Sag om, hvorvidt Naturklagenævnets afgørelse er ugyldig
Ret: Retten i Helsingør (1. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Forvaltningsret;
Miljø- og naturbeskyttelse;
Retspleje og civilproces;

/

Retten i Helsingør - retsafdelingen

DOM

Afsagt den 25. maj 2012 i sag nr. BS 1-590/2011:

Sagsøger 1
Adresse
3000 Helsingør
og
Sagsøger 2
Adresse
3000 Helsingør
mod
Natur- og Miljøklagenævnet
Rentemestervej 8
2400 København NV

Parternes påstande

Sagsøger 1 og Sagsøger 2 har ved stævning modtaget i retten den 30. marts
2011 nedlagt påstand om, at Naturklagenævnets afgørelse af 16. juni 2008 er
ugyldig.

Natur- og Miljøklagenævnet har nedlagt påstand principalt om afvisning og
subsidiært om frifindelse.

Over for afvisningspåstanden har Sagsøger 1 og Sagsøger 2 nedlagt påstand
om, at den anlagte sag fremmes.

Spørgsmålet om afvisning er udskilt til særskilt afgørelse i medfør af rets-
plejelovens § 253, stk. 1.

Sagsøger 1 og Sagsøger 2 har endvidere anmodet om fastsættelse af om-
kostninger i henhold til retsplejelovens § 320.

Oplysningerne i sagen

Helsingør Kommune meddelte den 11. juli 2007 Sagsøger 1 og Sagsøger 2
påbud om at fjerne en nærmere angivet beplantning og et trådhegn langs stien
ved "Ejendom" ved Gurre Sø. Afgørelsen var truffet i henhold til naturbeskyt-
telseslovens § 73, stk. 1 og 5, jf. §§ 16 og 23, stk. 2.

Afgørelsen blev indbragt for Naturklagenævnet af Sagsøger 1 og Sagsøger 2
samt af Danmarks Naturfredningsforening. Naturklagenævnet udtalte i sin
afgø-relse af 16. juni 2008 blandt andet, at kommunen havde haft hjemmel
efter naturbeskyttelseslovens § 16, stk. 1, til at påbyde beplantningen på
vestsiden

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D17



/

Side 2/6

af den omhandlede sti fjernet og efter naturbeskyttelseslovens § 23, stk. 2, 1.
pkt., til at kræve hegnet/lågen med "Privat"-skiltning, der spærrede for ad-
gangen ned til søen, fjernet.

Sagsøger 1 og Sagsøger 2 indbragte ved stævning af 25. juni 2008 Naturklage-
nævnets afgørelse for Retten i Helsingør med påstand om, at afgørelsen af 16.
juni 2008 var ugyldig. Sagsøger 1 og Sagsøger 2 påstod under hovedforhand-
lingen den 3. september 2009, at dommer Person, der behand-lede sagen, var
inhabil, idet de gjorde gældende, at hun var ægtefælle til en interessent i den
advokatvirksomhed, der repræsenterede Naturklagenævnet. Dommer Person
afsagde under hovedforhandlingen kendelse om, at hun ikke var inhabil.
Kendelsen blev kæret. Kæremålet blev ikke til-lagt opsættende virkning. Ved
dom af 10. september 2009 blev Naturklage-nævnet frifundet.

Dommen blev anket til Østre Landsret, og det iværksætte kæremål blev
samtidig ophævet, jf. retsplejelovens § 390. Sagsøger 1 og Sagsøger 2
nedlagde for landsretten påstand om, principalt at byrettens dom blev ophævet
og sa-gen hjemvist til fornyet behandling ved en anden dommer, og subsidiært
at nævnets afgørelse af 16. juni 2008 var ugyldig. Til støtte for ophævelses- og
hjemvisningspåstanden blev der henvist til inhabilitetssynspunktet. Natur-
klagenævnet tog efter sin endelige påstand bekræftende til genmæle over for
hjemvisningspåstanden. Landsretten bemærkede, at den ikke var bundet af
parternes samstemmede påstande. To voterende landsdommere fandt imid-
lertid, at der forelå omstændigheder, som var egnede til at rejse tvivl om
dommer Persons fuldstændige upartiskhed i sagen. Ved dom af 10. september
2010 ophævede landsretten herefter dommen af 10. septem-ber 2009 og
hjemviste sagen til Retten i Helsingør til behandling ved en an-den dommer.

Den 12. oktober 2010, kl. 17.57, sendte Naturklagenævnets advokat en e-mail
til Retten i Helsingør med følgende indhold:

"Ved Østre Landsrets dom af 10. september 2010 blev Retten i Helsingørs
dom i ovennævnte sag ophævet og sagen hjemvist til fornyet behandling.

Jeg har ikke inden udløbet af fristen i retsplejelovens § 388 modtaget kopi af
anmodning om genoptagelse fra advokat Poul Hvilsted, der havde repræsen-
teret Sagsøger 2 og Sagsøger 1 i landsretten. Jeg går ud fra, at sagen er
afsluttet.
..."

