Sag om, hvorvidt TV2 ved at sende et dokumentarprogram og senere - efter der var indgivet en klage til Pressenævnet - at genudsende programmet, hvor en 16-årige piges selvmord blev omtalt... Vis mere
Ret: Retten i Herning (1. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Erstatning uden for kontrakt;
Pressen;

/

RETTEN I HERNING
DOM

afsagt den 10. december 2018

Sag BS-7009/2017-HER

Sagsøger 1
(advokat Lotte Bliddal)
og

Sagsøger 2
(advokat Lotte Bliddal)
og

Sagsøger 3
(advokat Lotte Bliddal)
og

Sagsøger 4
(advokat Lotte Bliddal)

mod

Sagsøgte 1
(advokat Asger Bagge-Jørgensen)
og

Sagsøgte 2
(advokat Asger Bagge-Jørgensen)
og

Sagsøgte 3



/

2

(advokat Asger Bagge-Jørgensen)

Denne afgørelse er truffet af dommerne Dommer 1, Dommer 2 og Dommer 3.

Sagens baggrund og parternes påstande

Denne sag, der er anlagt den 21. december 2017, drejer sig om, hvorvidt TV2 ved
at sende TV- Program og senere - efter der var indgivet en klage til Pressenævnet -
at genudsende programmet, hvor en 16-åri-ge piges selvmord blev omtalt uden
samtykke fra hendes forældre og søskende, har krænket de pårørende på en så
grov måde, at de er berettiget til en godtgø-relse for tort efter
erstatningsansvarslovens § 26.

I henhold til bestemmelserne i medieansvarsloven er parterne enige om, at an-
svarssubjekterne omfattet af loven er:

1. Sagsøgte 1 som redaktionschef på programmet.
2. Sagsøgte 2 som tilrettelægger af programmet.
3. Sagsøgte 3 som ansvarshavende redaktør for genudsendel-sen.

Sagsøgerne, Sagsøger 1, Sagsøger 2, Sagsøger 3 og Sagsøger 4, har fremsat
følgende påstand:

De sagsøgte, Sagsøgte 1, Sagsøgte 2 og Sagsøgte 3, dømmes til in solidum at
betale hver af de fire sagsøgere 300.000 kr. tillige med procesrenter af beløbet fra
sagens anlæg den 21. december 2017 for så vidt angår de sagsøgte Sagsøgte 1 og
Sagsøgte 2 og fra den 9. maj 2018 for så vidt angår Sagsøgte 3, til betaling sker.

De sagsøgte, Sagsøgte 1, Sagsøgte 2 og Sagsøgte 3, har påstået frifindelse.

Oplysningerne i sagen

Den 25. oktober 2014 begik den 16-årige Person 1, der var dat-ter af Sagsøger 1
og Sagsøger 2 og søster til



/

3

Sagsøger 3 og Sagsøger 4, selvmord i en skov tæt på hjemmet i By.

Person 1 og hendes familie havde bopæl i Kommune, der i åre-ne frem til og med
2014 havde oplevet flere selvmord blandt unge.

Inden sit selvmord havde Person 1 lavet en video, som hun – samme dag som
selvmordet blev begået – uploadede på YouTube på et unik link til to af hendes
venner. Linket var ikke tilgængeligt for ikke-inviterede. Videoen fik megen of-
fentlig omtale grundet de tragiske omstændigheder, der lå til grund for selv-
mordet, og grundet de mange delinger af linket, som allerede inviterede perso-ner
videresendte til andre.

Videoen er afspillet under hovedforhandlingen. Det fremgik, at videoen på dette
tidspunkt havde haft lidt over 200.000 visninger.

Den 27. oktober 2014 bragte Dagbladet Ringkøbing Skjern en artikel med
Overskrift 1 . I artiklen blev Person 1's navn og alder omtalt.

Dagbladet Ringkøbing Skjern bragte den 1. november 2014 et foto med Overskrift
2 og tilhørende omtale af et mindeoptog, der blev holdt i By til ære for hende.

Samme dag bragte Kristeligt Dagblad på sin netavis en artikel med Overskrift 3 . I
artiklen var der links til ar-tiklen i Dagbladet Ringkøbing Skjern og til en
mindeside R.I.P Person 1, der var blevet oprettet på Facebook.

Den 3. november 2014 bragte Dagbladet Ringkøbing Skjern en artikel på forsi-den
med Overskrift 4 og en artikel inde i bladet med Overskrift 5 . I artiklerne omtales
Person 1's navn og alder, ligesom videoens indhold nær-mere omtales. I artiklerne
oplyses det, at videoen er vist over 90.000 gange.

Samme dag bragte Lemvig Dagblad artiklen fra Dagbladet Ringkøbing Skjern
med Overskrift 6 på sin netavis.

Dagbladet Ringkøbing Skjern bragte den 8. november 2014 fire artikler med
overskrifterne Overskrift 7 , Overskrift 8 , Overskrift 9 og Overskrift 10 . I den
første artikel bliver det oplyst, at videoen nu er vist over 100.000 gange. I den
anden artikel, der er et in-



/

4

terview med Familie 1, der har oprettet og administrerer mindesiden, ci-teres
Person 2 for følgende udtalelse: ” Vi har ikke gjort noget som helst uden at få
familiens tilladelse til det. Og det er familiens ønske at få Person 1's budskab ud” .
I den sidste artikel er lektor og forsker på IT-Universitetet i København Person 3
citeret for at have udtalt følgende: ” Det er klart, at når hendes Youtube-
afskedsvideo er blevet set over 100.000 gange, så har hendes eget budskab
virkelig rørt og ramt en masse mennesker: Så hendes video er en afgørende
komponent. Folk skriver på R.I.P-siden, fordi de har fået kendskab til hendes
selvmord via hendes egne ord. Det øger identifikationen, og på den måde griber
hendes død nok i særlig grad folk om hjer-tet.”

På mindesiden R.I.P Person 1 har Familie 1 skrevet: ”Person 1 gik bort natten til
den 25/10. Hun vil altid være i vores hjerter. I hjertet gemt aldrig glemt: Ser ingen
negative kommentar. Dette er en mindeside.”

På mindesiden er Person 1's dødsannonce publiceret.

I en artikel den 10. november 2014 i Dagbladet Kommune med Overskrift 11 er
såvel Person 1's navn som hendes selvmord omtalt.

Den 26. januar 2015 stiller Sagsøgte 2 følgende forespørgsel på mindesiden R.I.P
Person 1:

”Kære R.I.P Person 1,

Jer er journalist i en dokumentargruppe på TV2. Jeg skriver til jer på den-ne
side i håb om, at I vil videreformidle en kontakt til Person 1's fa-milie.
Person 1's afskedsvideo på youtube har sat nogle tanker i gang på vo-res
redaktion omkring, hvad det er, der gør, at nogle unge vælger at begå
selvmord. Jeg er selvfølgelig klar over, at dette er et meget følsomt emne for
familien, og jeg er fuld forståelse for, hvis familien ikke vil kontaktes.
Baggrunden for, at vi overvejer at sætte fokus på emnet er, at der ifølge
Kommune har været en overrepræsentation af selv-mord blandt unge i
kommunen – i forhold til resten af landet. Og kommu-nen har netop lavet en
redegørelse til politikerne på grund af to nylige selvmord, så politikerne kan
tage stilling til, om kommunen skal lave nye tiltag for at forebygge flere
selvmord i kommunen.
I et evt. program vil vi forsøge at finde svar på, hvorfor seks unge piger og
drenge i kommunen inden for de seneste tre år har valgt at tage deres eget liv
– i håb om at sætte fokus på selvmord blandt unge, og i håb om, at Person 1's
budskab om, at ingen skal gå alene med sine tanker og problemer, kan blive
debatteret blandt de unge. Jeg vil derfor gerne i kontakt med Person 1's
familie, hvis de ønsker at tale med mig om, hvad der kan have ud-



/

5

løst, at Person 1 valgte så drastisk en udvej. Det er ikke et interview, men ba-
re en snak.

På forhånd tak for hjælpen.”

Mindesiden R.I.P Person 1 besvarede forespørgslen således:

”Hej Sagsøgte 2.
Vi sender desværre ikke, Journalister videre til familien da de ikke har in-
tentioner om at deltage. Og det må man respektere.”

