Skifterettens kendelse ophæves
Ret: Østre Landsret (2. instans)
Faggruppe: Civilsag — Konkurskarantæne
Sagsemner: Konkurs og anden insolvens;
Retspleje og civilproces;

ØSTRE LANDSRET
RETSBOG






Den 30. september 2019 holdt Østre Landsret møde i retsbygningen i Køben-
havn K

Landsdommerne Joachim Kromann Anne Thalbitzer 0g Berit Holmelund (kst:)
behandlede sagen.

Sag BS-32481/2019-OLR
(15. afdeling)

Kære af spørgsmål om adgangen til at optræde som mandatar under
Sø- 0g Handelsrettens skifterets behandling af konkurskarantænesagen

Kurator for  under konkurs, advokat Thomas Markert
(advokat Thomas Markert)

mod



(advokat Sophie Becher)



Ved kendelse af 15. februar 2019 har Sø- og Handelsrettens skifteret (sag BS -
31962/2018-SHR) bestemt; at Ledernes Hovedorganisation ikke kan indtræde
som mandatar for 

Påstand
har med Procesbevillingsnævnets tilladelse ved
kæreskrift af 26.juni 2019 kæret skifterettens afgørelse med påstand om, at 
tillades under konkurskarantænesagen at lade sig re-
præsentere ved Ledernes Hovedorganisation som mandatar.

Supplerende sagsfremstilling
 blev stiftet den 5. februar 2013.

2



 var direktør i selskabet i perioden fra den 24.juli 2017
til den 30.november 2017.

Ved dekret afsagt af Sø- og Handelsrettens skifteret den 6 april 2018 blev
 erklæret konkurs på baggrund af en konkursbegæring indgivet
af en lønmodtager den 6. februar 2018.

Advokat Thomas Markert blev udnævnt som kurator i boet.

Ved brev af 1. august 2018 fremkom kurator med en begrundet indstilling til
skifteretten om, at der i medfør af konkurslovens $ 160, stk. 1, indledes sag om
konkurskarantæne mod selskabets seneste direktør 



Skifteretten tog ved beslutning af 3. august 2018 indstillingen til følge.

Ved stævning af 31. august 2018 anlagde kurator herefter sag mod 
med påstand om, at han pålægges konkurskarantæne i 3 år.
Af kurators stævning fremgår blandt andet:

"Som led i kurators behandling af konkursboet  er
kurator forpligtet til at undersøge, hvorvidt der er foretaget ledelses-
mæssige dispositioner som kan danne grundlag for at indlede sag om
konkurskarantæne i henhold til konkurslovens regler herom.

Denne sag omhandler således, hvorvidt  isin
egenskab af direktør for  har ud-
vist en adfærd, der må betragtes som groft uforsvarlig forretningsførel-
se i overensstemmelse med reglerne i konkurslovens $ 157.



Til støtte for den nedlagte påstand gøres det indledningsvist gældende,
at  midler
ved at overføre en ikke aftalt forudbetaling til  Virksomhed

var klar over, at forudbetaling ikke var aftalt;
0g at det ikke var kutyme for selskabet at lave forudbetalinger i den
størrelsesorden.

Desuden gøres det gældende, at  i sin egen-
skab som direktør var klar over på tidspunktet for dispositionen at
 økonomi var presset.

Ved dispositionen handlede  ligeledes ud over
den bemyndigelse, som han havde som direktør i 
ved ikke at få  accept til en for selskabet så væsent-
lig beslutning:

3



Forudbetalingen forringede afgørende  økonomi, li-
gesom dispositionen har skadet selskabets øvrige kreditorer; idet 
er blevet begunstiget på disse kreditorer.

Afslutningsvis gøres det gældende, at  ledelse
af  har været groft uforsvarlig, hvorfor han bør på -
lægges konkurskarantæne efter konkurslovens $ 157'

Advokat Sophie Becher, Ledernes Hovedorganisation; meddelte den 27. sep-
tember 2018 skifteretten at Ledernes Hovedorganisation indtræder i sagen som
mandatar for 

Skifteretten meddelte den 9. oktober 2018 advokat Sophie Becher, at Ledernes
Hovedorganisation ikke kan indtræde i sagen som mandatar for 
men at der var mulighed for, at en navngiven advokat
kunne beskikkes som advokat for 

Advokat Sophie Becher anmodede skifteretten om afsigelse af kendelse om
spørgsmålet: Hun anmodede endvidere om, at hun foreløbig beskikkes som ad-
vokat for 

Ved retsbog af 25. oktober 2018 beskikkede skifteretten i medfør af konkurslo-
vens $ 163, stk. 1, advokat Sophie Becher som advokat for 



Ved svarskrift af 22 november 2018 nedlagde advokat Sophie Becher, Ledernes
Hovedorganisation på vegne af  påstand om
frifindelse.

