Landsretten ændrede byrettens dom om, hvorvidt sagsøgte i sin egenskab af tidligere direktør for samt repræsentant for anpartshaveren i det sagsøgende selskab under konkurs var erstatning... Vis mere
Ret: Vestre Landsret (2. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Erstatning uden for kontrakt;
Retspleje og civilproces;

/

D O M

afsagt den 16. januar 2013 af Vestre Landsrets 11. afdeling (dommerne Vogter, Mogens

Heinsen og Heidi Lambert (kst.)) i ankesag   

V.L. B – 0337 – 12 og V.L. B – 0212 – 12

Appellant ApS under konkurs, tidligere Sagsøger ApS under konkurs

ved kurator advokat Hanne Bruun Jacobsen (advokat Lone Haugaard, Aalborg) mod

Appelindstævnte, tidligere Sagsøgte (advokat Stephan Muurholm, Aalborg)

Retten i Aalborg har den 9. januar 2012 afsagt dom i 1. instans (rettens nr. BS 3-862/2011).

Påstande

For landsretten har Appellant ApS under konkurs, tidligere Sagsøger ApS under konkurs ved

kurator advokat Hanne Bruun Jacobsen, gentaget sin påstand for byretten.

Appelindstævnte, tidligere Sagsøgte, har påstået dommen stadfæstet, dog således at

indstævnte tillægges sagsomkostninger for byretten.



/

- 2 -

Forklaringer

Appelindstævnte, tidligere Sagsøgte har afgivet supplerende forklaring for landsretten. Der er

endvidere afgi-vet forklaring af Vidne 1, tidligere Person 1 og Vidne 2.

Appelindstævnte, tidligere Sagsøgte har supplerende forklaret, at kravet fra Skat vedrørte

moms. Man kan ikke sige, at der var en tæt dialog med Danske Bank. Der var vel knapt

årlige samtaler. Han talte ikke med banken forud for overdragelsen til Thiele. Driften i

selskabet ophørte efter 15. marts 2010, og Skat begyndte at kræve betaling. Primo april

orienterede han i et møde med Vidne 1, tidligere Person 1 banken om overdragelsen til Thiele

og om, at han var overgået til at være lønmodtager. Banken gav ikke noget råd om, hvad der

skulle ske med selskabet, som var insolvent, hvilket banken vidste. Aftalen med banken var

at lade det køre stille og roligt, og betalingerne til Skat begyndte at blive afvist. Der var en

lejeaftale, der ophørte den 1. juni eller 1. juli, og det betød, at lokalerne skulle ryddes. På

denne bag-grund, og da der var et krav fra Skat og varsel om udlægsforretning, følte han, at

der måtte gøres noget. Han kontaktede ikke Skat. Han fandt ud af, at der ved indgivelse af

konkurs-begæring skulle indbetales 30.000 kr. Da han så på internettet så, at der var firmaer,

der kunne hjælpe med afvikling af selskabet, så det fornuftigt ud. Han lavede en Google-søg-

ning på afvikling af selskaber og fandt der Virksomhed Ltd.. Der var også på forskellige er-

hvervsfora positiv omtale af Virksomhed Ltd.. Han aftalte et møde med Person 2, som

fortalte, at der ville ske navneændring, og Person 2 ville tage sig af at rydde le-jemålet og

møde op i skifteretten m.v. De talte om, at der var noget bankgæld og noget gæld til Skat.

Person 2 fortalte, at aktiverne efter konkursloven kun kunne tilgå kre-ditorerne. Mødet i

butikken blev nok afholdt omkring den 1. juni 2010. Inden han beslut-tede sig, skrev han en

mail til selskabets revisor med et link til Virksomhed Ltd.s hjemme-side og spurgte, om det

var en mulig fremgangsmåde. Revisor vendte tilbage og sagde, at han ikke kendte firmaet,

men at der ikke var noget galt i fremgangsmåden, når der ikke var nogen økonomisk gevinst

for ham. Han talte ikke med revisor om, at det var et engelsk selskab. Han talte heller ikke

med revisor om muligheden for, at revisor skulle forestå af-viklingen, og revisor kom ikke

med forslag herom. Han drøftede salget med sin hustru, og han blev forsynet med en skriftlig

fuldmagt for at kunne skrive under på overdragelsesaf-talen. Den 25. juni 2010 gav han

banken skriftlig meddelelse om overdragelsen. I perioden fra primo april til ultimo juni havde

han ikke kontakt til banken. Han tjekkede i det engel-ske selskabsregister, at Virksomhed

Ltd. eksisterede. Thiele overtog ikke noget inventar, da det ikke var interessant for dem.

Butiksinventaret var nok 10-20 år gammelt.



