Sag om, hvorvidt deklarationer lyst på nogle ejendomme i forbindelse med anbringelsen af ledninger indebærer, at gæsteprincippet er fraveget. Vejdirektoratet overtog de pågældende ejendomme ved... Vis mere
Ret: Vestre Landsret (2. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Almindelige emner;
Forvaltningssag;

/

VESTRE LANDSRET
DOM

afsagt den 29. januar 2021

Sag BS-44723/2018-VLR
(7. afdeling)

Vejdirektoratet
(advokat Sarah Jano og advokat Stig Grønbæk Jensen)

mod

N1 A/S
(advokat Anne Sophie Kierkegaard Vilsbøll)

Biintervenient til støtte for N1 A/S: Dansk Energi
(advokat Anne Sophie Kierkegaard Vilsbøll)

Landsdommerne Jens Hartig Danielsen, Eva Staal og Lasse K. Svensson (kst.) har
deltaget i sagens afgørelse.

Sagen er anlagt ved Retten i Horsens den 14. februar 2018. Ved kendelse af 16.
november 2018 er sagen henvist til behandling ved landsretten efter retspleje-
lovens § 226, stk. 1.

Påstande

Sagsøgeren, Vejdirektoratet, har nedlagt påstand om, at sagsøgte, N1 A/S, skal
anerkende, at N1 A/S skal afholde udgifterne forbundet med gennemførelsen af
ledningsarbejder i forhold til ledningerne benævnt item nr. ENM04, ENM10,
ENM17, ENM26, ENM35, ENM42, ENM43, ENM44, ENM49, ENM54, ENM56
og ENM57 i aftalerne om den tekniske løsning af november og december 2014
indgået mellem N1 A/S og Vejdirektoratet i forbindelse med Vejdirektoratets
etablering af Holstebromotorvejen.



/

2

N1 A/S har påstået frifindelse.

Sagen er blevet behandlet sammen med sagerne BS-44722/2018-VLR, BS-
44725/2018-VLR og BS-30445/2019-VLR.

Sagsfremstilling
Ved lov nr. 1608 af 26. december 2013 blev lov om anlæg af Holstebromotorvej-
en vedtaget. Holstebromotorvejen er en 39 km lang motorvej mellem Holstebro og
Herning.

I forbindelse med etableringen af motorvejen var det nødvendigt at gennemføre
ledningsarbejder i forhold til blandt andet de i sagen omhandlede ledninger, og
arbejdet med dette kostede samlet 2.117.283 kr.

Vejdirektoratet og N1 A/S var enige om, hvilke tekniske løsninger, der skulle
udføres på de enkelte ledninger som følge af motorvejsprojektets gennemførel-se,
og der er indgået aftaler herom i november 2014 for så vidt angår stræknin-gen
mellem Aulum og Snejbjerg og i december 2014 for så vidt angår stræknin-gen
mellem Holstebro og Aulum. Da parterne var uenige om betalingsforplig-telserne,
blev der indgået refusionsaftaler.

Samtlige ledninger er omfattet af tinglyste ledningsdeklarationer, som indehol-der
oplysninger om, at der i forbindelse med ledningernes anbringelse er betalt
vederlag til grundejerne.

Ledningerne kan opdeles i tre grupper:

Gruppe 1: ENM04, ENM42, ENM43 og ENM49.
Gruppe 2: ENM10, ENM17, ENM26, ENM35, ENM44, ENM54 og ENM56.
Gruppe 3: ENM57.

De tinglyste deklarationer for ledningerne i gruppe 1 har følgende ordlyd:

”Underskrevne lodsejer(e), som ejer(e) af efternævnte ejendomme, dekla-
rerer herved for nuværende og fremtidige ejer(e) af nævnte ejendomme, at
Herning Kommunale Værker, elforsyningen, har ret til: at etablere og
opretholde elanlæg over ejendommen, at udføre eftersyn og vedligeholdelse
af anlæggene.

Elanlæggets placering fremgår af målsatte ledningsplaner …

Elforsyningen yder for denne tilladelse de respektive ejere en erstatning én
gang for alle i henhold til landsaftalen med landbrugsorganisationerne.
Erstatningen udbetales, når anlægget er færdigbygget.



/

3

Skade på afgrøder, forvoldt af elforsyningen, erstattes efter skadens stør-
relse. …
Uden forudgående anmeldelse til elforsyningen må omhandlede areal ud-
nyttes til dyrkning af afgrøder, herunder behandling med normale
markredskaber. Arealet må ikke uden elforsyningens samtykke tilplantes
med skov.

