Familierettens afgørelse, hvorefter registrering som medmoder til barn, ikke kan ske, stadfæstes
Ret: Vestre Landsret (2. instans)
Faggruppe: Civilsag — Faderskabs/Medmoderskabssag
Sagsemner: Familieret og personlige forhold;
Forvaltningssag;

/

VESTRE LANDSRET
DOM

afsagt den 3. december 2021

Sagen er behandlet for lukkede døre.

Sag BS-18973/2021-VLR
(9. afdeling)

Mor og Mulig medmor
(advokat Anne Vilslev Petersen, beskikket)

Yderligere part:
Barn (barnet)
(advokat Britt Reinwald, beskikket)

Familieretten i Kolding har den 2. marts 2021 afsagt kendelse i 1. instans (sag
BS-46115/2020-KOL).

Landsdommerne Henrik Bjørnager Nielsen, Helle Krogager Rasmussen og Marie
Kathrine Nielsen har deltaget i ankesagens afgørelse.

Påstande m.v.
Mor og Mulig medmor har gentaget deres påstand for familieretten om, at Mulig
medmor skal registreres som medmoder til Barn.

Advokat Britt Reinwald har på vegne af Barn tilsluttet sig påstanden.

Procesbevillingsnævnet har den 4. maj 2021 meddelt Mor og Mulig medmor
tilladelse til kære af byrettens kendelse.



/

2

Landsretten bemærker, at byrettens afgørelse skulle have været truffet ved dom.

Supplerende sagsfremstilling
I Familieretshusets afgørelse af 27. oktober 2020 hedder det under begrundelse
og sagens oplysninger bl.a.:

”Begrundelse
Familieretshuset finder ikke, at betingelserne for, at Mulig medmor kan registreres
som medmor efter børneloven er opfyldt.

Af børnelovens § 27 fremgår det, at en kvinde kan registreres som medmor til et
barn, der bliver født af en kvinde, der er behandlet med assisteret reproduktion af en
sundhedsperson eller under en sundhedspersons ansvar.

Forud for behandlingen skal der gives samtykke til behandlingen. Den sund-
hedsperson, der forestår behandlingen eller under vis ansvar behandlingen udfø-res,
skal også underskrive samtykket.

Efter bekendtgørelse om Familieretshusets behandling af sager om faderskab og
medmoderskab § 12, skal samtykke gives på en blanket godkendt af Familierets-
huset.

Under behandlingen af sagen er det oplyst, at der er tale om hjemmeinsemina-tion,
hvor der ikke har medvirket en sundhedsperson.

Familieretshuset har ved afgørelsen lagt vægt på, at der ikke har medvirket en
sundhedsperson, og at man ikke kan se bort fra det samtykkekrav, der er i loven.

Sagens oplysninger
Det fremgår af sagens oplysninger, at Mor har termin i marts måned 2021.

Mulig medmor ønsker at blive registreret som medmor til barnet.

Det er oplyst, at graviditeten er opnået ved hjemmeinsemination hvor der ikke har
medvirket en sundhedsperson. Læge Vidne oplyser i skrivelse af 19-10-2020, at I
selv har gennemført behandlingen.

I har indsendt samtykke og erklæring om medmoderskab, men denne kan ikke
godkendes, da den er underskrevet af en praktiserende læge, der ikke har med-
virket ved behandlingen.
…”



/

3

Familieretshuset har indbragt sagen for familieretten den 24. november 2020 efter
§ 39 i lov om Familieretshuset.

Forklaringer
Mor og Mulig medmor har afgivet supplerende forkla-ring.

Mor har forklaret, at hun og Mulig medmor søgte efter
information om kunstig befrugtning på nettet. I den forbindelse fandt de bl.a.
samtykkeerklæringen. Da de efterfølgende talte med deres egen læge om mu-
lighederne for kunstig befrugtning, fortalte de lægen, at de gerne ville benytte en
kendt donor. Lægen syntes, at det lød fint. De talte også med lægen om, at det
kunne være lettere at blive gravid, hvis inseminationen foregik i hjemmet. Lægen
sagde, at det var en god idé at gentage behandlingen med et par dages
mellemrum, for så var succesraten højere. De aftalte med lægen, at hun skulle
have taget en blodprøve. Lægen vejledte ikke om, at sædprøven skulle opbeva-res
i en speciel beholder.

