Landsretten ændrede byrettens dom i sag om tiltale for bedrageri efter straffelovens § 279, således at tiltalte blev frifundet
Ret: Østre Landsret (2. instans)
Faggruppe: Straffesag — Almindelig domsmandssag
Sagsemner: Formueforbrydelser;

/

UDSKRIFT
AF

ØSTRE LANDSRETS DOMBOG
____________

D O M

Afsagt den 29. februar 2012 af Østre Landsrets 12. afdeling

(landsdommerne Gitte Rubæk Pedersen, Bloch Andersen og Line Bjørklund (kst.) med

domsmænd).

12. afd. nr. S-2008-11:

Anklagemyndigheden

mod

Tiltalte

(cpr.nr. (Født 1955))

(advokat Henrik Dupont Jørgensen, besk.)

Frederiksberg Rets dom af 7. juni 2011 (1-7993/2010) er anket af Tiltalte med påstand om

frifindelse.

Anklagemyndigheden har påstået skærpelse.

Der er for landsretten afgivet supplerende forklaring af tiltalte og vidnerne, Vidne 2,

Forurettede og Vidne 3, der alle har forklaret i det væsentlige som i byret-ten.

De i byretten af Vidne 1, Vidne 4, Vidne 5, Vidne 7, Vidne 9 og Vidne 10 afgivne forkla-

ringer er dokumenteret i medfør af retsplejelovens § 923.



/

- 2 -

Tiltalte har supplere nde forklaret blandt andet, at han købte maleriet i ”en klump” malerier,

således at gennemsnitsprisen var omkring 5.000 kr. Prisen for det var således omkring 5.000

kr. Tiltalte troede, at det var et ægte Carl Henning Pedersen maleri, da han købte det. Det tror

han stadig på. Han kan ikke huske, om han i byretten har forklaret, at han vidste, at det ikke

var en ægte Carl Henning Pedersen. Han satte maleriet på lager, da han kom hjem. Han

havde mellem 5 og 10.000 malerier på daværende tidspunkt – tættere på 5.000. Hvis alle

skulle sælges på én gang ville han nok kunne få 500 kr. pr. stk. Hvis han solgte til glarmestre

som normalt, kunne han nok sælge dem for omkring 1.000 kr. i gennemsnit. Han vidste, at

han havde gjort en god handel, men han vidste ikke, hvad det var værd. Han ville anslå

værdien til mindre end 100.000 kr. på daværende tidspunkt. Det stod på lager i omkring 10

år.

Han overvejede i 2002 at sælge malerier på Lauritz.com. Der kom en fra auktionshuset og så

på en lang række malerier. Tiltalte tog også de to malerier frem. Den pågældende tog de to

ma lerier med.  Tiltalte fik derefter en tilbagemelding om, at de ikke var ”gode nok” .

Auktionshuset returnerede derefter malerierne. Hvis et auktionshus er i tvivl om ægtheden,

vil de ikke sælge maleriet.

Tiltalte fik herefter malerierne indrammet, idet han ville have dem hjem og hænge hos sig

selv. Malerierne stod i den forbindelse nogle måneder på Galleri 2 hos Vidne 6. Vidne 6

ringede og sagde, at malerierne var færdige, og at Vidne 2 var interesseret i at købe.

Han talte telefonisk med Vidne 2 og de aftalte, at tiltalte skulle komme med de to ma-lerier

af Carl Henning Pedersen. Tiltalte hentede herefter malerierne hos Vidne 6. Vidne 6 fortalte,

at Vidne 2 tidligere havde solgt en del Carl Henning Pedersen malerier. Vidne 6 mente, at det

var en ægte Carl Henning Pedersen. Tiltalte har sikkert talt om pris i størrelsesordenen

100.000-125.000 kr. med Vidne 6, men han husker det ikke nærmere.

Tiltalte havde aldrig hørt om Galleri 1. Tiltalte kom ind i forretningen med de to malerier.

Vidne 2 viste stor interesse for det store maleri, men ingen for det lille. Vidne 2 trak tiltalte

ind i baglokalet, hvor de talte pris og handlen blev gennemført. De talte ikke om, hvorvidt

det var et Carl Henning Pedersen maleri. Tiltalte var af den opfattelse, at



/

- 3 -

Vidne 2 troede, at det var et ægte Carl Henning Pedersen maleri. Både Forurettede og Vidne

2 sagde, at det var dejligt maleri. De talte ikke pris i forlokalet. I baglokalet var der kun

tiltalte og Vidne 2. Tiltalte forlangte 140 – 150.000 kr., men Vidne 2 var urokkelig og ville

kun betale 120.000 kr. Tiltalte havde ikke undersøgt prisniveauet i forvejen. Det ville efter

hans opfattelse kunne sælges for 400 - 600.000 kr. til private. Han nåede ikke at forsøge at

sælge det på Bruun Rasmussens auktioner. Han havde tidligere forsøgt Lauritz.com, fordi

han havde mere tillid til dem. Vidne 2 skrev en check, og tiltalte fik det resterende beløb i

kontanter, som lå i en kuvert. De talte ikke med Forurettede om Tiltalte var overrasket over

kvitteringens ordlyd. Det var Vidne 2, der dik-terede kvitteringens ordlyd.

