Sag om samvær mellem far og parternes to fællesbørn
Ret: Retten i Roskilde (1. instans)
Faggruppe: Civilsag — Forældreansvarssag
Sagsemner: Familieret og personlige forhold;

RETTEN I ROSKILDE
DOM

afsagt den 8. december 2021

Sagen er behandlet for lukkede døre.

Sag BS-38905/2021-ROS

Far
(advokat Susanne Merete Ravn)

mod

Mor
(advokat Louise Vigand Kryger)

og

Sag BS-20317/2021-ROS

Far
(advokat Susanne Merete Ravn)

mod

Mor
(advokat Louise Vigand Kryger)

Denne afgørelse er truffet af Dommer.

Sagens baggrund og parternes påstande



2

Familieretten har modtaget sagen den 27. maj 2021.

Far har fremsat påstand om, at der fastsættes samvær mellem Far og børnene Barn
1 og Barn 2 efter føl-gende plan:

De første 8 uger efter afgørelsen er der samvær hver anden lørdag i ulige uger fra
kl. 13.00 til kl. 16.00 med afhentning og aflevering på bopælen.

De følgende 8 uger er der samvær hver anden lørdag i ulige uger fra kl. 13.00 til
kl. 19.00 med afhentning og aflevering på bopælen.

De følgende 8 uger er der samvær hver anden weekend i ulige uger fra lørdag, kl.
13.00 til søndag, kl. 13.00 med afhentning og aflevering på bopælen.

Herefter er der samvær hver anden weekend i ulige uger fra fredag, kl. 15.00 med
afhentning i institution til søndag kl. 13.00 med aflevering på bopælen.

Mor har fremsat påstand om frifindelse.

Dommen indeholder ikke en fuldstændig sagsfremstilling, jf. retsplejelovens § 218
a.

Oplysningerne i sagen
Parterne har fælles forældremyndighed i henhold til aftale.

Forældremyndighed og bopæl har tidligere været behandlet ved Familieretten ved
Byretten i By 1, Tyskland.

Spørgsmål om samvær har tidligere været behandlet ved Familieretten ved Ret-ten
i Roskilde.

Familieretshuset har den 19. april 2021 afholdt en børnesamtale med Barn 1. I
notatet fra samtalen hedder det bl.a.:

”Holdning til samværet:
…

Da Barn 1 bliver spurgt ind til, at hun har været i Familieretshuset før, hvor
hun skulle have samvær med sin far, ses det at Barn 1 igen bliver anstrengt.
Hun bliver stiv kroppen, anspændt i ansigtet og kigger væk.
Barn 1 får fortalt, at hendes far gerne vil se hende, hvortil Barn 1 ryster på
ho-vedet.



3

Adspurgt om Barn 1 syntes, det er en god idé eller en dårlig idé, ryster Barn
1 på hovedet. Barn 1 bliver spurgt om det skal forstås sådan, at hun syntes
det er en dårlig idé, Barn 1 nikker.
Barn 1 får forklaret, at der er forskellige måder man kan have samvær på.
Barn 1 ryster på hovedet. Adspurgt om det kunne være en idé, at Barn 1
f.eks. ser sin far i Familieretshuset, hvor der er en anden voksen tilstede,
ryster Barn 1 på hovedet.

Adspurgt om Barn 1 vil se sin far? Ryster hun på hovedet. Adspurgt om
Barn 1 ønsker, at der bliver skrevet ned, at hun ikke ønsker at se sin far, nik-
ker hun.

Samtalen afsluttes da Barn 1 ses at blive mere og mere anspændt i kroppen,
mere fjern i blikket og tilbageholder gråd.

Barn 1 bliver fuldt ud til hendes mor, der sidder på gangen.

Helhedsindtryk af samtalen med Barn 1:
Barn 1 fremstår som en pige, der er meget anspændt og nervøs over at skulle
komme til børnesamtale i Familieretshuset. Dette ses allerede i ven-
teværelset, hvor hun sidder og kigger ned i gulvet og det ikke er muligt at få
øjenkontakt med hende.
Da vi indledningsvis taler om rammerne og formålet med samtalen, frem-
står Barn 1 meget anspændt og følelsesmæssigt belastet af situationen, sær-
ligt når der bliver spurgt ind til hendes far. Barn 1 ses blandt andet med en
anstrengt mimik, fjern i blikket og lukket i sit kropssprog.

Da vi begynder at lege gætteleg om Barn 1's hverdag, ses Barn 1 at blive lidt
mere nærværende og bliver også modig nok til at rykke sig fra hendes mors
skød, over på en stol hvor hun tegner og til at besvare spørgsmål med
enstavelsesord.

Da vi vender tilbage til formålet med samtalen, at tale om hendes far, ses
Barn 1 igen at reagere. Hun stivner, bliver anspændt, indelukket, fjern i blik-
ket og stille. Barn 1 svarer ikke på spørgsmålene, men nøjes med at ryste på
hovedet.