Den 7. juni 2020 underskrev hun, Mulig medmor og Donor ”Samtykke og er-
klæring om faderskab eller medmoderskab ved assisteret reproduktion” , og den
9. juni 2020 underskrev lægen den. Det var Mulig medmor, der var hos lægen
med erklæringen, da lægen underskrev. Donor er godkendt som donor. Han var
derfor testet. Hun og Mulig medmor så dokumentation for, at alle test var i or-
den. De talte med lægen om, at den donor, de havde fundet, var testet. Lægen så
ikke testresultaterne. Efter at lægen havde underskrevet erklæringen, ind-sendte
de den til Familieretshuset og troede derefter, at alt var i orden.

Den første insemination fandt sted omkring den 11. juni 2020 i Donors hjem.
Donor lavede en sædprøve på toilettet og afleverede den i en sprøjte. Derefter gik
hun og Mulig medmor ind i soveværelset, hvor Mulig medmor inseminere-de
hende. Den 13. juni 2020 foretog de på tilsvarende måde en ny insemination i
deres hjem. Det lykkedes at blive gravid ved behandlingen.

Da de indsendte ”Omsorgs- og ansvarserklæring ved medmorderskab” til Fa-
milieretshuset den 22. juli 2020, var hun gravid.

De indsendte ”Samtykke og erklæring om faderskab eller medmoderskab ved
assisteret reproduktion” den 9. juni 2020. Fremsendelsen blev foretaget elektro-
nisk, og ved en fejl kom kun side 1 med. Den 31. august 2020 fremsendte de side
1-3.

I september 2020 fik hun og Mulig medmor et brev fra Familieretshuset. Efter
modtagel-sen af brevet ringede hun og talte med en sagsbehandler ved
Familieretshuset, som oplyste, at de blot skulle ændre datoen, så det fremgik, at
de alle havde



/

4

underskrevet den 9. juni 2020. Hun, Mulig medmor og Donor underskrev derefter
erklæringen igen og daterede underskriften til den 9. juni 2020. Hun kan ikke
huske, om det var hende eller Mulig medmor, der var hos lægen for at få lægen til
at underskrive igen.

De blev overrasket, da de modtog Familieretshusets afgørelse, for Familierets-
huset havde ikke nævnt over for dem, at der kunne være problemer i forhold til
den måde, som inseminationen var foregået på, og at det derfor ikke ville være
muligt at registrere medmoderskabet. Under forløbet talte de mange gange i
telefon med forskellige sagsbehandlere i Familieretshuset.

Da de modtog brevet af 7. oktober 2020 fra Familieretshuset med anmodning om
journaloplysninger, kontaktede hun Familieretshuset, fordi lægen ikke hav-de
journaloplysninger. Familieretshuset sagde, at der skulle fremsendes en er-
klæring om, at behandlingen var sket under lægens ansvar.

Barn blev født Dato 1 2021. Efterfølgende har det været en hård tid, fordi Mulig
medmor er nervøs for, om hun kan risikere at miste Barn. Det er kun hende og
ikke Mulig medmor, der er registreret som forælder. I dagligdagen er både hun og
Mulig medmor forældre for Barn. De bruger betegnelserne ”mor Mor” og ”mor
Mulig medmor” . Mulig medmor har ikke kunnet få barselsorlov eller andre
rettigheder i forhold til Barn.

Mulig medmor har forklaret, at hun kan bekræfte Mors forklaring om
forløbet. Da hun og Mulig medmor talte med lægen, spurgte lægen ind til,
hvordan de havde tænkt, at det skulle foregå. De fortalte, at Donor skulle afle-
vere en prøve i en sprøjte. Lægen syntes, at det var en god idé, og at der ikke var
nogen grund til, at inseminationen skulle foregå hos lægen. De havde der-for
ingen betænkeligheder. Hun var hos lægen med samtykkeerklæringen den 9. juni
og fik lægen til at underskrive.

