Kærendes påstand om erstatning og godtgørelse afvises. Fogedrettens kendelser af 13. august 2021 og 16. november 2021 ophæves
Ret: Højesteret (3. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Fogedret;
Retspleje og civilproces;

/

UDSKRIFT
AF

HØJESTERETS ANKE- OG KÆREMÅLSUDVALGS DOMBOG

HØJESTERETS KENDELSE
afsagt mandag den 13. februar 2023  

Sag 31/2022

Kærende

(selv)

mod

Tandskadeankenævnet

(advokat Søren Vagner Nielsen)

og

Sag 67/2022

Kærende

(selv)

mod

Tandskadeankenævnet

(advokat Søren Vagner Nielsen)

I tidligere instanser er afsagt kendelse af Fogedretten i Roskilde den 13. august 2021 og den 16.

november 2021 (begge i sag FS 22-9308/2020) og af Østre Landsrets 22. afdeling den 18.

oktober 2021 (B-561-21 og B-643-21) og af Østre Landsrets 2. afdeling den 7. marts 2022 (B-

818-21).   

Procesbevillingsnævnet har den 7. marts 2022 i sag 31/2022 meddelt begrænset tilladelse til

kære til Højesteret, således at tilladelsen alene omfatter spørgsmålet om fogedrettens saglige

kompetence.



/

- 2 -

I påkendelsen har deltaget tre dommere: Vibeke Rønne, Hanne Schmidt og Jens Kruse

Mikkelsen.

Påstande

Kærende, har nedlagt påstand om, at fogedrettens kendelser af 13. august 2021 og 16. november

2021 ophæves.

I sag 67/2022 har Kærende endvidere nedlagt påstand om, at Tandskadeankenævnet skal   betale

erstatning for tab samt godtgørelse for tort, jf. retsplejelovens § 505, stk. 1.   

Indkærede, Tandskadeankenævnet, har påstået stadfæstelse.   

Over for påstanden om erstatning for tab samt godtgørelse for tort i sag 67/2022, har Tand-

skadeankenævnet påstået afvisning, subsidiært frifindelse.

Sagsfremstilling

Sag 31/2022

Ved Retten i Lyngbys beslutning af 12. august 2020 blev Tandskadeankenævnet tilkendt

sagsomkostninger på 20.000 kr. i en civil sag mellem ankenævnet og Kærende.

Tandskadeankenævnet indgav den 21. oktober 2020 anmodning om tvangsfuldbyrdelse til

Fogedretten i Roskilde med henblik på at få foretaget udlæg for de pågældende sagsomkost-

ninger.

Under sagens behandling opstod bl.a. spørgsmålet, om fogedretten kan tvangsinddrive for-

dringer på sagsomkostninger i sager anlagt af Tandskadeankenævnet, eller om disse fordrin-ger

skal inddrives af Gældsstyrelsen med den virkning, at sagen skal afvises.   

Tandskadenævnet blev anmodet om bemærkninger hertil og tog kontakt til Gældsstyrelsen med

henblik på styrelsens stillingtagen til, om Tandskadeankenævnet og dets fordring er om-fattet af

gældsinddrivelsesloven.

Ved kendelse af 13. august 2021 fandt fogedretten, at Tandskadeankenævnet ikke er omfattet af

gældsinddrivelsesloven. Af fogedrettens kendelse fremgår bl.a.:



/

- 3 -

”Rettens begrundelse og resultat
Det hedder i retsplejelovens § 478 om grundlaget for fogedrettens tvangsinddrivelse bl.a.:

”Tvangsfuldb yrdelse kan ske på grundlag af

1. domme og kendelser afsagt af domstole eller af andre myndigheder, hvis afgørel-ser
efter lovgivningen kan tvangsfuldbyrdes, betalingspåkrav med påtegning efter § 477 e,
stk. 2, samt beslutninger om sagsomkostninger truffet af de nævnte myndig-heder …”

Det hedder derudover i Gældsinddrivelseslovens § 1, stk. 1:

”Loven gælder fo r opkrævning og inddrivelse af fordringer med tillæg af renter, ge-
byrer og andre omkostninger, der opkræves eller inddrives af det offentlige, jf. dog §§ 1
a og 1 b. Skatteministeren kan fastsætte regler om, at loven desuden finder an-vendelse
på fordringer, der er fastsat ved lov eller i henhold til lov.”

Bemyndigelsen er udnyttet ved bekendtgørelse nr. 188 af 9. marts 2020 om inddrivelse af
gæld til det offentlige § 1, stk. 1, hvori det hedder:

”Lov om inddrivels e af gæld til det offentlige gælder for opkrævning og inddrivelse af
fordringer med tillæg af renter, gebyrer og andre omkostninger, der opkræves eller
inddrives af det offentlige, herunder private og udenlandske fordringer på under-
holdsbidrag, tilbagebetalingskrav fra A-kasser, fordringer på kontrolafgifter, ekspedi-
tionsgebyrer og rejsekortfordringer fra jernbanevirksomheder, fordringer på gebyrer fra
private klagenævn og krav fra Landsbyggefonden og Byggeskadefonden på plig-tige
indbetalinger og bidrag efter lov om almene boliger m.v. og lov om friplejeboli-ger,
krav fra Byggeskadefonden vedrørende bygningsfornyelse på ekstraordinære bi-drag
efter lov om byfornyelse og udvikling af byer, krav fra Grundejernes Investe-ringsfond
på pligtige indbetalinger efter lov om midlertidig regulering af boligfor-holdene, krav
fra administrator på indbetalinger fra ejeren efter lov om tvungen ad-ministration af
udlejningsejendomme, krav på licens og kontrolafgift fra Danmarks Radio, krav fra
godkendte undervisningsinstitutioner og krav vedrørende bilsyn.”

