Sagen drejer sig om, hvorvidt et areal er taget i brug som vej som privat fællesvej
Ret: Retten i Aarhus (1. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Fast ejendom og pant;

RETTEN I AARHUS
DOM

afsagt den 30. november 2020

Sag BS-10417/2017-ARH

Sagsøger
(advokat Bjørn Schmidt Jensen)

mod

Sagsøgte
(advokat Claus Bonde Mikkelsen)

Denne afgørelse er truffet af Dommer.

Sagens baggrund og parternes påstande
Sagen er anlagt den 12. juni 2017. Sagen drejer sig om, hvorvidt et areal er taget i
brug som vej som privat fællesvej.

Sagsøger, har fremsat påstand om, at Sagsøgte tilpligtes at anerkende, at areal
som angivet på bilag 6, Matrikel nr., beliggende Adresse, er taget i brug som
privat fællesvej, subsidiært et mindre areal.

Sagsøgte, har fremsat påstand om frifindelse, subsidiært fri-findelse mod at
anerkende, at et mindre areal end den udlagte vej foran Sagsøger grund er taget i
brug.

Dommen indeholder ikke en fuldstændig sagsfremstilling, jf. retsplejelovens §
218 a.



2

Forklaringer
Der er afgivet forklaring af parterne Sagsøger og Sagsøgte, samt af vidnerne
Vidne 1, Vidne 2, Vidne 3, Vidne 4 og Vidne 5.

Parternes synspunkter
Sagsøger har i sit påstandsdokument anført følgende:

”…
Til støtte for den nedlagte påstand gøres det gældende, at vejarealet er
taget i brug i lovens forstand,
at sagsøger og tidligere ejere af ejendommen har anvendt det udlagte

areal til vejformål,
at sagsøgte ikke før end tilplantning af det udlagte vejareal har påtalt

sagsøgers og tidligere ejeres brug af det udlagte vejareal,
at sagsøger fortsat har ret til at anvende det udlagte areal, som tidligere

sket,
at sagsøgte ved tilplantning og andre foranstaltninger har lagt hindrin-

ger i vejen for sagsøgers retsmæssige brug af det udlagte vejareal,
at Det på bilag 6 indtegnede areal er og har længe været taget brug, da

det bl.a. anvendes til parkering når der er gæster på ejendommene og
i øvrigt for en større dels vedkommende først er beplantet inden-for
den seneste tid.

at Det udlagte vejareal må være udgangspunktet for hvad der kan an-
ses som ibrugtaget vejareal,

at Sagsøgte må derfor have bevisbyrden for, at arealet er mindre end
det udlagte areal, at Som (ibrugtaget) vejareal skal tillige anses ”vej-
rabatter” og ”vigearealer” , vendepladser mv.,

at Sagsøgte har solgt ejendommen til sagsøger alene med en bemærk-
ning om, at ejendommen er beliggende ved privat fællesvej, hvorfor
sagsøger må kunne antage, at hun kan køre fra sin egen ejendom i
dennes fulde bredde/længde og ud på privat fællesvej.

…
Vedrørende sagsomkostninger:

Det gøres gældende, at sagsøgtes omkostninger til ensidigt indhentede
landinspektørtegninger, ikke økonomisk skal belaste sagsøger. Det fak-
tum, at tegningerne kan anvendes som led i fastlæggelsen af anbringen-
der og påstand for sagsøger, gør ikke sagsøger forpligtet til at betale
herfor.

De indhentede tegninger i øvrigt på ingen måde har betydning for det
sagen omhandler, nemlig hvor stor en del af det udlagte vejareal som
reelt er taget i brug som vej.
…”



3

Sagsøgte har i sit påstandsdokument anført følgende:
”…
Til støtte for sagsøgtes påstand om frifindelse gøres det gældende:
at hele det udlagte vejareal ikke er taget i brug,
at kun det på bilag K og V indtegnede areal markeret med den grønne

stiplede linje er det areal, hvor der er vejbelægning og kørebaneaf-
mærket,

at det afvises, at sagsøger og tidligere ejere af ejendommen på noget
tidspunkt har anvendt hele det udlagte areal til vejformål,

at at sagsøger ikke har løftet bevisbyrden for, at et større areal end køre-
baneanmærkningen er taget i brug,

at fællesvejen før tidspunkt for sagsøgers ændringer i efteråret 2016
havde en bredde af 3,80m frem til skel mellem ejendommene, og at
fællesvejen fra skel frem til sagsøgers gamle garage består af
hjulspor, jfr. bilag C og G,

at et større areal end det værende før sagsøgers ændring i efteråret 2016
aldrig har været taget i brug som vej,

at sagsøger kun har ret til at anvende det ibrugtagne areal før ændrin-
gerne i efteråret 2016 til færdsel,

at sagsøger har vejret til brug af vejen, som har en bredde på 3,80m, og
som ender på det sted som er angivet i bilag V1,

at sagsøger og gæster til sagsøgers ejendom hverken har ret til at parke-
re på den ibrugtagne vej eller parkere udenfor den ibrugtagne vej
(indenfor det udlagte vejareal på 12 alen),

at vejens ibrugtagne bredde foran sagsøgtes grund ikke er udstrukket
til, at to biler skal kunne passere hinanden, og

at modkørende biler kan benytte sig af den alternative vej der går no-
genlunde fra skellet mellem sagsøgers og sagsøgtes grunde ned til
den offentlige Vej, såfremt sagsøger vurderer et foran-dret og øget
behov for mere færdsel til sin grund.