Anbringender
Advokat Sophie Becher har på vegne af  anført;
at Ledernes Hovedorganisation oplever et stigende antal konkurskarantænesa -
ger, der på forskelligt grundlag indledes mod organisationens medlemmer. Der
er ofte tale om, at organisationens medlem som registreret ledelsesmedlem i en
nu konkursramt virksomhed, oplever en nær sammenhæng mellem denne rolle
08 vedkommendes ansættelsesforhold, blandt andet som følge af, at medlem-
met i sin rolle som ledelsesansvarlig skal agere i forhold til ejere eller andre le-
delsesmedlemmer, som i det daglige har instruktionsbeføjelse over for medlem-
met.

Det bestrides, at det efter retsplejelovens $ 260, stk. 6 skulle være udelukket; at
Ledernes Hovedorganisation kan give møde som mandatar. Betydningen af Sø-
0g Handelsrettens henvisning til retsplejelovens $ 260, stk. 6, er, at Sø-0g Han -
delsretten herefter afgrænser Ledernes Hovedorganisations adgang til at møde

4
som mandatar for medlemmer  til de sager, der  vedrører ”løn- og ansættelses -
forhold”, jf. ordlyden af stk. 6. 
Retsplejelovens § 124, stk. 3, regulerer grundlæggende en  organisations adgang 
til at udøve advokatvirksomhed  og dermed repræsentere medlemmer.  Det af-
gørende er, at der er tale om udførelse  af en retssag inden for foreningens inter-
esseområde. Det  bestrides således,  at kærende  i denne sag  er begrænset til  at la-
de sig  repræsentere af sin fagorganisation til sager, der falder ind under § 260, 
stk. 6. 
Konkurskarantænesager, som de seneste år er  tiltaget betydeligt i antal  og om-
fang, har  som nævnt  en væsentlig indflydelse på Ledernes Hovedorganisations  
medlemmers arbejdsforhold. Sagerne påvirker  desuden ofte  medlemmer i lang 
tid efter deres fratrædelse fra den stilling,  som har givet anledning til indled -
ning af konkurskarantænesag, og  derfor vil en sådan sag ofte  påvirke et med-
lems aktuelle og fremadrettede erhvervsmuligheder. Endelig har sagerne ofte  
tæt sammenhæng med en verserende eller  varslet sag om erstatningsansvar  for 
ledelsen, hvilket er sager,  som Ledernes Hovedorganisation også bistår med-
lemmer i. 
Sagerne har endvidere karakter af egentlige  retssager, med skriftveksling og  of-
te også afholdelse af mundtlig hovedforhandling. Det er i den forbindelse  efter 
Ledernes Hovedorganisations opfattelse uden betydning, at konkurskarantæ-nesager anlægges  af kurator og altså ikke involverer et  medlems  tidligere ar-
bejdsgiver, idet dette f.eks. også vil  være tilfælde i erstatningsansvarssager. 
I Sø- og Handelsrettens kendelse er, for så vidt  angår retsplejelovens § 124, stk. 
3, henvist til de  generelle  bemærkninger  i lovforslag nr. 150 af  17. januar 1990. 
Det gøres gældende, at  disse bemærkninger  imidlertid  ikke  indeholder  en stil -
lingtagen til den  aktuelle problemstilling vedrørende mandatarrollen i  kon-
kurskarantænesager, hvor  mandataren  giver  møde ved en ansat, bestallings-
havende advokat.  
Sammenfattende gøres gældende,  at Sø-  og Handelsrettens kendelse ikke  har 
hjemmel i retspleje-  eller konkurslov, og  at kendelsen bør ændres  således, at det 
tillades kærende at lade sig repræsentere  via mandatar. 
Retsgrundlag
Efter konkurslovens § 160, stk. 2, behandles sager om  konkurskarantæne  efter 
konkurslovens kapitel 20 og  i øvrigt finder konkurslovens  § 243 tilsvarende an-
vendelse.