Gældsinddrivelsesloven gælder for alle fordringer med tillæg af renter, gebyrer og andre
omkostninger, der opkræves eller inddrives af det offentlige, herunder fordringer, som det
offentlige inddriver på vegne af andre. Det kan ifølge bemyndigelsen fastsættes, at også
fordringer fra private kan inddrives af restanceinddrivelsesmyndigheden, når for-dringen
vedrører en opgave, f.eks. tilbagebetalingskrav fra A-kasser, krav på kontrolaf-gift fra
trafikselskaber, fordringer fra private klagenævn m.fl.

Som anført af Højesteret i afgørelsen trykt i Ugeskrift for Retsvæsen 2020.266 skal
sagsomkostninger i civile sager og straffesager inddrives af Gældsstyrelsen, hvis om-
kostningerne tilkommer det offentlige. I den nævnte sag fandt Højesterets flertal med
hjemmel i retsplejelovens § 143, at Advokatnævnet er en del af den offentlige forvalt-ning,
og at de forhold, at en væsentlig del af udgifterne til Advokatnævnet afholdes af
Advokatsamfundet, der ikke er at anse som en del af den offentlige forvaltning, og at
Advokatsamfundet sekretariatsbetjener Advokatnævnet, ikke kunne føre til, at Advo-
katnævnet faldt uden for begrebet det ”offentlige” i gældsinddrivelseslovens forstand.



/

- 4 -

Tvangsinddrivelse af sagsomkostninger tillagt Advokatnævnet ved en civil dom hørte
derfor under Gældsstyrelsens kompetence.   

Spørgsmålet til bedømmelse er herefter, om Tandskadeankenævnet er at anse som en del af
den offentlige forvaltning og i benægtende fald, om nævnets fordring på sagsom-
kostninger i en civil sag er en fordring, der tilkommer det offentlige.   

Det hedder i lovbekendtgørelse nr. 995 af 14. juni 2018 under kapitel 3 og patienterstat-
ning i § 19, stk. 6, jf. stk. 8:

”Stk. 6. Sundhedsministeren kan henlægge behandlingen af sager efter dette kapitel helt
eller delvis til en privat institution. Sundhedsministeren indgår i så tilfælde de
nødvendige aftaler herom.
…

Stk. 8. Henlægger sundhedsministeren sine beføjelser efter stk. 6 til en privat institu-
tion, kan ministeren fastsætte regler om klageadgangen.”

Bemyndigelsen er udnyttet ved bekendtgørelse nr. 494 af 3. maj 2018 § 1, (tidligere be-
kendtgørelse nr. 1264 af 28. oktober 2016), hvori det bl.a. hedder:

”§ 1. Tandlægeforeningens Tandskadeerstatning modtager, oplyser og afgør følgende
sager om erstatning efter lov om klage- og erstatningsadgang inden for sundhedsvæ-
senet (klage- og erstatningsloven):   
…

3) skader forvoldt af privatpraktiserende autoriserede tandlæger, eller på vegne af disse,
jf. klage- og erstatningslovens § 19, stk. 2,
…

§ 2. Afgørelser truffet af Tandlægeforeningens Tandskadeerstatning kan indbringes for
det af Tandlægeforeningens Tandskadeerstatning etablerede ankenævn (Tandska-
deankenævnet).”

I lovkommentaren til kapitel 3 i klage- og erstatningsloven af Kristina Askjær, Peter Ja-
kobsen og Niels Hjortnæs, 2. udg., 2017 side 148-149 hedder de bl.a. i overensstemmel-se
hermed:

” 6.2. Nærmere om Tandlægeforeningens Tandskadeerstatning  
…
Tandlægeforeningens Tandskadeerstatning er en privat institution, der behandler an-
meldelser om erstatning for tandskader inden for følgende områder:
…

Privatpraktiserende tandlæger i Danmark og på Færøerne.   
…

Det er Tryg Forsikring, der på vegne af Tandlægeforeningens Tandskadeerstatning,
varetager sagsbehandlingen i de enkelte sager. Tryg Forsikring overtog området fra
Codan fra 1. januar 2016. Sagerne behandles efter reglerne i klage- og erstatningslo-
ven, dog med den vigtige undtagelse, at undergrænsen for erstatning kun er 1.000 kr.



/

- 5 -

ved skader hos privatpraktiserende tandlæger. Erstatningsbeløb over 10.000 kr. fi-
nansieres af regionerne. Erstatningsbeløb over 10.000 kr. finansieres af regionerne.
Erstatninger mellem 1.000 kr. og 10.000 kr. finansieres kollektivt af alle privatprakti-
serende tandlæger via en forsikringsordning. Erstatningsberegningen sker efter lov om
erstatningsansvar.
…

6.3. Tandskadeankenævnet  
Afgørelser truffet af Tryg Forsikring kan påklages til Tandskadeankenævnet, der or-
ganisatorisk henhører under Tandlægeforeningens Tandskadeerstatning og dermed har
status som et privat ankenævn. Ankenævnet for Patienterstatningen, der er nedsat af
staten og behandler sager fra Patienterstatningen, har ikke kompetence i forhold til
afgørelser truffet af Tryg Forsikring.   

