Tiltale for overtrædelse af straffelovens § 114 e, 1. pkt., ved sammen med sin ægtefælle at indrejse i Syrien og dér fremmet virksomheden for terrororganisationen Islamisk Stat
Ret: Retten i Esbjerg (1. instans)
Faggruppe: Straffesag — Tilståelsessag
Sagsemner: Statsforfatning, sikkerhed og terrorisme;

/

RETTEN I ESBJERG

Udskrift af dombogen

D O M

afsagt den 18. november 2022

Rettens nr. 99-5094/2022
Politiets nr. 3300-70295-00001-21

Anklagemyndigheden
mod
Tiltalte
Født 1987

Denne sag er behandlet som tilståelsessag.

Retsmødebegæring er modtaget den 7. november 2022.

Tiltalte er tiltalt for overtrædelse af

1.
straffelovens § 114 e, 1. pkt.,
ved i perioden fra ultimo november 2014 til et ukendt tidspunkt i sep-
tember 2018 sammen med sin ægtefælle og deres mindreårige børn at
være indrejst i Syrien og dér at have fremmet virksomheden for terro-
rorganisationen Islamisk Stat (IS), der begik eller havde til hensigt at
begå handlinger omfattet af straffelovens §§ 114, 114 a, 114 b, 114 c
eller 114 d, idet hun gennem sin tilstedeværelse, herunder ved at vir-ke
som hjemmegående husmor for og hustru til en person, der var aktiv i
IS, bidrog til, at IS kunne opretholde og konsolidere sin positi-on i
området.

2.
straffelovens § 114 j, stk. 1, jf. stk. 3, jf. bekendtgørelse nr. 1200 af
28. september 2016 § 1, stk. 1, nr. 1 (nu bekendtgørelse nr. 708 af 6.
juli 2019 om forbud mod indrejse eller ophold i visse konfliktom-
råder § 1, stk. 1, nr. 1),
ved i perioden fra den 30. september 2016 (bestemmelsens ikrafttræ-
den) til et ukendt tidspunkt i september 2018, som dansk statsborger,
uden tilladelse at være indrejst og have opholdt sig i al-Raqqa-distrik-tet
i Raqqa-provinsen og Deir al-Zour-provinsen i Syrien, der i perio-den
var defineret som konfliktområder, og hvor terrororganisationen

Std 75325



/

side 2

Islamisk Stat (IS) var part i en væbnet konflikt.

Påstande

Anklagemyndigheden har nedlagt påstand om fængselsstraf.

Tiltalte har erkendt sig skyldig.

Sagens oplysninger

Tiltalte har forklaret, at hun er dansk statsborger og er født og opvokset i
Danmark. Hun kommer fra en helt almindelig dansk familie, hvor hun
boede sammen med sine for-ældre og to søskende.

I tiden omkring hendes konfirmation, fandt hun ud af, at der var no-get
ved kristendommen, hun ikke forstod. Hun havde en muslimsk ven, og
hun spurgte, om han ville fortælle hende om islam. Han ville imidlertid
ikke tale om islam. Hun ville derfor selv undersøge emnet nærmere.
Hun havde på det tidspunkt mest hørt negativt om islam. Hun lånte
bøger på biblioteket om islam, og det hele faldt på plads for hende, da
hun læste koranen. Da hun var 18 år, besluttede hun at konvertere til
islam.

Som 18-årig mødte hun Person 1 gennem en veninde. Det var efter hun
havde konverteret. Hun og Person 1 endte med at blive gift, og de
flyttede sammen i en lejlighed i Varde. De har i dag fem børn sammen.
På det tidspunkt, hvor de flyttede til Syrien, havde de fire børn. Børnene
er i dag 14, 13, 12, 11 og 4 år.

Deres liv i Varde var rigtigt hårdt. Folk var meget nedladende over-for
dem, og de følte sig truet. Hun var bange for at gå ud, idet hun og
børnene fik mange negative kommentarer, og hun var bange for at det
ville udvikle sig til mere end kun kommentarer. Det værste var, at det
gik ud over hendes børn.