5
Det fremgår af  konkurslovens § 243, at b ehandlingen af tvister foregår efter 
retsplejelovens regler om borgerlige sager med de ændringer,  som  følger  af for-
holdets natur.
Retsplejelovens § 124 er affattet  således:
”§ 124. Advokatvirksomhed må ud over i enkeltmandsvirksomhed  eller 
i et fællesskab af advokater kun udøves af et advokatselskab, der drives i aktie-, anparts- eller kommanditaktieselskabsform (partnerselskabs -
form).
  Stk. 2.  Et advokatselskab må alene  have til  formål at drive advo-
katvirksomhed. Et  advokatselskab,  der alene ejes af advokater, og hvis  
eneste formål  og aktivitet er  at eje  aktier  eller anparter i et  andet advo-
katselskab, kan dog eje aktier eller anparter i et  advokatselskab.
  Stk. 3.  Uanset stk.  1 og 2 må foreninger, interesseorganisationer og 
lign. som mandatar udføre retssager  for deres medlemmer inden for  
foreningens interesseområde.”
Bestemmelsen i  stk. 3 blev – som  § 124, stk. 1, 3. pkt. – indsat  i retsplejeloven 
ved lov nr. 403 af 13. juni 1990 om ændring af retsplejeloven (Dommeres habili-tet, SSP-samarbejdet  og advokatselskaber m.v.).
I det lovforslag,  der ligger til  grund for nævnte lovændring,  jf. lovforslag nr. L  
150, der blev fremsat den 17. januar 1990, var der  ikke lagt  op til en regel sva-
rende til retsplejelovens § 124, stk. 3. Af lovforslagets almindelige bemærknin-
ger fremgår om  den  juridiske virksomhed, der udøves af organisations- og fore -
ningsansatte advokater, således blandt andet:
   ”c. I lovforslaget er der taget stilling til,  under  hvilke betingelser et 
selskab må udøve  advokatvirksomhed.
   Af forslaget følger  endvidere, at andre juridiske personer end  advo-
katselskaber ikke må udøve advokatvirksomhed.
   …
   Er en  advokat ansat  hos en juridisk  person  (et selskab, en forening 
m.v.) med det  formål bl.a. at yde den juridiske persons  klienter, kunder  
eller medlemmer bistand i form af juridisk rådgivning og vejledning samt i tilknytning hertil at føre sager for administrative eller  dømmen -
de myndigheder for disse persongrupper, må den juridiske  person  efter 
lovforslaget anses for  at drive advokatvirksomhed.
   Højesteret har i  en kendelse af 27. april 1989 (Ugeskrift for Retsvæsen  
1989, side 591) taget stilling  til, hvorvidt  en advokat, der  er ansat i en 
landboforening med det formål bl.a. at yde advokatbistand til forenin-gens medlemmer, har møderet for byretten. Den pågældende advokat  
var lønnet af foreningen  og principielt undergivet instruktionsbeføjelse 
fra foreningens bestyrelse. Højesteret fandt,  at retten til  at give  møde for 
byret og  for Sø- og Handelsretten, der  efter  retsplejelovens § 132 tilkom-
mer enhver advokat, ikke  berøres  af den  pågældende advokats ansæt-
telsesforhold.

