Højesteret stadfæster Landsrettens afgørelse om hjemvisning af sag vedrørende værneting til behandling ved byretten
Ret: Højesteret (3. instans)
Faggruppe: Civilsag — Visse kæresager
Sagsemner: Retspleje og civilproces;

/

Værneting i Danmark for sag anlagt mod svensk selskab

Sag BS-44759/2021-HJR

Kendelse afsagt den 27. september 2022

Kærende AB, tidligere Appelindstævnte AB
mod
Indkærede ApS, tidligere Appellant ApS

Der var værneting i Danmark for en sag, som et dansk selskab havde anlagt
mod et svensk selskab

Ejeren af Indkærede ApS, tidligere Appellant ApS, Vidne 1, formidlede i 2017
kontakt til en advokat, der efterfølgende bistod ved købet af en ejendom i Sverige
fra Kærende AB, tidligere Appelindstævnte AB. Efter at aftalen om overdragelse af
ejendommen var indgået, rettede Indkærede ApS, tidligere Appellant ApS et krav på
formidlingshonorar mod Kærende AB, tidligere Appelindstævnte AB. Da kravet
ikke blev imødekommet, anlagde Indkærede ApS, tidligere Appellant ApS sag mod
Kærende AB, tidligere Appelindstævnte AB ved Retten i Lyngby, som var hjemting
for Indkærede ApS, tidligere Appellant ApS. Kærende AB, tidligere
Appelindstævnte AB gjorde heroverfor gældende, at Retten i Lyngby ikke var rette
værneting, idet Bruxelles I-forordningens artikel 7, nr. 1, angående sager om
kontraktforhold, ikke fandt anvendelse, da der ikke var indgået en aftale mellem
Vidne 1 og medejeren af Kærende AB, tidligere Appelindstævnte AB, Vidne 3.

Byretten afviste sagen under henvisning til, at det ikke var tilstrækkeligt
sandsynliggjort, at der var indgået en aftale, og at Retten i Lyngby dermed ikke var
rette værneting. Landsretten kom til det modsatte resultat og hjemviste sagen til
fortsat behandling i byretten.

Højesteret udtalte, at Bruxelles I-forordningens artikel 7, nr. 1, efter Højesterets
praksis kan anvendes, selv om der er tvist om, hvorvidt der er indgået en aftale, hvis
det er tilstrækkeligt sandsynliggjort, at parternes forhold er aftalemæssigt forankret.
Højesteret lagde på baggrund af sagens oplysninger til grund, at Kærende AB,
tidligere Appelindstævnte AB under visse omstændigheder var villig til at betale et
honorar til Vidne 1, såfremt han formidlede kontakt til en køber af den svenske
ejendom. På den baggrund fandt Højesteret, at det var tilstrækkeligt sandsynliggjort,
at forholdet mellem Kærende AB, tidligere Appelindstævnte AB og Vidne 1 var
aftalemæssigt forankret, og at Retten i Lyngby dermed var rette værneting.

Højesteret stadfæstede herefter landsrettens kendelse.



/