Byrettens afgørelse stadfæstet
Ret: Vestre Landsret (2. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Erstatning uden for kontrakt;

VESTRE LANDSRET
DOM

afsagt den 15. juni 2020

Sag BS-50832/2018-VLR
(7. afdeling)

Appellant 1, tidligere Sagsøger 3
(advokat Lotte Bliddal)

og

Appellant 2, tidligere Sagsøger 1
(advokat Lotte Bliddal)

og

Appellant 3, tidligere Sagsøger 2
(advokat Lotte Bliddal)

og

Appellant 4, tidligere Sagsøger 4
(advokat Lotte Bliddal)

mod

Appelindstævnte 1, tidligere Sagsøgte 3
(advokat Asger Bagge-Jørgensen)

og

Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1
(advokat Asger Bagge-Jørgensen)



2

og

Appelindstævnte 3, tidligere Sagsøgte 2
(advokat Asger Bagge-Jørgensen)

Retten i Herning har den 10. december 2018 afsagt dom i 1. instans (sag BS-
7009/2017-HER).

Landsdommerne Karen Foldager, Jens Hartig Danielsen og Charlotte Hove
Lasthein (kst.) har deltaget i ankesagens afgørelse.

Påstande
Appellant 1, tidligere Sagsøger 3, Appellant 2, tidligere Sagsøger 1, Appellant 3,
tidligere Sagsøger 2 og Appellant 4, tidligere Sagsøger 4 har gentaget deres
påstande for byret-ten om, at de indstævnte dømmes til in solidum at betale hver
af de fire appel-lanter 300.000,00 kr. tillige med procesrenter af beløbet fra
sagens anlæg den 21. december 2017 for så vidt angår de indstævnte 1 og 2 og fra
den 9. maj 2018 for så vidt angår indstævnte 3 til betaling sker.

Appelindstævnte 1, tidligere Sagsøgte 3, Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1
og Appelindstævnte 3, tidligere Sagsøgte 2 har påstået dommen stadfæstet.

Supplerende sagsfremstilling
Der er for landsretten fremlagt blandt andet mailkorrespondance af 31. maj-26.
juni 2015 mellem Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1 og Virksomhed samt
eksempler på de henvendelser, som appellanterne modtog før og efter tv-
udsendelsen.

Forklaringer
Appellant 2, tidligere Sagsøger 1, Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1 og
Appelindstævnte 3, tidligere Sagsøgte 2 har afgivet supplerende forklaring.
Appellant 3, tidligere Sagsøger 2, Appellant 1, tidligere Sagsøger 3 og Vidne 2
har afgivet forklaring.

Appellant 2, tidligere Sagsøger 1 har supplerende forklaret, at for tre måneder
siden deltog hun i et opstartsmøde vedrørende unge med problemer. Mødet var
ar-rangeret af Landsorganisationen Sind. Hun følte, at hun på grund af tv-udsen-
delsen blev genkendt, og hun valgte derfor at forlade mødet. Hun har lavet en
oversigt over nogle af de henvendelser, som hun efter tv-udsendelsen har mod-
taget. De mange henvendelser er ikke noget, som hun har bedt om. Der er tale om
forespørgsler om, hvorvidt hun vil være med i forskellige projekter. Da TV2 efter
udsendelsen tilbød at mødes med hende og familien, var familien på vej ud af
landet for at få ro, men TV2 kunne ikke finde et andet mødetidspunkt.



3

Appellant 3, tidligere Sagsøger 2 har forklaret, at han stadig arbejder fuldtid som
kørelærer. Han havde det skidt med udsendelsen, da den blev sendt. Han følte sig
overvå-get. I starten havde han og familien støtte fra psykologer, medens
dagbladene skrev om sagen. Da TV2 otte måneder senere lavede deres
udsendelse, begynd-te det hele igen. Butikken med butikskiltet med navnet
”Udeladt” , som man ser i udsendelsen, er hans fars. Da han på sit job fik en ny
kollega og blev intro-duceret for den nye kollega blandt andet med, at han havde
mistet sin datter, reagerede den nye kollega med bemærkningen: ”Gud er det jer,
der var med i udsendelsen!” . Den nye kollega kom fra en anden del af landet.