6
   Spørgsmålet om,  hvorvidt landboforeningen  kunne siges at drive ad -
vokatvirksomhed (gennem den i foreningen ansatte advokat),  blev ikke 
afgjort under sagen. Gennemføres dette  lovforslag, vil  det følge heraf,  at 
der i  et sådant  tilfælde vil  være tale om advokatvirksomhed, der kun  
må udøves  af et advokatselskab efter lovens regler.
   Efter det anførte vil en gennemførelse af lovforslaget således medføre, at en forening  ikke vil kunne tilbyde sine medlemmer juridisk bistand 
som beskrevet ovenfor gennem en i foreningen ansat  advokat,  …” 
En række foreninger og brancheorganisationer mv., herunder De Danske Land -
boforeninger, Danske Husmandsforeninger, Dansk Arbejdsgiverforening, Håndværksrådet og FTF, var kritiske  over for  den fremtidige retsstilling for de-
res ansatte advokater, og Folketingets  Retsudvalg stillede  i den anledning en 
række spørgsmål til ministeren om rækkevidden af den  foreslåede lovændring.
På spørgsmål nr. 66 fra Folketingets Retsudvalg vedrørende lovforslaget,  hvor -
efter ”[vil] lovforslaget […] indebære,  at de faglige organisationers  og brancheorganisa-
tioners ansatte advokater kan repræsentere organisationen eller  et medlem  af denne  ved 
andre retter end Arbejdsretten,  eksempelvis  i sager vedrørende afskedigelse eller arbejds -
skadesager?”, svarede justitsministeren følgende: 
”Lovforslaget indebærer ikke nogen ændring i reglerne  om rettergangs-
fuldmægtige i retsplejelovens kapitel 25.
Faglige organisationer og brancheorganisationer vil således som hidtil kunne lade sig repræsentere i retten ved en ansat advokat.
En organisations ansatte advokater vil  endvidere kunne møde  i retten 
for et medlem af  organisationen, såfremt organisationen som mandatar  
har påtaget  sig at  føre  en sag, der ligger  inden for organisationens  inter-
esseområde. Denne  sag vil f.eks. kunne dreje sig om  et principielt an-
sættelsesretligt spørgsmål, der har  væsentlig  betydning også  for organi-
sationen.
Som det fremgår af  lovforslagets bemærkninger og de tidligere  besva-
relser vil en  gennemførelse af lovforslaget kun få betydning, såfremt bi-
standen til medlemmet udstrækker sig  til, at en ansat advokat møder  i 
retten som advokat for medlemmet ved de almindelige domstole, her-under i  de i spørgsmålet nævnte typer sager og  i sager f.eks.  skilsmisse, 
køb og salg  af fast ejendom m.v.
Det er denne  form  for juridiske virksomhed  – at føre almindelige retssa -
ger for andre – der er kerneområdet  for advokatvirksomhed. Det er på 
dette område,  at advokatvirksomhedens  uafhængighed af uvedkom-
mende interesser  er af fundamental  betydning.”
På spørgsmål nr. 237 fra  Folketingets  Retsudvalg (Alm. del – bilag 452), hvoref-
ter ”Ministeren bedes  uddybe svaret på  spørgsmål nr. 66 (L 150 – bilag 62),  navnlig 
med baggrund i henvendelserne fra  DA, Landboforeningerne, Håndværksrådet, FTF,

7
ansatte advokater  i landbo- og/eller husmandsforeninger m.fl. idet ministeren særlige 
bedes uddybe, hvorvidt  det for mandatarbegrebet tidligere anførte (L  150 – bilag 65) be -
tyder, at ovenstående interesseorganisationer kan  videreføre den  juridiske bistand – her-
under førelse af sager ved de almindelige domstole  – man tidligere har udøvet” , svarede  
justitsministeren følgende: 
”I henvendelsen  fra Dansk Arbejdsgiverforening til Retsudvalget er det 
anført, at der for Dansk Arbejdsgiverforenings  vedkommende gør sig 
en række  særlige forhold gældende.
Det fremhæves således, at Dansk  Arbejdsgiverforening igennem  en 
lang årrække har ydet medlemmer juridisk  bistand inden for det ar-
bejdsmarkedsretlige område. De ansatte advokater har derfor  opnået en 
betydelig ekspertise inden for  deres område.
I vidt  omfang behandles disse sager i det  almindelige arbejdsretlige  sy-
stem, herunder  ved faglig voldgift eller  i Arbejdsretten.
Et mindretal af sagerne kan dog ikke behandles i dette system, idet der ikke er tale om et overenskomstdækket område.  Enkelte af disse sager 
har derfor måttet behandles ved  de almindelige  domstole.
På denne baggrund vil en gennemførelse af lovforslaget  ikke være til 
hinder for, at Dansk Arbejdsgiverforening og  dens medlemsorganisa -
tioner som et accessorium til  den almindelige bistand til medlemmerne 
fortsat vil kunne  påtage  sig at føre  disse arbejdsmarkedsretlige sager 
ved de almindelige domstole som mandatar og møde i retten  ved sine 
ansatte advokater.
Med hensyn til f.eks. landboforeninger, Håndværksrådet og FTF følger  
det af besvarelsen af spørgsmål  nr. 66, at disse interesseorganisationer  
vil kunne videreføre den juridiske bistand til medlemmerne ved som mandatar at påtage  sig at føre sager, der  ligger inden for organisatio-
nernes interesseområde, ved  de almindelige  domstole.
Disse organisationer vil derimod ikke kunne føre almindelige  retssager 
for medlemmerne vedrørende f.eks. spørgsmål om arv  og skilsmisse.”  
På spørgsmål nr. 72 fra Folketingets Retsudvalg vedrørende lovforslaget,  hvor -
efter ”Vil en  organisation eller forening  m.v. kunne indgå som  mandatar  for et medlem 
i en sag der berører den  pågældende organisations eller forenings interesseområde, så-
fremt sagen ikke er af principiel eller  væsentlig betydning for  den pågældende fore-
ning?”, svarede justitsministeren følgende: 
”Som det fremgår af  besvarelsen af spørgsmål 66 og 237, skal  en sag, 
der falder ind under mandatarordningen, ligge inden for  organisatio -
nens eller  foreningens  interesseområde. I besvarelsen af spørgsmål 66 er 
som et eksempel herpå nævnt en  sag, som drejer sig om et  principielt 
ansættelsesretligt spørgsmål, der  har væsentlig betydning også for  or-
ganisationen.