Ved andre arbejder i nærheden af kablet, f.eks. dræning, grubning, opfø-relse
af bygninger og de dermed forbundne jordarbejder, hvorved der kan være
fare for en beskadigelse af kablet, skal anmeldelse om arbejdet fore-tages
mindst 8 dage før dets påbegyndelse til elforsyningen, der så for egen
regning træffer de nødvendige foranstaltninger til sikring/frilægning af
kablet.
...”

De tinglyste deklarationer for ledningerne i gruppe 2 har følgende ordlyd:

”Undertegnede lodsejer(e) meddeler herved Herningegnens Elforsy-ning
… eller den til hvem selskabet eventuelt måtte overdrage sine ret-
tigheder, en fra min/vor og efterfølgende ejeres side uopsigelig tilladel-se
til på nedennævnte ejendom(me) i henhold til den udleverede plan at lade
anbringe jordkabler og transformerstationer.

Selskabet yder for denne tilladelse de respektive ejere en erstatning én
gang for alle i henhold til landsaftalen med landbrugsorganisationerne.
Erstatningen udbetales senest, når anlægget er færdigbygget.

Skade på afgrøder, forvoldt af selskabet; erstattes efter skadens størrelse
…

Uden forudgående anmeldelse til selskabet må omhandlede areal ud-
nyttes til dyrkning af afgrøder, herunder behandling med normale
markredskaber.

Ved andre arbejder i nærheden af kablet f. eks. dræning, plantning af
træer, opførelse af bygninger og de dermed forbundne jordarbejder,
hvorved der kan være fare for en beskadigelse af kablet, skal anmeldel-se
om arbejdet foretages mindst 8 dage før dets påbegyndelse til selska-bet,
der så for egen regning træffer de nødvendige foranstaltninger til
sikring/frilægning af kablet.
…”

Deklarationerne vedrørende ledningerne i gruppe 2 pålægger lodsejerne de samme
rådighedsindskrænkninger som nævnt i deklarationerne vedrørende ledningerne i
gruppe 1, dog således at der i deklarationerne for ledningerne i gruppe 2 ikke er
forbud mod tilplantning af skov.

Ledningen i gruppe 3 er en 60 kV luftledning, og ledningen er omfattet af de-
klaration tinglyst den 20. oktober 1942. Deklarationen er stiftet på privatretligt
grundlag som en aftale mellem ”Vestsjællands Samleskinne” og de lodsejere på



/

4

hvis ejendomme, deklarationen er tinglyst. Deklarationen vedrører master med
tilbehør samt øvrige til fremførelse af elektricitet nødvendige dele, og det frem-
går, at værket har fået en uopsigelig tilladelse til at anbringe samt ret til at efter-se
og vedligeholde anlægget. Det fremgår af deklarationen, at ejerne er forplig-tet til
at tage fornødent hensyn til masterne med tilbehør. Om betaling for tilla-delserne
står der i deklarationen ”For denne tilladelse har jeg/vi modtaget mit/vort Vederlag
fra Værket én gang for alle.” .

For de takserende myndigheder henviste N1 A/S for så vidt angår den erstat-ning
grundejerne i sin tid har modtaget for ledningerne, bortset fra ENM57, jf. gruppe
3, til de såkaldte landsaftaler, der findes på de fleste forsyningsområder, og som er
forhandlet mellem brancheorganisationerne på henholdsvis land-brugssiden og
forsyningssiden. N1 A/S har ikke kvitteringer eller dokumenta-tion for, at de
beregnede erstatningsbeløb er udbetalt til/modtaget af de davæ-rende lodsejere.

Ledningen i gruppe 3 er anbragt før landsaftalesystemet med faste takster, og
erstatningsbeløbenes størrelse kan derfor ikke beregnes i dag.

Sagens behandling ved de takserende myndigheder

Statsekspropriationskommissionen for Jylland fandt ved kendelse af 23. novem-
ber 2016, at anlægsmyndigheden skal afholde udgifterne til ledningsomlægnin-
gerne.

Afgørelsen hviler på følgende begrundelse:

”Det fremgår af deklarationerne, at der er ydet erstatning for tilladelserne
efter deklarationerne til at etablere de pågældende ledningsanlæg og til at
opretholde disse anlæg på ejendommene.

