Landsrettens afgørelse om udvisning stadfæstet
Ret: Højesteret (3. instans)
Faggruppe: Straffesag — Almindelig domsmandssag
Sagsemner: Strafferetlige sanktioner og andre foranstaltninger;

/

Om der kunne ske udvisning af rumænsk statsborger

Sag 25/2021

Dom afsagt den 25. august 2021

Anklagemyndigheden
mod
T

Udvisning af rumænsk statsborger med et indrejseforbud i 4 år var ikke i strid med
EU-opholdsdirektivet  

T var i forening med to medgerningsmænd dømt for forsøg på indbrudstyveri efter
straffelovens § 276 a, jf. § 21. T blev idømt fængsel i 40 dage og udvist af Danmark med et
indrejseforbud i 4 år. T var ikke tidligere straffet af betydning for sagen.   

For Højesteret angik sagen alene spørgsmålet om udvisning.   

T, der var 28 år og statsborger i Rumænien, hvor han var født og opvokset, havde efter
udlændingelovens senest haft lovligt ophold i Danmark i en periode på 1 år, 5 måneder og
21 dage. Den samlede varighed af T’s ophold i Danmar k var efter EU-opholdsdirektivet ca.
6 år, og Højesteret lagde derfor til grund, at T havde opnået ret til tidsubegrænset ophold i
Danmark.   

Spørgsmålet var herefter, om udvisning af T ville være i overensstemmelse med de
principper, der efter EU-retten gælder for begrænsning af retten til fri bevægelighed, jf.
udlændingelovens § 26 b.

Ved vurderingen af trusselsbetingelsen i EU-opholdsdirektivet lagde Højesterets flertal
navnlig vægt på, at T’s forsøg på indbrudstyveri blev begået om natten, i forening med to
medgerningsmænd og efter, at de tre gerningsmænd havde kørt rundt i området i flere timer
med værktøj og maskering i bilen. Højesteret fandt herefter, at trusselsbetingelsen var
opfyldt, og tiltrådte, at T’s adfærd måtte anses for at udgøre en reel, umiddelbar og
tilstrækkelig alvorlig trussel, der berørte en grundlæggende samfundsinteresse, jf.
direktivets artikel 27, stk. 2. Højesteret fandt endvidere, at sådan kriminalitet udgjorde et
alvorligt samfundsproblem, og at der var tale om alvorlige hensyn til den offentlige orden,
jf. direktivets artikel 28, stk. 2.   

Ved proportionalitetsvurderingen og i lyset af T’s meget begrænsede tilknytning til
Danmark og personlige forhold i øvrigt fandt Højesteret, at udvisningen af T ikke ville
stride mod proportionalitetsprincippet i EU-opholdsdirektivet eller artikel 8 i Den
Europæiske Menneskerettighedskonvention.   

Højesteret stadfæstede herefter landsrettens dom om udvisning.