Denne e-mail blev også sendt til advokat Poul Hvilsted, som den 12. oktober
2010, kl. 18.11, sendte følgende e-mail til Naturklagenævnets advokat og til
Retten i Helsingør:

"I anledning af nedenstående kan det oplyses, at jeg ikke har været opmærk-
som på den pågældende bestemmelse i retsplejeloven, men afventet en hen-

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D17



/

Side 3/6

vendelse fra retten i Helsingør. Jeg anmoder her med det samme om, at sa-gen
behandles i overensstemmelse med den påstand, der fra begge parter blev
nedlagt i Østre Landsret, og i overensstemmelse med landsrettens afgø-relse
om hjemvisning til fornyet behandling.

Jeg beklager min manglende opmærksomhed på, at der skulle udfoldes en
aktiv indsats fra min side på trods af afgørelsens ordlyd."

Ved brev af 13. oktober 2010 til Retten i Helsingør anmodede Sagsøger 1 og
Sagsøger 2's advokat om fornyet behandling af sagen. Naturklagenævnet ned-
lagde påstand om afvisning. Under skriftvekslingen om dette spørgsmål an-
førte Naturklagenævnets advokat i et brev af 16. november 2010 blandt an-det
tillige følgende:
"...
Advokat Hvilsted opfordrer endelig Naturklagenævnet til at svare på, om
nævnet vil påberåbe sig overskridelsen af søgsmålsfristen, hvis Sagsøger 2 og
Sagsøger 1 anlægger en ny sag mod Naturklagenævnet, idet der efter naturbe-
skyttelseslovens § 88 gælder en søgsmålsfrist på 6 måneder. Dette kan be-
svares bekræftende. ..."

Ved kendelse af 20. december 2010 afviste Retten i Helsingør sagen. Det
fremgik af rettens begrundelse, at der var lagt vægt på, at fristen på 4 uger i
retsplejelovens § 388, stk. 1, var overskredet, og at fristoverskridelsen, der
skyldtes, at Sagsøger 1 og Sagsøger 2's advokat ikke havde været opmærksom
på fristen, ikke kunne anses for undskyldelig. Retten fandt endvidere ikke, at
der fandtes at foreligge sådanne særlige omstændigheder, som kunne be-
grunde, at retten undtagelsesvis tillod fornyet behandling af sagen efter fri-
stens udløb, jf. retsplejelovens § 388, stk. 1, jf. § 372, stk. 2.

Sagsøger 1 og Sagsøger 2 kærede kendelsen til Østre Landsret, der den 20.
marts 2011 traf afgørelse om stadfæstelse i henhold til de grunde, der var
anført af byretten.

Herefter blev den foreliggende sag anlagt ved indlevering af stævning af 29.
marts 2011, der blev modtaget den 30. marts 2011.

Det tilføjes, at Højesteret i en anden sag, der i lighed med den foreliggende sag
var påkendt af dommer Person og ført af Kammeradvoka-ten for en af
parterne, har truffet afgørelse om, at der ikke kunne ske ekstra-ordinær appel
af afgørelsen efter retsplejelovens § 399, stk. 2, nr. 1. Otte af ni
Højesteretsdommere voterede for, at den omstændighed, at dommer Persons
ægtefælle er interessent i Advokatfirma, ikke gjorde, at hun var inhabil i den
pågældende sag. Der blev herved blandt an-det lagt vægt på, at dommer
Persons ægtefælle ikke havde be-skæftiget sig med den pågældende sag, og at
han ikke behandlede sager på det foreliggende fagområde.

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D17



/

Side 4/6

Parternes synspunkter

Sagsøgerne

For Sagsøger 1 og Sagsøger 2 er det gjort gældende, at der efter retspraksis
gæl-der et kontinuitetsprincip ved stillingtagen til spørgsmål om afbrydelse af
søgsmålsfrister. Der er herved henvist til afgørelserne i U 59 414, U 72 1050
og U 76 596. I tilfælde af afvisning på grund af processuelle fodfejl fører dette
princip til, at anlæggelse af nyt søgsmål skal ske inden rimelig tid. Sa-gen om
anfægtelse af Naturklagenævnets afgørelse af 16. juni 2008 har sted-se været
fremmet uden ufornødent ophold. Sagen blev rejst ved domstolene ved
stævning af 25. juni 2008, hvilket er helt usædvanligt hurtigt i en sag af den
foreliggende karakter. Efter at Østre Landsret den 10. september 2010 havde
ophævet Retten i Helsingørs dom af 10. september 2009 og hjemvist sagen
blev der anmodet om, at sagens behandling ved Retten i Helsingør fortsatte.
Denne anmodning blev fremsat i umiddelbar forbindelse med fore-spørgslen i
e-mail af 12. oktober 2012 fra Naturklagenævnets advokat. Ret-ten i
Helsingørs kendelse om afvisning af sagen blev kæret til Østre Lands-ret, og
alle til rådighed stående retsmidler blev således udtømt. Landsrettens kendelse
om stædfæstelse af rettens afvisning af sagen efter retsplejelovens § 388 blev
afsagt den 20. marts 2011, og allerede ved stævning af 29. marts 2011 blev
sagen anlagt ved Retten i Helsingør. Det følger af det anførte, at sagen er
blevet forfulgt in continenti på alle trin, og det fastholdes derfor, at Sagsøger 1
og Sagsøger 2 har adgang og ret til at få en domstolsprøvelse af sa-gens
realitet i medfør af grundlovens § 63. Sagsøger 1 og Sagsøger 2 står på det nu
foreliggende grundlag fortsat uden en retsafgørelse, da Retten i Helsin-gørs
forkerte afgørelse om habilitet betød, at dommen af 10. september 2009 var en
nullitet.