Efter Barns fødsel har det været hårdt for hende, at hun ikke kan få accept fra
samfundet på, at Barn er hendes datter. Hun har ikke kunnet få barselsorlov og
har heller ikke fået lov til at stå på dåbsattesten. Det har også økonomiske
konsekvenser, at hun ikke kan blive registreret som medmor, bl.a. i forhold til
hendes datters SU og den støtte, hun kan få til sin søns efterskoleophold. Hun er
rædselsslagen for, at der sker Mor noget, og at hun mister Mor og Barn. Hendes
andre børn betragter Barn som deres lillesøster. Hvis hun havde vidst, hvordan
det ville ende, så var de gået på en klinik, men de valgte ikke at gøre det, fordi
hun ville bruge en kendt donor, så Barn kan få at vide, hvor hun kommer fra. I
dagligdagen er hun mor for Barn. Hun ved ikke, om hun kan få adgang til skolens
intranet Aula, når Barn kommer i skole, hvis hun ikke er registreret som medmor.

Anbringender



/

5

Mor og Mulig medmor har i det væsentligste gentaget deres anbringender for
byretten.

Advokat Britt Reinwald har på vegne af Barn tilsluttet sig det, der er gjort
gældende af Mor og Mulig medmor, og har herudover anført, at Mulig medmor
ikke opnår de rettighe-der, som en forælder med forældremyndighed ellers har,
hvis hun ikke regi-streres som medmor, og tilsvarende bliver barnets retsstilling
forringet.

Retsgrundlag
Børnelovens § 27 og § 27 a i lovens kapitel 5 om ”Faderskab, medmoderskab og
moderskab ved assisteret reproduktion” (lovbekendtgørelse 772 af 7. august
2019) er sålydende:

”§ 27

Er en kvinde blevet behandlet med assisteret reproduktion af en sundhedsperson
eller under en sundhedspersons ansvar, anses hendes ægtefælle, registrerede
partner eller partner som barnets far eller medmor, hvis denne har givet samtyk-
ke til behandlingen og barnet må antages at være blevet til ved denne, jf. dog § 27
a, stk. 1. Samtykket skal være skriftligt og indeholde en erklæring om, at manden
skal være barnets far, eller at kvinden skal være barnets medmor.

§ 27 a

Er en kvinde, der er gift med en kvinde eller har en registreret partner eller en
kvindelig partner, blevet behandlet med assisteret reproduktion med en kendt
mands sæd af en sundhedsperson eller under en sundhedspersons ansvar, anses
manden som barnets far, hvis barnet må antages at være blevet til ved denne be-
handling og manden skriftligt har erklæret, at han skal være barnets far, jf. dog
stk. 2. Ægtefællen, den registrerede partner eller partneren til den kvinde, der
skal behandles, skal have givet skriftligt samtykke til behandlin-
gen. Stk. 2. Bestemmelsen i stk. 1 gælder ikke, hvis de tre parter, der er nævnt i
stk. 1, skriftligt erklærer, at ægtefællen, den registrerede partner eller partneren
til den kvinde, der skal behandles, skal være barnets medmor. Herefter anses æg-
tefællen, den registrerede partner eller partneren som barnets medmor.”

