Landsretten stadfæster byrettens dom om overtrædelse af straffelovens § 237 manddrab
Ret: Vestre Landsret (2. instans)
Faggruppe: Straffesag — Tilståelsessag
Sagsemner: Liv og legeme;

/

D O M

afsagt den 7. februar 2008 af Vestre Landsrets 5. afdeling

(dommerne Lilholt, Dorte Jensen og Fabrin med domsmænd) i an-

kesag S – 2166-07

Anklagemyndigheden

mod

Tiltalte,

født Dato 1985

(advokat Michael Juul Eriksen, Åbyhøj).

Retten i Herning har den 10. oktober 2007 afsagt dom i 1. in-

stans (SS 4-491/2007).

Påstande:

Anklagemyndigheden har påstået skærpelse.

Tiltalte, har påstået stadfæstelse.

Supplerende oplysninger:

Tiltalte er blevet mentalundersøgt. Konklusionen i den rets-

psykiatriske erklæring af 5. januar 2007, der er afgivet af

Justitsministeriets Retspsykiatriske Klinik, er sålydende:

”Observanden er herefter ikke sindssyg og kan ikke antages at
have været det på tidspunktet for den påsigtede kriminalitet.
Han er begavet lavt i normalområdet og lider ikke af epilep-
si.



/

- 2 -

Observanden er opvokset under velordnede forhold, såvel mate-
rielt som følelsesmæssigt. Hans forældre er samlevende og
driver et Butik. Observanden har gennemført 10 års skolegang
med afgangsprøve, men skolegangen bar præg af mobning fra
kammeraternes side, foruden et behov for specialundervisning
pga. betydelige faglige vanskeligheder. Efterfølgende uddan-
nede observanden sig som butiksassistent, hvilket han færdig-
gjorde i sommeren 2006. Han har herefter haft et kortvarigt
ansættelsesforløb som mediekonsulent, men blev afskediget pga.
umodenhed og lavt salgstal. Dagen før anholdelsen var han
påbegyndt et nyt arbejde. Han har i knapt tre år dannet par og
i halvandet år været samboende med nu afdøde.

Ved aktuelle undersøgelse er observanden personlighedsmæssigt
fundet afvigende med bl.a. evasive og tvangsprægede træk,
tendens til tvivlen, pedanteri og rigiditet samt mindreværds-
følelse og en udtalt passiv afhængighed af andre mennesker.
Der er ikke fundet mistanke om sindssygdom.

Observanden findes herefter omfattet af den i straffelovens §
69 omhandlede personkreds, men man kan ikke, såfremt han fin-
des skyldig, pege på nogen foranstaltning, jf. samme lovs §
68, 2. pkt., som mere formålstjenlig end evt. forskyldt straf
til imødegåelse af en formentlig kun ringe risiko for fremti-
dig ligeartet kriminalitet.”

Supplerende forklaring:

Tiltalte har for landsretten forklaret, at hans og
Forurettedes

samliv havde været utrolig godt, og at de havde lagt planer

for fremtiden. Ca. en måned før den 1. november 2006 havde

Forurettede slået op. Hun gav i den forbindelse udtryk for, at

hun ikke rigtigt vidste, hvad hun ville. Det var hans opfat-

telse, at det primært skyldtes økonomiske bekymringer. Hun

sagde, at hun stadig elskede ham. Hun kom tilbage den følgen-

de dag. Da hun ca. 14 dage senere slog op igen, blev han me-

get ked af det. Det var om mandagen i ugen før den uge, hvor

onsdag var den 1. november. Fredagen før den 1. november

flyttede hun fra lejligheden. Hun kom igen om lørdagen for at

aflevere hunden. I de følgende dage forsøgte han ofte at kon-

takte hende både via sms og opringninger, men han fik ikke fat

i hende hver gang. Han var desperat, var meget ked af det og

havde selvmordstanker. Han følte, at det var hende, der



/

- 3 -

kunne løse hans problem. Han vil tro, at de talte sammen fle-

re gange hver dag, men hun afbrød også samtalen nogle gange,

andre gange råbte hun i telefonen, at hun ikke gad høre på

ham, at han skulle lade være med at sige sådan noget, og at

han bare kunne tage sit liv. Han sms’ede rimelig t mange gan-

ge, men nævnte ikke selvmordstankerne i sms’erne. Nogle gange

svarede hun på dem. Om tirsdagen skrev han et brev til hende

for at fortælle, hvor glad han var for hende. Inden han fik

det afleveret, kom hun samme dag til hans lejlighed. Hun blev

sur, muligvis fordi han i desperation samme dag var kommet til

at betale en skiferie, som de havde bestilt. Han kørte senere

om tirsdagen til By 1, hvor han traf Forurettede. De talte om

deres forhold. Han spurgte, om hun havde en an-den. Han følte,

at det havde hun måske. Hun havde talt meget om en, der hed

Person 1, som hun gik på HD sammen med, og hun havde en gang

lånt hans bil. Den forudgående torsdag havde han kontrolleret

Forurettedes mobiltelefon, mens hun var til håndbold, og han

havde konstateret, at hun havde fået en sms fra Person 1.

Under opholdet i By 1 sagde han, at han ikke håbede, at hun

havde en ny kæreste, og han ikke håbede, at hun ville begynde

at komme sammen med en anden den følgen-de måned eller to,

fordi han stadig elskede hende, og hun be-tød så meget for

ham. Han forsøgte senere at kontakte hende telefonisk for at

tilbyde at hjælpe hende med at flytte nogle ting. Han talte

med hendes søster, men senere ringede Forurettede tilbage. Han

tilbød, at hun kunne få en nøgle til hans lej-lighed, så hun

kunne komme og se hunden. Senere samme aften opsøgte han

hende, da hun var til håndbold. Han tilbød hende nøglen, men

hun var ikke afklaret på, om hun ønskede den el-ler ej. Da hun

kom hjem fra træning, ringede hun til ham. Hun var sur over,

at han havde opsøgt hende ved træningen. De havde talt om, at

de skulle i biografen om fredagen, og at hun skulle sove hos

ham i forbindelse med en fest, som hun skulle til om lørdagen.

Hun afviste senere dette, enten samme dag eller den følgende

dag.



/

- 4 -

Da han den 1. november var på vej til sit nye arbejde, kon-

taktede han Forurettede telefonisk, fordi han havde det

dårligt, men det gad hun ikke høre på. I løbet af dagen sendte

han flere sms’er og forsøgte at få telefon isk kontakt. Hun

tog ikke telefonen ved de første opringninger, men senere

besva-rede hun et opkald, og hun svarede også på nogle af

sms’erne. De aftalte, at hun skulle ringe til ham om aftenen,

så de kunne tale om hans arbejde. Det var de begge

interesserede i. Hun ringede ikke, og det gjorde ham desperat.

Han var sammen med sin kammerat Person 2. Tiltalte forsøgte

mange gange forgæves at få telefonisk kontakt med Forurettede,

og han sendte mange sms’er til hende. Hun svarede ikke på

sms’erne. Han havde skjult for Person 2, at han havde så megen

kontakt til Forurettede, og derfor sagde han, at han ville

hente sit kørekort hos sine forældre. Hans plan var at få

kontakt med Forurettede. Han for-søgte forgæves at få kontakt

til Forurettede via mobiltelefonen. Han kørte ikke umiddelbart

til Adresse 1. Han kørte forbi, og kunne se Person 1's bil, og

han mente også, at han kunne se Forurettedes forældres bil.

Herefter bakkede han og kunne se, at det var deres bil. Han

fik kontakt med hende via telefonen, og hun sagde, at hun var

i By 1, og var ved at gå i seng. En af dem afbrød samtalen.