Tandskadeankenævnets kompetence hviler på lovhjemlen i KEL § 19, stk. 7. Hjem-len
er udnyttet af ministeren i ovennævnte bekendtgørelse nr. 1264 af 28. oktober 2016.”

På den baggrund finder fogedretten, at Tandskadeankenævnet i modsætning til Advo-ka
tnævnet ikke kan henregnes til begrebet ”det offentlige” , således som dette begreb
anvendes i gældsinddrivelseslovens § 1, stk. 1, og derfor ikke er omfattet af loven i medfør
af denne bestemmelse.   

Spørgsmålet er herefter, om inddrivelse af Tandskadeankenævnets sagsomkostninger i en
civil sag er en fordring, der tilkommer det offentlige.   

I gældsbrevslovens § 1, stk. 1, 2. pkt. fremgår bl.a., at: ”Skatteministeren kan fastsætte
regler om, at loven desuden finder anvendelse på fordringer, der er fastsat ved lov eller i
henhold til lov” , og i den nævnte bekendtgørelse nr. 188 af 9. marts 2020 § 1, stk. 1, er
bemyndigelsen udnyttet for vidt angår inddrivelse af: ”gebyrer fra private klagenævn” .
Hjemlen til at opkræve gebyrer fra godkendte private klagenævn findes i forbrugerkla-
gelovens § 6 jf. bekendtgørelse nr. 1885 af 8. december 2020 om gebyrer ved godkendte
private klagenævn eller ankenævn. Tandskadeankenævnet er ikke omfattet af denne
ordning.   

Retten finder, at inddrivelse af tilkendte sagsomkostninger i en civil sag for et privat an-
kenævn ikke kan sidestilles med inddrivelse af gebyrer for et privat godkendt klage-nævn,
der er fastsat ved lov eller ved bemyndigelse i henhold til lov.

På den baggrund har fogedretten den nødvendige saglige kompetence til at tvangsind-drive
fordringen med hjemmel i retsplejelovens § 478, stk. 1, nr. 1).   

Derfor bestemmes

Retten i Roskildes fogedafdeling har saglig kompete nce til at behandle denne sag.”

Ved kendelse af 18. oktober 2021 stadfæstede Østre Landsret fogedrettens afgørelse. Af ken-

delsen fremgår bl.a.:



/

- 6 -

”Tandlægeforeningens Tandskadeerstatning er en p rivat institution, og det af Tandlæge-
foreningens Tandskadeerstatning etablerede Tandskadeankenævn har status som et pri-vat
ankenævn. Det er forudsat i forarbejderne til den dagældende lov om patientforsik-ring (nu
lovbekendtgørelse nr. 995 af 14. juni 2018 om klage- og erstatningsadgang in-den for
sundhedsvæsenet). jf. herved lovændring nr. 430 af 10. juni 2003, at disse priva-te
institutioner ikke er en del af den offentlige forvaltning. Landsretten tiltræder derfor, at
Tandskadeankenævnet ikke er omfattet af gældsinddrivelseslovens § 1, stk.1.

Herefter, og da den omhandlede fordring ikke i øvrigt er omfattet af gældsinddrivelses-
loven, tiltræder landsretten, at fogedretten har saglig kompetence til at behandle sa gen.”

Sundhedsministeriets brev af 30. november 2021

Ved brev af 30. november 2021 har Sundhedsministeriet besvaret Kærendes henvendelse om,

hvorvidt Tandskadeankenævnet kan henregnes til begr ebet ”det offentlige” og betragtes som en

offentlig instans. Af brevet fremgår bl.a.:

”Tak for din henvendelse af den 17. august 2021, hvori du spørger, hvorvidt Tandska-
deanken ævnet, som har status som ”et privat ankenævn” , kan henregnes til begrebet ”det
offentlige” og betragtes som en offentlig instans.

Det kan oplyses, at Indenrigs- og Sundhedsministeriet (nu Sundhedsministeriet) den 1.
januar 2004, indgik en aftale med Dansk Tandlægeforenings patientskadeforsikring (nu
Tandlægeforeningens Tandskadeerstatning). I denne aftale er Tandskadeankenævnet
bemyndiget til, at varetage opgaven om ankenævnsopgaver for Tandlægeforeningens
Tandskadeerstatning.   

Sundhedsministeriet kan endvidere oplyse, at forvaltningsloven finder anvendelse på den
virksomhed, der udøves i Tandskadeankenævnet i medfør af Lov om klage- og er-
statningsadgang inden for sundhedsvæsenet. Det fremgår af denne lovs § 19. stk. 7, at
såfremt sundhedsministeren henlægger behandling af sager efter dette kapitel til en pri-vat
institution, finder forvaltningsloven anvendelse for institutionens virksomhed.

Tandskadeankenævnet skal altså på baggrund af ovenstående regel betragtes som en of-
fentlig forvaltning, da den [er] underlagt de forvaltningsretlige regler efter forvaltnings-
loven.”

Gældsstyrelsens korrespondance med Kærende

Kærende har under fogedsagen selv taget kontakt til Gældsstyrelsen med henblik på bl.a.

oplysninger om styrelsens svar til Tandskadeankenævnet.   