Mit indtryk er, at Barn 1 ikke er i stand til eller ønsker, at have samvær med
sin far. Barn 1 bliver spurgt flere gange vedr. samvær med hendes far og
Barn 1 giver med sit kropssprog tydeligt svar på, at det har hun ikke lyst til.
Barn 1 ryster på hovedet, på samme måde som da hun bliver spurgt ind til
faktuelle ting, der ikke passer på Barn 1. F.eks. at hun er 10 år eller går i bør-
nehaveklasse.



4

Barn 1 reagerer følelsesmæssigt, både da vi taler om det samvær der har væ-
ret, og når vi taler om muligheden for samvær i fremtiden. På netop disse
steder i samtalen er mit indtryk at Barn 1 tilbageholder gråd.

Barn 1's mor var med ved den første del af samtalen. Dette var på Barn 1's
præmisser og alene på baggrund af Barn 1's følelsesmæssige reaktion. Da
der blev talt med Barn 1 om hendes far og samvær med hendes far, var Barn
1's mor ikke i rummet.

Det er mit indtryk at Barn 1 har stor modstand mod at se sin far. Det er lige-
ledes mit indtryk, at det er en stor følelsesmæssig belastning for Barn 1, at
komme til børnesamtale, hvorfor det er mit indtryk, at Barn 1 har brug for ro
fra at blive inddraget i familieretlige sager.”

Familieretshuset har udarbejdet rapport vedrørende overvåget samvær mellem
Barn 1 og Barn 2 og Far. Samvæ-rene har fundet sted i perioden fra den 13. maj
2020 til den 8. juli 2020. Af rap-porten, som den børnesagkyndige overvåger har
udarbejdet, fremgår bl.a. føl-gende:

” Helhedsindtryk af samværsforløbet
…
Barn 1 havde særligt den første gang så voldsom modstand på tanken om
samvær, at hun sås regredieret og ikke kontaktbar hverken for mig eller mor,
hvilket gav anledning til stor bekymring. Hendes reaktioner er væ-sentligt
aftaget hen over tiden, men hun har på intet tidspunkt ønsket at komme med
ind i samværsrummet og møde far. Barn 1 har derfor alene op-holdt sig i
rummet ved siden af, sammen med mor og mormor. Hun er jævnligt
opfordret til at deltage, men har hver gang været afvisende.

Det er ikke indtrykket at det på nuværende tidspunkt er muligt at etable-rer
kontakt mellem far og Barn 1. Det er heller ikke indtrykket at mor vil kunne
støtte og hjælpe Barn 1 til det, på grund af den historie – ifølge Mor –
omkring vold, fysik og særligt psykisk, der har været mellem hende og Far.
Noget som Barn 1 også selv har fortalt til kommune, at have set og været en
del af.

Barn 2 har været nysgerrig på ”manden med gaverne” og har gerne ville
være både i dialog og fysisk kontakt med far. Der har været udvekslet knus,
kram og kys, og Barn 2 har et par gange kaldt Far for far på tyrkisk. Barn 2
har selv været intiativtager til at været i fysisk kontakt med far.

Udgangspunktet i fællesskabet mellem far og Barn 2, har været gaverne som
far har haft med. Særligt da far havde løbehjul, kom der der et naturligt,



5

hyggeligt og koncenteret samarbejde mellem far og Barn 2, i forhold til at
løse opgaven.

Barn 2 var noget mere flagerende og havde svært ved at falde ordentlig til
ro, ved det sidste samvær og far formåede ikke at være tydelig og græse-
sættende overfor ham. Det er indtrykket at Far var træt og han overlod rollen
med at sætte grænser til den børnesagkyndige.

Far har hver gang fremstået kærlig, venlig, omsorgsfuld og alderssva-rende
relevant overfor Barn 2. Set udefra falder det far let at være i denne rolle,
men omvendt blev det svært at være grænsesættende overfor Barn 2.

Det er indtrykket, at der på den lange bane vil kunne opnås en reel rela-tion
mellem far og Barn 2, hvor far bliver faren og ikke ”bare” den søde mand
med gaverne, som hedder far. Det ses dog ikke som noget der ligger
indenfor nær fremtid og vil muligvis kræve at der er samvær på ugebasis,
med aktivitet der også kan foregå udenfor samværslokale feks. legeplads og
lignede. Dog har Barn 2 brug for at kunne gå til og fra mellem mor og far,
og derfor vurderes dette ikke realistisk på nuværende tidspunkt.

Det er meget svært for begge forældre, ikke at prøve at overbevise den
børnesagkyndige om deres version af ”sandheden” , uanset hvor mange
gange det er oplyst, at jeg ikke tager stilling til det, men alene til samvæ-ret.

Begge har brugt deres fædre i forbindelse med samværene og dette har haft
et uheldigt udfald. Barn 1 og Mor er blevet påvirket af at se farfar og morfar
har haft en konfrontation med far og farfar, efter et endt samvær.

Det er vurderingen at Barn 1 og Barn 2 bliver gidsler i forældrenes ”familie-
fejde” , og at det ikke er muligt at opbygge trygge og givende relationer
mellem dem og far, så længe der ikke er tillid og tydelig opbakning fra
begge forældre og deres familier.”