På baggrund af ovenstående i forhold til ordlyden af deklarationerne har
kommissionen fundet, at der i sagen er ydet vederlag for placeringen af
ledningsanlæggene på ejendommene.

Det fremgår af ovennævnte dom i Vintapperrampesagen, flertallets afgø-
relse, blandt andet,
” Navnlig når henses til at ledningsejeren ikke har betalt arealejeren for at
påtage sig indskrænkninger i benyttelsen af arealet, finder vi, at det ikke af
deklarationen kan udledes, at arealejeren har påtaget sig en begrænsning i
adgangen til at ændre anvendelsen af arealet, selv om dette måtte medføre,
at ledningen skal flyttes.”  Vi-dere angiver flertallet i Højesteret ” Når
arealejeren ikke har modtaget et veder-lag, må aftaler om anbringelse af
ledninger på et areal som udgangspunkt under-gives en indskrænkende
fortolkning i lighed med gaveløfter.”  Af det citerede fremgår det, at
vederlaget, såfremt et sådant er betalt, ind-går i vurderingen af, om
gæsteprincippet er fraveget. Der er således ikke grundlag for at konkludere,
at blot fordi der er betalt et beløb, så er gæste-



/

5

princippet fraveget. Afgørende for en vurdering af, om gæsteprincippet er
fraveget, er således en fortolkning af deklarationen, hvori indgår som for-
tolkningsmoment, at der er ydet erstatning.

På baggrund af deklarationernes ordlyd og de restriktioner, som deklara-
tionen medfører i arealejerens brug af arealet samt herunder det forhold, at
ledningsejeren har betalt et vederlag i forbindelse med placeringen af
ledningerne på ejendommene, finder kommissionen, at ledningsejeren har
løftet bevisbyrden for, at ledningerne er beliggende på ejendommene på
vilkår bedre end gæstevilkår. Anlægsmyndigheden skal således afholde
udgifterne forbundet med ledningsomlægningerne.

Det skal bemærkes, at der ikke er fremlagt dokumentation for, at der er sket
en faktisk udbetaling af vederlaget til ejerne af de berørte ejendomme. Af
ordlyden af deklarationerne fremgår det, at ejerne af ejendommene un-
derskriver på, at vederlaget for tilladelsen i henhold til ledningsanlægget er
udbetalt. Kommissionen har på denne baggrund lagt til grund, at der er sket
en betaling af vederlag som angivet i den pågældende aftale og be-kræftet
ved ejerens underskrift. ...”

Taksationskommissionen for Nord- og Midtjylland stadfæstede den 9. juni 2017
Statsekspropriationskommissionens kendelse med følgende begrundelse:

”Højesteret har i nyere domme (f.eks. U2009.2978H og U2015.2854H) kon-
sekvent anvendt følgende formulering vedrørende gæsteprincippet: ”
Gæsteprincippet er betegnelsen for en udfyldende regel, der finder
anvendelse i tilfælde, hvor der uden vederlag er givet tilladelse til at
anbringe en ledning på en ejendom. Reglen indebærer, at ledningsejeren som
”gæst” skal bekoste ledningsar-bejder, der er nødvendiggjort af arealejerens
ændrede benyttelse af det areal, hvor ledningen er anbragt.”

Som det fremgår, er der tale om en udfyldende regel, dvs. en regel, der
gælder, hvis ikke andet er aftalt, herunder fremgår af deklarationer eller
servitutter, eller på anden måde bestemt.

Som det ligeledes fremgår, er det efter Højesterets opfattelse væsentligt, om
der er betalt vederlag, ligesom det skal bemærkes, at Højesteret alene
anvender udtrykket ”givet tilladelse til at anbringe en ledning på en ejen-
dom” , hvilket må forstås som accept af, at en ledning føres hen over ejen-
dommen (typisk i et ledningstracé). Højesteret nævner ikke andre kriterier
som f.eks., at der er givet særskilt erstatning for et servitutareal/deklara-
tionsareal ved siden af ledningstracéet.

Det er taksationskommissionens almindelige indtryk, at Højesteret med den
citerede formulering har tilsigtet at give gæsteprincippet et klart og enkelt
indhold, som gør princippet nemt at håndtere og velegnet til at bringe
klarhed i tvivlssituationer.

I dommen U2015.2854H undersøger Højesterets flertal, om deklarationen
kan fortolkes således, at den indebærer en fravigelse af gæsteprincippet, men
kommer til, at dette ikke er tilfældet, bl.a. fordi aftaler om anbringelse



/

6

af ledninger på et areal som udgangspunkt må undergives en indskræn-kende
fortolkning, når arealejeren ikke har modtaget vederlag.