I et brev af 16. april 2015 fra Sagsøgte 2 til Sagsøger 1 og Sagsøger 2 står der:

”Kære Sagsøger 1 og Sagsøger 2,

Jeg er journalist på TV 2 Dokumentar, og jeg skriver til jer, fordi vi er i gang
med at producere en dokumentar, der handler om selvmord blandt unge.
Udgangspunktet for programmet er Kommune, fordi der har været flere
selvmord blandt unge end i resten af landets kommuner. Vores formål med
dokumentaren er at være med til at fore-bygge selvmord blandt unge – ikke
mindst ved at få de unge til at blive bedre til at sige det højt, hvis de har
problemer – i stedet for at gå med det selv. Vores research har vist, at en stor
del af de unge på et tidspunkt i de-res liv har selvmordstanker. Derfor mener
vi også, at det er en meget vig-tig historie at få ud til debat.

Jeg ved, at I mistede jeres datter for et halvt år siden, og at hun lagde en
video ud på youtube, der er blevet set af rigtig mange mennesker. Jeg har
forsøgt at kontakte jer tidligere via facebook-siden R.I.P Person 1 i forhold
til et interview, men fik at vide, at det ønskede I ikke, hvilket vi selvfølgelig
respekterer. Grunden til, at jeg alligevel skriver til Jer nu er, at der er én af de
medvirkende i programmet, der nævner den video, som je-res datter lagde ud
på nettet. Flere end 100.000 mennesker har allerede set videoen. Da videoen
er så offentlig, ville det være forkert af os ikke at vise klip fra videoen i
vores dækning, da mange unge allerede forholder sig til den. Vi har ikke
tænkt os at bringe jeres datters navn, og alle personer vil blive sløret i de få
klip vi bringer fra den. Det kommer ikke til at fylde ret meget i programmet,
men jeg synes, det er meget vigtigt, at I ved det på forhånd.

I er velkomne til at ringe eller skrive til mig, og ellers ringer jeg til jer i be-
gyndelsen af næste uge, så jeg er sikker på, at I har modtaget mit brev.”



/

6

Det fremgår af et opslag af 20. april 2015 på mindesiden R.I.P Person 1:

”Person 1's ånd lever og Person 1's budskab kom ud. Familien modtog
besked i weekenden, hvorom en pige valgte at søge hjælp og ikke afslutte
livet. Hun så det sammenhold og den næstekærlighed folk udviste efter
Person 1's død. Pigen fik hjælp og straffen faldt på vedkommen. Husk
åbenhed er vigtig i afmagt og der er altid hjælp at hente. Person 1's video gav
budskab om, at man aldrig skal gå alene og ensom her i livet. Der besvares
ikke yderligere på dette opslag. R.I.P Person 1.”

Der står i et brev af 21. april 2015 fra Advokat til TV2 Dokumen-tar, Att.:
journalist Sagsøgte 2:

”Som advokat for Sagsøger 1 og Sagsøger 2 er jeg anmodet om at besvare
din skrivelse til mine klienter af d. 16. april 2015.

Som du anfører i din førnævnte skrivelse, har mine klienter ikke lyst til at
medvirke i den planlagte udsendelse, og de ønsker heller ikke at give tilla-
delse til, at der i udsendelsen vises klip fra den video, som deres datter in-
den sin død lagde op på det anførte sted på internettet.

Jeg skal anmode om, at du ikke retter flere henvendelser til mine klienter
omkring udsendelsen.”

I en mail af 22. april 2015 skriver Sagsøgte 2 til Advokat:

”Hej Advokat,

Jeg har forsøgt at ringe til dig. Vil du ikke ringe til mig, når du ser beske-
den?”

Den 13. maj 2015 sender Sagsøgte 2 følgende mail til Advokat:

”Kære Advokat,

Som lovet sender jeg dig den del af vores dokumentar, hvor vi vil bringe klip
fra Person 1's video. Sekvensen er vedhæftet. Det er en samlet scene på tre
minutter, så familien kan se, hvilken kontekst de få klip indgår i. De skal kun
tage stilling til indholdet i sekvensen. Speakerstemmen bliver en anden, og
den måde klippene fra Person 1's video bliver vist på (lige nu et billede af en
Ipad), bliver lavet professionelt. I forhold til sløring af billedet af Person 1,
har vi gjort ansigtet hvidt, så hun ikke kan genkendes.



/

7

Jeg kunne forstå på dig, at familien havde en overvejelse om, at videoen –
hvis den skulle bringes – skulle bringes i sin helhed. Det kan ikke lade sig
gøre i vores dokumentar, men vi har valgt de klip fra videoen, som fortæl-ler
hendes budskab. Hele videoen kan vi lægge på tv2.dk i forbindelse med
dokumentaren, hvis familien ønsker, at den skal kunne ses i sin hel-hed.

Vi tales ved.”

Advokat besvarer henvendelsen i mail af 18. maj 2015 således:

”Kære Sagsøgte 2

Jeg har videresendt din mail med den vedhæftede fil til mine klienter, som
fastholder deres beslutning om, at de ikke vil give samtykke til, at det på-
gældende klip vises i den planlagte udsendelse.”

Sagsøgte 2 sender den 28. maj 2015 følgende mail til Advokat:

”Kære Advokat,

Tak for din mail. Vi har efterkommet familiens ønske og bruger ikke klip fra
videoen i programmet. Vi har i stedet valgt at forklare den meget of-
fentlighed om selvmordet ved at vise nogle af de avisartikler, der blev
skrevet i forbindelse med det. Vi omtaler derfor også videoens eksistens,
men altså uden at vise noget fra den eller gå ind i indholdet af den. Vi
nævner ikke Person 1's navn i speaken, men hendes fornavn fremgår i nogle
af avisoverskrifterne, ligesom hendes fornavn bliver nævnt af en af de
medvirkende en enkelt gang i den reportagescene, som vi har sendt til dig.”

Det er ubestridt, at Advokat ikke besvarede denne henvendelse.

Den 25. juni 2015 kl. 20.50 blev programmet ”TV- Program” sendt på TV 2.

Udsendelsen, der har en varighed på 38 minutter, er afspillet under hovedfor-
handlingen.

I udsendelsen indgår følgende omtale af Person 1:

Speak 20:56:52:



/

8

”Kommune er blevet et ekstremt billede på et lands-dækkende problem som
kun de færreste har lyst til at tale om. De seneste tre år har seks teenagere i
kommunen taget deres eget liv. Det er over 10 gange så mange som
landsgennemsnittet. Nu har to af kommunens beboe-re valgt at tage sagen i
egen hånd efter det seneste ungdomsselvmord ramte byen.”

…

Speak 20:57:25:
”Ungdomsselvmordene har påvirket de lokale i byen. Især det seneste som
fik meget offentlig opmærksomhed til trods for at selvmord sjældent bliver
omtalt i medierne.”

Person 4:
”…Vi har haft så mange selvmord blandt unge mennesker her i byen. Og det
vil vi gerne hjælpe med at belyse lidt. Når man så denne her mindesi-de, der
er lavet for Person 1 og så videre og hvor mange, der blev ved med at skrive
og mindeoptog og alle de her ting og det berører rigtig mange men-nesker i
området også.”

…

Speak 20:57:52:
”En 16-årig pige tog sit eget liv sidste efterår. Inden pigen begik selvmord
havde hun lagt en afskedsvideo på YouTube. Videoen blev på kort tid set på
nettet af over 100.000 mennesker. Ringkøbing Skjern Dagblad skrev om
selvmordet og byens borgere samlede sig og gik i optog rundt i By for at
mindes den unge pige.”

I udsendelsen vises samtidig med speaken billeder af de avisartikler fra
Dagbladet Ringkøbing Skjern, Kristeligt Dagblad og Lemvig Folkeblad, som
er omtalt ovenfor i dommen.

Samme dag, efter udsendelsen, indsendte Sagsøger 1 på vegne af familien en klage
til TV 2 over tilsidesættelse af god presseskik på grund af om-talen af Person 1 i
udsendelsen.

Ved brev af 2. juli 2015 besvarede Sagsøgte 1 på vegne af TV 2 kla-gen fra
Sagsøger 1.

Sagsøger 1 indgav herefter den 2. august 2015 en klage over ud-sendelsen til
Pressenævnet.