Familieretten har indhentet rapport fra Familieretshuset vedrørende overvåget
samvær mellem Barn 2 og Far. Det fremgår af rapporten, som den
børnesagkyndige overvåger har udarbejdet, at 1. og 2. samvær den 5. juli 2021
henholdsvis 16. august 2021 ikke kunne gennemføres, da Barn 2 ikke ville med
ind i lokalet. Familieretshuset besluttede herefter at af-bryde forløbet med
overvågede samvær. Af rapporten fremgår bl.a. følgende:



6

”1. samvær den 05-07-21, fra kl. 13.00 til kl. 14.00 - Samværet kunne
ikke gennemføres, da barnet ikke ville med ind i lokalet.

Mor, Barn 2 og mormoren får anvist et lokale, hvor de kan vente, mens jeg
taler med Far. Jeg henter dem i lokalet efter lidt tid. Barn 2 har tegnet en
tegning, og snakker løs med sin mor. Da jeg kommer ind fortæller han mig
glad om tegningen, men Barn 2 vil ikke med til samværslokalet. Han klam-
rer sig til sin mor. Vil ikke engang tage sin mormor i hånden. Mor mener at
det er fordi der var ’’ballade ”sidst, med Barn 2's søster. Det mener Mor, at
Barn 2 kan huske. Mor forsøger at tale med Barn 2 under både forsamtale og
på vej til samværslokalet. Hun siger bl.a. til ham, at, "Det bliver sjovt at lege
med far” , "Kan du huske, at far og du legede?” og lignende opmun-trende
sætninger.
Børnesagkyndig foreslår, at vi går udenfor og rundt om hjørnet og kigger ind
ad vinduet til samværsrummet. Så kan Barn 2 vinke til sin far og det vil
være muligt at aflæse hans reaktion. Vi går ud. Mor ønsker ikke at blive set,
men Barn 2 kommer hen ved siden af den børnesagkyndige og vinker hurtigt
til sin far. Så går han tilbage til Mor og vil ikke vinke mere. Barn 2 ser
genert ud, og vil stadig ikke ind i samværslokalet. Den børnesagkyn-dige
beslutter at afbryde samværet for i dag idet det forekomme udsigts-løst at
blive ved at prøve at presse Barn 2.

…

”2. samvær 16-08-21, fra kl. 13.00 til kl. 14.00 – Samværet kunne ikke
gennemføres, da barnet ikke ville med ind i lokalet.
…
Forud for sidste samvær ventede Far i lokalet på Barn 2. Det lykkedes ikke
at få Barn 2 med ind, så denne gang forsøges med det modsatte: At få Barn 2
i gang med at lege, så Far kan komme ind og deltage i en leg, der er i gang.
Det lykkes at få Barn 2 og hans mor i gang med at pakke et kæmpe legetøj-
stogsæt ud, og gå i gang med at samle det. Legen bliver dog hurtigt af-brudt,
da Barn 2 bliver nysgerrig på noget andet i lokalet. De genoptag er ikke
toglegen.
Jeg fortæller Barn 2, at hans mor skal udenfor og sidde ved døren til lokalet,
mens han leger med sin far. Jeg beder Mor om at forklare det for Barn 2, så
vi er sikre på, at han ved hun venter på ham. Barn 2 hopper op og klamrer
sig til sin mor. Hun går mod døren og de kommer ud på trappen. Jeg be-der,
efter nogle overtalelsesforsøg, Mor om at forklare sin mor, at hun skal
hjælpe til med at betrygge Barn 2 i at komme med ind i lokalet. Mormoren



7

er meget passiv, og det er mit indtryk, at Barn 2 ikke rigtig har en tryg kon-
takt med sin mormor. Mormoren siger en sætning til Barn 2 på tyrkisk. Han
afviser. Jeg beder hende om at tilbyde ham at holde hende i hånden. Mor-
moren gør et, hvad der virker som, et halvhjertet forsøg, som Barn 2 afslår.
Mor siger, at jeg skal sige, hvad hun skal gøre, så vil hun gøre det. Hun kan
bare ikke være i samme lokale som Far. Bare at tale om ham, gør hende
utilpas, siger hun.
Jeg sender Mor og Barn 2 hjem.
…

Helhedsindtryk af samværsforløbet:
Det er indtrykket, at forældrenes meget høje konfliktniveau, er medvir-
kende årsag til at det ikke, på nuværende tidspunkt, vil være muligt at
gennemføre et samvær. Det er indtrykket, at Mor er meget påvirket af hele
situationen og bare ønsker fred for Far. Det et også mit indtryk, at Far meget
gerne vil se sit barn ind i mellem, men ikke ønsker nogen form for kontakt
med Mor. Det er uklart hvor meget Mors holdning til Far smit-ter af på Barn
2, men mormorens passivitet, kan måske være et udtryk for, at samværet
ikke har en særlig høj prioritet hos familien. Dette anses som et svagt
udgangspunkt for at etablere en god relation mellem far og barn.”

Forklaringer
Far og Mor har afgivet forklaring.