Med disse bemærkninger tiltræder taksationskommissionen ekspropria-
tionskommissionens kendelse med tilhørende begrundelse

…”

Forklaring
Vidne 1 har forklaret, at han nu er ansat som afdelingschef hos Kemp og
Lauritzen. Indtil for 6 måneder siden arbejdede han som afdelingschef og
projektingeniør hos N1 A/S, hvor han blev ansat i 2004. N1 A/S er blevet til ved
en fusion mellem elselskaberne Eniig og Sydenergi, der hver især havde en række
selskaber under sig. N1 A/S beskæftiger sig med distribution af strøm fra mindre
anlæg, der er opdelt i lavspænding på 230 V, mellemspænding på 10-20 kV og
højspænding på op til 60 kV. Han har arbejdet med både etablering af nye anlæg
og med omlægning af kabler, herunder også i forbindelse med Vejdi-rektoratets
anlægsprojekter. Ved etablering af nye anlæg var han med til at ind-gå aftaler med
lodsejere, og det var i den forbindelse vigtigt at sikre anlæggene ved hjælp af
deklarationer. Han har ikke selv været involveret i udarbejdelsen af rettigheds- og
betalingsaftalen mellem Vejdirektoratet og Energimidt Forsy-ning og Service A/S
(der senere er blevet en del af N1 A/S), men han er blevet orienteret herom. I
forbindelse med forhandlingerne var der ikke enighed om retsstillingen for blandt
andet ledningen med nr. ENM04, der er omtalt i afta-lens side 4-5. Det var hans
selskabs opfattelse, at gæsteprincippet var fraveget, og der blev i den forbindelse
generelt skelnet mellem afgrøde-/strukturskadeer-statning og egentlig
deklarationserstatning. Afgrøde-/strukturerstatning skulle ydes på baggrund af de
konkrete skader på stedet og kunne først endeligt op-gøres, når arbejdet var udført.
Når det i deklarationen for elanlægget benævnt ENM04 er anført, at ”… Herning
Kommunale Værker, elforsyningen, har ret til: at etablere og opretholde eleanlæg
over ejendommen …” er det en måde at skrive på, at det ulovbestemte
gæsteprincip er fraveget. Det er det, der betales for. Med for-muleringen i samme
deklaration ”Ved andre arbejder i nærheden af kablet, f.eks. dræning,
grubning …” henvises der til arbejde som led i den landbrugsmæssige
bearbejdning af jorden, da der er tale om landbrugsjord. Deklarationen skal sik-re
kablet, således at der skal ske underretning, hvis der skal foretages arbejde ud over
det sædvanlige. Det er ikke hermed meningen, at elselskabet skal betale for en
flytning af kablet. Med frigravning henvises der i den forbindelse til, at det kan
være nødvendigt for at være sikker på, hvor kablet er placeret. I dekla-rationen for
elanlægget benævnt ENM04, der er et 10 kV kabel, er der ikke ting-lyst en
deklaration om et bælte rundt om kablet. Dette har nok en historisk be-grundelse,
da elselskabet før var ejet af Energinet, som ikke brugte deklara-tionsbælter ved 10
kV anlæg, men kun ved 60 kV anlæg, der kræver mere plads til brug af større
maskiner. Efter hans opfattelse er tilstedeværelsen af et dekla-rationsbælte ikke
afgørende for, om gæsteprincippet er fraveget eller ej. Det er



/

7

betalingen for at etablere og opretholde elanlægget, der fører til, at gæsteprin-
cippet er fraveget. Den ydede erstatning i henhold til landsaftalen er for den
ulempe, der følger af deklarationen. Deklarationen er ikke udfærdiget som den, der
er optrykt som bilag til landsaftalen for 1998 (”Elanlæg på landbrugsjord 1998”),
da de udelod pkt. 5 heri med formuleringen: ”For byggeri til landbrugs-mæssige
formål flytter eller sikrer elselskabet kablet for egen regning” . Grunden hertil var,
at de havde indgået aftaler med landbrug, og at de ikke ville flytte deres anlæg for
andre end landbrug, f.eks. for Vejdirektoratets. Efter sagen om Vin-tapperrampen
har de ændret meget for ikke at komme til at betale for omlæg-ninger som følge af
Vejdirektoratets anlægsprojekter. Han er ikke sikker på, hvornår han først hørte
om, at energiselskabet ikke ville betale for omlægninger i tilknytning til
Vejdirektoratets projekter, men det var nok i forbindelse med opførelsen af Sunds
Omfartsvej eller motorvejen mellem Aarhus og Herning.