Appellant 1, tidligere Sagsøger 3 har forklaret, at hun arbejder fuld tid i dag. De
havde over-hovedet ikke lyst til at være med i udsendelsen. Det var derfor, at de
kontakte-de advokaten. Efter udsendelsen kom der et nyt lag i deres tilværelse.
Hun be-gyndte at få en masse henvendelser på blandt andet Facebook fra
mennesker, som hun overhovedet ikke havde noget at gøre med. Henvendelserne
drejede sig blandt andet om, hvorvidt hun ville deltage i eller bidrage til projekter
om selvmord og mobning. Det ønskede hun ikke, da de som familie har valgt
ikke at stå frem. Hun prøvede at deltage i en sorggruppe i en anden by, men delta-
gerne kendte allerede hendes historie. Hun har ikke selv fået lov til at fortælle sin
historie og har ikke fået lov til at holde den for sig selv.

Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1 har supplerende forklaret, at det ikke var
hensigten med udsendelsen at krænke Person 1's familie. Han blev meget berørt
af Person 1's video. Da han så videoen, havde over 100.000 mennesker set den.
Han opfattede der-for videoen som offentlig. Hensigten med udsendelsen var at
dække et meget vigtigt emne om teenagere, der har det meget skidt. Under
forberedelsen af ud-sendelsen var de meget opmærksomme på de etiske regler, og
de kontaktede blandt andet derfor Klinik for Selvmordsforebyggelse og
Virksomhed, herunder Vidne 2. Virksomhed gav dem en vejledning med titlen
”Sådan behandler du selvmord i medierne” . De fulgte vejledningen under for-
beredelsen. Vidne 2 mente, at problemet med unges selvmord var lands-
dækkende, og syntes, at udsendelsen ikke skulle tage udgangspunkt i noget, der
var sket lokalt. Der var ikke tale om, at hun mente, at udsendelsen af etiske
grunde gik for tæt på Person 1's familie. I programmet valgte de imidlertid at fo-
kusere på Kommune, fordi der i den kommune var taget en række initiativer,
herunder fra myndighederne og borgere, vedrørende selv-mordsforebyggelse.
Redaktionelt mente han, at ved at tage et lokalt udgangs-punkt kunne man vise
problemstillingen mere klart. I udsendelsen lavede de en
spørgeskemaundersøgelse, der vedrørte hele landet, og Virksomhed hjalp dem
med udformningen af skemaet. De var under forberedel-sen i dialog med rektor
for Person 1's skole om deltagelse i undersøgelsen, men skolen trak sig, og de
lavede derfor en aftale med en anden skole i lokalområ-det. Han har overhovedet
ikke været opmærksom på, at der i udsendelsen pa-



4

noreres henover over en parkeringsplads, hvor der ses en butik med skiltet
”Udeladt” . Udsendelsen blev taget af sendefladen, da afgørelsen fra Presse-
nævnet forelå. Hvis han under forberedelsen af udsendelsen havde forstået, at
familien ikke ønskede Person 1's navn nævnt, ville de have fjernet navnet, men de
kunne ikke undlade at omtale selvmordet, der var et blandt i alt seks teenage-
selvmord i lokalområdet.

Appelindstævnte 3, tidligere Sagsøgte 2 har supplerende forklaret, at det ikke på
noget tids-punkt har været meningen at krænke Person 1's familie med
udsendelsen. Da hun forsøgte at kontakte familien via mindesiden for Person 1,
havde hun indtryk af, at mindesiden var oprettet med Person 1's families
samtykke. Som hun husker det, havde hun en fin dialog med familiens daværende
advokat. Hun fik ikke på no-get tidspunkt af advokaten det indtryk, at familien
ikke ønskede nogen omtale af Person 1.