Gældsstyrelsen har ved brev af 4. januar 2022 til Kærende oplyst bl.a.:

”I din henvendelse af 24. november 2021 anmoder du direktør Person om at klargøre,
hvorvidt Gældsstyrelsen anser en instans som Tandskadeankenævnet for



/

- 7 -

at være en del af den offentlige forvaltning, således at nævnets krav i form af sagsom-
kostninger, kan oversendes til inddrivelse hos Gældsstyrelsen.
…

Som du henviser til, gælder gælds inddrivelsesloven … for opkrævning og in ddrivelse af
fordringer med tillæg af renter, gebyrer og andre omkostninger, der opkræves eller ind-
drives af det offentlige.

Dette gælder også for fordringen på sagsomkostninger, som Tandskadeankenævnet har til
gode hos dig. Tandskadeankenævnet har således mulighed for at overdrage fordrin-gen til
inddrivelse hos restanceinddrivelsesmyndigheden, Gældsstyrelsen.
…

Når fordringen er overdraget til inddrivelse hos restanceinddrivelsesmyndigheden over-
tager restanceinddrivelsesmyndigheden alle kreditorbeføjelser.   

Det betyder, at restanceinddrivelsesmyndigheden indtræder i samtlige rettigheder og
forpligtelser, der knytter sig til fordringen, herunder retten til at foretage fx en udlægs-
forretning, lønindeholdelse, modregning, tiltræde akkordordninger og gældssanerings-
forslag, indgive konkursbegæring, foretage indberetning til kreditoplysningsbureauer samt
at tillade eftergivelse eller henstand med betalingen.   
…

Gældsstyrelsen bemærker, at så længe fordringen ikke er modtaget til inddrivelse, anses du
ikke som værende part i sag en.”

Ved brev af 27. januar 2022 har Gældsstyrelsen til Kærende endvidere oplyst bl.a.:

”Gældsstyrelsens klageenhed har behandlet din henvendelse af 24. november 2021, og i
brev af 4. januar 2022 meddelt dig, at fordringen på sagsomkostninger kan overdrages til
inddrivelse, såfremt Tandskadeankenævnet ønsker dette.”

Gældsstyrelsen har senest ved brev af 16. februar 2022 til Kærende oplyst bl.a.:

”Gældsstyrelsen har den 30. juli 2021 meddelt Tandskadeankenævnet, at ankenævnets
krav på sagsomkostninger er omfattet af regelsættet i gældsinddrivelsesloven.”

Sag 67/2022  

Sag 67/2022 mellem samme parter angår den videre proces i fogedsagen. Ved kendelse af 16.

november 2021 bestemte Fogedretten i Roskilde at fremme sagen og foretog udlæg i deposi-tum

i Kærendes lejemål.   

Ved kendelse af 7. marts 2022 stadfæstede landsretten fogedrettens kendelse med følgende

begrundelse:



/

- 8 -

”Landsretten er enig i fogedrettens resultat og begrundelsen herfor. De fremsendte skri-
velser fra Gældsstyrelsen og det, Kærende i øvrigt har anført, kan ikke føre til et andet
resultat. Der henvises herved til Østre Landsrets kendelse af 18. oktober 2021 i kære nr. B-
561-21 og B-643-21.   

Landsretten bemærker, at spørgsmålet om erstatning og godtgørelse til Kærende ik-ke er
behandlet ved de påkærede kendelser, hvorfor landsretten ikke kan træffe afgørel-se herom
i denne kæresag. Denne del af kæresagen afvises derfor.”

Anbringender

Kærende har i sag 31/2022 anført navnlig, at fogedretten ikke havde kompetence til at be-handle

sagen, og at den derfor skulle have været afvist.

Inddrivelsen af de pågældende sagsomkostninger hører under Gældsstyrelsens kompetence, da

Tandskadeankenævnet er en del af den offentlige forvaltning og derved omfattet af begre-bet

”det offentlige” i gældsinddrivelseslovens § 1, stk. 1.   

Tandskadeankenævnets kompetence hviler på § 19 i lov om klage- og erstatningsadgang in-den

for sundhedsvæsenet og den i medfør heraf udstedte bekendtgørelse. Det følger af be-

kendtgørelsen, at Tandskadeankenævnets behandling af sager er underlagt forvaltningsloven,

hvorfor nævnet betragtes som en del af den offentlige forvaltning. Det forhold, at Tandskade-

ankenævnet har status som ”privat institution” er ikke ensbetydende me d, at nævnet ikke kan

henregnes til den offentlige forvaltning. Der henvises i den forbindelse til Højesterets afgørel-se

i UfR 2020.266.

At Tandskadeankenævnet er en del af den offentlige forvaltning og omfattet af gældinddrivel-

seslovens § 1, stk. 1, er endvidere bekræftet af Gældsstyrelsen og af Sundhedsministeriet.

Fogedretten havde således ikke kompetence til at behandle Tandskadeankenævnets fordring,

hvorfor kendelsen skal ophæves.

For så vidt angår sag 67/2022, har Kærende anført navnlig, at fogedrettens kendelse af 16.

november 2021 er ugyldig, da Tandskadeankenævnets krav på sagsomkostninger skal inddrives

af Gældsstyrelsen, der har enekompetence efter gældinddrivelsesloven. Dette følger også af

Gældsstyrelsens breve til hende. Fogedretten havde således ikke kompetence til at fremme sagen

og foretage udlæg for de pågældende sagsomkostninger.



/

- 9 -

Det gøres endvidere gældende, at Tandskadeankenævnet har handlet culpøst og er erstat-

ningsansvarlig for gener og økonomisk tab, som hun er blevet påført i forbindelse med foged-

sagen.   