Far har forklaret, at han arbejder som Stilling 1 i en familiedreven virksomhed,
hvor også hans far og bror arbejder. Hans boligfor-hold er gode, og han bor i
Tyskland i det samme hus, som han og Mor boede i. Da hans børn blev bragt
tilbage til Tyskland efter børnebortførelsessagen, gik Mor under jorden med
børnene i et kvindehus i By 2. Han så slet ikke bør-nene i den forbindelse.

Da de indgik forlig i byretten i By 1, gik han med til, at Mor fik bopælen over
børnene, fordi han vidste ud fra det, Mor havde gjort og på baggrund af hans
kendskab til hende gennem 17 år, at hun bare ville være væk med bør-nene. Han
indgik forliget for at forebygge dette, ligesom han tilbød hende, at hun kunne
overtage den lejlighed, de havde boet i sidst. Hun kunne også få hu-set, de havde
boet i, ligesom hun kunne vælge, at familien købte et hus til hende indenfor 50
kilometers radius. Han accepterede, at Mor tog til Danmark med børnene, fordi
hun i retten sagde, at han kunne se børnene, når som helst han ønskede det.
Dommeren sagde, at hvis ikke han accepterede dette forslag, ville sagen skulle gå
om i næste instans, hvor han ovenikøbet risikerede at miste for-
ældremyndigheden. Han følte sig presset til at indgå forliget.



8

Han kan ikke huske, om det var hans ide, at børnene skulle hentes og bringes hos
hans onkel Person 1, der er Mors grandonkel og hans rigtige onkel. Når han skal
til Danmark for at få samvær, koster det 500 euro inkl. overnat-ning. Afhængig af
trafikken tager det mellem 7 og 12 timer hver vej. Hvert dagssamvær skulle vare
1-1½ år tilbage i 2018. Han kørte til By 3, hvor Person 1 boede, da det første
samvær skulle finde sted den 1. september 2018. Hans far ringede til Person 1 og
spurgte, om børnene allerede var der. Onklen ringede til-bage – efter at have talt
med Mor eller hendes far - og sagde, at de kunne vende om og køre tilbage, fordi
han havde taget sin far med. Person 1 sagde, at enten skulle Far komme alene,
eller også skulle de vende om. Person 1 sagde også, at han ikke ville råde Far til at
komme alene. De kørte derfor hjem. Han forstår ikke, hvorfor Mor er ude på den
glidebane, men hun gør lige præcis det, han formodede allerede tilbage i By 1.
Hun vil slet ikke lade ham se børnene.

Da det andet samvær skulle finde sted måneden, sendte Mor en sms fra en af
børnenes telefon, hvor hun skrev, at Person 1 var i Tyrkiet. Han ringede til Person
1, der ikke tog den, ligesom der ikke var kontakt, da han forsøgte at ringe til bør-
nenes telefon. Dette samvær blev derfor heller ikke til noget.

Inden det tredje planlagte samvær var der hverken reaktion fra Person 1 eller fra
børnenes telefon, der i mellemtiden var blevet afmeldt. Denne gang tog han ikke
til Danmark, men han forsøgte mange gange at få kontakt. Hvis han var kommet
til Danmark, ville han også have fået et tilhold mod Mor i Danmark, som han
havde fået det i Tyskland.

Den 30. november 2018 facetimede han med Barn 1, da Barn 2 var for lille på det
tidspunkt. Hun legede, grinede og viste ham, at hun kunne stå på hænder og lave
kolbøtter. Det var sidste gang, han facetimede med Barn 1. Barn 1 sagde, at hun
savnede ham og farfar. Han er sikker på, at Mor stod og lyttede med, for lige da
hun havde sagt det, blev telefonen slukket. Mor bekræftede i Retten i Holbæk, at
hun havde lyttet med.

Den 27. maj 2020, da han var i Familieretshuset for at have samvær med Barn 1
og Barn 2, så han, at Mors far stod udenfor. Inde fra bygningen kunne han se Mors
far gå frem og tilbage. Udenfor kom Mors far hen til ham og spurgte, hvor hans
far var. Far ringede til sin far, der kom og hentede ham. Far gik ind i farens bil
med det samme. Mors far kom hen til dem. Han kunne høre, hvad de talte om,
fordi han havde kørt ruden ned for at høre, hvad de talte om. De talte sammen i ca.
10 minutter. Fars far spurgte, hvorfor de gjorde det ved børnene og sagde, at det
var synd for børnene, at de ikke måtte se deres far. Mors far sagde ordret, at hvis
de ikke betalte dem et bestemt pengebeløb hver måned, kom de aldrig til at se
børnene. Fars far sagde, at det var for dumt. Far sagde til ham, at det var for
tåbeligt, og at de skulle køre, hvorefter de tog hjem med det samme. Så vidt han
ved, har der slet ikke været kontakt mellem



9

deres familier siden. Han og hans far slettede telefonnummeret til Mors far. Ved
byretten i By 1 sagde dommeren til Mor, at hun samme dag skulle tage hjem og
tage alle sine ejendele med sig. Hun kom samme aften og tog alt med sig,
herunder det guld, hun havde. Hun har efterfølgende ikke nedlagt no-gen påstand
om, at hun manglede noget. Han var ikke selv til stede, men hen-des onkel var der,
og hendes mor og bror ventede udenfor.