Hun husker en episode, hvor hun højgravid kom gående med sin søn i
en klapvogn. Da de gik forbi en håndværker, råbte denne mange gange
”hættemåge” efter hende. Hun var bange og vidste ikke, hvad hun skulle
gøre, hvis han gjorde mere end at råbe efter hende.

De ville gerne bo et sted, hvor de kunne føle sig accepteret og slippe



/

side 3

for kommentarer om hudfarve og religion. Et sted hvor børnene kun-ne
føle sig normale. De drøftede, om de skulle flytte til København, eller
om de skulle flytte helt væk fra Danmark. Grunden til, at de ikke
flyttede til København, var, at hun bange for, at børnene ville blive in-
volveret i bandemiljøet og stoffer.

Hun og manden talte om at flytte til Somalia, hvor hendes mand er født.
Manden var et par gange taget med sin far til Somalia for at un-dersøge
forholdene i landet, og han var bange for, at det ville være for primitivt
for hende og børnene. Han afviste det ikke helt, men det blev hele tiden
udskudt.

Omkring midten af november 2014 fortalte hendes mand hende, at han
havde fundet et sted de kunne bo. Han viste hende nogle videoer fra
Syrien. Det hele så godt ud på videoerne. Der var stille og roligt.

Hun blev i starten rigtig vred, fordi hun vidste, at der var krig i Syri-en.
Hun ønskede ikke at tage sine børn med til et land i krig. Men vi-
deoerne viste, at der også var stille og rolige steder i Syrien. Det var nok
Islamisk Stat, der havde produceret videoerne, men det tænkte hun først
over bagefter.

På det tidspunkt var der meget snak om Det Arabisk Forår. Der var
opstand i Syrien, men også i Libyen og mange andre lande.

Hun troede på, at der var steder i Syrien, hvor der var blevet skabt fred,
hvor de kunne leve. Hun lavede ikke selv research, men valgte at tro på
de videoer, der blev vist for hende. Det var kun en uges tid, hun tænkte
over det.

Hun havde ikke hørt om Islamisk Stat i medierne på det tidspunkt. Hun
fulgte generelt ikke med i nyhederne. Hun havde heller ikke hørt om
episoden med henrettelsen af en amerikansk journalist i medierne i
august 2014.

Hun og manden drøftede ikke beslutningen om at flytte til Syrien med
andre, heller ikke hendes forældre. Hendes mand mente ikke, at man
skulle snakke med andre om det. Hun ved ikke, hvorfor han syntes det.

De rejste derned sammen med en anden somalier fra Varde, som hen-des
mand kendte.



/

side 4

De sagde til børnene, at de skulle på ferie. De beholdt lejligheden i
Varde og tænkte, at de kunne tage tilbage til Danmark, hvis livet i Sy-
rien ikke var noget for dem. Det var hendes overbevisning, at de kun-ne
tage til Danmark igen.

De rejste fra Billund til Istanbul og kørte til Syrien med bus og senere i
bil. De rejste til Tyrkiet sidst i november 2014. Det kan godt passe, at
det var den 29. november 2014. Det tog to dage at rejse videre til fra
Istanbul til Syrien.

Da de ankom til Syrien, blev de modtaget af to mænd, der ventede på
dem. Hun blev adskilt fra sin mand, idet han blev kørt videre i én bil, og
hun og børnene blev kørt i en anden bil. Hendes mand skulle tjekkes. De
to mænd, der ventede på dem, kom fra Islamisk Stat, men det blev hun
først senere klar over.

Hun og børnene blev kørt til et hus, der lå i ingenmandsland. Der
ventede de resten af dagen. Det var koldt, og der var ingen mad. Der var
ikke nogen fra Islamisk Stat synligt til stede. Hendes mand var ik-ke i
huset.

Dagen efter kom der en bus og hentede hende og børnene. Hendes mand
var med bussen. De blev kørt til Raqqa. Sigtede og børnene blev sat af
ved et hus med tre kvinder, der kun talte arabisk. Hun sag-de til sin
mand, inden han tog med videre, at det havde hun ikke lyst til, fordi hun
ikke talte arabisk. Hun blev derfor flyttet til et andet hus, hvor der var
nogen, der talte engelsk. Hendes mand blev ført til en lejr.