/

- 3 -

Person 2 var vist inde på, at indstævnte personligt skulle have en faktura, men det afviste ind-

stævnte, da der ikke var nogen grund til, at han selv skulle betale. Det var vist ham, der

overførte de 20.000 kr., som nok var hvad, der var på kassekreditten. Resten måtte Person 2

så selv sørge for at få betalt.

Vidne 1, tidligere Person 1 har forklaret, at han er bankrådgiver i Danske Bank. Han overtog

engagementet med Virksomhed ApS i starten af 2010. Der var et møde i anledning af

overdragelsen, og Appelindstævnte, tidligere Sagsøgte fortalte, at der var sket en

overdragelse til Thiele, og at der var en aftale om betaling i rater. Selskabets engagement

skulle løbende nedskrives med de penge, der kom ind fra Thiele. Selskabet skulle således

lukkes stille og roligt ned, og beløbene fra Thiele skulle indgå til banken. Der ville være et

mindre minus til sidst. Det skulle der så findes en ordning på, således at restgælden skulle

lægges om til privat gæld for Appelindstævnte, tidligere Sagsøgte. Der var måske noget andet

gæld, herunder moms eller skat, men de talte ikke om, hvad der skulle ske med det. Der var

vist ikke andre konti i banken end en kassekredit. Han husker ikke gældens størrelse, men

banken er ikke blevet dækket ind. Engagementet er overgået til bankens inkassoafdeling.

Appelindstævnte, tidligere Sagsøgte fortalte på et tids-punkt om, at han havde talt med en

advokat eller revisor om, at der kunne være en skatte-mæssig fordel i at overdrage selskabet.

Spørgsmålet om, at banken kunne få en transport i tilgodehavendet, kom først op efter, der

var sket overdragelse af selskabet. Banken fik kopi af en overdragelsesaftale, og så forsøgte

de at få kontakt til den heri anførte person, men det viste sig at være vanskeligt. I første

omgang sagde navnene, herunder Person 2, ham ikke noget, men da de lavede en Google-

søgning på dem, så det ikke så godt ud. Brevene til selskabet kom retur. De kunne se, at der

skete adresse- og ledelsesændring. Derefter overgav de sagen til inkassoafdelingen. Der var

ikke kautioneret for selskabets engagement med banken. Han havde nok i alt to drøftelser

med Appelindstævnte, tidligere Sagsøgte. Der var vist et værdipapirdepot, der blev afviklet

efter aftale.

Vidne 2 har forklaret, at han tidligere har fungeret som registreret revisor, herunder for

Virksomhed ApS. Han har kendt Appelindstævnte, tidligere Sagsøgte i mange år, da deres

ægte-fæller er kusiner. Han og Appelindstævnte, tidligere Sagsøgte har deltaget i de årlige

generalforsamlinger. Driften gik skidt i 2008-2009. Appelindstævnte, tidligere Sagsøgte

sendte ham en mail om et selskab, som opkøbte nødlidende sel-skaber. De talte om, at

selskabet skulle afvikles, og Appelindstævnte, tidligere Sagsøgte var ved at få et nyt arbejde.

Han kendte ikke til det selskab, der kom et link på. Han var inde at se på det, og der var ikke

noget, der så mistænkeligt ud. Vidnet sagde, at man bare kunne lade selskabet tvangsop-løse



/

ved Erhvervs- og Selskabsstyrelsen, men Appelindstævnte, tidligere Sagsøgte, der var et

ordensmenneske, ønskede



/

- 4 -

ikke at have med det at gøre, og vidnet ville heller ikke. De talte ikke nærmere om det.

Vidnet fratrådte som revisor og havde ikke mere med det at gøre. Han har ikke foretaget

nogen vurdering af butiksinventaret.

Procedure

Parterne har i det væsentlige gentaget deres anbringender for byretten og har procederet i

overensstemmelse hermed. Konkursboet har for landsretten præciseret, at Appelindstævntes,

tidligere Sagsøgte erstatningsansvar principalt begrundes i erstatningsreglen i selskabslovens

§ 361, stk. 1, om ledelsesansvar, subsidiært i reglen i § 362, stk. 1, og almindelige regler om

kapitale-jerens ansvar, idet der i denne sammenhæng må ske identifikation mellem

Appelindstævnte, tidligere Sagsøgte og hans ægtefælle, da det reelt var Appelindstævnte,

tidligere Sagsøgte, der udøvede ejerbeføjelserne. Appelindstævnte, tidligere Sagsøgte, der har

fastholdt, at der ikke er udvist nogen ansvarspådragende adfærd, har i relation til reglen i

selskabslovens § 362, stk. 2, om kapitalejerens ansvar anført, at reglen forudsætter forsæt

eller grov uagtsomhed, hvilket under ingen omstændigheder foreligger i denne sag.