Af forarbejderne til børneloven (forslag nr. 207 af 10. april 2013 til lov om æn-
dring af børneloven m.fl. (medmoderskab m.v.) fremgår følgende blandt andet:

”…
3.2.3.1. Medmoderskab ved kunstig befrugtning
Det foreslås, at børnelovens § 27 om faderskab til børn, der er blevet til ved kun-
stig befrugtning, udvides til også at omfatte medmoderskab.
…



/

6

Bestemmelsens anvendelsesområde vil fortsat være afgrænset til tilfælde, hvor
behandlingen er foregået i overensstemmelse med reglerne i lov om kunstig be-
frugtning. Bestemmelsen omfatter således ikke situationer, hvor et par bestående af
to kvinder aftaler med en mand, at han skal have samleje med den ene kvinde alene
med henblik på at gøre hende gravid, hvorefter den anden kvinde skal væ-re
medmor til barnet. Bestemmelsen omfatter heller ikke situationer, hvor et par
bestående af to kvinder aftaler med en mand, at han skal donere sin sæd, som de
selv - uden deltagelse af en sundhedsperson - anvender til insemination af den ene
kvinde alene med henblik på at gøre hende gravid, hvorefter den anden kvinde skal
være medmor til barnet. Formålet med denne afgrænsning af be-stemmelsens
anvendelsesområde er at sikre, at parterne på forhånd vejledes om og kender deres
retsstilling og kan indrette sig i tillid hertil.
…
Herudover foreslås det i § 27 a, stk. 1, at i tilfælde, hvor en kvinde, der er gift
med en kvinde, eller har en registreret partner eller en kvindelig parter, behand-
les med kunstig befrugtning med sæd fra en kendt sæddonor, vil manden anses
som barnets retlige far, jf. punkt 3.2.3.6. Forud for donationen afgiver donor
skriftligt samtykke til, at kvinden modtager behandlingen, og erklærer samtidig,
at han skal være barnets far. Manden skal dog ifølge den foreslåede § 27 a, stk. 2,
ikke anses som far til barnet, hvis han sammen med moren og hendes partner,
skriftligt erklærer, at ægtefællen eller partneren til den kvinde, der skal behand-
les, skal være barnets medmor.
…

Til nr. 32 (§§27-28)
…
De samtykker og erklæringer, der nævnes i §§ 27, 27 a og 27 b, skal afgives, inden
behandlingen med kunstig befrugtning iværksættes. Dermed er parternes retlige
status i forhold til barnet fastlagt, når den kunstige befrugtning foretages. Disse
erklæringer kan senere danne grundlag for registrering og anerkendelse af
medmoder- og faderskab efter de foreslåede nye bestemmelser i §§ 1 a, 3 a, 3 b og
§ 14, stk. 4-6 (forslagets § 1, nr. 4, 8 og 18) samt for medmoderskabs- eller fader-
skabsdom efter de foreslåede nye bestemmelser i § 20, stk. 4 eller 5 (forslagets § 1,
nr. 25).

Som det fremgår af de foreslåede bestemmelser, er faderskab eller medmoder-
skab betinget af, at der inden den kunstige befrugtning er givet skriftligt samtyk-
ke til eller erklæring om faderskab eller medmoderskab. Den omstændighed, at
der ved en fejl eller forglemmelse ikke er givet skriftligt samtykke eller erklæring,
er ikke ensbetydende med, at den pågældende ikke kan anses for barnets far eller
medmor. Der er således ikke noget til hinder for, at statsforvaltningen eller retten
ud fra en samlet vurdering af sagen konkluderer, at den pågældende havde
samtykket til behandlingen med kunstig befrugtning og erklæreret at skulle være
henholdsvis far eller medmor til barnet.

…”



/

7

I kapitel 1 om anvendelsesområde m.v. i lov om assisteret reproduktion i for-
bindelse med behandling, diagnostik og forskning m.v. hedder det i § 1, stk. 1,
bl.a. følgende:

”Loven gælder for assisteret reproduktion i forbindelse med behandling, diagno-
stik, forskning m.v., der foretages af en sundhedsperson eller under en sund-
hedspersons ansvar, jf. dog § 18, og hvor graviditet hos en kvinde søges etableret på
anden måde end ved samleje mellem en kvinde og en mand…”

Af forarbejderne til bestemmelsen (forslag nr. 138 af 29. marts 2012) fremgår
bl.a.:

”…
2.1.2. Overvejelser og forslag
…
Således vil ikke-sundhedspersoner, som foretager en simpel insemination, fortsat
ikke være omfattet af lovens anvendelsesområde. Dette kan være hensigtsmæs-sigt,
idet insemination i sin simpleste form, hvor sæd uden nogen forudgående
behandling alene deponeres i kvindens vagina, er så ukompliceret og let, at den kan
udføres uden nogen form for lægelig eller sundhedsfaglig ekspertise. Der vil
desuden ikke være nogen reel mulighed for at finde og eventuelt føre kontrol med
sådanne tilfælde.
…
Til nr. 2
Bestemmelsen udvider lovens anvendelsesområde til at omfatte sundhedsperso-ner
og vævscentre.

Begrebet sundhedsperson afgrænses som i sundhedslovens § 6, jf. bekendtgørel-se
nr. 913 af 13. juli 2010 af sundhedsloven…
Ikke-sundhedspersoner, der ikke fungerer som medhjælp for en sundhedsper-son,
og som foretager en simpel insemination, er dermed ikke omfattet af lovens
anvendelsesområde.
…
Med forslaget vil ikke-sundhedspersoner, der foretager en simpel insemination, som
nævnt ovenfor fortsat ikke være omfattet af lovens anvendelsesområde. Det
bemærkes, at simpel insemination, hvor donorsæd uden nogen forudgående op-
bevaring eller forarbejdning deponeres i kvindens vagina af ikke-sundhedspersoner,
heller ikke er omfattet af vævslovens krav til tilladelse som vævscentervirksomhed.
Dette medfører, at vævslovens krav om, at donor er te-stet for smittemarkører og at
oplysninger, der skal opbevares til sikring af spor-barhed mellem donor og recipient
ikke opfyldes, ligesom indberetning af alvorli-ge bivirkninger og alvorlige
uønskede hændelser ikke indberettes til Lægemid-delstyrelsen, med mindre
donorsæd købes fra godkendt sædbank.



/

8

…”

Landsrettens begrundelse og resultat

Efter forklaringerne lægges det til grund, at Mor og Mulig medmor inden
inseminationen havde en samtale med deres læge Vidne, hvor de bl.a. drøftede
Mor og Mulig medmors overvejelser omkring at bruge en kendt donor og selv
foretage inseminationen, og hvorunder de tillige drøftede den praktiske
fremgangsmåde, hvornår der var størst chance for undfangelse, og at
sandsynligheden for undfangelse var større, hvis der blev foretaget insemination
to gange med to dages mellemrum. Det er endvidere forklaret, at Mor inden
inseminationen var hos lægen for at få taget en blodprøve, og at lægen senere
underskrev samtyk-keerklæringen.

Det lægges efter bevisførelsen til grund, at læge Vidne, der ikke var i kontakt med
Donor, ikke i øvrigt var involveret under forløbet i forbindelse med foretagelsen
af selve inseminationen.

Det lægges til grund, at Mor blev insemineret den 11. juni 2020 i Donors hjem og
den 13. juni 2020 i hendes og Mulig medmors hjem, og at inseminationen blev
foretaget af Mor og Mulig medmor, uden at der var en læge eller en anden
sundhedsperson til stede.

På denne baggrund - og uanset erklæringen af 19. oktober 2020 fra læge Vidne
om, at inseminationen blev foretaget under hendes ansvar - finder landsretten
herefter, at inseminationen ikke kan anses for foretaget af en sund-hedsperson
eller under en sundhedspersons ansvar i overensstemmelse med betingelserne i
børnelovens § 27 a, jf. lov om assisteret reproduktion i forbindel-se med
behandling, diagnostik og forskning m.v. Betingelserne i børnelovens § 27 a for,
at Mulig medmor kan blive registreret som medmor, er herefter ikke opfyldt.

Landsretten stadfæster herefter familierettens afgørelse.

THI KENDES FOR RET:

Familierettens afgørelse stadfæstes.

Ingen af parterne skal betale sagsomkostninger for nogen af retterne til nogen
anden part eller til statskassen.



/





/