nr. 2, da den fortsatte behandling skulle ske ved nævningeting.

Byrettens dom blev stadfæstet af Østre Landsret den 18. februar 2008.

Under nævningesagen blev der blandt andet stillet følgende spørgsmål til nævningerne:

”Hovedspørgsmål 3:
(Ad anklageskriftets forhold 3)

Er Tiltalte – bortset fra spørgsmålet om eventuel straffrihed i med-før af straffelovens
§ 16, stk. 1, – skyldig i legemsangreb af særlig rå, brutal eller farlig karakter efter
straffelovens § 245, stk. 1, ved den 9. juni 2007 ca. kl. 11.30 på Scandic Hotel,
Lyngby Storcenter, Kgs. Lyngby at have overfaldet Forurettede, idet han tildelte hende
et knytnæveslag i ansigtet, hvorved hun faldt ned på gulvet, hvorefter tiltalte tildelte
Forurettede spark, herunder i ansigtet, samt trådte hende på halsen, mens hun lå ned?

Subsidiært hovedspørgsmål 3 a:
(Ad anklageskriftets forhold 3)

(besvares kun, såfremt hovedspørgsmål 3 besvares benægtende).

Er Tiltalte – bortset fra spørgsmålet om eventuel straffrihed i med-før af straffelovens
§ 16, stk. 1, – skyldig i vold efter straffelovens § 244, ved den 9. juni 2007 ca. kl.
11.30 på Scandic Hotel, Lyngby Storcenter, Kgs. Lyngby at have over-faldet
Forurettede, idet han tildelte hende et knytnæveslag i ansigtet, hvor-ved hun faldt ned
på gulvet, hvorefter tiltalte tildelte Forurettede spark, herunder i ansigtet, samt trådte
hende på halsen, mens hun lå ned?

Tillægsspørgsmål 1:
(Besvares kun såfremt et eller flere af hovedspørgsmålene besvares bekræftende)

Er Tiltalte straffri i medfør af straffelovens § 16, stk. 1, fordi han på gerningstiden var
utilregnelig på grund af sindssygdom eller en tilstand, der må lige-stilles hermed?”

Nævningerne svarede ”nej” til hovedspørgsmål 3, men ”ja” til det subsidiære

hovedspørgsmål 3 a. Nævningerne svarede ”nej” til tillægsspørgsmål 1.



- 4 -

Landsretten kunne ikke tiltræde nævningernes afgørelse om, at tiltalte ikke var straffri i

med-før af straffelovens § 16, stk. 1, og retten bestemte ved kendelsen af 28. marts 2008, at

ny domsforhandling skulle foregå. I begrundelsen hedder det:

”Efter de lægelige udtalelser i sagen sammenholdt med oplysningerne om det af
tiltalte begåede voldsforhold lægger retten til grund, at tiltalte på gerningstidspunktet
var util-regnelig på grund af sindssygdom. Tiltalte er herefter straffri i medfør af
straffelovens § 16, stk, 1. Retten kan på denne baggrund ikke tiltræde nævningernes
erklæring vedrø-rende tillægsspørgsmål 1, der har som konsekvens, at en straf skal
udmåles, og bestem-mer derfor i medfør af en analogt af den hidtidige retsplejelovs §
904, at ny domsfor-handling skal foregå.”

Anbringender

Tiltalte har blandt andet anført, at det henhører under nævningernes kompetence at afgøre,

hvorvidt en tiltalt skal anses for straffri i medfør af straffelovens § 16, stk. 1, og at

princippet bag ”den dobbelte garanti” er, at de juridiske dommere skal kunne tilsidesætte en

for en tiltalt ugunstig besvarelse af et spørgsmål fra nævningernes side. Konsekvensen af

nævningernes besvarelse ville være en udmåling af en tidsbestemt straf, der på tidspunktet

for kendelsen for længst ville være afsonet i forbindelse med domfældtes langvarige

frihedsberø-velse som varetægtsfængslet i Vestre Fængsel. Konsekvensen af en

tilsidesættelse af nævnin-gernes besvarelse vil derimod være en lang, tidsubestemt

frihedsberøvelse. Nævningernes benægtende besvarelse må derfor anses for den åbenbart

gunstigste besvarelse, der i den kon-krete sag ikke kan tilsidesættes af de juridiske

dommere.

Anklagemyndigheden har anført navnlig, at bestemmelsen i retsplejelovens § 904 også kan

anvendes i de tilfælde, hvor nævninger besvarer et tillægsspørgsmål om anvendelsen af § 16

benægtende. § 904 skal således anvendes, når de juridiske dommere modsat nævningerne

finder, at tiltalte på gerningstidspunktet var utilregnelig på grund af sindssygdom og straffri,

uanset om det i den konkrete sag måtte anses for mere gunstigt for tiltalte at blive idømt al-

mindelig straf.

Højesterets begrundelse og resultat

Har nævningerne svaret benægtende på et tillægsspørgsmål om straffrihed efter

straffelovens § 16, stk. 1, men finder retten, at tiltalte på gerningstidspunktet var utilregnelig

på grund af sindssygdom, kan retten i medfør af den tidligere retsplejelovs § 904 eller

dennes analogi til-



- 5 -

sidesætte nævningernes afgørelse og træffe beslutning om, at en ny domsforhandling vedrø-

rende dette spørgsmål skal foregå, jf. bemærkningen herom i Højesterets dom i UfR 2008 s.

683. Højesteret finder, at retten ved afgørelsen herom ikke skal foretage en vurdering af, om

idømmelse af straf i det konkrete tilfælde må anses for at være mere gunstig for tiltalte end

straffrihed efter straffelovens § 16 kombineret med foranstaltninger efter § 68. Det

bemærkes herved, at et sådant gunstighedskriterium heller ikke finder anvendelse ved

nævningernes afstemning om anvendelse af straffelovens § 16, jf. den tidligere retsplejelovs

§ 892, stk. 3, over for stk. 2, og § 897, stk. 2, 2. pkt., over for 1. pkt.

Efter det anførte kan Tiltaltes indsigelser mod landsrettens kendelse af 28. marts 2008 om,

at en ny domsforhandling skal foregå, ikke tages til følge, og Højesteret stadfæster derfor

kendelsen.

Tiltalte har været frihedsberøvet siden den 9. juni 2007.

Thi kendes for ret :

Landsrettens kendelse stadfæstes.

Sagens omkostninger for Højesteret skal betales af Tiltalte.