Barn 1 var ca. 5 år, da hun flyttede til Danmark. De havde et helt ubegribeligt dej-
ligt forhold. Om morgenen, hvor Barn 1 havde svært ved at stå op, lagde han sig i
hendes seng, hvor de puttede sammen. Barn 1 ville have, at det var ham, der skulle
aflevere i børnehaven, hvor han altid blev som minimum en halv time. Når de
handlede ind sammen, købte han altid legetøj til hende. Barn 1 sagde, at hun ikke
ville handle ind med moren, da hun slet ikke købte de ting til hende, som han
gjorde. De har været i enhver Zoologisk Have, der findes, i enhver større by i
Tyskland. Fra lørdag kl. 18 – søndag kl. 21, hvor Barn 1 gik i seng, var det kun
Barn 1's dag, hvor de fx tog i svømmehal eller på vandretur.

Barn 2 var 1 år, da han flyttede til Danmark. Han havde nået at opbygge en me-
gen god relation til Barn 2. Han legede med ham og fik ham til at grine.

Han ønsker for sine børn, at de får en fornuftig opdragelse. Han ønsker en an-den
situation end den, hvor de ikke ved, hvor deres far er. Lige nu bliver de op-draget
som om, de ikke har en far, hvilket er farligt. Han ved ikke, hvilke pro-blemer
Mor har med ham. Alle tiltaltepunkter og klager mod ham er blevet af-vist. Hun
har i Tyskland anmeldt ham for vold begået på et tidspunkt, hvor han slet ikke
havde mulighed for at være i nærheden af hende. Han ønsker for sine børn, at de
skal se verden, hvilket ikke kan ske fra det akvarie, de befinder sig i i Danmark.

Ved første møde med Barn 2 alene forløb alt helt perfekt og godt, men ved det an-
det møde ville Barn 2 lige pludselig ikke se ham, hvilket kun kan skyldes Mor.
Han bliver hele tiden omtalt som ”manden med gaverne” , men han er ”faren med
gaverne” . Det er hans pligt som far at give sine børn gaver, når han ser dem.

Efter de tre samvær, der skulle have fundet sted i Danmark, men ikke blev til
noget, tog han hjem og ventede på det næste møde. Han kunne ikke sidde på lur
og vente eller bare møde op hos Mor, når det ikke var ønsket. Den fjerde gang
vidste han slet ikke, hvor han skulle tage hen, når han ikke kunne komme i kontakt
med Person 1 eller børnenes telefon. Mors telefonnummer havde han ikke. Han
kontaktede ikke Familieretshuset, da det var Retten i By 1, der havde truffet
beslutningen. Han ringede til sin tyske advokat først, der sagde, at han skulle følge
rettens afgørelse. Det var så nemt for Mor, fordi hun opholdt



10

sig i Danmark på en adresse, han ikke kendte. Den tyske advokat vidste ikke,
hvortil hun skulle skrive.

Retssystemet i Danmark er godt, men problemet er, at domstolene ikke har ind-
flydelse på de ting, Mor gennem 3 år og 8 måneder har plantet i Barn 1's hoved.
Han ville ønske, at der var en børnesagkyndige, der spurgte børnene, hvem det er,
der siger, at far er dum, og at far har slået børnene. Man burde spørge, hvad man
kan gøre, for at forholdet bliver godt igen, men Mor ønsker slet ikke sam-arbejdet.
Han vil ikke anerkende den børnesagkyndiges vurdering om, at det ikke er muligt
at etablere en god kontakt mellem ham og Barn 1, da Mor har øde-lagt børnene.
Når man ser på, hvad der foreligger af dokumentation, er der ud-talelsen fra den
tyske børnehave, hvoraf fremgår, at Barn 1 siger, at hun elsker både far og mor.
Alt det med, at hun ikke vil se far, har fundet sted i Danmark, hvilket viser ham, at
Mor påvirker børnene meget.

For ikke at belaste børnene, ønsker han, at det første samvær varer 1-2 timer, hvor
børnene er ledsaget af en tillidsperson. Måske på en legeplads, hvor bør-nene ser
ham på afstand. Det skulle være en tillidsperson, som han valgte. Der-næst måtte
man se, hvordan det udviklede sig. Lige nu er det ikke hans ønske, at samværene
skal være med overnatning. Hvis hans børn har brug for to mø-der mere med en
tillidsperson, er det på de præmisser. Samværene kunne fo-regå i Tivoli,
Krokodille Zoo, Bonbonland, By 2, München, Alanya eller Istanbul, hvis det er
det, børnene og tillidspersonen er interesseret i. Så køber han bare nogle
flybilletter. Tillidspersonen kan få en hyggelig weekend sam-men med børnene,
hvis han bare får en time med børnene. Børnene skal bare have en hyggelig
weekend uden belastning. Tillidspersonen kunne være Mors egen bror, Person 2.
Person 2 har to børn på alder med deres. Samvær med over-natning skal i 2022
finde sted i Danmark for at betrygge Mor, der er bange for, at han bortfører
børnene til Tyskland. Efter 2022, når børnene har vænnet sig til situationen, vil
han gerne tage børnene med til Tyrkiet, New York, Sverige eller andre steder.
Herefter skal ferierne deles ligeligt mellem dem.