Anbringender
Vejdirektoratet har anført, at de omhandlede ledninger er omfattet af gæste-
princippet, og at det derfor påhviler N1 A/S at betale for ledningsarbejderne i
forbindelse med etableringen af Holstebromotorvejen.

Gæsteprincippet er deklaratorisk og kan fraviges ved aftale. Højesteret udtalte
herom i Vintapperrampesagen, U2015.2854H, at en fravigelse af gæsteprincip-pet
kan være byrdefuldt for arealejeren og må forudsætte klare holdepunkter, og at det
er ledningsejeren, der har bevisbyrden for, at gæsteprincippet er frave-get.

Taksationskommissionen har i sin kendelse efter Vejdirektoratets opfattelse in-
troduceret en retstilstand, hvorefter selve oplysningen om, at der er betalt et be-
løb, fører til den konklusion, at gæsteprincippet må anses for fraveget. Dette er for
unuanceret og medfører en betydelig lempelse i forhold til ledningsejerens
bevisbyrde for, at ledningen ligger på bedre vilkår end efter gæsteprincippet,
hvilket er i strid med Højesterets flertals begrundelse i sagen om Vintapperram-
pen.

Ledningsejerens bevisbyrde omfatter således dokumentation for, at der er betalt en
erstatning, der angår en fravigelse af gæsteprincippet. Dette forudsætter, at
ledningsejeren i ledningsdeklarationen efter ordlyden er tillagt rettigheder, der går
videre end ledningsejerens retsstilling efter gæsteprincippet, hvilket vil sige en ret
til andet og mere end tilstedeværelsesretten. Ved deklarationerne har N1 A/S fået,
hvad der er betalt for. Der er en klar sammenhæng mellem ordlyd og betaling, og
med betalingen kan man som ledningsejer alene opnå den retsstil-ling, der følger
af aftalegrundlaget for ledningen, hverken mere eller mindre. N1 A/S har ikke med
henvisning til landsaftalesystemet og i øvrigt almindelige forhandlingsprincipper
godtgjort, at der for så vidt angår de omtvistede lednin-ger er betalt en erstatning,
der angår en fravigelse af gæsteprincippet.



/

8

N1 A/S har ikke løftet bevisbyrden for, at det er aftalt med arealejeren i forbin-
delse med anbringelsen af de omtvistede ledninger, at gæsteprincippet er frave-get.
Det fremgår af deklarationerne i den foreliggende sag, at arealejeren ikke er pålagt
rådighedsbegrænsninger, bortset fra en pligt til at indhente samtykke ved
skovtilplantning og til at anmelde arbejder i nærheden af ledningerne, og der er i
modsætning til Vintapperrampesagen ikke et deklarationsareal, hvor arealejeren er
underlagt begrænsninger i sin råden.

Det gælder således for alle deklarationerne i sagen, at de giver N1 A/S en svage-re
retsstilling end ledningsdeklarationen i Vintapperrampesagen.

Det bestrides fra Vejdirektoratets side, at de omtvistede deklarationers vilkår
(undtagen ENM57) om, at det er N1 A/S og ikke arealejeren, der skal bekoste
ledningsarbejder, hvis arealejerens arbejde i nærheden af ledningerne kan be-
skadige dem, ville være overflødigt, hvis gæsteprincippet fandt anvendelse. De
omtvistede ledningsdeklarationers ordlyd tager ikke stilling til, om gæsteprin-
cippet finder anvendelse eller til, hvem der skal betale for ledningsarbejder
nødvendiggjort af arealejerens ændrede anvendelse af sit areal, og N1 A/S er ik-ke
tillagt rettigheder, der går videre end ledningsejerens almindelige tilstede-
værelsesret.

N1 A/S har ikke fremlagt dokumentation for udbetaling af de erstatninger, der er
omtalt i deklarationerne. I de omtvistede deklarationer, er der ikke fastlagt
deklarationsarealer, hvor der er begrænsninger, og derfor kan de erstatningsud-
betalinger, som måtte have fundet sted, ikke have været servituterstatninger i den
forstand som dette begreb anvendes i taksationspraksis og landsaftalerne på
forsyningsområdet.