/

9

Der blev den 3. august 2015 lagt følgende tekst på mindesiden R.I.P Person 1:

”kære journalister og medier.
Vi Adm for Person 1's minde side henstille til at I IKKE kontakter familien
mere.
De har ingen ønsker om at stille op til interviewe eller artikler men brug for
at være lidt i fred nu.
Person 1 har selv sagt det der skulle siges.”

Den 8. september 2015 blev udsendelsen genudsendt på TV 2.

I en kendelse af 27. oktober 2015 fra Pressenævnet står der blandt andet:

”God presseskik – selvmord
Det følger af de vejledende regler for god presseskik, at selvmord

ikke bør omtales, medmindre klar almen interesse kræver eller begrunder
offentlig omtale, og i så fald bør omtalen være så skånsom som mulig. Of-re
for forbrydelser eller ulykker skal vises den størst mulige hensyn. Det
samme gælder vidner og pårørende til de implicerede. Ved indsamling og
formidling af billedmateriale, herunder amatørbilleder, skal der vises hen-
synsfuldhed og takt, jf. punkterne B.2 og B.3.

Pressenævnet finder generelt, at afdækning af årsagerne til unges
selvmord – herunder en høj regional forekomst af selvmord – er et emne af
væsentlig offentlig interesse. Nævnet finder imidlertid, at det havde væ-ret
muligt for TV 2 at afdække de i udsendelsen rejste problemstillinger uden
konkret omtale af Person 1's selvmord med nævnelse af hen-des fornavn,
omtale af mindeoptoget efter hendes død og hendes afskeds-video.

Det forhold, at selvmordet måtte have haft stor betydning i lokal-
samfundet og er blevet omtalt i lokalpressen og på de sociale medier, fin-des
ikke at være tilstrækkeligt til at tilsidesætte udgangspunktet om, at omtale af
selvmord i medierne bør undgås. Pressenævnet finder således ikke, at den
generelle almene interesse kan begrunde offentlig omtale af det konkrete
selvmord som sket.

I lyset af familiens forudgående korrespondance med TV 2, hvor
TV 2 blev orienteret om, at familien dels ikke ønsker kontakt til medier, dels
konkret får afslag på at få tilladelse til at vise datterens videooptagel-se,
finder Pressenævnet ikke, at familiens manglende svar på TV 2s hen-
vendelse af 18. maj 2015 kan betragtes som et stiltiende samtykke.

Nævnet finder heller ikke, at Sagsøger 1's kortfattede indlæg på
Facebook kan tages som udtryk for, at familien er indforstået med offent-lig
omtale af selvmordet. Der foreligger heller ikke i øvrigt oplysninger



/

10

om, at familien skulle have medvirket til eller foranlediget offentlig omtale
af selvmordet.

Pressenævnet udtaler herefter kritik af TV 2 for imod familiens øn-
ske at omtale selvmordet ved nævnelse af afdødes navn og omtale af min-
deoptoget i anledning af hendes død og hendes afskedsvideo og for her-ved
ikke at udvise det fornødne hensyn over for afdødes familie. I den for-
bindelse bemærkes det, at TV 2 selv efter at være blevet bekendt med kla-
gen til Pressenævnet genudsendte udsendelsen.”

Sagsøger 1 anmodede efter Pressenævnets kendelse anklagemyn-digheden om
efter reglerne om offentlig påtale at føre en sag mod TV 2, Sagsøgte 4, Sagsøgte 2
og Sagsøgte 1 for overtrædelse af straffelovens § 264 d.

Ved afgørelse af 15. september 2017 har Rigsadvokaten valgt ikke at føre en sag,
da Rigsadvokaten har vurderet, at der objektivt var sket en overtrædelse af
straffelovens § 264 d, men ikke fundet, at den subjektive betingelse om forsæt var
opfyldt. Det fremgår af afgørelsen, der er sendt til Sagsøger 1, blandt andet:

”Vurdering

Efter straffelovens § 264 d straffes den, der uberettiget videregiver med-
delelser eller billeder vedrørende en andens private forhold eller i øvrigt
billeder af den pågældende under omstændigheder, der åbenbart kan for-
langes unddraget offentligheden. Bestemmelsen finder også anvendelse,
hvor meddelelsen eller billedet vedrører en afdød person.

Oplysninger om selvmord og selvmordsforsøg er efter forarbejderne til
straffelovens § 264 d omfattet af bestemmelsen. Betingelsen om, at oplys-
ningerne skal vedrøre "private forhold", er derfor opfyldt.

Der blev i dokumentaren bragt oplysninger om Deres datters fornavn, al-der
og hjemby, ligesom der blev bragt oplysninger om tidspunktet for De-res
datters selvmord og oplysninger om mindesiden, mindeoptoget og af-
skedsvideoen. Det er min vurdering, at der med disse oplysninger ikke er
sket en sådan tilstrækkelig anonymisering fra TV2s side, at Deres datters
identitet ikke fremgår eller relativt enkelt kan fremsøges f.eks. via internet-
tet.

Eftersom oplysningerne om Deres datter blev bragt i en landsdækkende
dokumentar på TV2, er også betingelsen i straffelovens § 264 d om at have
"videregivet" meddelelser eller billeder vedrørende en anden opfyldt.



/

11

Spørgsmålet er herefter, om videregivelsen af oplysningerne var "uberetti-
get", og om TV2 og journalisterne havde forsæt til at overtræde straffe-
lovens § 264 d.

Ved vurderingen af, om en videregivelse er uberettiget eller ej, skal der på
den ene side lægges vægt på hensynet til privatlivets fred, jf. Den Europæ-
iske Menneskerettighedskonventions artikel 8.

På den anden side skal der lægges vægt på hensynet til ytringsfriheden, jf.
Den Europæiske Menneskerettighedskonventions artikel 10.

Jeg har ved vurderingen af, om videregivelsen af oplysningerne om Deres
datters selvmord var uberettiget, på den ene side lagt vægt på, at problem-
stillingen om unges selvmord ifølge Pressenævnet kunne være blevet be-
handlet uden konkret omtale af Deres datters selvmord, og at Pressenæv-net
har fundet, at TV2 handlede i strid med god presseskik.

Jeg har endvidere lagt vægt på, at De via Deres advokat over for TV2 to
gange afviste at medvirke i interviews til dokumentaren, ligesom De afvi-ste
at give TV2 samtykke til, at afskedsvideoen kunne bringes i den form eller
længde, som TV2 havde påtænkt.

Endelig har jeg lagt vægt på, at oplysninger om selvmord er særligt føl-

somme personoplysninger, og at kun særlige grunde kan berettige en vi-

deregivelse.

Jeg har på den anden side lagt vægt på, at problemstillingen om unges
selvmord i overensstemmelse med Pressenævnets vurdering generelt må
anses for et emne af væsentlig samfundsmæssig interesse, og at TV2s af-
dækning af årsagerne til selvmord blandt unge således helt overordnet må
anses for berettiget.

Jeg har desuden lagt vægt på, at Deres datters selvmord i forvejen var
kommet offentligheden til kendskab via lokalpressens dækning, politiets
udtalelser til pressen, mindesiden på Facebook og mindeoptoget gennem
byen, samt på, at de konkrete oplysninger, som TV2 bragte om Deres dat-ter,
i forvejen havde været fremme i medierne.
Jeg har endvidere lagt vægt på, at dokumentaren alene indeholdt en kort og
overordnet omtale af Deres datters selvmord, og at denne omtale hav-de en
neutral karakter. Jeg har i den forbindelse lagt vægt på, at omstæn-
dighederne omkring Deres datters selvmord ikke blev omtalt nærmere.



/

12

Jeg har herudover lagt vægt på, at TV2 i et vist omfang forsøgte at tilrette-
lægge programmet under hensyntagen til, at De ikke ønskede at medvirke i
interviews, og til Deres ønske om, at der ikke blev bragt uddrag af af-
skedsvideoen i dokumentaren.

Jeg har yderligere lagt vægt på, at hensynet til pressens ytringsfrihed væg-ter
højt, og at pressens behandling af et emne af væsentlig samfundsmæs-sig
interesse spiller en afgørende rolle for, om pressens videregivelse af
oplysninger kan anses for berettiget eller ej.

Samlet er det er min vurdering, at TV2s videregivelse af oplysningerne om
Deres datters selvmord var uberettiget, og at der dermed objektivt set er sket
en overtrædelse af straffelovens § 264 d.