Mor har forklaret, at hun er 35 år. Hun arbejder som Stilling 2 i en salon med
almindelige arbejdstider. Hun bor sammen med børnene Barn 1 og Barn 2. De bor
ikke sammen med andre. De havde en aftale fra Tyskland om samvær. Ved det
første samvær var Far kommet til Danmark sammen med sin far. Da Far ville have
samvær, hvor faren også skulle være med, sagde onklen, at det kun skulle være
med far i starten, og først senere skulle bedsteforældrene kom-mer indover.
Åbenbart sagde Far, at hvis faren ikke måtte være med, ville han tage hjem igen.
Onklen sagde til hende, at hun ikke skulle komme med bør-nene, fordi Far valgte
at tage tilbage til Tyskland. Ved den andet samvær var onklen taget på ferie i
Tyrkiet. Da aftalen fra Tyskland var, at de skulle kontakte hinanden, hvis onklen
ikke var der, skrev hun til Far, at onklen ikke var der. Så var det op til Far at
kontakte onklen med henblik på at aftale en ny dato.



11

Aftalen var, at han ikke skulle kontakte Mor, men Person 1. Så vidt hun ved, kon-
taktede Far ikke Person 1 inden det tredje samvær. Hun var klar med børnene til
samvær alle tre gange.

Hun søgte herefter hjælp i Statsforvaltningen omkring overvåget samvær for at få
hjælp til samvær. Hun søgte ikke om, at samværet skulle stoppe, men om hjælp til
at få det gennemført. Da hun kom til Danmark, kontaktede hun kom-munen for at
få hjælp til de reaktioner, især Barn 1 kom med. Barn 1 gik til samta-ler, og Mor
fik selv hjælp til at håndtere Barn 1's reaktioner, så hun igen kunne føle sig tryg.

I Tyskland fik Mor tæsk af Far foran Barn 1*), hvilket hun ikke gjorde i Dan-
mark, hvor de talte pænt til hinanden. Reaktionerne kom hen ad vejen, og hun
fortalte bl.a. om volden i børnehaven. Hun ville have, at samværet skulle være
overvåget på grund af den vold, hun havde været udsat for, og fordi han havde
været påvirket af både stoffer og alkohol. Ved det sidste samvær havde han sagt til
Barn 1, at han havde store planer om at tage børnene med til Danmark. Barn 1
blev derfor bange for, at han ville bortføre dem til Tyskland. Han fik til-hold mod
at opsøge hende i Tyskland på baggrund af den vold, han havde ud-sat hende for.

Inden samvær i Familieretshuset forsøgte hun at forberede børnene til, at de skulle
se deres far, men Barn 1 råbte og skreg så meget, at det også påvirkede Barn 2.
Hun tog alligevel afsted med dem

Den 29. april 2020 var hun til forsamtale med den børnesagkyndige. Det lykke-
des ikke den børnesagkyndige at tale med Barn 1. Lige så snart hun hørte om, at
hun skulle se faren, ville Barn 1 ikke medvirke. Hun prøvede at opmuntre Barn 1
ved at berolige hende. Hun sagde til hende, at hun ville være til stede i lokalet ved
siden af, og at hun kunne prøve at gå ind til faren og lege og se, hvordan det gik,
men Barn 1 ville ikke. Barn 2 ville ikke første gang, men de næste gange ville han
gerne. Det var samme reaktion fra Barn 1 hver gang. Hver gang sagde Mor til
Barn 1, at hun ville være til stede, og at der ikke ville ske noget. At de bare skulle
lege med far, og at hun ville være til stede hele tiden, men Barn 1 ville ikke; hun
var bange. Hun var bange for, at far ville tage dem med til Tyskland, og at der
ville ske det samme som sidst. Det krævede meget at få dem afsted til
Familieretshuset. Hun forsøgte virkelig at bakke op om samværet. Barn 1 blev sur
på hende og sagde, at hun tvang hende. Når de kom hjem, var der reaktioner fra
Barn 1. Den ene gang havde de set farfaren ved Familieretshuset. Barn 1 var helt
ude af den og var bange for, at de kørte efter dem. Derfor ville hun ikke have, at
de parkerede hjemme, og hun måtte køre hen til mormor.

Reaktionen skyldes den sidste samtale, Far havde med Barn 1 tilbage i efteråret
2018. Hun var til stede og optog samtalen, fordi Barn 1 ved hver samtale var ked



12

af det. Hun var ikke til stede under de første samtaler, hvor Barn 1 bare fik telefo-
nen og sad med den selv. Hun tror, at det er på grund af den sidste samtale, at Barn
1 er bange.