Hun havde fået at vide, at hendes mand ville komme tilbage efter 20
dage. Han kom dog allerede efter 10 dage, og han fortalte, at det, han
skulle i lejren, ikke var startet endnu, og at han ikke gad vente længe-re,
fordi det var vigtigt for ham, at tiltalte og børnene skulle have et hus at
bo i. Hun tror, at han skulle uddannes. Hun ved ikke, hvad han skulle
uddannes til.

Efter yderligere 1-2 uger flyttede de i en lejlighed i centrum af Raqqa.
Der boede ikke andre i lejligheden end dem. Der startede dagligda-gen
for dem.

Det er rigtigt, at hendes mand skulle have været trænet til kamp-



/

side 5

handlinger, men hun tror, at manden havde været stædig, og sagt, at det
var vigtigt, at hans kone og børn havde et sted at være. Han fik at vide,
at hvis konen betød så meget for ham, så kunne de ikke bruge ham. Han
sagde, at så måtte de køre ham til grænsen, men det ville de ikke. Han
fik i stedet for lov til at tage hen til tiltalte.

Hun fik først bagefter at vide, at han var blevet adskilt fra hende, for-di
han skulle trænes til kamphandlinger. Hun var ikke klar over det i
situationen.

Dagligdagen i Raqqa bestod af, at hun passede børnene og lejlighe-den.
De kunne handle og gå på legeplads, alt efter situationen i byen.
Børnene gik ikke i skole på det tidspunkt. Der var kun en kortere pe-
riode i løbet af hele opholdet i Syrien, at børnene kom i skole. Man-den
fik efter et stykke tid arbejde ved Virksomhed som trafikvagt for Is-
lamisk Stat. Han fik udleveret et gevær til brug for sit arbejde. Hun tror,
at han fik det af Islamisk Stat. Han var på arbejde hver dag, så hun var
meget alene med børnene.

De boede i Raqqa i lidt over et år. Frankrig var blevet angrebet og an-
greb derefter Syrien. Der var mange bomber, og mål for bomberne tæt
på, hvor de boede. Der var ikke deciderede kamphandlinger. De flyttede
derfor til udkanten af Raqqa, hvor der var mere stille. Der boede de også
i ca. et år. Der blev mere stille, og børnene startede på et tidspunkt i
skole.

På et tidspunkt begyndte IS at forberede sig på, at kurderne ville an-
gribe byen, og de flyttede derfor igen. Der blev gravet skyttegrave tæt
på, hvor de boede. De flyttede til centrum igen, fordi der var ble-vet
mere stille der, end i udkanten af byen. Islamisk Stat kontrollere-de også
centrum. Der boede de i to måneder, hvorefter de på ny flyt-tede, fordi
angrebene og bomberne blev for voldsomme.

Forevist kort over konfliktområder omfattet af indrejseforbud om-kring
Raqqa forklarede sigtede, at de flyttede til Al-Quriyah, fordi hendes
mand kendte en mand, hvis kone boede i byen, og sigtede og børnene
kunne bo hos hende, indtil de fandt deres eget sted at bo. Is-lamisk Stat
var også til stede i Al-Quriyah. De boede der i ca. et halvt år, hvorefter
de flyttede igen. Styrker begyndte at indtage meget af området, og der
var kamphandlinger. De flyttede så til By 1. De havde hørt, at der var
meget stille og roligt. IS var også til stede i By 1.



/

side 6

De boede i By 1 i ca. to måneder. De flyttede igen på grund af an-greb,
og det lod til, at byen var blevet et mål for angreb. De flyttede til byen
By 2. De boede der den sidste tid, de var i Syrien. Da var Islamisk Stat
også til stede i byen.

Hver gang flyttede de på grund af kamp eller bomber, og hen til ste-der,
der var mere rolige og hver gang til områder, der var kontrolle-ret af IS.

Det var umuligt at komme væk fra Syrien. De havde ledt efter smug-
lere, som kunne hjælpe dem ud af Syrien, men de kunne ikke komme
væk. Hun havde et stort og vedvarende ønske om at komme ud af
Syrien.