Jeg har herved lagt vægt på, at TV2 bragte oplysninger - herunder navnlig
om Deres datters fornavn - der var egnede til at identificere Deres datter, i
forbindelse med omtalen af Deres datters selvmord som kommunens se-
neste selvmord blandt unge, og at det havde været muligt for TV2 at af-
dække problemstillingen uden konkret omtale af Deres datters fornavn,
mindeoptoget og afskedsvideoen.

Selvom straffelovens § 264 d objektivt set er overtrådt, er det imidlertid min
vurdering, at det ikke kan forventes, at en domstol vil finde TV2 eller
journalisterne skyldige i en overtrædelse af bestemmelsen.

Det skyldes, at det ikke med den til domfældelse i en straffesag fornødne
sikkerhed kan anses for bevist, at TV2 eller journalisterne har haft det for-
nødne forsæt til at overtræde straffelovens § 264 d.

Jeg har ved min vurdering heraf vægt på, at der må indrømmes et vist
journalistisk skøn ved vurderingen af, hvordan et emne af væsentlig sam-
fundsmæssig interesse skal formidles i pressen. Det forhold, at Pressenæv-
net har kritiseret omtalen af Deres datters selvmord, indebærer således ik-ke
i sig selv, at TV2 og journalisterne havde det fornødne forsæt til over-
trædelse af straffelovens § 264 d.

Jeg har desuden lagt vægt på, at det ikke med den fornødne sikkerhed kan
afvises, at TV2 og journalisterne havde fået den opfattelse, at afskedsvi-
deoen måtte omtales men ikke vises i dokumentaren, samt at der måtte ske
omtale af Deres datters fornavn, mindesiden og mindeoptoget og vises
billeder fra avisartiklerne.

Det bemærkes i den forbindelse, at jeg er enig i Pressenævnets vurdering af,
at det forhold, at De ikke besvarede TV2s seneste henvendelse (af 28.



/

13

maj 2015) til Deres advokat - hvorved TV2 oplyste, at TV2 ville imøde-
komme Deres families ønske om ikke at bruge klip fra afskedsvideoen, og, at
TV2 i stedet ville bringe overordnede oplysninger om Deres datters
selvmord og om afskedsvideoens eksistens, herunder med nævnelse af Deres
datters fornavn - ikke kan anses for et stiltiende samtykke til, at TV2 måtte
bringe de pågældende oplysninger.

Da det fremgår af mailkorrespondancen mellem TV2 og Deres advokat, at
De havde oplyst, at afskedsvideoen - såfremt den skulle bringes - skulle
bringes i sin helhed, kan det imidlertid ikke med den fornødne sikkerhed
afvises, at TV2 og journalisterne fik den opfattelse, at der måtte ske den
nævnte omtale af afskedsvideoen, Deres datters navn, mindesiden og min-
deoptoget samt, at der måtte vises billeder fra avisartiklerne.

Det fremgår således af e-mail af 13. maj 2015, at TV2 's journalist Sagsøgte
2 efter aftale med Deres advokat fremsendte et filmklip af ca. 3 minutters
varighed, som indeholdt en omtale af Deres datters selv-mord og et uddrag
af Deres datters afskedsvideo, samt en orientering om, at TV2 ønskede at
bringe filmklippet i dokumentaren. Sagsøgte 2 oplyste i e-mailen til Deres
advokat, at hun havde forstået ham således, at De som pårørende havde en
overvejelse om, at afskedsvideoen såfremt den skulle bringes i
dokumentaren skulle bringes i sin helhed, men at TV2 ikke kunne
imødekomme dette ønske.

Deres advokat oplyste i e-mail af 18. maj 2015 til Sagsøgte 2, at han havde
videresendt e-mailen og filmklippet til Dem som pårø-rende, og at De
fastholdt Deres beslutning om, at De ikke ønskede at give samtykke til, at
det pågældende uddrag af afskedsvideoen måtte vises i den planlagte
dokumentar.

Sagsøgte 2 oplyste i e-mail af 28. maj 2015 til Deres advo-kat, at TV2 havde
efterkommet familiens ønske om ikke at bringe uddrag fra afskedsvideoen i
dokumentaren. Sagsøgte 2 oplyste samtidig, at TV2 i stedet ville vise nogle
avisartikler, hvoraf Deres datters fornavn indgik i nogle af
avisoverskrifterne, og nævne afskedsvideoens eksistens, ligesom Deres
datters fornavn ville blive nævnt en enkelt gang af en af de medvirkende i en
reportagescene, der indgik i det filmklip, TV2 tidligere havde fremsendt.



/

14

Ved politiets afhøringer af Dem og Deres advokat den 10. august 2017 er

forløbet, som det fremgår af e-mailkorrespondancen ovenfor, blevet be-

kræftet.

Jeg finder på den baggrund samlet set ikke, at der er fuldt tilstrækkeligt
grundlag for at rejse tiltale mod TV2 eller journalisterne.”

Den 15. november 2017 stadfæstede Justitsministeriet Rigsadvokatens afgørelse
om påtaleopgivelse.

Forklaringer

Der er afgivet partsforklaring af Sagsøger 1, Sagsøgte 1 og Sagsøgte 2 og
vidneforklaring af Vidne.

Sagsøger 1 har forklaret, at hun er 46 år. Hun er mor til Person 1, Sagsøger 3 og
Sagsøger 4. Sagsøger 2 er far til børnene, og de har tidligere boet sammen. De har
valgt, at det kun er hende, der udtaler sig i alt, hvad der har forbindelse med
Person 1's selvmord, så hun udtaler sig også på deres vegne. Hun boede alene
sammen med børnene, da Person 1 begik selvmord, men de har altid været meget
tæt i familien, og Sagsøger 2 har altid været en del af børnenes liv, selv om han har
boet i en anden by.

De var i chok, og de forstod ikke noget, da Person 1 begik selvmord. Alt var kaos.
De havde selv kontaktet politiet. De var med til at lede om natten og var med, da
hun blev fundet søndag morgen. Politiet var lige så chokeret. De undskyldte
bagefter, at de havde glemt at tilbyde at køre dem til sygehuset. Det er, som Person
5 beskrev det i udsendelsen, fra at man få timer før har levet et stille og roligt liv,
bliver alt kaos. Oven i det skulle de også forholde sig til Person 1's video, og det
gav endnu mere kaos. Sagsøger 4 havde fundet videoen på Person 1's computer,
inden de havde fundet Person 1. De fandt senere ud af, at Person 1 havde sendt
den til to personer, men allerede om natten var den begyndt at blive delt. Da folk i
byen fandt ud af, hvad der var galt, mødte de op ved deres bopæl for at hjælpe.
Der var også mange unge mennesker. Da de havde fundet Person 1 og kom tilba-
ge til huset om morgenen, stod de første af Person 1's venner og veninder ved de-
res dør. De spurgte, hvor hun var fundet, men efter aftale med politiet oplyste de
det ikke, og hun sagde, at de kunne lægge blomster og breve og tænde lys ved
deres hus. Det var måske ikke det bedste, men der skulle træffes hurtige be-
slutninger midt i alt kaosset. De blev også kontaktet af skolerne, og hun brugte
hele søndagen på kontakt med Sagsøger 4's og Person 1's skole. Alle forstod det
ikke og sagde: ”Det er ikke rigtigt” , men det måtte hun sige, at det var.



/

15

De har intet med mindesiden ”Rest in peace” at gøre, og de anede intet om, at den
var blevet oprettet. De vidste heller ikke noget om de avisartikler, der blev skrevet.
Folk kontaktede dem og spurgte, om de havde set det ene og det andet, og hun
sagde, at det havde de ikke, og de ønskede ikke at være med i noget. Mandag
morgen, hvor hun ikke havde sovet i flere døgn, tog hun over til sin egen læge for
selv at fortælle, hvad der var sket. Lægen sagde også: ”Det er ikke rigtigt” , men
det måtte hun fortælle, at det var. Hun talte med lægen ca. 15 mi-nutter. Da hun
kom hjem, var Sagsøger 3 der sammen med et par veninder. De fortalte, at der
havde været en journalist og en fotograf, der havde stået og fil-met deres hjem og
mindestedet. Da de havde spurgt journalisten, hvor hun var fra, havde hun sagt, at
hun kom fra TV2, og at hun skulle filme mindestedet til senere brug. Sagsøger 3
og veninderne havde bedt dem pakke sammen, og Sagsøger 3 havde sagt, at de
kunne hilse og sige, at de ikke ønskede mere kontakt.