Sondringen mellem servituterstatning og betaling af et grundbeløb pr. løbende
meter kabel er central i sagen.

Servituterstatning dækker i taksationspraksis sædvanligvis over den varige
værdiforringelse, som servitutten har for ejendommen, og der er således tale om en
erstatning, der angår de rådighedsindskrænkninger, som den pågælden-de servitut
pålægger arealejeren.

Vejdirektoratet gør gældende, at betaling af et grundbeløb samt betaling af et beløb
pr. løbende meter ingen betydning har for arealejerens og ledningsejerens
retsstilling i forhold til gæsteprincippet, og det bestrides, at betaling af et beløb pr.
løbende meter kabel vedrører den værdiforringelse af ejendommen, der føl-ger af
de samtidig pålagte rådighedsindskrænkninger, og herunder den poten-tielle
fremtidige udgift for arealejer og senere ejere af ejendommen, der vil være
forbundet med flytning af ledningerne.



/

9

Arealejeren er, udover indhentelse af forudgående samtykke ved skovtilplant-ning
samt en forpligtelse til at anmelde arbejder i nærheden af ledningerne, ik-ke pålagt
nogen rådighedsbegrænsninger i de omtvistede deklarationer. Den
erstatningsbetaling, der måtte have fundet sted, kan derfor kun angå betaling for
rettigheder svarende til indholdet af deklarationerne og således retten til
ledningernes etablering, N1 A/S’ adgangsret samt i øvrigt arealejerens og N1 A/S’
respektive forpligtelse og ret til at drage omsorg for ledningerne. Landsaf-talerne
på elforsyningsområdet bidrager ikke til at opklare spørgsmålet om, hvad
erstatning pr. løbende meter dækker.

Deklarationerne er således beskyttelsesdeklarationer, der ikke indebærer, at gæ-
steprincippet er fraveget. Ledningerne er derfor omfattet af gæsteprincippet, og
betalingsforpligtelsen for udgifterne i anledning af motorvejsprojektet påhviler N1
A/S.

Det er korrekt, at Vejdirektoratet tidligere har været af den opfattelse, at gæste-
princippet ikke var gældende, når der var betalt en erstatning, hvorfor kendel-sen
om Sunds Omfartsvej ikke blev indbragt for domstolene, men Vejdirektora-tet har
ændret opfattelse.

N1 A/S har anført, at Taksationskommissionens kendelse er i overensstemmelse
med gældende ret. Taksationskommissionen har vurderet deklarationernes
konkrete ordlyd og tiltrådt Ekspropriationskommissionens kendelse, der inde-
holder konkrete og meget udførlige bemærkninger til hver af de i sagen om-
handlede ledningsdeklarationer. Det afgørende er således fortolkning af dekla-
rationerne ved vurderingen af, om gæsteprincippet er fraveget, og et af momen-
terne er, om der er ydet erstatning. Det er Vejdirektoratet, der har bevisbyrden for,
at der er et sikkert grundlag for at tilsætte Taksationskommissionens ken-delse.

N1 A/S gør ikke gældende, at Taksationskommissionen ved sin kendelse har in-
troduceret en ny retstilstand, hvorefter den blotte oplysning om, at der er betalt en
erstatning medfører, at gæsteprincippet er fraveget. N1 A/S gør derimod gældende,
at bevisvurderingen skal ske i lyset af, hvad der var praksis, herun-der med hensyn
til udformning af ledningsservitutter, på det tidspunkt, hvor den enkelte ledning
blev anbragt og deklarationen tinglyst. Det er ikke en betin-gelse for at anse
gæsteprincippet for fraveget, at dette udtrykkeligt og ordret fremgår af en skriftlig
aftale eller tinglyst deklaration. Det var ikke før i tiden al-mindeligt at skrive i en
deklaration, at gæsteprincippet var fraveget.

Transportministeriet har tidligere været af den opfattelse, at gæsteprincippet ik-ke
var gældende, hvis der i en deklaration stod, at der var betalt erstatning. I
forbindelse med Sunds Omfartsvej accepterede Transportministeriet Taksa-
tionskommissionens kendelse. Oplysningen om erstatning er efter N1 A/S’ op-



/

10

fattelse et tungtvejende lod i vægtskålen, og der er ingen eksempler i retsprak-sis
på, at gæsteprincippet har fundet anvendelse, når der er betalt erstatning.