Tiltalte hørte ikke til sagen, før Vidne 2 ringede og sagde, at tiltalte havde solgt ham et falsk

maleri, og at han ville anmelde tiltalte for bedrageri. Tiltalte sagde, at det måtte han så gøre.

Tiltalte mener stadig, at maleriet er ægte. Han baserer dette på sin egen intuition.

Han ved ikke, hvad et maleri af Carl Henning Pedersen kostede for 20 år siden. Carl Hen-

ning Pedersen var i live, da tiltalte købte maleriet. Carl Henning Pedersen døde for ca. 5 år

siden. Prisen stiger typisk, når kunstneren er død. Tiltalte ved ikke, om Carl Henning Pe-

dersen er en kunstner, der bliver forfalsket, men han kunne forestille sig dette, idet prisen på

hans malerier er høj.

I tiltaltes branche løber man nogle risici en gang imellem. Forurettede var historiker med

kunst som speciale, så det var professionelle, som tiltalte handlede med. Han oplyste ikke, at

Lauritz.com ikke havde villet sælge maleriet, idet auktionshuset havde været i tvivl om

ægtheden. Det påhviler køberne selv at undersøge ægtheden.

Om sine personlige forhold har tiltalte forklaret, at han stadig har forretningen. Han er gift

og bor i lejlighed. Han har mindreårige børn. Han er i givet fald villig til at udføre sam-

fundstjeneste.

Vidne 2 har supplerende forklaret blandt andet, at han har en af Danmarks største

kunsthandler. Forretningen drives nu at vidnets søn. Vidnets datter købte forretnin-gen på

Frederiksberg.



/

- 4 -

Hvis tiltalte havde fortalt, at maleriet var blevet trukket tilbage fra Lauritz.com, ville han

ikke ”være gået ind i det” .

Vidnet har tidligere solgt fire Carl Henning Pedersen malerier. I starten af 1990’rne har Carl

Henning Pedersen malerier nok kostet omkring 100.000 kr.

Vidne 6 ringede og fortalte om Carl Henning Pedersen malerierne. Vid-net sagde, at hvis det

ikke var ægte Carl Henning Pedersen, ville han ikke komme og se dem.

Vidnet kom og så malerierne. Vidne 6 sagde, at han ejede maleriet sammen med en god ven.

Maleriet stod på forretningens bedste plads. Vidnet synes, at det er et flot maleri. Der vil

altid være kunder til et sådant maleri. Vidnet er kender af Carl Henning Pedersen. På mø-det

talte de pris. Vidnet er vant til at handle. De startede med en højere pris. De var tæt på

hinanden, men der blev ikke indgået nogen handel.

Vidnet spurgte derefter en meget dygtig kender og Person 1's ven, Person 2, der begge sagde,

at det var meget normalt, at han signerede på bagsiden. Vidnet talte herefter telefo-nisk med

Vidne 6 om, at han fortsat var interesseret. Vidne 6 ringede herefter og sagde, at de godt

kunne finde ud af det.

Tiltalte kom herefter til vidnets datters forretning med maleriet. De drøftede en pris om-kring

de 140.000 kr., men enedes om 120.000 kr. Forurettede skulle have maleriet i sit galleri.

Vidnet sagde til Forurettede, at de skulle tage maleriet, hvis de kunne få det på fornuftige

betingelser. Forurettede havde hævet nogle af pengene, og vidnet skrev også en check.

Vidnet regnede med, at de nok ville kunne sælge maleriet for mellem 250 – 500.000 kr.

Normalt ville man kunne få 250.000 kr.

Selve billedet var fantastisk, men signaturen på bagsiden gjorde, at vidnet kom i tvivl om

ægtheden. Vidnet mener, at der var flere, der kendte maleriet. Alle var enige om, at det var

ægte. Vidnet mente selv, at maleriet var ægte.



/

- 5 -

Vidnet mener, at maleriet ejedes af tiltalte og Galleri 2 i fællesskab.