Barn 2 gik ind til faren, fordi han fik gaver og legetøj, men han gik til og fra rum-
met. Han skiftede meget adfærd efter samværene. Han blev fræk og lyttede ikke
efter. Han forventede, at alle gav ham gaver. Han kunne også finde på at være
udadreagerende, ligesom han kunne sige til både voksne og børn, at de var
dumme, og at han ikke kunne lide dem. Det er slet ikke normalt for ham. Det var
værst torsdag og fredag efter samvær onsdag. Efter weekenden var han normal
igen indtil næste samvær, hvor det startede forfra.

I den periode, hvor der ikke var samvær, kom der meget ro på børnene. Hun
brugte meget energi på at få dem til ro igen. Barn 1 blev tryg og lettet, da hun fik
at vide, at der ikke ville være flere samvær. Der kom mere ro på hende. Barn 1
spurgte slet ikke ind til, om de skulle derhen igen. Mor har ikke sagt til bør-nene,
at der aldrig skulle være samvær igen. Hun har sagt, at de fem samvær er slut, og
så må de se tiden an, om de skal se far på et senere tidspunkt. Barn 1 si-ger, at det
vil hun ikke. Hun har sagt til Barn 1, at det skal hun ikke spekulere over, og at hun
vil sige til, hvis de skal besøge deres far igen. Barn 1 blev sur over, at Mor ikke
kan bestemme, at hun ikke skal se faren. Barn 2 har heller ikke spurgt ind til,
hvornår han skal se faren igen. Der er også kommet ro på ham nu.

Inden den anden omgang overvågede samvær, fortalte hun Barn 2, at han skulle
lege med faren, og at hun ville være til stede i lokalet ved siden af. Hun fortalte
det ikke til Barn 1 for at undgå, at hun påvirkede Barn 2. Da de tog derhen første
gang, ville Barn 2 ikke med ind. Den næste gang ville han heller ikke med ind.
Ved forsamtalen havde den børnesagkyndige svært ved at komme i kontakt med
ham. Han sad og hang på hende og ville blive hos hende. Mor sagde til ham, at
han bare skulle ind og lege med det legetøj, der var, og at hun ville være til stede
ved siden af. Hun forsøgte at opmuntre ham og sagde, at det ville blive sjovt for
ham at lege med far, men Barn 2 ville ikke. De forsøgte at gå uden-for, for at Barn
2 kunne vinke ind til Far gennem vinduet. Barn 2 ville ikke og bagefter besluttede
den børnesagkyndige, at de ikke skulle prøve mere.

De kom også til det andet samvær, selvom Barn 2 ikke ønskede det. Efter første
samvær var Barn 2 meget stille. Han hang ved hende og sov hos hende. Dagen ef-
ter spurgte han, om de skulle ind til ”damen og manden” . Hun svarede, at de ikke
skulle se far lige foreløbig, og at der var lang tid til næste gang. Inden næ-ste gang
sagde hun, at han skulle ind og lege med far, og at det blev sjovt. Hun prøvede alt
for at få ham med. Hun følte også, at hun overskred sine egne grænser i forsøget
på at tvinge ham til samvær. Han ville fortsat ikke.



13

Hun ønsker, at børnene ikke skal have samvær med Far, fordi de skal have ro på.
De skal bare være børn, der tænker på skole og venner. De skal ikke have de store
reaktioner igen. De har været meget ramt. Hvis der skulle være samvær, skulle det
igen være overvåget. Hun ved ikke, hvad hun skulle gøre mere end det, hun har
forsøgt, for at få samværet til at fungere.

Da samværet sluttede i Familieretshuset, gik hun, børnene og deres mormor ud ad
bagdøren og kørte afsted i hendes bil. Børnene så ikke nogen episode mel-lem
deres farfar og morfar. Mor var heller ikke til stede og kender derfor slet ikke til
episoden.

Dengang de boede sammen i Tyskland, lavede Far ting med Barn 1 for at tage
videoer og vise folk, at de var den bedste familie. Hun kan ikke genkende den
relation mellem Barn 1 og Far, som han beskriver. Der har også været vold, mens
de var på tur, foran Barn 1. Selvfølgelig var der også sjove timer, men det foregik
ikke på den måde, som han beskriver det. Far og Barn 1 har ikke haft den bedste
far/datter relation. Barn 2 var lille og var heldigvis ikke opmærksom på det, der
foregik.

Lige nu skal der ikke være samvær. Det gælder ikke for evigt, men lige nu har de
brug for ro. Det kan være, at børnene på et tidspunkt giver udtryk for, at de gerne
vil se deres far. Hun lavede samværsaftalen gennem retten i Tyskland, for at Far
kunne se børnene. På det tidspunkt ville hun gerne have, at Far så børnene.
Samværene blev ikke gennemført, fordi Far ikke dukkede op.

Parternes synspunkter

Far har til støtte for sin påstand i processkrift af 9. november 2021 gjort følgende
gældende:

”[D]et er bedst for børnene, at de har samvær med deres far, således at de
under hele deres opvækst har kontakt til og kender deres far, samt har
mulighed for løbende at uddybe relationen, selvom far og børn bor i hver
deres land.