Vidne 2 har forklaret, at hun var leder af Virksomhed i 18 år, hvorefter hun i 2019
gik på pension. Hun havde en korrespondance med TV2 om hele
selvmordsproblematikken. Hun var meget imod, at udsendelsen skulle dreje sig
om en lille kommune med et relativt lavt antal selvmord, fordi der var en risiko
for, at det blev for personfølsomt. Hun mente, at det var bedre, at emnet blev
bredt ud på landsplan. Hun ville gerne medvirke til at optimere udsendelsen, der
blev produceret af et medie, der tog emnet seriøst. Men hun brød sig ikke om, at
der blev taget udgangspunkt i en lille kommune. Det var det, som hun gav udtryk
for i sin mail af 1. juni 2015 til Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 1. Hvis
noget bliver meget lokalt, kan det blive meget sårbart for de efterladte. I
forbindelse med udsendelsen gjorde hun det klart, at hun ikke ville blande sig i,
hvad Kommune gjorde vedrørende selvmord. Da hun så ud-sendelsen, tænkte
hun, hvad har Person 1 egentlig at gøre med det her, hvor der også medvirker en
mor til en anden pige, der havde begået selvmord? Hun har haft ikke kritik til
udsendelsen; men kun ros, når der ses bort fra, at udsendel-sen var lokalt
fokuseret. TV2 rettede sig efter de anvisninger, som Virksomhed gav under
forberedelsen af udsendelsen. Det er rigtigt, at Virksomhed indstillede TV2 til en
pris for udsendelsen, men det var ikke hende, der havde at gøre med indstillingen.

Anbringender
Parterne har i det væsentlige gentaget deres anbringender for byretten.

Landsrettens begrundelse og resultat
Person 1's selvmord blev i den TV-udsendelse, som de indstævnte er ansvarlige
for, omtalt i en sammenhæng og på en sådan måde, at det var muligt at identifi-
cere Person 1 og hendes familie mod familiens ønske. De indstævnte udsatte der-
ved appellanterne for en retsstridig krænkelse.



5

Spørgsmålet i denne sag er derfor, om de indstævnte ved TV-udsendelsen har
påført appellanterne en tort.

Det fremgår af erstatningsansvarslovens § 26, stk. 1, at den, der er ansvarlig for
en retsstridig krænkelse af en andens frihed, fred, ære eller person, skal betale
den forurettede godtgørelse for tort. I bemærkningerne til erstatningsansvarslo-
vens § 26, stk. 1, er det anført, at tort forudsætter en culpøs krænkelse af en vis
grovhed, jf. f.eks. Folketingstidende 2018-19, 1. samling, tillæg A, lovforslag L
20, s. 38.

Da udsendelsen blev sendt, var den video, som Person 1 havde lavet, blevet set
cirka 180.000 gange på de sociale medier. I den lokale presse havde en betydelig
omtale af selvmordet fundet sted, og der var lavet et mindeoptog og en offent-lig
mindeside på Facebook for Person 1.

På denne baggrund finder landsretten – uanset at udsendelsen blev sendt otte
måneder efter selvmordet og den offentlige omtale, der fandt sted i tilknytning til
selvmordet – at det ikke er dokumenteret, at udsendelsen har påført appel-
lanterne en krænkelse, der berettiger dem til godtgørelse for tort, jf. erstatnings-
ansvarslovens § 26.

Landsretten stadfæster derfor byrettens dom.

Efter sagens udfald skal appellanterne i sagsomkostninger for landsretten beta-le
75.000 kr. ekskl. moms til de indstævnte til dækning af udgifter til advokatbi-
stand. Ud over sagens værdi er der ved fastsættelsen af beløbet til advokat taget
hensyn til sagens omfang og forløb.

THI KENDES FOR RET:

Byrettens dom stadfæstes.

I sagsomkostninger for landsretten skal appellanterne inden 14 dage betale
75.000 kr. til de indstævnte. Beløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.