Han blev ked af, at hun ikke forstod, at han ville tage sit

eget liv. Han hentede en kniv i sin lejlighed. Han valgte

netop denne kniv, fordi han var klar over, at det ville gøre

mindre ondt at skære sig selv, hvis han tog en skarp kniv. Han

kørte tilbage til Adresse 1, forlod bilen og gik rundt og

ledte efter Person 1's lejlighed. Han var desperat for at

komme i kontakt med Forurettede og for at vise hende, at han

ville tage sit eget liv. Det var en slags nødråb. Han havde

betroet sig til Forurettede, men hverken til sine forældre

eller til nogle kammerater. Han håbede, at de fortsat kunne

komme sammen. Han mener ikke, at han forsøgte at ringe til

Forurettede, mens han ledte efter Person 1's lejlighed, men

han skrev en enkelt sms.   



/

- 5 -

Da han fandt Person 1's lejlighed, ønskede han kontakt med

Forurettede, fordi han håbede, at hun kunne hjælpe ham, så det

ikke endte med selvmord. Uden for lejligheden ønskede han

først at tale med Forurettede og give et nødråb. Det var

derfor, at han spurgte Forurettede, om hun var begyndt at

komme sammen med Person 1. Hun var ikke afvisende over for

dette og sagde, at hun ikke gad høre mere på ham, og at han

var en egoist. Hun sag-de, at han bare kunne tage sit eget

liv. Han tog kniven frem, mens Forurettede stod ca. 1 m fra

ham. Hun råbte ham ind i hove-det, at han bare kunne tage sit

eget liv. Hun hånede ham. Det mener han, at han også

forklarede under afhøringerne hos po-litiet. Han var jaloux.

Han elskede hende stadig meget. Han oplevede det som om, at en

anden overtog styringen af hans krop. Han tror ikke, at han,

som det fremgår af politirappor-ten vedrørende en afhøring den

9. januar 2007 (ekstraktens side 121, 6. nederste linje), på

noget tidspunkt har givet udtryk for, at han ikke kunne

forestille sig, at det var ja-lousi, der var årsag til hans

handling.   

Han mener, at det første stik ramte kroppen, muligvis den

nedre maveregion. Han kan ikke huske, om Forurettede havde en

hånd i lommen. Han kan ikke huske, hvor hun stod, eller om hun

faldt omkuld. Det slog fuldstændig klik for ham. Det næ-ste,

han husker, er, at han stod på et hjørne 15 m væk. Han så

Person 1 i et kort glimt og løb væk. I en have skar han sig 3

eller 4 gange i håndleddet. Han forsøgte at skære sig selv i

halsen, men så blodet. Han var klar over, at en del af blo-det

var Forurettedes. Herefter var det som om, at han kom til

virkeligheden, at han vågnede op af en drøm. Han ringede ef-

ter hjælp, fordi han kom til at tænke på sin familie, sine

venner og sit arbejde. Han kan ikke forklare, hvorfor han ik-

ke løb tilbage for at hjælpe Forurettede.   



/

- 6 -

Han havde aldrig tidligere tænkt på at slå Forurettede ihjel.

Han har på et tidspunkt fortalt sin kammerat Person 2, at han

ville tage sit eget liv med den kniv, som han hentede den 1.

novem-ber 2006. Han har ikke sagt, at han ville slå

Forurettede ihjel. Han og hans kammerater har ofte sagt noget

i spøg, men i den forbindelse har han ikke sagt noget om at

slå Forurettede ihjel.

Han var klar til at begå selvmord, men ville selvfølgelig

hellere have haft Forurettede tilbage. Det var medvirkende

til, at det slog klik for ham, at han så Forurettede i en

anden mands lejlighed. Han havde skjult sig bag en facade over

for sine kammerater og havde spillet hård over for dem. De

havde dog sovet hos ham, fordi de var bange for, at han kunne

begå selvmord.

Landsrettens begrundelse og resultat:

Tiltalte har erkendt sig skyldig i at have dræbt Forurettede 9

dage efter, at hun havde meddelt ham, at hun ikke ønskede at

fortsætte deres samliv og 5 dage efter, at hun var flyttet fra

deres fælles bopæl gennem mere end 1½ år.   