Hun ved ikke, hvornår Sagsøgte 2 skrev på mindesiden ”R.I.P. Person 1” . De har
intet med den at gøre. De fik at vide, at den var der, men de havde ikke overskud
til at se på den.

Når de blev kontaktet, om de ville svare på henvendelser, sagde hun, at det øn-
skede de ikke. De havde allerede søndag morgen besluttet, at det kun var hen-de,
der skulle udtale sig. Hun bad om, at de bare kunne få lov at være i fred. De ville
bare have ro til at bearbejde sorgen og ønskede ikke at have noget med nogle
medier at gøre. Alle i By, også Familie 1, vidste, at de ikke øn-skede nogen
kontakt med medier eller andre. Hun har ikke på noget tidspunkt udtalt sig til
medier.

Da de fik brevet af den 16. april 2015 fra Sagsøgte 2, vidste hun ikke, hvordan hun
skulle håndtere det, og hun bad derfor Advokat om at tage sig af det. Hun sagde til
ham, at de ikke ønskede henvendelser, og det skulle han sørge for, at de ikke fik.
De ville ikke bruge tid på det. Måske har de drøftet en enkelt mail, men de har
altid sagt nej til alt. Hun husker ikke, om de fik videresendt mailen af den 28. maj
2018 fra Sagsøgte 2 til Advokat. De havde bedt advokaten om at tage sig af det og
stoppe det. Skal man virkelig nå dertil, hvor man skal bruge advokat for at få det
stoppet?

Hun har skrevet ”elsker dig for evigt” på mindesiden. Hun husker ikke, om det var
før eller efter udsendelsen.

Der foregik alverdens optagelser i By. Det påvirkede Sagsøger 4 at se alle medie-
vognene. Samtidig havde TV2 et andet produktionsselskab, der optog en ud-
sendelse om, at mobilen tager magten i skolen. Her valgte TV2 Person 1's klasse,
selv om de kunne have valgt en hvilken som helst anden skoleklasse i landet. Det
gjorde, at alle spurgte Sagsøger 4 om hans søster. Skolen var behjælpelig med at
skåne Sagsøger 4 mest muligt, men det var svært for ham. Der var også foredraget
i



/

16

kulturcenteret. Hver gang, der var noget, fik det interessen for dem til at blusse op.

De blev også kontaktet af unge mennesker, der havde set videoen, og som ville
vide, hvad det var for overgreb, Person 1 havde skrevet om, og hvem der havde
skrevet beskederne til hende. Folk var målløse over videoen. Det var de også selv,
men de havde ikke overskud til at tage sig af det. De bad dem stoppe. Det var for
hårdt, og de kunne ikke mere.

De blev flere gange ringet op fra TV2 og TV2 MidtVest. Der var også en, der hed
Person 6, fra News, der ringede til dem. De sagde nej til det hele. Hun kan ikke
forstå, at TV2 ikke kunne respektere det. Først havde de tabet af Person 1 og så
presset fra TV2.

Hun skrev klagen til TV2 samme aften, som udsendelsen var blevet sendt. De
havde et par dage før fået et hint om, at de var med i udsendelsen. De blev vre-de
og skuffede over, at Person 1 kom på landsdækkende tv uden deres samtykke. Der
skete også en sammenblanding. Folk troede, at det var hende, der i udsen-delsen
løb i skoven. Udsendelsen fik ”det hele til at vælte ned over hovedet på dem” igen.
Det var under 8 måneder efter Person 1's død. Folk henvendte sig og troede, at de
havde valgt at stille op og være med i udsendelsen, fordi det var Person 1, der blev
omtalt i starten. Hun sagde, at det havde de ikke. Hun blev op-fordret til at være
med i en sorg-gruppe, men det første, hun fik at vide, var, at hun ikke behøvede at
præsentere sig, for ”det var jo jer, der var med i TV- Program” . De blev kontaktet
igen og igen, for de måtte jo være stærke, når de havde valgt at være med i
udsendelsen. Folk kunne ikke skelne mellem Person 1 og Person 7. De blev
kontaktet af unge mennesker, der ville have hjælp, skoler og alle mulige andre.
Folk ville gerne have oplysninger om videoen. Hun blev ved med at sige, at de
ikke havde været med i noget. Til sidst kunne de ik-ke mere.

Det har haft betydning for hver enkelt af dem. Sagsøger 2 blev også kontaktet i
for-bindelse med udsendelsen. Han fik henvendelser fra andre familier, der havde
oplevet selvmord. De måtte jo være stærke, når de kunne medvirke i sådan en
udsendelse. Folk ville også gerne vide noget om videoen. Journalister ville ikke
lade ham være i fred. Sagsøger 2 fik konstateret stress i perioden og var indlagt to
gange. Presset var for stort og stod på over lang tid. Sagsøger 2 er kørelærer og er
blandt unge mennesker, der på grund af udsendelsen hele tiden konfronterede ham
med det. Der gik nogle måneder, så kom genudsendelsen, og de blev kon-fronteret
med det igen. Deres kroppe var helt færdige. De kunne godt have kla-ret sig
gennem almindelig sorg, men med udsendelserne var det helt uoversku-eligt.



/

17

Sagsøger 3 er i dag 25 år og må have været 21 år dengang. Hun og Sagsøger 3
blev forsøgt overfaldet, fordi nogle troede, at de havde udtalt sig til medierne om
vi-deoen. Det var ikke alle, der syntes, at medierne skulle blande sig. Der var nog-
le, der følte sig ramt af Person 1's video og tog fat i dem og truede dem. De fik re-
aktioner både før og efter udsendelsen. De har i dag fuld video-overvågning af
deres hjem. Efter udsendelsen var det også voldsomt for Sagsøger 3 at opleve, at
hun fra den ene dag til den anden var blevet en offentlig person, der skulle stå klar
til at hjælpe andre. Sagsøger 3 boede på daværende tidspunkt i Århus. Hun fik
vejrtrækningsproblemer og ”røg ned” . Lægen sagde, at det var stress i lun-gerne.
På grund af de ting, der var nævnt om Person 1 i udsendelsen, kunne man nemt
finde frem til Sagsøger 3, og der var mange, der konfronterede Sagsøger 3 med
det. Hun blev blandt andet kontaktet af skoleelever, der skrev projekt om selv-
mord, og folk, der gerne ville have hende til at medvirke i udsendelser om em-net.

Sagsøger 4 var også påvirket. Han så TV-vognene køre rundt i byen og forstod det
ikke. Han blev også kontaktet af journalister, der spurgte, om han ikke kunne
sende dem videre til hende. Sagsøger 4 er kun 14 måneder ældre end Person 1, og
han var stadig i det miljø, hvor udsendelsen blev drøftet. Han fik konstateret en
stressbelastning. Den var skabt af medierne. Han formåede dog at få kommuni-
keret, at han ikke ville udtale sig. Det ”hænger dog stadig ved” . Så sent som for 4
måneder siden blev han i skolen kontaktet af nogle unge mennesker, der spurgte,
om det ikke var hans søster eller kusine, der havde været med i en ud-sendelse om
selvmord. Han sagde, at det var hans søster og gik. Det er rysten-de, at det kan ske
så længe efter.

For så vidt angår hende selv har hun taget de kampe, der er er kommet. Det, at hun
hele tiden har skullet bede om, at de kunne være i fred, har været stressen-de i sig
selv. De bliver stadig konfronteret med det, og det er en kæmpe stres-sfaktor og
frustrerende. Hun kæmper stadig. Hun kan ikke forstå, at TV2, som er en af de
største inden for medieverdenen, ikke har kunnet acceptere et nej. TV2 har valgt
ikke at forstå sorgprocesser. 8 måneder er ingenting. Hun er i dag uden for
arbejdsmarkedet. Hun blev sygemeldt og har nu fået tilkendt førtids-pension på
grund af manglende hjælp i sorgprocessen og stressbelastninger.