Fristregler må anses at være defensivt begrundet og beroende på forvent-
ningssynspunkter. I den foreliggende sag har der imidlertid ikke været no-gen,
der kan have haft en forventning om, at sagen ikke ville blive forfulgt.
Overskridelse af fristen i retsplejelovens § 388 var kun på 4 dage, og for så
vidt angår Naturklagenævnets advokat er det kun i 14 minutter, at han kan
have svævet i den tro, at sagen ikke ville blive forfulgt. Statens påberåbelse af
en så beskeden fristoverskridelse bør ikke afskære borgernes krav på
domstolsprøvelse.

Sagsøger 1 og Sagsøger 2 har endelig gjort gældende, at der i henhold til
retsple-jelovens § 320 skal fastsættes en kompensation på 80.900 kr. for de
forgæ-ves retsskridt, der har sammenhæng med Retten i Helsingørs forkerte
afgø-relse om inhabilitet.

Sagsøgte

For Natur- og Miljøklagenævnet er det gjort gældende, at Naturbeskyttelses-
lovens § 88 indeholder en ufravigelig og absolut søgsmålsfrist på 6 måneder.

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D17



/

Side 5/6

Den foreliggende sag er en ny sag og ikke en genoptagelse af en allerede an-
lagt sag. Stævning er udtaget mere end 2 år efter udløbet af fristen og sagen
skal derfor afvises. Der gælder ikke et kontinuitetsprincip som påberåbt på
vegne af Sagsøger 1 og Sagsøger 2, og den retspraksis, der er henvist til,
vedrører sager, der oprindelig var anlagt ved et forkert værneting. I den
oprindeligt anlagte sag er der sket en overskridelse af fristen i retsplejelovens
§ 388. Dette spørgsmål er endelig afgjort ved Retten i Helsingørs kendelse af
20. december 2010 og Østre Landsrets kendelse af 20. marts 2011. Hvis det
an-tages, at den nu foreliggende sag kan behandles, vil det føre til, at den rets-
kraftige afvisning efter retsplejelovens § 388 er illusorisk.

Det er tilføjet, at der rent faktisk skete en realitetsbedømmelse og dermed
domstolsprøvelse af sagen ved Retten i Helsingørs dom af 10. september
2009, men at Sagsøger 1 og Sagsøger 2 valgte at anfægte denne dom med
forma-litetsindsigelser i landsretten.

Rettens begrundelse og afgørelse

Efter retsplejelovens ordning kunne den oprindelige ved stævning af 25. juni
2008 anlagte sag have været behandlet, hvis der havde været fremsat an-
modning herom inden for fristen i retsplejelovens § 388 efter sagens hjem-
visning ved landsrettens dom af 10. september 2010. Denne adgang til fort-sat
behandling af den oprindelige sag er endeligt og retskraftigt afgjort ved Østre
Landsrets afvisningskendelse af 20. marts 2011.

Naturklagenævnets afgørelse er truffet den 16. juni 2008, og stævningen i den
foreliggende sag er modtaget den 30. marts 2012. Søgsmålsfristen på 6
måneder i naturbeskyttelseslovens § 88 er således overskredet, og Natur- og
Miljøklagenævnets påstand om afvisning tages derfor til følge.

Sagsøger 1 og Sagsøger 2's krav i henhold til retsplejelovens § 320 er ikke
rettet mod Natur- og Miljøklagenævnet og er derfor afgjort ved en særskilt
ken-delse af dags dato.

Efter sagens udfald skal Sagsøger 1 og Sagsøger 2 betale sagsomkostninger til
Natur- og Miljøklagenævnet, der skønsmæssigt fastsættes til 20.000 kr. til
dækning af udgift til advokatomkostninger.

Thi kendes for ret:

Den af Sagsøger 1 og Sagsøger 2 ved stævning af 29. marts 2011 mod Na-tur-
og Miljøklagenævnet anlagte sag afvises.

Sagsøger 1 og Sagsøger 2 betaler inden 14 dage 20.000 kr. i sagsomkost-
ninger til Natur- og Miljøklagenævnet.

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D17



/

Side 6/6

Dommer

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D17