Tandskadeankenævnet har i sag 31/2022 anført navnlig, at fogedrettens kendelse af 13. august

2021 skal stadfæstes, da ankenævnet og dets fordringer ikke er omfattet af gældsinddrivelses-

loven. Tandskadeankenævnet kan derfor selv forestå inddrivelse via fogedretten for fordringer

på sagsomkostninger, der er tilkendt i en civil sag.   

Som det fremgår af beskrivelsen af Tandskadeankenævnets retsgrundlag i UfR 2019.3911 H,

blev ordningen etableret med henblik på, at Ankenævnet kan træffe afgørelse i sager om er-

statning for skader i forbindelse med behandling hos privatpraktiserende tandlæger. Anke-

nævnet afgør således ikke hovedsageligt sager om skader i forbindelse med tandbehandling i det

offentlige.

For så vidt angår sag 67/2022 har ankenævnet anført navnlig, at fogedrettens afgørelse af 16.

november 2021 skal stadfæstes, da fogedretten havde kompetence til at inddrive fordringen og

derfor kunne fremme sagen med henblik på foretagelse af udlæg hos Kærende.   

Hvis Højesteret i overensstemmelse med Tandskadeankenævnets påstand i sag 31/2022 måtte

finde, at Fogedretten i Roskilde har saglig kompetence, idet nævnets fordring på sagsom-

kostninger ikke skal inddrives via Gældsstyrelsen, er der således ikke grundlag for i sag 67/2022

at ophæve fogedrettens kendelse af 16. november 2021.

Tandskadeankenævnet skal ikke betale erstatning og godtgørelse til Kærende, jf. retsple-jelovens

§ 505, da spørgsmålet om erstatning og godtgørelse ikke er behandlet i de tidligere afsagte

kendelser, hvorfor landsretten i kendelse af 7. marts 2022 heller ikke traf afgørelse herom.

Højesteret kan således ikke som første instans tage stilling hertil, og denne del af kæ-resagen

skal derfor afvises.   

Såfremt Højesteret måtte finde, at fogedrettens kendelser af 13. august 2021 og af 16. novem-ber

2021 skal ophæves, kan det ikke lægges Tandskadeankenævnet til last, jf. retsplejelovens § 505,

stk. 1, 2. pkt., idet fogedretten af egen drift skal sikre sig, at de har saglig kompetence til at

behandle sagen.   



/

- 10 -

Retsgrundlag

Lov om klage- og erstatningsadgang inden for sundhedsvæsenet

I lov om klage- og erstatningsadgang inden for sundhedsvæsenet (nu lovbekendtgørelse nr. 9 af

4. januar 2023) hedder det bl.a.:

”Kapitel 3
Patienterstatning
Dækningsområde

§ 19. Der ydes erstatning efter reglerne i dette kapitel til patienter eller efterladte til pa-
tienter, som her i landet påføres skade i forbindelse med undersøgelse, behandling el.lign.,
som er foretaget
1) …
2) …
3) …
4) …
…
Stk. 5. Sundhedsministeren fastsætter nærmere regler om, hvilke områder der er omfat-tet
af stk. 1, 3 og 4.
Stk. 6. Sundhedsministeren kan henlægge behandlingen af sager efter dette kapitel helt
eller delvis til en privat institution. Sundhedsministeren indgår i så tilfælde de nødven-dige
aftaler herom.
Stk. 7. Henlægger sundhedsministeren behandlingen af sager efter dette kapitel helt eller
delvis til en privat institution, finder forvaltningsloven anvendelse for institutionens
virksomhed.
Stk. 8. Henlægger sundhedsministeren beføjelser efter stk. 6 til en privat institution, kan
ministeren fastsætte regler om klageadgangen.
…

Sagernes behandling
§ 33. Patienterstatningen modtager, oplyser og afgør alle erstatningssager efter dette ka-
pitel …”

Den erstatningsordning, som reguleres i loven, blev indført i 1992 ved lov om patientforsik-ring,

der gav patienter en ret til erstatning for fysiske skader opstået under behandling mv. i

sygehusvæsenet.

Ved lov nr. 430 af 10. juni 2003 blev dækningsområdet for loven udvidet til også at dække

skader i forbindelse med undersøgelse, behandling eller lignende hos privatpraktiserende au-

toriserede sundhedspersoner. Ved ændringen blev i lovens § 1 indsat følgende som stk. 5-7:



/

- 11 -

”Stk. 5. Indenrigs- og sundhedsministeren kan henlægge behandlingen af sager efter lo-ven
helt eller delvis til en privat institution. Indenrigs- og sundhedsministeren indgår i så
tilfælde de nødvendige aftaler herom.
Stk. 6. Henlægger indenrigs- og sundhedsministeren behandling af sager efter loven til en
privat institution, finder forvaltningsloven anvendelse for institutionens virksomhed. Stk. 7.
Henlægger indenrigs- og sundhedsministeren sine beføjelser efter stk. 5 til en privat
institution, kan indenrigs- og sundhedsministeren fastsætte regler om klagead-gangen.”

I lovforslagets almindelige bemærkninger (Folketingstidende 2002-03, tillæg A, lovforslag nr. L

225, s. 6986) hedder det bl.a.:

”For så vidt angår privatpraktiserende tandlæger bemærkes, at Dansk Tandlægeforening i
overenskomstregi har etableret en privat forsikringsordning, der dækningsmæssigt sva-rer
til lov om patientforsikring og i visse tilfælde endda giver en udvidet dækning i for-hold til
patientforsikringsordningen. Der er etableret et særligt ankenævn under ordnin-gen, og
ordningen er generelt meget velfungerende.