8
Det kan  endvidere oplyses, at mandatarordningen således  ikke  vil kun-
ne benyttes  i et tilfælde, hvor der reelt vil være tale om  en omgåelse af 
de foreslåede regler, idet retssagen alene  berører et  enkeltmedlems  for-
hold uden for organisationens  interesseområde  ifølge vedtægterne eller 
lignende.”
På spørgsmål nr. 74 fra Folketingets Retsudvalg vedrørende lovforslaget,  hvor -
efter ”Udvalget udbeder sig teknisk bistand til udarbejdelse af et ændringsforslag til lovforslaget, der  imødekommer de  ønsker, der er fremsat af håndværksrådet m.fl., og som  
indebærer, at der lovgives  om foreningernes ret til at  yde advokatbistand  gennem  selve 
lovteksten og ikke gennem  lovforslagets  bemærkninger m.v.” , svarede justitsministe -
ren følgende: 
I en del af  de henvendelser,  der er modtaget fra  de forskellige organisa-
tioner og foreninger m.v., er  det område, hvor  man ønsker  at kunne fø-
re sag  for sine medlemmer,  enten ikke nærmere præciseret eller angivet  
uden begrænsninger.  …
Skal en bestemmelse udformes på  dette grundlag, vil  anvendelsesområ-
det skulle angives uden nærmere  begrænsninger  og også omfatte sager, 
der falder uden  for området for mandatarordningen og f.eks. vedrører  
arve- og ægteskabsspørgsmål.
En sådan  bestemmelse vil f.eks.  kunne indsættes som  3. pkt. i den fore-
slåede § 124, stk. 1, og affattes således:
”Uanset 1. og 2. pkt. må  advokater, der  er ansat  i foreninger, interesse-
organisationer og lignende udøve advokatvirksomhed for  medlemmer -
ne af den pågældende forening m.v.”
Det bemærkes,  at en sådan bestemmelse  vil indebære, at  de betingelser,  
der opstilles for advokatselskaber om uafhængighed med hensyn til ejerforhold, ledelsesforhold m.v., i  strid  med hele formålet med lovgiv -
ningen, ikke vil gælde  for advokatvirksomhed,  der udøves  i forenings-
regi af ansatte  advokater.
Det bemærkes  endvidere, at der  efter Justitsministeriets opfattelse ikke 
er behov for i  selve  lovteksten at fastsætte bestemmelser om  den  be-
skrevne mandatarordning, der heller ikke hidtil har været  nærmere  lov-
reguleret ud over de  almindelige regler  i retsplejelovens § 131 og § 260, 
stk. 2.”
Under tredjebehandlingen af lovforslaget den 30.  maj 1990 blev behandlingen af 
lovforslaget stillet i bero. 
Den 31. maj 1990 fremsatte justitsministeren et ændringsforslag, hvorefter  der i 
den i lovforslaget  foreslåede affattelse  af retsplejelovens § 124 i stk.  1 efter 2. 
pkt. foresloges indsat følgende:

9
”Uanset 1. og 2. pkt. må  en forening, interesseorganisation og lignende 
som mandatar udføre retssager for sine  medlemmer  inden for forenin-
gens interesseområde.”
Af bemærkningerne til  den foreslåede ændring fremgår  af ændringsforslaget  
følgende:
   ”Med ændringsforslaget fastsættes det,  at en  forening m.v. ved  sine  
ansatte advokater kan  føre retssager for medlemmerne inden for fore-
ningens interesseområde.
   Herved tilgodeses  de berettigede ønsker og  behov,  som  foreninger  og 
foreningsansatte advokater har for  at kunne yde medlemmerne juridisk 
bistand også ved de almindelige domstole.”
Under tredjebehandlingen af lovforslaget den 1. juni 1990 vedtoges  justitsmini -
sterens ændringsforslag uden afstemning,  hvorefter lovforslaget  i sin helhed 
blev vedtaget. 
Af Retsplejerådets betænkning nr.  1468/2005 om reform  af den  civile  retspleje 
IV, kapitel 2,  side  66 ff., fremgår om  mandatarinstituttet  blandt andet:
”Efter fast praksis kan  en part  i visse tilfælde  repræsenteres  af en man-
datar i  retssager.  Mandataren er ikke part  i sagen. Mandataren er heller 
ikke procesfuldmægtig for parten,  men mandatarens  stilling kan  dog 
sammenlignes hermed. Mandataren  kan føre sagen på  partens vegne  på 
samme måde som  en procesfuldmægtig, og  mandatarens optræden i sa-
gen bygger på partens bemyndigelse, der  når som helst kan tilbagekal-
des. Mandataren  hæfter imidlertid for sagsomkostninger,  som den re -
præsenterede part måtte blive  pålagt, og  mandataren behøver ikke at 
være advokat eller omfattet af retsplejelovens § 260, stk. 2. Mandataren kan på  sin side lade sig  repræsentere  af en  advokat eller af en person 
omfattet af retsplejelovens § 260, stk. 2.
Optræden som mandatar kan inden for de grænser, som  traditionen 
sætter, ikke anses for omfattet af  reglerne i retsplejelovens § 124 om ad -
vokatvirksomhed. Dette gælder, selv om § 124, stk. 1, 3. pkt., indehol-der en  udtrykkelig lovregel om,  at foreninger, interesseorganisationer  
og lignende som  mandatar må udføre retssager  for deres medlemmer  
inden for foreningens  interesseområde. Efter  bestemmelsens forhistorie 
kan det således næppe antages, at der hermed udtømmende er  gjort op 
med juridiske personers mulighed for at optræde som  mandatar.
Langt de fleste mandatarer er ganske vist foreninger, der optræder  som 
mandatar for et medlem inden for foreningens interesseområde, jf. ek-semplerne nedenfor.  Samtidig  er der imidlertid også et  antal sager, 
hvor mandataren ikke  er en forening (eller lignende), eller hvor en  fore -
ning optræder  som  mandatar for andre end et af foreningens medlem-
mer, jf.  nedenfor,  uden  at det er blevet  opfattet som en overtrædelse af 
retsplejelovens § 124, hvorved bemærkes, at overtrædelse af retspleje -
lovens § 124 er strafsanktioneret.