Der er ingen af dem, der er medietrænet. De får stadig henvendelser. De ved, at der
er mange, der har set udsendelsen, og de ved ikke, hvornår den næste hen-vendelse
dukker op. De prøvede at sige fra, men TV2 var ligeglade. De har fået
Pressenævnets kendelse for, at det ikke var, som det skulle være. De har haft
kontakt med Person 5, der deltog i udsendelsen. Person 5 sagde, at det var dem,
som TV2 ville have med i udsendelsen. Hun svarede Person 5, at denne kunne
hilse og sige, at de ikke ønskede kontakt.



/

18

Sagsøgte 1 har forklaret, at TV2 på ingen måde har haft til hensigt at krænke
familien, og han beklager, hvis de føler sig krænket af udsendelsen.

Han har arbejdet som journalist i 20 år, først hos DR og de seneste 5 år hos TV2.
Det meste af tiden har han arbejdet med dokumentar. Han er redaktionschef i den
interne afdeling i TV2, hvor udsendelsen er produceret. De er fem personer i
dokumentargruppen. Sagsøgte 2 og Sagsøgte 4 har tilret-telagt udsendelsen.
Sagsøgte 2 har stået for den del, der relaterer sig til sagen her. Han har som
redaktionschef ansvaret for selve udsendelsen. Sagsøgte 4 er ansvarshavende
redaktør for hele TV2 og har det overordnede ansvar.

Det er typisk sådan, at de på redaktionen diskuterer, hvilke emner det er vigtigt at
sætte fokus på. De har altid flere projekter i gang på samme tid. Når de har valgt
emner ud, sætter han journalisterne i gang med at researche. Udsendelsen bliver
først besluttet, når researchen har vist, at det er et vigtigt emne for sam-fundet. Her
startede det med, at han sad hjemme hos sig selv og så på facebook, at Person 1's
video blev delt flere gange. Han blev berørt af det og tænkte, at hvis det var
udbredt, at unge ikke følte sig værdsat, og at tingene var meningsløse, skulle der
sættes fokus på det. På det tidspunkt vidste han ikke, at Person 1 havde taget sit
eget liv, og det gjorde selvfølgelig et stort indtryk, da han et par dage efter fik det
at vide. Han opfattede videoen som offentlig, da den var blevet delt. Da han så
den, var den delt over 100.000 gange. Det var med til at styrke hans fornemmelse
af, at der her var noget væsentligt og vigtigt. De tog det op på et redaktionsmøde
og Sagsøgte 2 og Sagsøgte 4 lavede en kort research, hvor de kunne se, at der i
Kommune havde været en overrepræsentation af selvmord blandt unge i forhold til
resten af landet. I den første grundlæggende research tog de kontakt til Center for
Selvmordsforskning for at høre, om det var forsvarligt at sætte fokus på selvmord
blandt unge. Selvmord er et meget ta-bubelagt og følsomt emne, og deres
bekymring var, om de ville sætte en bølge af nye selvmord i gang ved en
udsendelse om emnet. Fra Center for Selvmords-forskning fik de at vide, at
forskningen havde vist, at det tværtimod kunne fore-bygge selvmord, at der blev
talt om det, hvis de gjorde det ordentligt. Center for Selvmordsforskning så
udsendelsen, før den blev sendt.

Han ved ikke hvilke journalister, der har stået ude på bopælen dagen efter, så-dan
som Sagsøger 1 har forklaret om. Han syntes, det er helt uhørt. De var ikke fra
TV2. TV2 og TV2 MidtVest er helt uafhængige af hinanden.

De ønskede fra redaktionens side kontakt med Familie 2, fordi det var Person 1's
selvmord, der havde sat selvmord blandt unge på dagsordenen. Der var mange, der
havde forholdt sig til Person 1's video. Når de var i By, oplevede de, at alle talte
om det og Dagbladet skrev om det i dagene og ugerne efter. Det blev også omtalt i
landsdækkende blade, og politiet var ude med et tweet. Mod-sat hvad der ellers er
tilfældet ved selvmord, havde der været massiv offentlig-



/

19

hed. Det berørte folk, og der havde været mindeoptog. Det var som et vende-punkt
for byen. Der blev sat fokus på, hvorfor der havde været en overrepræ-sentation af
selvmord blandt unge. Som journalist tænkte han derfor, at de ikke kunne lave
udsendelsen uden at omtale det her selvmord. Person 1 havde et bud-skab, der
skulle ud.

De vidste godt, at det ikke var familien, der administrerede mindesiden. De
kontaktede mindesiden, som var det, der var offentligt, for at være så varsom i
kontakten til familien som muligt. Det var Sagsøgte 2, der havde kontakten. Han
blev orienteret som redaktør. Det var deres opfattelse, at budskabet i videoen
skulle ud, og de troede, at det også var familiens ønske.

Sagsøgte 2 skrev ca. 3 måneder senere direkte til familien, da de var tættere på at
vi-de, hvad der skulle med i programmet. De var stadig af den opfattelse, at bud-
skabet i videoen skulle frem, og han havde tilkendegivet, at hvis noget af video-en
skulle med, var det super vigtigt, at familien vidste det. Han skelner mellem
”omtale” og ”medvirke” . Medvirke er noget aktivt. Da familiens advokat skrev, at
de ikke ville medvirke i udsendelsen, så han det ikke som en tilkendegivelse om,
at de ikke måtte omtale videoen og Person 1's selvmord. Der havde på redak-
tionen været en snak om, at videoen skulle vises i fuld længde. Han tænkte, at man
godt redaktionelt kunne få samme budskab frem med et kortere uddrag fra
videoen, der varer 8 minutter. Da Sagsøgte 2 sagde, at advokaten havde ønsket, at
videoen skulle bringes i fuld længde, bekræftede det hans opfattelse af, at fa-
milien ønskede videoens budskab ud. De tilbød, at der kunne lægges et link til
videoen fra hjemmesiden, men det sagde advokaten nej til. Derfor endte det med,
at de ikke viste noget fra videoen. De valgte i stedet at lave de 45 sekun-der, der
fremgår af udsendelsen, hvor der sættes fokus på noget, der tidligere har været
bragt i andre medier. De skrev til advokaten om det, og da de ikke hørte noget,
opfattede de det som, at det var i orden.

Han er frygtelig ked af, at klagen kom, og han var overrasket over den. Han skrev
derfor svaret af 2. juli 2015 til Sagsøger 1.

Det var en anden afdeling i TV2, der besluttede at genudsende udsendelsen. Han
vidste ikke, at den blev genudsendt. På det tidspunkt havde de fået klagen fra
Sagsøger 1, og de skulle nok internt have haft en redaktionel overvejelse, inden
den blev genudsendt. De får mange klager. I over halvdelen af tilfældene er det
klager fra folk, der ønsker at påvirke en udsendelse, inden den bliver sendt. Klager
betyder ikke, at de undlader at genudsende.

Når de ikke spurgte om familiens samtykke i mailen af den 28. maj 2015, hvor
Sagsøgte 2 oplyste, at de ville vise nogle avisartikler og omtale videoens eksistens,
er det fordi, der var tale om oplysninger, der allerede var offentlige, og at det var
hans opfattelse, at familien gerne ville have budskabet i videoen ud.



/

20

TV2 har ikke haft folk ude at filme familiens bolig og har ikke opsøgt Person 1's
sø-skende. De har kun haft den kontakt med familien, som fremgår af sagen. Han
tror, der er sket en sammenblanding. Han er bekendt med, at et andet produk-
tionsselskab har lavet en dokumentar fra skolen i By om unges brug af mo-
biltelefoner. Det er tilfældigt, at det var samtidigt. De har intet med hinanden at
gøre.

Sagsøgte 2 har forklaret, at hun blev uddannet i journalistik i 2004. Hun har siden
arbejdet som journalist primært med dokumentar. Hun har været i
dokumentargruppen på TV2 siden 2014. Det startede med, at Sagsøgte 1 viste dem
videoen, som han havde set på facebook. De blev alle berørt. Hun og kollegaen
Sagsøgte 4 begyndte at researche for at finde ud af, om det var et emne, de skulle
tage op. De fandt ud af, at der var en overrepræsentation af selvmord blandt unge i
Kommune. Der havde været 6 ung-doms-selvmord på 3 år. Kommunen var i gang
med selv at foretage en undersø-gelse. Derfor endte de i det område af landet.