Tandlæger vil som udgangspunkt være omfattet af lovens bestemmelser, men indenrigs- og
sundhedsministeren bemyndiges til at kunne henlægge behandlingen af sager efter loven
helt eller delvist til en privat institution, jf. den foreslåede § 1, stk. 5. Det er hen-sigten, at
det i medfør af denne bestemmelse kan fastsættes, at patientforsikringsordnin-gen på
tandlægeområdet kan administreres og afgøres i privat regi, jf. tilsvarende sær-ordning for
så vidt angår faglige klager over tandlæger.

Bemyndigelsen vil tage sigte på, at sager om erstatning for skader i forbindelse med be-
handling hos privatpraktiserende tandlæger modtages, behandles og afgøres i den af Dansk
Tandlægeforening etablerede patientforsikringsordning, således at lovens be-stemmelser
om, at sager skal behandles af henholdsvis Patientforsikringsforeningen og
Patientskadeankenævnet ikke finder anvendelse for patientforsikringssager vedr. skader
hos privatpraktiserende autoriserede tandlæger. Lovens øvrige bestemmelser om bl.a.
erstatningsomfang m.v. vil fuldt ud finde anvendelse for skader forvoldt af privat-
praktiserende tandlæger. Der henvises nærmere til bemærkningerne til den foreslåede § 1,
stk. 5-6.”

I lovforslagets bemærkninger til den foreslåede § 1, stk. 5 (Folketingstidende 2002-03, tillæg A,

lovforslag nr. L 225, s. 6991-6993), hedder det bl.a.:

”Til nr. 7

Efter den foreslåede § 1, stk. 5, kan indenrigs- og sundhedsministeren henlægge be-
handlingen af sager efter loven helt eller delvist til en privat institution og i så tilfælde
indgå de nødvendige aftaler herom.
…

Baggrunden for den foreslåede bestemmelse er, at ordningen i Dansk Tandlægeforening
har fungeret i mange år, hvorfor der bl.a. i det ankenævn, der behandler klager over for-
sikringsselskabets afgørelser, er oparbejdet en betydelig ekspertise og erfaring i behand-
ling af tandlægesagerne. Såfremt sagsbehandlingen flyttes til bl.a. Patientskadeanke-



/

- 12 -

nævnet, vil denne ekspertise gå tabt. Sagerne behandles af det pågældende forsikrings-
selskab, og forsikringsselskabets afgørelser kan indbringes for et særligt ankenævn, der er
etableret pr. 1. januar 1998. Ankenævnet består af en formand, 3 tandlæger, 1 repræ-
sentant fra Forbrugerrådet, 1 repræsentant fra Amtsrådsforeningen/Sygesikringens For-
handlingsudvalg samt 1 repræsentant fra Patientforsikringen/Patientskadeankenævnet.
Reglerne for dette ankenævns virksomhed er fastlagt i en forretningsorden, der følger
bestemmelserne i forretningsordenen for Patientskadeankenævnet.
…
I stk. 7 bemyndiges indenrigs- og sundhedsministeren til at fastsætte regler om klagead-
gangen i forbindelse med afgørelser, der er truffet af private institutioner efter regler fastsat
i medfør af stk. 5. Der vil i medfør heraf blive fastsat regler om, at disse afgørel-ser ikke
vil kunne påklages til Indenrigs- og Sundhedsministeriet på tilsvarende måde, som
Patientforsikringens og Patientskadeankenævnets afgørelser ikke kan påklages til
indenrigs- og sundhedsministeren. Der vil være mulighed for efter de almindelige regler
herom i retsplejeloven at indbringe disse sager for domstolene.”

Ved lov nr. 547 af 24. juni 2005 om klage- og erstatningsadgang inden for sundhedsvæsenet, der

trådte i kraft den 1. januar 2007, blev lov om patientforsikring ophævet. Lovens kapitel 3 fik i §

19 bl.a. følgende bestemmelser:

”Kapitel 3
Patientforsikring
Dækningsområde

§ 19. Der ydes erstatning efter reglerne i dette kapitel til patienter eller efterladte til pa-
tienter, som her i landet påføres skade i forbindelse med undersøgelse, behandling el.lign.,
som er foretaget
…

5) af privatpraktiserende autoriserede sundhedspersoner,
…

Stk. 5. Indenrigs- og sundhedsministeren kan henlægge behandlingen af sager efter dette
kapitel helt eller delvis til en privat institution. Indenrigs- og sundhedsministeren indgår i
så tilfælde de nødvendige aftaler herom.
Stk. 6. Henlægger indenrigs- og sundhedsministeren behandling af sager efter dette ka-pitel
til en privat institution, finder forvaltningsloven anvendelse for institutionens virk-somhed.
Stk. 7. Henlægger indenrigs- og sundhedsministeren sine beføjelser efter stk. 5 til en privat
institution, kan indenrigs- og sundhedsministeren fastsætte regler om klagead-gangen.”