Handlen var for så vidt sluttet, da tiltalte kom med maleriet, men man skulle lige finde den

endelige pris. Mødet i forretningen gik hurtigt. Det tog måske 15-30 minutter. Vidnet be-

sluttede, at maleriet skulle købes. Det blev købt for Forurettedes regning og til salg i hendes

forretning.

Galleri 2 og glarmesteren er blevet dømt for at have solgt falsk kunst.

Politiet ringede efterfølgende og sagde, at Carl Henning Pedersens enke sagde, at maleriet

var falsk.

Forurettede har supplerende forklaret blandt andet, at hun ikke havde set maleriet, inden hun

så det i forretningen. Hendes far ville have, at hun skulle se maleriet, inden han købte det.

Han havde fået en pris på 120.000 kr. af kunsthandleren forinden. Vidnet blev meget i tvivl,

da hun så maleriet bag på. Hun spurgte tiltalte, om det var ægte, og det sagde han, at det var.

Hun gav udtryk for sin tvivl over for sin far, men hvis hendes far først har besluttet sig, er det

svært at trænge igennem. Hun ville ikke gøre ham ked af det. Maleriet skulle være en gave

til hende.

Vidnet besluttede, at maleriet skulle forsøges solgt gennem Bruun Rasmussen Auktioner.

Hun sagde over for dem, at hun var i tvivl om ægtheden. Bruun Rasmussen sagde, at de ikke

var i tvivl.

Vidne 3 har supplerende forklaret blandt andet, at Vidne 1 vel til sidst var sikker på, at

maleriet ikke var ægte. Hvis vidnet var i tvivl om ægtheden, ville han ikke sælge maleriet.

Det ville ødelægge auktionshusets omdømme. Hvis man køber et maleri i den prisklasse, må

køberen selv undersøge ægtheden, medmindre man stoler fuldt ud på sælgeren. Museer er

normalt villige til at hjælpe med at få fastslået ægtheden af malerier.

Anklageren har efter bevisførelsen anmodet om, at anklageskriftet berigtiges således, at

”svigagtigt at have formået Forurettede” ændres til: ”svigagtigt at have formået Vidne 2” , og

således at ledsætningen ”idet han oplyste hende om” ændres til ”idet han oply -ste Vidne 2

om” .



/

- 6 -

Forsvareren har protesteret herimod under henvisning til, at der ikke er tale om en

biomstændighed, idet der er rejst tiltalte for bedrageri. Det søges nu gjort gældende, at be-

drageriet er udøvet over for en helt anden person, men netop her, hvor der er tale om den

pågældende persons viden eller forestillinger, er der ikke tale om en biomstændighed.

Landsrettens begrundelse og resultat

Landsretten tillader mod forsvarerens protest ikke, at anklageskriftet berigtiges som begæ-ret

af anklageren. Landsretten finder således ikke, at det ved tiltalen for bedrageri kan an-ses

som en biomstændighed, hvem der har været i en vildfarelse, og hvem der er blevet bestemt

til handlingen.

Efter omstændighederne vedrørende tiltaltes køb af maleriet sammenholdt med tiltaltes

dispositioner vedrørende maleriet finder landsretten det bevist, at tiltalte antog, at det ikke

var et ægte Carl Henning Pedersen maleri.

Efter salgsprisen samt forklaringen fra Vidne 2 og Forurettede, herunder Vidne 2's forklaring

om betydningen af maleriets signering, finder landsretten det videre be-vist, at Vidne 2 var af

den opfattelse, at maleriet var et ægte Carl Henning Pedersen maleri, og at han ikke ville

have købt maleriet, hvis han havde vidst, at der blot var tvivl om maleriets ægthed.   

Efter de samstemmende forklaringer fra tiltalte og Vidne 2 og Forurettede finder landsret-ten

det imidlertid bevist, at aftalen om køb af maleriet er indgået af tiltalte med Vidne 2, og det

må ligeledes anses for bevist, at beslutningen om, at maleriet skulle købes, blev truffet af

Vidne 2.

Da Vidne 2 efter sin egen beslutning har indgået aftalen om køb af maleriet, uanset om købet

er sket helt eller delvis for egen regning eller Forurettedes regning, kan tiltalte ikke anses for

skyldig i bedrageri under de omstændigheder, der er angivet i anklageskrif-tet.

Tiltalte frifindes derfor.



/

- 7 -

T h i  k e n d e s  f o r  r e t :

Byrettens dom i sagen mod Tiltalte ændres, således at han frifindes.

Statskassen skal betale sagens omkostninger for begge retter.

(Sign.)