N1 A/S har godtgjort, at ledningernes anbringelse var betinget af betaling, og
betalingen sammenholdt med deklarationernes øvrige indhold giver N1 A/S en
retsstilling, der er bedre end gæsteprincippet. Det kan efter deklarationernes ordlyd
lægges til grund, at der dels er betalt vederlag/erstatning for tilladelsen til at
anbringe ledningerne på ejendommen, dels aftalt en særskilt skadeserstat-ning for
eventuelle skader forvoldt på afgrøder m.v. Det er vederlaget for led-
ningsanbringelsen, der har relevans for fravigelsen af gæsteprincippet.

Vederlagskravet opgjort med en takst pr. løbende meter kabel må opfattes som
betaling for ledningernes anbringelse og opretholdelse på de pågældende ejen-
domme under hensyn til den værdiforringelse af ejendommene, der følger af de
samtidigt påtagne rådighedsindskrænkninger, herunder den potentielle fremti-dige
udgift for lodsejer eller senere ejere af ejendommen, der vil være forbundet med
flytning af ledningen. Der henvises herved til den første landsaftale vedrø-rende
elektriske ledningsanlæg og transformerstationer på privat ejendom fra 1964, som
har afsæt i Højesterets dom i U1963.252H. Taksterne i landsaftalen fra 1964 og de
efterfølgende landsaftaler er således fastsat med udgangspunkt i, at placeringen af
el-anlægget – såvel master som øvrige dele – medfører en værdi-forringelse af
ejendommen, og at ejeren er berettiget til erstatning herfor.

Størrelsen af de aftalte vederlag/erstatninger opgjort på grundlag af landsafta-
lernes takster står i et rimeligt forhold til betaling for en fravigelse af gæsteprin-
cippet. Deklarationerne vedrørende ledningerne i gruppe 1 og 2 tillægger lodse-
jeren et retskrav på betaling af det vederlag, der modsvarer tilladelsen givet til
ledningsejeren. Da betalingskravet er dokumenteret, er det uden betydning, at N1
A/S ikke kan dokumentere udbetaling i form af kvitteringer eller lignende.

For så vidt angår ledningen i gruppe 3, ENM57, gøres det gældende, at det
fremgår af deklarationen, at der er modtaget et vederlag, og herved er det til-
strækkeligt dokumenteret, at gæsteprincippet er fraveget, også selv om vederla-
gets størrelse ikke kendes.

N1 A/S bestrider, at tilstedeværelsen af et deklarationsareal har nogen betyd-ning
for gæsteprincippets anvendelse. Vejdirektoratets opfattelse har ikke støtte i
retspraksis, i landsaftalerne eller i de tinglyste servitutter.

Deklarationsbælter eller servitutbælter anvendes omkring større ledningsanlæg af
forskellige sikkerheds- eller beskyttelsesmæssige hensyn, som ikke er rele-vante
eller proportionale for mindre ledninger. Der er ingen sammenhæng mel-lem
betaling for sådanne beskyttelsesarealer og gæsteprincippet. Kabeltracéet udgør i
øvrigt i sig selv et geografisk ”servitutareal” defineret ved kablets bred-



/

11

de (diameter) og længdemæssige udstrækning på ejendommen, jf. også dekla-
rationsridsene. Dette areal er pålagt de rådighedsindskrænkninger, der følger af
deklarationsteksten og for hvilke lodsejer har erhvervet sit betalingskrav.

N1 A/S bestrider, at det forhold, at der for ledningerne i gruppe 1 og 2 er pligt for
N1 A/S til at blotlægge og sikre ledningerne i tilfælde af lodsejers arbejder tæt på
ledningen indebærer, at gæsteprincippet finder anvendelse. Pligten for ledningsejer
til at sikre sit anlæg i tilfælde, hvor gæsteprincippet i øvrigt gæl-der, kan ses som
”det mindre i det mere” som et billigere og teknisk forsvarligt alternativ til at flytte
ledningen. Når gæsteprincippet derimod er fraveget, skal pligten for ledningsejer
til at sikre sit ledningsanlæg ved nærliggende gravear-bejder opfattes som et
praktisk og afbalanceret aftalevilkår, som på den ene side skal sikre, at lodsejer
begrænses mindst muligt i at anvende sin ejendom, og på den anden side, at
ledningsejer varsles i god tid med henblik på at sikre sit led-ningsanlæg, så
lodsejer kan tage fornødent hensyn hertil ved arbejder i nærhe-den. Den aftalte
pligt for ledningsejer til at sikre ledningsanlægget ved lodsejers udførelse af
arbejde tæt på ledningsanlægget er således ikke udtryk for, at gæ-steprincippet
alligevel ikke er fraveget. Bestemmelsen understreger netop, at gæsteprincippet i
øvrigt er fraveget, for hvis gæsteprincippet var gældende, vil-le det være
overflødigt at pålægge ledningsejer at sikre ledningsanlægget ved gravearbejder,
jf. det tidligere anførte om ”det mindre i det mere” .