Hendes mand snakkede med andre syrere for at finde ud af, om de
kendte en vej ud af Syrien. De talte også med en nødhjælpsorganisati-
on, om de kunne hjælpe dem ud.

De fik deres femte barn, mens de boede i By 2.

I september 2018 giftede hendes mand sig med en syrisk kvinde, for at
skaffe en vej ud. Alle smuglere virkede skumle, og man blev ved med at
høre historier om, at de personer, der prøvede at rejse ud, blev taget til
fange. De havde i lang tid været enige om, at de ville ud, men hun følte
at det var for farligt.

Den syriske kvinde ville også selv ud. Det var ikke mulig for at mand og
en kvinde at gå sammen uden at være gift, hvorfor de var nødt til at gifte
sig. På den måde fik han kontakt med kvindens onkel, som efter
signende skulle eje en stor lastbil, som de kunne bruge til at komme ud
af Syrien i.

Det viste sig dog, at det ikke var en lastbil, kvindens onkel havde, men
kun en lille åben ladvogn.

Planen var at tage til Tyrkiet og derfra videre til Danmark.

De forsøgte at rejse. Kvindens onkel kom med ladvognen, og de fik et
chok, da de så, at det ikke var en lastbil. De havde fået at vide, at onklen
kørte Varer ind og ud af Islamisk Stats område. En lastbil ville ikke
vække opsigt, og der ville være papirer på, at han måtte kø-



/

side 7

re ud med Varer. Onklen ville have, at de bare skulle bare sætte sig op i
ladet på vognen. De var betænkelige ved situationen men valgte
alligevel med at tage med.

De ankom til en kontrolpost, hvor de forventede at blive tjekket, men i
stedet ventede en hel hær af kurdiske soldater, som tilbageholdt dem og
pegede på dem med våben.

De blev ført hen til et fængsel, hvor hun og børnene blev adskilt fra
hendes mand. Hun og børnene skulle sove udenfor. Manden blev af-hørt
inde i fængslet. Næste dag blev de kørt til Shahadi, som er en by i det
kurdiske område. Hendes mand blev afhørt igen. Hun blev også afhørt,
men de opgav, idet hun ikke talte arabisk.

De blev derefter førte til byen Hasakah, hvor de blev sat i en celle
sammen i et par timer. De blev så kørt til Derik, hvor sigtedes mand blev
sat af i et fængsel. Hun og børnene blev kørt videre til Al-Roj-lej-ren.
De var i Al-Roj-lejren, indtil de kom til Danmark Hun mener, at de blev
taget til fange den 11. september 2018.

I Al-Roj-lejren levede hun og børnene under umenneskelige forhold. De
boede i telt året rundt, ligefra 50 graders varme til høje kuldegra-der. De
havde deres eget telt. Der var meget sygdom og de sanitære forhold var
forfærdelige. Der var en læge, men han havde ikke lyst til at hjælpe. De
fik skældud af lægen, når de kom til ham, og på et tids-punkt gav lægen
hende sprit mod datterens skoldkopper.

Vagterne var rigtig hårde. De kom med trusler overfor børnene, der blev
bange, og de lavede visitationer midt om natten.

Lejren var en stor teltlejr. De kunne bevæge sig rundt inde i lejren, men
ikke udenfor lejren. Der var to hegn om lejren og vagttårne.

Der var ikke meget at lave for hende i lejren; oprydning, rengøring, og
forsøg på undervisning. Der var en skole, men ikke noget, der var
seriøst. Børnene blev nedgjort, fordi de ikke kunne læse. Lærerne var
ikke seriøse, så hun forsøgte i stedet selv at undervise børnene, på
dansk.

Hun havde kontakt med sin familie gennem telefoner, der var i lejren.
Der var en telefon, som kurderne havde, og der var også skjulte tele-
foner.



/

side 8

I lejren fik de hver måned en kasse med mad fra World Food Pro-
gramme og nogle gange en kasse med tøj. Hun fik også lidt penge fra
familien i Danmark.