I bemærkningerne til det foreslåede kapitel 3 i loven (Folketingstidende 2004-05, tillæg A,

lovforslag nr. L 75, s. 3295-3297) hedder det bl.a.:

”Til kapitel 3 (§§ 19-37)



/

- 13 -

Reglerne i kapitel 3 er en uændret videreførelse af bestemmelserne i lov om patientfor-
sikring.
…

Til § 19

Bestemmelsen, der er en uændret videreførelse af patientforsikringslovens § 1, fastlæg-ger
det centrale dækningsområde for loven, således som det senest blev fastlagt ved L 2003
430, jf. bilag 1…
…
Endvidere har indenrigs- og sundhedsministeren i medfør af bestemmelsens stk. 5-7, i
bekendtgørelse nr. 1099 af 12. december 2003 om henlæggelse af behandlingen af sager
efter lov om patientforsikring til Dansk Tandlægeforenings Patientskadeforsikring og
Tandskadeankenævnet fastsat regler om, at patientforsikringsordningen på tandlægeom-
rådet kan administreres og afgøres i den af Dansk Tandlægeforening etablerede patient-
forsikringsordning. Reglerne forudsættes videreført uændret.
…”

Ved lov nr. 314 af 25. april 2018 blev § 19, stk. 5-7, flyttet til § 19, stk. 6-8. I lovforslagets

almindelige bemærkninger (Folketingstidende 2017-18, tillæg A, lovforslag nr. L 98, pkt. 2.3)

hedder det bl.a.:   

”2.3. Behandling af sager om tandskadeerstatning henlagt til Tandlægeforeningens
Tandskadeerstatning

Sundhedsministeren kan efter klage- og erstatningslovens § 19, stk. 5, henlægge be-
handlingen af sager efter kapitel 3 til en privat institution.   

Der blev den 8. december 2003 indgået en aftale mellem daværende Indenrigs- og
Sundhedsministerium og Dansk Tandlægeforening. Af aftalen fremgår, at sager om er-
statning og godtgørelse til patienter, hvor der er forvoldt skade af privatpraktiserende
autoriserede tandlæger, autoriserede sundhedspersoner ansat i amtstandplejen og under de
kommunale tandlægeordninger (børne- og ungdomstandplejen samt omsorgstandple-jen)
eller på vegne af disse samt universiteternes tandlægeskoler, blev henlagt til Dansk
Tandlægeforenings Patientforsikring.
…

De privatpraktiserende tandlæger har valgt at indgå en kollektiv ordning, hvor de giver
deres patienter en videre adgang til erstatning og godtgørelse, end den i loven fastsatte
undergrænse, hvis der i forbindelse med en behandling hos privatpraktiserende tandlæge
bliver påført en skade. Der gælder en undergrænse på 1.000 kr., hvis der påføres en ska-de
hos en privatpraktiserende tandlæge.   

Der er dog flere forhold, der væsentligt adskiller tandskadeerstatningsordningen fra den
øvrige erstatningsordning.

Hvor den i medfør af klage- og erstatningsloven fastsatte undergrænse for udbetaling af
erstatning og godtgørelse efter en skade påført ved tandbehandling er 10.000 kr., gælder
efter den særlige aftale mellem daværende Indenrigs- og Sundhedsministerium og



/

- 14 -

Dansk Tandlægeforening en undergrænse på 1.000 kr. ved tandskader, der er påført af
privatpraktiserende tandlæger.   
…”

Bemyndigelsen i § 19, stk. 6 og 8 (tidligere stk. 5 og 7), blev udnyttet ved bekendtgørelse nr.

1264 af 28. oktober 2016, der nu er afløst af bekendtgørelse nr. 494 af 3. maj 2018 om hen-

læggelse af behandlingen af sager om erstatning efter lov klage- og erstatningsadgang inden for

sundhedsvæsenet til Tandlægeforeningens Tandskadeerstatning og Tandskadeankenævnet. I

bekendtgørelsen hedder det bl.a.:

”§ 1. Tandlæg eforeningens Tandskadeerstatning modtager, oplyser og afgør følgende
sager om erstatning efter lov om klage- og erstatningsadgang inden for sundhedsvæse-net
(klage- og erstatningsloven):   
…

3) skader forvoldt af privatpraktiserende autoriserede tandlæger, eller på vegne af disse, jf.
klage- og erstatningslovens § 19, stk. 2,
…

§ 2. Afgørelser truffet af Tandlægeforeningens Tandskadeerstatning kan indbringes for det
af Tandlægeforeningens Tandskadeerstatning etablerede ankenævn (Tandskadean-
kenævnet).
Stk. 2. Tandskadeankenævnet fastsætter en forretningsorden for nævnets virksomhed ef-ter
samme retningslinjer, som er gældende for Ankenævnet for Patienterstatningen, jf. klage-
og erstatningslovens § 58 a, stk. 9.
…

§ 6. Afgørelser truffet af Tandlægeforeningens Tandskadeerstatning og Tandskadean-
kenævnet kan ikke påklages til sundheds- og ældreministeren eller anden administrativ
myndighed.

§ 7. Forvaltningsloven finder anvendelse på den virksomhed, der udøves i Tandlægefor-
eningens Tandskadeerstatning og i Tandskadeankenævnet, jf. klage- og erstatningslo-vens
§ 19, stk. 6.”

Højesterets begrundelse og resultat

Allerede fordi Procesbevillingsnævnets tilladelse i sag 31/2022 er begrænset til spørgsmålet om

fogedrettens kompetence til at behandle sagen, afviser Højesteret kæren for så vidt angår

Kærendes påstand om erstatning og godtgørelse.