Det gøres endvidere gældende, at det som udgangspunkt er skadeligt for
børns udvikling, at de ikke har relation til den ene af forældrene, navnlig når
der, som i denne sag, er tale om en særdeles velfungerende og kærlig
forælder.

Det forhold, at børnenes mor siden hun flyttede til Danmark med børnene
dels har forhindret og dels har modarbejdet og ikke har understøttet samvær
mellem far og børn og kontakt i øvrigt, bør ikke føre til, at kontak-



14

ten afskæres fuldstændig, idet dette ikke vil være til børnenes bedste på
længere sigt.”

Mor har til støtte for sin påstand i processkrift af 10. november 2021 gjort
følgende gældende:

”[At] det er helt åbenbart på det foreliggende grundlag, at det ikke vil være
tilbørnenes bedste at følge faderens påstand om uovervåget samvær af
mindst 3 timers varighed med afhentning og aflevering på barnets bopæl og
med en statisk fastsat optrapning uden hensyntagen til børnenes eventuelle
reaktion, i en situation sonn den foreliggende hvor Barn 1 ikke har set sin far
siden april 2018 og ikke har ønsket det på trods af flere for-søg, og Barn 2
ikke har set sin far siden juli 2020 og på trods af flere forsøg ikke har ønsket
det,

Barn 1 har givet udtryk for over for sin institution, kommunen og skolen at
have set sin far være voldelig mod moderen, og udtrykker stor modstand
imod at se sin far,

at det ikke er lykkedes med hjælp fra en bornesagkyndig over 5 gange at få
Barn 1 til at deltage i de overvågede samvær,

at Barn 1 således sidst har set sin far i april 2018,

at det er den børnesagkyndiges indtryk, at Barn 1 ikke er i stand til eller øn-
sker, at have samvær med sin far, og at det er en stor følelsesmæssig be-
lastning for Barn 1, at komme til børnesamtale, hvorfor det tillige er hendes
indtryk, at Barn 1 har brug for ro fra at blive inddraget i familieretlige sager.

At det på det foreliggende grundlag er helt tydeligt, at det vil være til Barn
1's bedste, at der ikke fastsættes samvær med faderen,

at Barn 2 så faderen 5 gange overvåget i perioden 13. maj 2020 til 8. juli
2020 og opfattede ham som "manden med gaverne der hedder far",

at det var den børnesagkyndiges vurderes, at der skulle meget til for på lang
bane at skabe en relation mellem Barn 2 og faderen, og at det ikke vur-deres
realistisk i den foreliggende situation,

at det ikke lykkedes med hjælp fra en børnesagkyndige at få gennemført de
overvågede samvær med start i juli 2021,



15

at Familieretshuset herefter vurderede at det på nuværende tidspunkt ikke er
muligt at etablerer kontakt mellem faren og Barn 2,

at det på det foreliggende grundlag er helt tydeligt, at det vil være til Barn
2's bedste, at der ikke fastsættes samvær med faderen.”

Familierettens begrundelse og resultat
Familieretten lægger til grund, at der mellem forældrene er et meget højt kon-
fliktniveau, der formentlig er præget og forstærket af en konflikt mellem famili-
erne på begge sider. Familieretten lægger endvidere til grund, at begge børn ikke
har haft kontakt med Far gennem lang tid, ligesom de begge har givet udtryk for,
at de ikke ønsker at se deres far. Således har Barn 1 senest haft kontakt med Far i
efteråret 2018 og dette alene over Facetime. På trods af vedholdende forsøg på at
etablere kontakt gennem overvågede samvær i løbet af foråret og sommeren 2020
lykkedes det ikke den børnesag-kyndige at formå Barn 1 til at deltage i disse
samvær. Under disse samvær lykke-des det derimod at etablere en begyndende og
god kontakt mellem Far og Barn 2, men denne kontakt blev efterfølgende ikke
vedligeholdt. Ved fort-sat forsøg på gennem nye overvågede samvær at etablere en
kontakt mellem Far og Barn 2 i sommeren 2021 måtte dette opgives, da Barn 2
ikke ville være i samme lokale som sin far. Familieretten lægger herefter til grund,
at det på nuværende tidspunkt vil være udsigtsløst at forsøge at etablere en kontakt
mellem Far og børnene fx gennem overvågede eller støttede samvær.

På denne baggrund og efter familierettens samlede vurdering af børnenes for-hold
finder familieretten, at det vil være bedst for børnene, Barn 1 og Barn 2, at der
ikke fastsættes samvær med Far.

Familieretten henviser til forældreansvarslovens § 21, jf. § 4.

THI KENDES FOR RET:

Mor frifindes, således at der ikke fastsættes samvær mellem Far og Barn 1, født
den 4. december 2012, og Barn 2, født den 17. april 2017.

Ingen af parterne betaler sagsomkostninger til den anden part eller til statskas-sen.

*) Berigtiget i medfør af retsplejelovens § 221, således at ”Barn 1 tæsk af sin far”
er udgået og erstattet med ”Mor tæsk af Far foran Barn 1” .



16

Retten i Roskilde, den 19. januar 2022