Inden de kom til lejren, fik hendes mand fik en pistol, der lå hjemme hos
dem. Han havde den som beskyttelse.

Da hun i Danmark fik vist videoerne af Syrien, var hun naiv. Det var
hendes mand, der tog initiativet. Hun havde fire små børn, som hun
primært stod for pasning af. Hun havde derfor ikke meget tid til at følge
med i nyhederne.

Da de rejste fra Danmark, havde de stadig lejligheden i Varde. Hen-des
mand havde sagt til hende, at de kunne komme tilbage til Dan-mark.

Hun fandt ud af, at Syrien ikke var noget for hende, allerede da de kom
hen til det første sted, efter få dage.

Hun sagde til sin mand, at det ikke var noget for hende, så snart hun fik
mulighed for det, det vil sige, da han kom tilbage til hende efter de
omtalte 10 dage. Hendes mand gav hende ret. Men hans pas var blevet
taget, så han kunne ikke tage ud af landet. Hun havde stadig sit pas, men
hun turde ikke tage afsted selv med børnene. Hun havde hørt mange
historier om voldtægt af kvinder og børn.

I Raqqa var livet rigtig hårdt. Der var mange perioder, hvor de mang-
lede mad. Manden arbejdede og fik løn, men han tjente ikke mange
penge. Forholdene var meget dårligere end i Danmark.

Hun har set lig ligge på gaderne, men ikke at folk blev slået ihjel. Hun
forsøgte altid at få børnene væk fra de steder, hvor der lå lig.

De takkede ja til menneskesmugleren, selvom hun var skeptisk. Det var
den mulighed, der så bedst ud. De stolede på ham. De var nødt til at løbe
risikoen.

Hun var ude af lejren to gange på de tre år. Den ene gang fik hun fik lov
at se sin mand i en time i det fængsel, han sad i, men hun blev he-le
tiden fulgt af bevæbnede vagter. Den anden gang skulle datteren til
læge, og denne gang var der også væbnede vagter. Så der var ikke



/

side 9

nogen mulighed for at flygte.

På et tidspunkt fik hun besøg af en dansk delegation bestående af
Advokat og journalist Person 2. De talte med hende om muligheden for
at komme til Danmark og børnenes forhold. Hun ville gerne tilbage.
Hun kunne ikke tale med dem alene, idet der hele tiden var vagter til
stede, og samtalen blev optaget.

Der kom også repræsentanter fra Udenrigsministeriet i løbet af som-
meren 2021. Da var der var også vagter, der holdt øje. Hun var derfor
mere påpasselig med, hvad hun fortalte om forholdene i lejren. Hun
ville også gerne hjem på det tidspunkt.

Der var ikke mad nok i lejren, så de var sultne. Det var uhumske for-
hold.

Vagterne i lejren var truende, og hun og især børnene var bange for dem.
Der var tit kvinder, der blev tæsket, og nogle børn blev fjernet fra
mødrene. Vagter havde modvilje mod dem, fordi de havde været i
Islamisk Stats område. Der var på et tidspunkt en episode, hvor hun så
tre børn brænde ihjel udenfor et brændende telt. Vagterne stod ba-re og
filmede det og grinte af det. Der blev sagt, at det var, hvad de og
børnene havde fortjent, fordi de kom fra Islamisk Stat.

Der kom af og til gaver fra nødhjælpsorganisationer, og de stod i kø i
flere dage. En kvindelig vagt blev på et tidspunkt så irriteret, at hun
brugte strømpistol mod tilfældige personer i køen.

Der var ingen at klage til. Hvis de klagede til Unicef, og Unicef ville
gøre noget ved det, så ville kurderne stoppe hjælpen fra Unicef. Det
ville give yderligere negative konsekvenser for dem i lejren.

Kurderne var meget løgnagtige og ville gerne udadtil fremstille for-
holdene i lejren bedre, end de var, for at give indtryk af, at den kur-diske
stat havde ressourcer til at tage sig af fangerne og bliver aner-kendt af
Vesten.

Hun fik at vide, at hun og de andre var der, fordi de var fra Islamisk
Stat. Det lagde vagterne ikke skjul på. Hun havde ikke mulighed for at
komme for en domstol og få en rettergang.