Sagsøgte 1 er chef på redaktionen. Hun var tilrettelægger og journalist på
program-met sammen med kollegaen Sagsøgte 4. De brugte lang tid på at
researche og forberede udsendelsen. Hun havde kontakt til eksperter og lavede en
spørgeskemaundersøgelse flere steder i landet. Sagsøgte 4 tog sig af det daglige
arbejde. Hun var løbende i kontakt med Sagsøgte 1. Det var hende, der stod for
den del af udsendelsen, der omtalte Person 1. Hun var klar over, at de skul-le være
varsomme, og i forhold til de etiske overvejelser tog de kontakt til Cen-ter for
Selvmordsforskning. De havde ingen interesse i at lave en udsendelse, der
fremkaldte ”smitte med selvmord” . De var tværtimod interesserede i at forebygge,
og derfor talte de med eksperter på området for at få at vide, om der var noget, de
burde tage ud af programmet.

I den hovedcase, de havde, havde moderen tidligere deltaget i et interview på
TVMidtvest, og hun indvilligede i at være med. De havde en god dialog med
hende, og hun så programmet, inden det blev sendt.

Hun har ikke haft kontakt til Person 1's familie, forud for hun henvendte sig på
mindesiden. Hun har ikke været ude på deres bopæl med kamerafolk, og hun har
heller ikke opsøgt børnene i familien. Hun skrev til mindesiden for at kon-takte
familien på en sober måde. Der havde været en artikel om den familie, der havde
oprettet mindesiden. I første omgang ville hun bare have en snak med dem, om de
ville være med. Hun husker ikke alle detaljer, og hun husker ikke, hvor lang tid
hun havde researchet på det tidspunkt, men de havde set på pro-blematikken, siden
Sagsøgte 1 havde vist dem videoen. Da hun henvendte sig på mindesiden i januar
2015 var det for at høre, om de ville være med i et inter-view. I april 2015
kontaktede hun familien, fordi de gerne ville bruge klip fra vi-



/

21

deoen. Hun kontaktede familien direkte og skrev et personligt brev. Hun ringe-de
ikke til familien. Hun havde en dialog med familiens advokat, hvor hun talte i
telefon med ham. Advokaten sagde ikke noget om, at familien ikke ønskede
selvmordet omtalt. Hun havde sendt en filmsekvens til advokaten. Det var kun det,
der handlede om videoen. Advokaten nævnte, at familien overvejede, om de ville
have hele videoen med i programmet, men det ønskede redaktionen ik-ke, da
videoen var for lang at bringe i sin helhed. De ville dog gerne have bud-skabet i
videoen frem. Da advokaten skrev, at familien ikke ville medvirke, op-fattede hun
det ikke sådan, at familien slet ikke ønskede selvmordet omtalt. De var på det
tidspunkt ved at redigere udsendelsen. Der kunne godt være foreta-get ændringer i
den fase. Da hun skrev mailen af den 28. maj 2015 om, hvordan de ville fremstille
det i udsendelsen, hørte hun ikke noget fra advokaten. Hun og advokaten havde i
telefonen talt generelt om programmet. Hun vil mene, at hun har sagt, at de ville
omtale selvmordet.

Vidne har forklaret, at hun bor i By. Hendes datter, Person 8, var veninde med
Person 1. Efter Person 1's død er hun og Sagsøger 1 også blevet veninder.

Den 26. oktober 2014 om morgenen sad Person 8 og var meget berørt over, hvad
der var sket med Person 1. Person 8 ville gerne oprette en mindeside, og hun
støttede hende i, at det var en god idé. Mindesiden blev oprettet omkring kl. 11.30
sam-me dag. De fik hurtigt mange henvendelser. De svarede nej til at lægge et link
til videoen. De ønskede bare en mindeside, og det skulle være positivt. Om afte-
nen mellem kl. 17 og 19 fik de en henvendelse fra en fætter til Sagsøger 2. Han
ville vide, hvem der havde oprettet mindesiden, og han fik oplyst, at det var Person
8. Han skrev tilbage, at han godt kendte Person 8 og håbede, at der var nogen til at
hjælpe hende. De har aldrig talt med den nærmeste familie om oprettelsen af
mindesiden. Det er hende, Person 8 og Person 8's bror, Person 2, der administrerer
min-desiden. Person 1's familie har aldrig givet samtykke til mindesiden og har
aldrig fået koder til den.

Der var en række medier, der begyndte at skrive til dem på mindesiden. Den første
henvendelse kom inden begravelsen, og det fortsatte et halvt års tid efter. Der var
henvendelser fra blandt andet Sagsøgte 2 fra TV2 Dokumentar, fra TV2 Nyheder,
P4, Ekstrabladet, Information, DR4, Dagens.dk, Kommune Dagblad, Ude og
Hjemme og TV MidtVest.

Inden begravelsen lavede de et mindeoptog. De bad By samle sig om famili-en, så
de kunne mærke kærligheden fra borgerne i byen. Medierne begyndte at kontakte
dem. De ville ud at skrive om det, men de frabad sig medieopmærk-somhed. De
eneste, hun så på stedet den dag, var Kommune Dagblad, som de bad forsvinde.



/

22

Hun har ikke selv set vogne fra TV2 i By i januar 2015, men det har hendes søn.

Artiklen i Dagbladet den 8. november 2014 har ikke noget med mindesiden at
gøre. Når folk har henvendt sig og bedt om at få videoen lagt ud eller ønsket navn
og adresser på Person 1's familie, har de aldrig givet det. Hendes søn, Person 2, har
talt med Sagsøger 1 om, at intet skal videregives til andre uden familiens tilladel-
se. Det er Person 2 selv, der har ment, at Person 1's budskab skulle ud, så det er en
misforståelse, når journalisten i artiklen i Dagbladet har skrevet, at det var fami-
liens ønske.

Opslaget på mindesiden den 20. april 2015 siger hende ikke noget. Hun husker
ikke, hvem af dem, der har skrevet det. Hun, Person 8 og Person 2 har hjulpet
hinan-den hele vejen igennem, og de har talt om tingene, inden de blev lagt ud.
Med ”Person 1's budskab” mener de videoen.

Parternes synspunkter

Sagsøgerne har til støtte for deres påstand anført, at de sagsøgte har krænket deres
og Person 1's fred ved at have omtalt Person 1's selvmord i TV- Program og
genudsende programmet. De er som forældre og sø-skende til Person 1 nære
pårørende til hende, og de har ikke givet samtykke til, at hendes selvmord måtte
omtales i udsendelsen. De har tværtimod ved de sagsøgtes henvendelser klart
afvist et sådant samtykke. Det ændrer ikke herpå, at deres daværende advokat har
drøftet sagen med Sagsøgte 2, og at den seneste mail til deres advokat ikke blev
besvaret, da mailen ikke var et forsøg på at indhente et samtykke, men alene en
orienteringsmail.

Det forhold, at Person 1 havde lavet en afskedsvideo, som forud for selvmordet
var sendt som link til en nærmere afgrænset gruppe af modtagere og efterføl-gende
blevet delt mange gange på internettet, ændrer ikke på, at deres samtyk-ke var
nødvendigt. Person 1 var både umyndig og syg (selvmordstruet) og kunne ikke
overskue de konsekvenser afskedsvideoen ville få for hende og sagsøger-ne, og det
er derfor klart, at en omtale af selvmordet også krævede forældre-
myndighedsindehavernes accept.

Privatlivets fred vægter højere end pressefriheden og offentlighedens ret til in-
formation om konkrete selvmord. Der kunne være produceret og vist en udsen-
delse om emnet uden, at Person 1's navn var blevet nævnt eller forhold relateret til
Person 1's selvmord. TV2 har da også modtaget kritik fra Pressenævnet for imod
familiens ønske at omtale Person 1's selvmord ved nævnelse af navn og omtale af
mindeoptoget samt afskedsvideoen. TV2 har endvidere modtaget kritik for - efter
at være blevet bekendt med klagen til Pressenævnet -at have genudsendt



/

23

udsendelsen. Det kan således konkluderes, at de sagsøgte har tilsidesat god
presseskik, jf. medieansvarslovens § 34.