Sagsomkostninger
Der har i forbindelse med sagen været afholdt udgifter til opmåling ved
landinspektør-firmaet Virksomhed A/S.

Sagsøgte har afholdt de samlede udgifter på i alt 14.035,22 kr.

Både sagsøger og sagsøgte har benyttet sig af de situationsplaner, der er
tegnet af landinspektøren.

Det har for begge parter været væsentligt bevisdokument for at redegø-re
for parternes påstande og anbringender.



4

Både sagsøger og sagsøgte har således som del af deres påstand benyt-tet
sig af oplysningerne i situationsplanerne for at beskrive det anførte
nærmere, hvorfor materialet må siges at have haft væsentlig betydning
for både sagsøgers og sagsøgtes skriftlige retsagsbehandling.

Det gøres derfor gældende:
at den tabende part afholder de samlede udgifter til landinspektøren,

eller
at udgifterne til landinspektøren deles mellem parterne uanset sagens

udfald
.…”

Parterne har under hovedforhandlingen nærmere redegjort for deres opfattelse af
sagen.

Rettens begrundelse og resultat
Den private fællesvej er beliggende på et areal, der er udlagt til vej. Sagsøger har
ikke godtgjort, at der er en formodning om, at bredden af en privat fællesvej som
udgangspunkt er samme bredde som et areal udlagt til vej, og Sagsøger har derfor
bevisbyrden for, at den udlagte vej er taget i brug som vej i det omfang, hun har
nedlagt påstand om.

Den private fællesvej blev etableret ved ændring af en offentlig vej til en privat
vej. Sagsøger har ikke ført bevis for bredden af den ibrugtagne of-fentlige vej, og
Sagsøger har ikke ført bevis for, at den private fæl-lesvej efter ændringen af
vejforløbet blev bevaret som ibrugtaget vej hele vejen hen til jernbanen.

Uanset at en vejret giver ret til færdsel på vejen, giver en vejret ikke ret til at
parkere på vejen. Der er herefter ikke en sådan sammenhæng mellem vejret og
adgang til parkering, at man kan konkludere, at accept af lejlighedsvis parke-ring
er et udtryk for, at en vej er taget i brug det pågældende sted. Den lejlig-hedsvise
parkering i den sydlige side og østlige ende af den udlagte vej, giver herefter ikke
grundlag for at fastslå, at disse arealer er taget i brug som vej.

Idet bredden af en vej angiver bruttobredden af det frirum, der er til rådighed for
færdsel, vil en vejs totale bredde vil være større end kørearealets bredde, så-fremt
der findes vejrabatter mv. langs vejen, som er en del af vejen. Vejrabatter,
herunder vejrabatter af græs, vil således være at betragte som en del af den
ibrugtagne vej.

Efter forklaringerne lægger retten til grund, at det lejlighedsvis er sket, at to bi-ler
har passeret hinanden på den private fællesvej ved, at en eller begge biler har kørt
lidt ind på græsset ved siden af kørebanen. Græsarealerne på begge si-



5

der af den nuværende kørebane fremtræder imidlertid ikke som en vejrabat el-ler
et vigeareal, og oplysningerne om den lejlighedsvise benyttelse af græsset til
passage er så ukonkrete med hensyn til blandt andet tidspunkt, hyppighed og
omfang, at de ikke udgør bevis for, at en del af græsarealet ved siden af den nu-
værende kørebane har karakter af en vejrabat eller et vigeareal, som skal betrag-
tes som en del af den ibrugtagne vej.

Sagsøger har herefter ikke ført bevis for, at et større areal end kø-rebanearealet er
taget i brug som vej, hvorfor Sagsøgtes principale på-stand om frifindelse tages til
følge.

Efter sagens udfald skal Sagsøger betale sagsomkostninger til Sagsøgte. Sagens
værdi er opgjort til 75.000 kr., og henset til den meget omfangsrige skriftveksling
under forberedelsen finder retten, at sagens omkost-ninger til dækning af udgifter
til advokat skal fastsættes i den øvre del af inter-vallet i landsretternes notat om
sagsomkostninger i civile sager. Uanset Sagsøger under sagen har anvendt den
situationsplan, Sagsøgte har afholdt udgifterne til udarbejdelse af, har
situationsplanen ikke haft en så-dan betydning for sagen, at Sagsøger skal
pålægges at betale helt eller delvist for udarbejdelsen af denne.

Sagsomkostningerne er herefter fastsat til dækning af advokatudgift med 40.000
kr., med tillæg af moms, i alt 50.000 kr. Sagsøgte er ikke momsregistre-ret.

T H I  K E N D E S  F O R  R E T :

Sagsøgte frifindes.

Sagsøger skal til Sagsøgte betale sagsomkostninger med 50.000 kr.

Beløbet skal betales inden 14 dage.

Sagsomkostningerne forrentes efter rentelovens § 8 a.