I starten af 2019 sagde Statsminister 1, at de alle sammen skulle hentes



/

side 10

hjem til Danmark. Hun hørte det fra en anden dansker i lejren. Hun blev
rigtig glad, og de fik travlt med at pakke. Men så sagde Statsminister 2,
at de alligevel ikke måtte komme til Danmark, heller ik-ke børnene.

Da hun endelig kom til Danmark, var hun i grundlovsforhør. Hun blev
af sin forsvarer rådet til, ikke at udtale sig, Hun var i øvrigt ikke frisk,
fordi hun havde rejst i to dage.

I en afhøring hos politiet tilstod hun, og hun har også tilstået til flere
afhøringer og retsmøder. Hun har samarbejdet med politiet og PET, og
hun har ikke prøvet at skjule noget.

Forholdene under varetægtsfængslingen har været bedre end forhol-
dene i lejren.

Hun vil gerne have en mentor. Kriminalforsorgen har nu sagt, at hun kan
få en mentor, men det skal først sikkerhedsgodkendes, fordi sig-telsen
vedrører terror.

Hun vil bare gerne leve et normalt liv igen. Hun har stadig tæt relati-on
til børnene, der besøger hende to gange om ugen. Hun har kon-takt til
sine forældre, søskende og svigerfamilie. De hjælper hende med
børnene, og hun har deres opbakning. Hun håber, at de kan få et
normalt, muslimsk liv med børnene, hvor de bliver opdraget normalt og
kan gå i skole.

Det var en forkert beslutning at rejse til Syrien, og hun er ked af, at de
gjorde det.

Det er rigtigt, at hun handlede i Islamisk Stats butikker og levede af sin
mands løn fra Islamisk Stat. Hendes yngste barn er født i Syrien. Hun er
klar over, at hun på den måde var med til at støtte Islamisk Stat. Det kan
hun se nu. Dengang indså hun det ikke, fordi ingen for-talte hende det.

Hun anerkender, at hun har overtrådt de bestemmelser, som hun er sigtet
for.

Først da hun kom til lejren, fandt hun ud af, at det var ulovligt. Men det
er hendes ansvar, at hun ikke havde styr på lovgivningen. Hun kunne
have gjort mere for at komme ud tidligere, men hun havde ik-



/

side 11

ke modet til at gøre det, fordi det var en meget stor risiko at løbe.

Ingen havde bedt hende om at føde børn for Islamisk Stat, og det var
ikke deres mening, at drengene skulle være syrienskrigere. Hendes
mand var ikke på noget tidspunkt i kamp.

Øvrige oplysninger

Center for Terroranalyse har den 22. april 2022 afgivet en erklæring om
Islamisk Stat, hvoraf følgende fremgår:

” Islamisk Stat er en militant islamistisk organisation, der pri-
mært er aktiv i Syrien og Irak. IS er opført på FN’s og EU’s
sanktionslister, samt på bla. USA’s, Canadas, Storbritanniens og
Australiens lister over terrororganisationer. I september 2004
svor IS´ daværende leder Person 3 tro-skab til al-Qaida og
Usama Bin Laden og blev derefter al-Qai-das gren i Irak ofte
kaldet al-Qaida i Irak (AQI).

IS blev opført på FN’s sanktionsliste første gang den 18. ok-
tober 2004 under navnet Jama’at al-Tawhid wa’al Jihad som et
alias for AQI. Jama’at al-Tawhid wa’al Jihad skiftede i ok-tober
2006 navn til Den Islamiske Stat i Irak’. ISI blev tilføjet FN’s
sanktionsliste den 5. marts 2009 som et alias for AQI. I april
2013 annoncerede ISI en sammenslutning mellem den militant
islamistiske organisation Nusra-fronten og ISI under navnet
Islamisk Stat i Irak og Levanten (ISIL). Imidlertid af-slog
Nusra-fronten denne sammenslutning, og al-Qaida (AQ) brød i
februar 2014 med ISIL. ISIL blev tilføjet FN’s sankti-onsliste
som et alias for AQI den 30. maj 2013.