De sagsøgte har endvidere overtrådt det objektive gerningsindhold i straffe-lovens
§ 264d ved at have videregivet oplysninger på landsdækkende TV om Person 1's
fornavn, alder, hjemby og tidspunkt for selvmordet, oplysninger om mindesiden,
mindeoptoget og afskedsvideoen. Der var på ingen måde sket en anonymisering,
eftersom enhver med disse oplysninger kunne finde frem til sagsøgerne og mere
viden om selvmordet, hvilket også er lagt til grund af Rigs-advokaten og
Justitsministeriet.

Selvom andre medier krænkede sagsøgernes fred ved at opsøge dem og omtale
Person 1's selvmord i dagspressen, var de sagsøgtes handlinger også krænkende.
Sagsøgerne oplevede endvidere, at den landsdækkende udsendelse i TV2 med-
førte, at alle andre tog det for givet, at de gerne ville tale om selvmordet, og der-
for i meget stor grad henvendte sig uopfordret til dem herom.

Der foreligger på denne baggrund en så grov retsstridig krænkelse af sagsøger-nes
fred, at de har krav på tort, jf. erstatningsansvarslovens § 26.

Ved vurderingen af størrelsen af denne tort bør der lægges vægt på, at der var tale
om en landsdækkende udsendelse, som blev sendt i bedste sendetid ad to
omgange, og som har været tilgængelig på TV2 Play, indtil udsendelsen på et
tidspunkt blev fjernet af TV2. Sammenholdt med de mange henvendelser fra de
sagsøgte til sagsøgerne resulterede dette i utryghed, usikkerhed og et stort om-fang
af uønsket kontakt fra alle mulige mennesker, mens sagsøgerne bare øn-skede at
bearbejde deres sorg og komme videre med livet. Det er endvidere en skærpende
omstændighed, at krænkelsen er sket for de sagsøgtes og TV2’s egen vindings
skyld.

De sagsøgte har til støtte for deres påstand anført, at de ikke har haft nogen in-
tention om at såre eller krænke sagsøgerne i forbindelse med behandlingen af
emnet. TV2 har beklaget, at familien har følt sig krænket af udsendelsen. Man har
forsøgt en varsom og respektfuld kontakt med familien, og der er intet be-læg for,
at TV2 har ”hetzet” familien.

Der foreligger ikke en retsstridig krænkelse af sagsøgernes fred, som kan beret-
tige til tort efter erstatningsansvarslovens § 26.

Der bør i den forbindelse lægges vægt på, at Person 1 med sin afskedsvideo selv
har haft et ønske om at skabe opmærksomhed om selvmord. Uanset hendes al-der
og personlige situation havde hun en tungtvejende ytringsfrihed til i en vi-deo på
YouTube at udtrykke sig personligt herom, og videoen var blevet set i et meget
stort omfang.



/

24

Der bør endvidere lægges vægt på, at selvmordet var omtalt i andre medier og
havde stor lokal bevågenhed.

Det var endvidere de sagsøgtes opfattelse, at der forelå samtykke fra de efter-ladte
til den konkrete omtale af Person 1's selvmord, da familiens advokat overfor
Sagsøgte 2 havde givet udtryk for, at familien ønskede afskeds-videoen vist i sin
fulde længde, og da der ikke blev modtaget nogen reaktion på meddelelsen om,
hvordan selvmordet ville blive omtalt i udsendelsen.

Rigsadvokatens og Justitsministeriets afgørelser angår ikke forholdet mellem
afdødes familie og mediet, men derimod retsforholdet mellem samfundet og nogle
mulige straffesubjekter. Pressenævnets afgørelse angår TV2 og ikke den enkelte
journalist og udgør en etisk vurdering af et uafhængigt nævn med afsæt i et
regelsæt, som pressen selv formulerer. De foreliggende vurderinger er der-for ikke
en præjudiciel bedømmelse af, hvorvidt der foreligger en erstatnings-retlig
relevant krænkelse af sagsøgerne, som ikke umiddelbart står i et direkte
retsforhold til de sagsøgte.

Sagsøgerne kan under alle omstændigheder ikke påberåbe en krænkelse af af-
døde, men alene en krænkelse af dem selv.

Uanset om der måtte foreligge en retsstridig krænkelse af sagsøgerne, må det
lægges til grund, at de sagsøgte har været i god tro, og at en eventuel krænkelse
juridisk set er meget beskeden og derfor ikke kan udløse et krav om tort. Der har
allerede forud for udsendelsen været en meget stor opmærksomhed på Person 1's
død som følge af hendes afskedsvideo, mindeoptoget og mindesiden samt den
øvrige mediedækning, og det er på ingen måde bevist, at de proble-mer, som
Sagsøger 1 har beskrevet, skyldes omtalen i den pågæl-dende tv-udsendelse. På
tidspunktet for den første offentliggørelse af udsendel-sen var Person 1's YouTube
video allerede set 180.000, og i dag er den set 200.000 gange. Det forhold, at der
efter første offentliggørelse af udsendelsen blev ind-givet en klage, kan i lyset
heraf og samlet set heller ikke føre til et andet resultat.

De rejste krav på i alt 1,2 millioner kr. er under alle omstændigheder eksorbi-tant
store og savner grundlag.

Rettens begrundelse og resultat

Selvom Pressenævnet har udtalt kritik af, at TV2 i den pågældende tv-udsen-delse
uden samtykke fra sagsøgerne har omtalt Person 1's selvmord på en måde, som var
egnet til at identificere Person 1 og dermed sagsøgerne, finder retten ikke, at det er
bevist, at de sagsøgte har krænket sagsøgernes fred på en så grov må-de, at det
berettiger til tort efter erstatningsansvarslovens § 26, stk. 1.



/

25

Retten har ved vurderingen heraf lagt vægt på, at Sagsøgte 2 ef-ter korrespondance
og telefonisk drøftelse med sagsøgernes advokat imødekom sagsøgernes ønske om
ikke at vise klip fra afskedsvideoen og i stedet orientere-de om, hvorledes
selvmordet ville blive dækket i udsendelsen, hvilket hun ikke fik nogen reaktion
på. Uanset at der ikke herved blev givet samtykke til videre-givelsen af disse
oplysninger, finder retten på denne baggrund, at den skete krænkelse af sagsøgerne
hverken har været forsætlig eller grov uagtsom.

Retten har endvidere lagt vægt på, at Person 1 selv havde produceret en afskeds-
video, som allerede var blevet set ca. 180.000 gange på de sociale medier, og at
der havde været en betydelig offentlig omtale af selvmordet i den lokale presse,
ligesom der havde været iværksat mindeoptog og en mindeside for Person 1.

Retten har endelig lagt vægt på, at det er meget usikkert i hvilket omfang omta-len
i den pågældende tv-udsendelse har medvirket til den fredskrænkelse, som
sagsøgerne har oplevet.

Selvom TV2 efter den første udsendelse blev gjort opmærksom på, at sagsøger-ne
oplevede udsendelsen krænkende og klagede til Pressenævnet, finder retten heller
ikke, at der er fuldt tilstrækkeligt grundlag for at tilkende sagsøgerne godtgørelse
for tort i forbindelse med den genudsendelse, som blev sendt inden Pressenævnets
kendelse.

Retten har herved lagt vægt på, at problemstillingen om unges selvmord var et
emne af væsentlig samfundsmæssig interesse, at der kun skete en meget be-
grænset omtale af Person 1's selvmord i udsendelsen, at omtalen ikke åbenbart var
en krænkelse, og at der som omtalt ovenfor allerede havde været en meget om-
fattende omtale af selvmordet på de sociale medier.

Som følge af det anførte frifindes de sagsøgte.

Efter sagens værdi, forløb og udfald skal sagsøgerne til de sagsøgte betale
sagsomkostninger med 75.000 kr. til dækning af udgift til advokat. Det er op-lyst,
at de sagsøgte skal betragtes som momsregistrerede, idet udgiften til advo-kat efter
praksis afholdes af TV2, som er momsregistreret.

T H I  K E N D E S  F O R  R E T :

De sagsøgte, Sagsøgte 1, Sagsøgte 2 og Sagsøgte 3, frifindes.



/

26

Inden 14 dage skal sagsøgerne, Sagsøger 1, Sagsøger 2, Sagsøger 3 og Sagsøger 4,
til de sagsøgte betale sagsomkostninger med 75.000 kr.

Sagsomkostningerne forrentes efter rentelovens § 8 a.



/





/





/

div>

div>