Sagen angår herefter, om det var med rette, at fogedretten fandt, at Tandskadeankenævnet kunne

inddrive ankenævnets fordring på sagsomkostninger tilkendt i en civil sag. Sagen angår



/

- 15 -

i anden række, om fogedretten på den baggrund kunne fremme sagen og foretage udlæg hos

Kærende for det pågældende krav.   

Det følger af gældsinddrivelseslovens § 1, stk. 1, 1. pkt., at loven gælder for opkrævning og

inddrivelse af fordringer med tillæg af renter, gebyrer og andre omkostninger, der opkræves eller

inddrives af det offentlige. Af forarbejderne til bestemmelsen fremgår, at ”det offentlige ”skal

forstås bredt, således at eksempelvis fordringer fra statsvirksomheder, nettostyrede virk-

somheder, indtægtsdækkede virksomheder, selvejende institutioner, institutioner med mindre

supplerende virksomhed og særlige fonde er omfattet af lovens anvendelsesområde. Det føl-ger

endvidere af lovens § 2, stk. 1, at skatteministeren eller den, ministeren bemyndiger dertil, er

restanceinddrivelsesmyndighed, og at restanceinddrivelsesmyndigheden forestår inddrivel-se af

fordringer, jf. § 1, stk. 1 og 2.

Som fastslået af Højesteret i kendelse af 13. november 2019 (UfR 2020.266) er det offentliges

krav på sagsomkostninger i civilretlige sager omfattet af gældsinddrivelsesloven, og sådanne

krav skal inddrives af restanceinddrivelsesmyndigheden (Gældsstyrelsen), der udøver kredi-

torbeføjelserne, jf. gældsinddrivelseslovens § 3, stk. 1.   

Spørgsmålet er herefter, om Tandskadeankenævnet er omfattet af begrebet ”det offentlige ”i

gældsinddrivelseslovens § 1, stk. 1, 1. pkt.   

Det følger af § 19, stk. 6, i lov om klage- og erstatningsadgang inden for sundhedsvæsenet, at

sundhedsministeren kan henlægge behandlingen af sager efter lovens kapitel 3 til en privat

institution. I så fald finder forvaltningsloven anvendelse for institutionens virksomhed, jf. § 19,

stk. 7. Det følger videre af lovens § 19, stk. 8, at ministeren ved henlæggelse af beføjelser efter

stk. 6 til en privat institution kan fastsætte regler om klageadgangen.   

Bemyndigelsen er udnyttet ved bekendtgørelse nr. 494 af 5. maj 2018. I bekendtgørelsen er bl.a.

Tandskadeankenævnets kompetence og virke nærmere reguleret. Det følger endvidere af

bekendtgørelsens § 2, stk. 2, at Tandskadeankenævnets forretningsorden for nævnets virk-

somhed fastsættes efter samme retningslinjer, som er gældende for Ankenævnet for Patienter-

statningen, jf. § 58 a, stk. 9 i lov om klage- og erstatningsadgang inden for sundhedsvæsenet.



/

- 16 -

De gældende regler om klage- og erstatningsadgang inden for sundhedsvæsenet blev indført ved

lov nr. 547 af 24. juni 2005 og trådte i kraft den 1. januar 2007. Samtidig blev lov om

patientforsikring ophævet. Det fremgår af forarbejderne til § 1, stk. 5-7, i lov om patientfor-

sikring, der svarer til de nugældende bestemmelser i § 19, stk. 6-8,  i lov om klage- og erstat-

ningsadgang inden for sundhedsvæsenet, at lovens øvrige regler om erstatningsomfang og

erstatningsudmåling mv., fuldt ud vil finde anvendelse for skader forvoldt af privatpraktise-rende

tandlæger (Folketingstidende 2002-03, tillæg A, lovforslag nr. L 225, s. 6991-6993).   

Højesteret finder, at der ikke er grundlag for at antage, at det med den ordning, som Tandska-

deankenævnets kompetence udspringer af, har været hensigten at give tandlægeområdet en

anden retsstilling end det øvrige sundhedsområde.

På den baggrund, og under hensyn til karakteren af de lovbestemte opgaver, som Tandskade-

ankenævnet skal varetage, herunder at ankenævnet er omfattet af forvaltningsloven, finder

Højesteret, at Tandskadeankenævnet er omfattet af begrebet ”det offentlige ”i gældsinddrivel-

seslovens § 1, stk. 1, 1. pkt. Ankenævnets fordring på sagsomkostninger skal herefter inddri-ves

via Gældsstyrelsen.   

Højesteret bemærker i den forbindelse, at Tandskadeankenævnet ikke har valgfrihed med hensyn

til at lade fordringen inddrive af Gældsstyrelsen, når betingelserne for overdragelse til

inddrivelse i øvrigt er opfyldt, jf. gældsinddrivelseslovens § 2, stk. 3, jf. stk. 1.   

Tandskadeankenævnet har således ikke beføjelse til at inddrive de pågældende sagsomkost-

ninger, og Kærendes påstande om ophævelse af fogedrettens kendelser tages herefter til følge.

Thi bestemmes :

Kærendes påstand om erstatning og godtgørelse afvises.

Fogedrettens kendelser af 13. august 2021 og 16. november 2021 ophæves.

Ingen af parterne skal betale sagsomkostninger for fogedret, landsret eller Højesteret til den

anden part.



/

- 17 -

Kæreafgiften for landsretten og for Højesteret tilbagebetales til Kærende.