FN fordømmer i resolution 2178 af 24. september 2014 samt i
resolution 2170 af 15. august 2014 IS og IS’ alvorlige overgreb
og krænkelser af menneskerettighederne. I resolution 2249 af
20. november 2016 fastslog FN’s sikkerhedsråd desuden, at IS
udgør en global og hidtil uset trussel mod international fred og
sikkerhed, samt at IS har evne til og intention om at udfø-re
yderligere terrorangreb.

Den 29. juni 2014 erklærede ISIL’s daværende talsmand Person
4 oprettelsen af en stat og et såkaldt ka-lifat med ISIL’s
daværende leder Person 5 som



/

side 12

kalif. ISIL skiftede samtidig navn til “Den Islamiske Stat” . På
dette tidspunkt kontrollerede IS store landområder i Syrien og
Irak fra al-Bab i det nordvestlige Syrien til Salah al-Din-
provinsen i Irak nord for Bagdad. På trods af IS’ navneænd-
ring benævnes organisationen dog fortsat af flere vestlige re-
geringer og medier som “Den Islamiske Stat i Irak og Levan-
ten” (ISIL eller ISIS) eller som Daesh…. I denne retserklæring
anvendes herefter betegnelsen IS.

I forbindelse med at Person 4 erklærede etableringen af
kalifatet, opfordrede han verdens muslimer til at aflægge
troskabsløfte til IS’ daværende leder Person 5 og tilslutte sig
IS-kalifatet i Syrien og Irak. I erklæ-ringen fra Person 4
fremgik det, at IS’s mål var at etablere og udvide det udråbte
islamiske kalifat som øverste myndighed i en islamisk stat med
udgangspunkt i det syrisk-irakiske område. På dette tidspunkt
fungerede IS som en stærk kontrolleret og bureaukratisk
organisation. IS formåede at tiltrække et stort antal personer til
de områder Syrien og Irak som var under IS’ kontrol, herunder
mange personer fra Vesten. Desuden har IS modtaget
troskabserklæ-ringer fra en række militante islamistister i bl.a.
Egypten, Li-byen, Algeriet, Yemen og Saudi-Arabien. Nogle af
disse tro-skabserklæringer kom fra eksisterende grupper, som
efterføl-gende erklærede sig selv som nye “IS-provinser” i det
kalifat, som IS udråbte med udgangspunkt i det syrisk-irakiske
om-råde.

FN og flere internationale menneskerettighedsorganisationer
har beskrevet, hvordan den civile befolkning har været udsat
for særdeles voldsomme og brutale overgreb i de områder i
Syrien og Irak, som var kontrolleret af IS, hvor civile er blevet
myrdet på grusom vis, og etniske og religiøse samfund er
blevet forfulgt. Fx har IS ifølge FN begået massedrab på pri-
mært shiitiske indsatte i et fængsel i Mosul – handlinger der
ifølge FN: “[U]dgør krigsforbrydelser i form af mord, tortur,
ondskabsfuld behandling og overgreb på personlig værdig-hed”
. Desuden har IS ifølge FN begået folkedrab på den yazi-diske
minoritet i Irak.

Den irakiske regering bad den 25. juni 2014 gennem FN’s sik-
kerhedsråd det internationale samfund om assistance til at



/

side 13

bekæmpe IS. I forlængelse heraf blev en international militær
koalition i september 2014 oprettet til bekæmpelse af IS, som
Danmark også deltager i. Koalitionen tæller i dag mere end 80
medlemmer, heraf flere lande fra regionen og internatio-nale
organisationer som bla. NATO og EU.

Danmark har siden 2014 bidraget til kampen mod IS med en
række forskellige militære bidrag.

Som en reaktion på etableringen af den internationale koaliti-on
opfordrede IS muslimer til at vise deres støtte til IS gen-nem
vold og ved at angribe civile såvel som militære mål i de lande,
der deltager i koalitionen. Efterfølgende har især koali-
tionslande som Frankrig, Belgien, Storbritannien og USA væ-
ret udsat for flere alvorlige terrorangreb dirigeret” , under-
støttet eller inspireret af IS.