Landsrettens begrundelse og resultat

Virksomhed ApS var i foråret 2010 insolvent, idet selskabets gæld, der efter forklaringerne

navnlig bestod over for banken og Skat, betydeligt oversteg værdien af aktiverne, der efter

salget til Thiele i det alt væsentlige bestod af tilgodehavendet fra dette salg. Det lægges

videre til grund, at selskabet ikke ville være i stand til at ændre herpå, da driften i det hele var

indstillet.

Det påhvilede i denne situation selskabets ledelse, der bestod af Appelindstævnte, tidligere

Sagsøgte som di-rektør, at sikre, at selskabets aktiver blev anvendt til dækning af kreditorerne

i overens-stemmelse med konkurslovens regler. Dette kunne være sket ved indgivelse af

konkursbe-gæring på selskabets vegne. Den beslutning, Appelindstævnte, tidligere Sagsøgte

som selskabets direktør skulle træffe, var således ikke en beslutning, der afhang af et

forretningsmæssigt skøn, men derimod en beslutning, der - ikke mindst hvis

Appelindstævnte, tidligere Sagsøgte havde søgt relevant rådgiv-ning hos advokat eller revisor

- burde have fremstået som enkel og entydig.

I stedet valgte Appelindstævnte, tidligere Sagsøgte en atypisk løsning, hvor selskabet, og

dermed rådigheden over selskabets aktiver, blev overladt til et udenlandsk selskab med



/

begrænset ansvar som



/

- 5 -

ejer, om hvilket han reelt intet vidste, ligesom han intet foretog sig over for dette selskabs

ejerkreds eller ledelse for at sikre, at anpartsselskabets aktiver ville tilgå kreditorerne.

Appelindstævnte, tidligere Sagsøgte har herved ikke opfyldt sin forpligtelse som selskabets

ledelse til at di-sponere forsvarligt over hovedaktivet med henblik på at sikre kreditorerne

fyldestgørelse. Han er derfor i medfør af selskabslovens § 361, stk. 1, ansvarlig for det lidte

tab. Tabet, der var påregneligt for Appelindstævnte, tidligere Sagsøgte, bestod dels af

resttilgodehavendet på 250.000 kr. mod Thiele og det beløb på 20.000 kr., som indstævnte

foranledigede udbetalt til Virksomhed Ltd. Det bemærkes herved, at konkursboet har

udfoldet tilstrækkelige bestræbelser på at tilvejebringe selskabets midler, og at det burde stå

Appelindstævnte, tidligere Sagsøgte klart, at der var en be-tydelig risiko for, at beløbet på

20.000 kr. ikke ville blive anvendt til selskabets korrekte afvikling.

Det er derimod ikke godtgjort, at det inventar, der henstod i selskabets lejede lokaler, havde

nogen værdi, hvorfor konkursboets påstand tages til følge med 270.000 kr. med rente som

påstået.

Efter sagens udfald sammenholdt med parternes påstande skal Appelindstævnte, tidligere

Sagsøgte betale sagsomkostninger for begge retter til Appellant ApS under konkurs, tidligere

Sagsøger ApS under konkurs ved kurator, advokat Hanne Bruun Jacobsen med i alt

74.972,50 kr. Af omkostningsbeløbet udgør 13.560 kr. til retsafgift af det vundne beløb,

1.412,50 kr. udgør udgifter til oversættelse, mens 60.000 kr. vedrører udgifter til

advokatbistand.

Beløbene til dækning af udgifter til oversættelse og advokatbistand er inkl. moms, da kon-

kursboet ikke er momsregistreret. Landsretten har ved fastsættelsen af beløbet lagt vægt på

sagens økonomiske værdi og dens omfang.

T h i  k e n d e s  f o r  r e t:

Appelindstævnte, tidligere Sagsøgte skal til Appellant ApS under konkurs, tidligere Sagsøger

ApS under konkurs ved kurator, advokat Hanne Bruun Jacobsen, betale 270.000 kr. med

tillæg af procesrente fra den 7. april 2011.

Appelindstævnte, tidligere Sagsøgte skal betale sagens omkostninger for begge retter til

Appellant ApS under konkurs, tidligere Sagsøger ApS under konkurs ved kurator, advokat

Hanne Bruun Jacobsen med 74.972,50 kr.



/

Det idømte skal betales inden 14 dage.



/

- 6 -

Sagsomkostningerne forrentes efter rentelovens § 8 a.

Vogter Mogens Heinsen Heidi Lambert
(kst.)



/