Vejdirektoratet har herefter ikke godtgjort, at Taksationskommissionens kendel-se
er forkert, og de i sagen omhandlede ledninger er således beliggende på vil-kår
bedre end gæstevilkår, og Vejdirektoratet skal derfor afholde udgifterne til
ledningsarbejderne.

Landsrettens begrundelse og resultat
Sagen angår, om deklarationer lyst på nogle ejendomme i forbindelse med an-
bringelsen af ledninger indebærer, at gæsteprincippet er fraveget. Vejdirektora-tet
overtog de pågældende ejendomme ved ekspropriation med det formål at opføre
en motorvej mellem Herning og Holstebro og indtrådte hermed i de tid-ligere
ejeres rettigheder og forpligtelser.

Gæsteprincippet er en udfyldende regel, der finder anvendelse i tilfælde, hvor der
uden vederlag er givet tilladelse til at anbringe en ledning på en ejendom. Reglen
indebærer, at ledningsejeren som ”gæst” skal bekoste ledningsarbejder, der er
nødvendiggjort af arealejerens ændrede benyttelse af det areal, hvor led-ningen er
anbragt.

Højesteret fortolkede gæsteprincippet i Vintapperrampe-sagen, U2015.2854H. I
den pågældende sag var der ikke betalt vederlag til arealejeren for at påtage sig
indskrænkninger i benyttelsen af arealet, og deklarationen, der var standard-
mæssig og var blevet til uden individuel forhandling, havde karakter af en be-



/

12

skyttelsesdeklaration for at sikre, at der ikke blev foretaget noget, der kunne be-
skadige ledningen eller hindre eftersyn og vedligeholdelse m.v. Højesteret fastslog
i den forbindelse, at gæsteprincippet er en udfyldende regel, som finder
anvendelse, hvor andet ikke er aftalt, og at en fravigelse af dette princip, der kan
være byrdefuldt for arealejeren, må forudsætte klare holdepunkter, hvor
bevisbyrden for, at der er aftalt en fravigelse, derfor må påhvile ledningsejeren.
Når arealejeren ikke har modtaget vederlag, fastslog Højesteret, må aftaler om
anbringelse af ledninger på et areal som udgangspunkt undergives en ind-
skrænkende fortolkning i lighed med gaveløfter.

Landsretten lægger i lighed med de takserende myndigheder til grund, at de i
deklarationerne omtalte erstatninger er betalt.

Deklarationerne indebærer for samtlige ledninger, at ledningsejeren en gang for
alle har betalt et vederlag for retten til at etablere og opretholde elanlæg på ejen-
dommene og til at udføre eftersyn og vedligeholdelse på disse. Erstatningerne i
henhold til deklarationerne er – bortset fra ledningen i gruppe 3, ENM57, der
angår en deklaration fra 1942 fra før indgåelsen af landsaftalerne – standard-
mæssigt beregnet efter landsaftalerne og med stort set samme ordlyd.

Da der således er betalt et vederlag for ledningernes ubetingede tilstedeværelse-ret
– og i øvrigt af de grunde, der er anført af Taksationskommissionen for Nord- og
Midtjylland – finder landsretten, at gæsteprincippet er fraveget for de i sagen
omhandlede ledninger.

Landsretten tager derfor N1 A/S’ frifindelsespåstand til følge.

Efter sagens udfald skal Vejdirektoratet i sagsomkostninger til N1 A/S betale
130.000 kr. til dækning af udgifter til advokatbistand ekskl. moms. Ud over sa-
gens værdi er der ved fastsættelsen af beløbet til advokat taget hensyn til sa-gens
omfang, forløb og hovedforhandlingens varighed.

THI KENDES FOR RET:

N1 A/S frifindes.

Vejdirektoratet skal inden 14 dage betale 130.000 kr. til N1 A/S i sagsomkostnin-
ger. Beløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.



/