Det tiltrædes på denne baggrund, at udgangspunktet efter den

praksis, der er fastlagt ved Højesterets domme gengivet i

Ugeskrift for Retsvæsen 1993.742 og 93.847 og efterfølgende

domme, er fængsel i 10 år.

Der kan ikke gives anklagemyndigheden medhold i, at der fore-

ligger omstændigheder, der kan begrunde, at dette udgangs-

punkt skal fraviges i opadgående retning.   

Sagen er behandlet som en tilståelsessag, jf. retsplejelovens

§ 831.

4 voterende udtaler herefter:



/

- 7 -

Efter tiltaltes forklaring kan det ikke lægges til grund, at

han havde planlagt at dræbe Forurettede, da han, efter at han

i umiddelbar forlængelse af, at han havde kon-taktet hende i

hendes bekendts lejlighed i Adresse 1 den 1. november 2006,

havde fået hende med udenfor. Kort tid før havde tiltalte set

Forurettedes forældres bil ved adressen, han havde herefter

hentet en kniv i sin lejlig-hed og var vendt tilbage til

stedet umiddelbart efter. Forurettede gav, hvad hun ikke

tidligere havde gjort, udtryk for, at det var muligt, at

hendes forhold til hendes bekendt kunne udvikle sig til et

kæresteforhold. På denne baggrund, da der kun var forløbet få

dage fra Forurettede havde brudt med tiltalte, efter tiltaltes

forkla-ring om, at han havde hentet kniven for at begå

selvmord, og på baggrund af tiltaltes forklaring om, hvad

Forurettede sagde, lige inden han begik drabet, og om hvordan

han begik drabet, tiltrædes det, at tiltalte har handlet un-

der stærk sindsbevægelse som nævnt i straffelovens § 82, nr.

7.   

Efter Højesterets praksis gengivet i dommen i Ugeskrift for

Retsvæsen 1994.249/2 og senere domme og under hensyn til, at

tiltalte på gerningstidspunktet var 21 år, stemmer disse vo-

terende herefter for at fastsætte straffen til fængsel i 8

år.   

2 voterende udtaler:

Der er ved sanktionsfastsættelsen i drabssager i samlivsfor-

hold taget højde for de forhold af formildende og undskylden-

de karakter, der sædvanligvis ligger bag de ulykkelige om-

stændigheder, der fører til, at en person, som har været så

tæt inde på en anden person, som man har været, når man har



/

- 8 -

været ægtefælle eller samlevende med vedkommende, dræber den

anden.   

På baggrund af at tiltalte, efter at han havde observeret

Forurettedes forældres bil på parkeringspladsen ved Adresse 1

og efter telefonsamtalen med Forurettede havde konstateret, at

hun løj om sit opholdssted, tog hjem og hentede en stor, skarp

køkkenkniv, er det disse vo-terendes opfattelse, at tiltalte,

da han begik drabet ikke har været i en sindstilstand, der er

omfattet af straffelo-vens § 82, stk. 7, heller ikke hvis det

lægges til grund, at Forurettede foran opgangen til Adresse 1,

har talt til tiltalte, som tiltalte har forklaret.

I øvrigt har tiltalt dræbt Forurettede under ud-nyttelse af

hendes værgeløse stilling og med en så usædvanlig grov

hensynsløshed, at disse omstændigheder skal indgå som

skærpende omstændigheder, jf. straffelovens § 81, nr. 5 og 10.

Disse voterende stemmer derfor for at fastsætte straffen til

fængsel i 10 år.

Der afsiges dom efter stemmeflertallet.

Landsretten stadfæster derfor dommen.

Tiltalte har fortsat været frihedsberøvet under anken.

T h i  k e n d e s  f o r  r e t:

Byrettens dom stadfæstes.



/

- 9 -

Statskassen skal betale sagens omkostninger for landsretten.

Lilholt Dorte Jensen Fabrin