10
Som nævnt forekommer det i meget vidt omfang i praksis,  at en fore-
ning kan optræde  som  mandatar for et  medlem  i sager inden for  fore -
ningens interesseområde. …
…
Det er vanskeligt  at sammenfatte,  hvem  der kan optræde som mandatar  
i hvilke situationer, da der er  yderst få trykte afgørelser herom og så 
vidt ses navnlig  om ændringer efter sagens anlæg.
…
I alle  de ovenfor anførte eksempler var der imidlertid tale om, at man-
dataren havde en interesse i sagen. I mange tilfælde var der tale om  en 
ideel interesse i at varetage mandatarens medlemmers interesser, mens  
der i  et mindre antal tilfælde forelå  en direkte økonomisk interesse i sa-
gen for mandataren selv. Endelig var der tilfælde, hvor  mandataren 
havde en  generel interesse i det pågældende spørgsmål.
På den baggrund  kan  man måske opstille den  regel, at  en fysisk eller 
juridisk person kan  optræde som mandatar i en retssag,  når denne har 
en retlig interesse i  udfaldet af sagen, svarende til kriteriet for, hvornår 
en person kan  indtræde i sagen  som  biintervenient.
En sådan  regel, som  hverken er lovfæstet  eller  kommet klart til udtryk i 
retspraksis eller den retsvidenskabelige litteratur, synes at være nød -
vendig og tilstrækkelig til at udskille de tilfælde, hvor en  optræden  som 
mandatar ville være en  omgåelse af advokaternes almindelige eneret til 
at udføre retssager for andre.”
Om Retsplejerådets overvejelser om ændring af retstilstanden på  mandatarom-
rådet fremgår af betænkningens kapitel 4, side  194-195,  følgende:
”De gældende regler  om mandatarer er  i vidt omfang ulovbestemte. 
Retsplejerådet har overvejet, om reglerne burde  lovfæstes,  men har ikke  
fundet grundlag herfor.  Retsplejerådet finder således, at ordningen  fun-
gerer hensigtsmæssigt i  praksis, og  at der er  tale om et  emne, hvor 
eventuelle tvivlsspørgsmål, som  måtte opstå, er egnet til løsning gen -
nem retspraksis.
Retsplejerådet bemærker, at formuleringen af retsplejelovens § 124, stk. 1, 3. pkt.,  efter rådets opfattelse er  mindre  heldig, da  bestemmelsen  kan  
give indtryk af, at den indeholder en  udtømmende regulering af man-
datarinstituttet. Dette er imidlertid ikke  tilfældet, jf. nærmere  kapitel  2, 
afsnit 3.3. Retsplejerådet  har som  nævnt ikke fundet grundlag for  en 
nærmere lovregulering af mandatarinstituttet, og frem for en ændring af ordlyden af § 124, stk. 1, 3. pkt., med henblik  på en bedre  overens-
stemmelse med, hvordan mandatarinstituttet  anvendes i praksis,  ville  
det derfor efter rådets opfattelse  være  bedre at ophæve § 124, stk. 1, 3. 
pkt., således at reglerne om mandatarer i det  hele var ulovbestemte.

11


Da retsplejelovens $ 124 har nær sammenhæng med advokaters møde-
retsmonopol i civile sager; som for tiden overvejes i det udvalg vedrø-
rende advokater, som Justitsministeriet har nedsat, jf. afsnit 3.1 ovenfor,
har Retsplejerådet imidlertid ikke fundet fuldt tilstrækkeligt grundlag
for på nuværende tidspunkt at foreslå bestemmelsen ændret:

Den i 2007 gennemførte ændring af retsplejelovens regler om advokater, jf. lov
nr. 520 af 6. juni 2007 om ændring af retsplejeloven (Revision af regler om advo -
katers virksomhed) bygger på Advokatudvalgets betænkning nr. 1479/2006.
Lovændringen indeholdt ikke ændringer af retsplejelovens $ 124, stk. 1, 3. pkt.
Bestemmelsen blev ved en lovændring i 2009,jf.lov nr. 187 af 18.marts 2009 om
ændring af retsplejeloven (Advokatselskabers navn; sammensætningen af ad-
vokatselskabers direktion og bestyrelse m.v.) videreført uændret i retspleje-
lovens $ 124, stk. 3.

Landsretten afsagde

KENDELSE

Konkurskarantænesagen er anlagt mod  i den-
nes egenskab af direktør for 

Da sagen således relaterer sig til  direktøran-
sættelse, finder landsretten; at sagen ligger inden for Ledernes Hovedorganisa-
tions interesseområde.

Under disse omstændigheder kan Ledernes Hovedorganisation i medfør af
retsplejelovens $ 124, stk. 3, jf. denne bestemmelses ordlyd og forarbejder, re-
præsentere  som mandatar under den ved skif-
teretten mod ham anlagte konkurskarantænesag.

Landsretten ophæver herefter skifterettens kendelse:

Landsretten bemærker, at der ikke kan ske advokatbeskikkelse i en konkurska-
rantænesag, der føres af en faglig organisation som mandatar for den, der på -
stås pålagt karantæne.

Landsretten bemærker endelig at der ikke med nærværende kendelse er taget
stilling til, hvorvidt en advokat ansat i en faglig organisation kan beskikkes som
advokat for den, der påstås pålagt karantæne, i medfør af konkurslovens $ 163,
stk. 1.


THI BESTEMMES:

12
Skifterettens  kendelse ophæves.
Kæreafgiften tilbagebetales.
Sagen sluttet.