IS har siden 2015 dirigeret eller inspireret til en række angreb i
vestlige lande, herunder bl.a.:

• November 2015: Angreb mod koncertsal, caféer og stadion
Frankrig, Paris.
• Marts 2016: Angreb mod lufthavn og metrostation i Belgi-en,
Bruxelles.
• Juni 2016: Knivangreb på en fransk politiansat og dennes
partner i Frankrig, Magnanville.
• Juli 2016: Lastbilangreb på Bastilledagen i Frankrig, Nice.
• Maj 2017: Bombeangreb mod koncert i Storbritannien,
Manchester.

IS anvender åbne medier til at publicere omfattende materia-le
med videooptagelser eller billeder at massehenrettelser samt
mishandling af civile gidsler og krigsfanger, herunder
halshugningsvideoer. Fx udsendte IS den 19. august 2014 en
video med titlen “A Message to America” , som viser henret-
telsen af et amerikansk gidsel i Syrien, Person 6. Ifølge vi-
deoen var henrettelsen en reaktion på amerikanske luftan-greb
rettet mod IS i Irak. IS har også offentliggjort en række andre
henrettelsesvideoer af både vestlige og ikke-vestlige gidsler.
…
I juli 2017 tabte IS kontrol med byen Mosul i Irak, og i okto-



/

side 14

ber 2017 tabte IS efter flere måneders intense kampe kontrol
over byen Raqqa i Syrien, der de facto havde været IS’s ho-
vedstad, siden IS indtog byen i 2014. I marts 2019 erklærede de
amerikanskstøttede Syriske Demokratiske Styrker (SDF), at de
sidste IS-styrker var blevet fjernet fra byen Baghuz i Sy-rien,
hvorved IS havde tabt sit sidste fysiske territorium i Sy-rien og
Irak.

På trods af at IS mistede sit sidste territorium i 2019, påpeger
flere forskere og medier, at IS forsat fungerer som en aktiv
oprørsgruppe i Mellemøsten, særligt i Irak og Syrien. IS har
bla, i det seneste år påtaget sig ansvaret for flere angreb i Sy-
rien og Irak, ligesom IS den 20. januar 2022 gennemførte et
større angreb på et kurdisk kontrolleret fængsel i Syrien, der
var det mest omfattende IS-angreb i flere år, hvor formålet var
at befri indsatte medlemmer af IS.
…”

Af Europols publikation af 14. juni 2019 vedrørende kvinders rolle i IS
fremgår blandt andet:

”IS hævder, at en kvindes primære ansvar (og en central del af
hendes jihad) er at være en god hustru og mor. Gruppen
gentager flere gange kvinders rolle som bærere og plejere af
fremtidige jihad-generationer. Deres pligt er at indgyde kær-
lighed til jihad og en længsel efter martyrium i deres afkom.
Kvinder opfordres til at opmuntre og motivere deres mænd og
sønner til at kæmpe, og til at udskamme dem, hvis de ikke gør
det.
…
Kvinder rådes til at opdrage deres børn i strenghed og trængsler
for at sikre en stærk generation af standhaftige og trofaste
jihadister. Mødre får at vide, at de er ‘håbet af umma, fordi
deres ‘opdragelse [af] kalifatets sønner i ren tawhid
[monoteisme] og dets døtre i ærbarhed og anstændighed’ vil
danne ‘byggestenene i æresmonumentet’, som er IS. Kvinder
bliver også mindet om, at forsvaret af islam er vigtigere end
deres sønners sikkerhed.”

Professor dr.phil. Person 7 har til brug for Oslo Tingsrets afgørelse af 4.
maj 2021 i en lignende sag som sagkyndig udtalt:



/

side 15

”Under ISILs Kalifat skulle tilreisende kvinner i første rekke
innta rollen som hjemmeværende kone og mor. Dette ble ik-ke
fremstilt som en passiv rolle i skyggen av ISILs mannlige
krigere. Tvert imot ble kvinnene stadig vekk trukket frem som
uvurderlige støttespillere som «muliggjorde jihad», som la
grunnlaget ikke bare for at ISILs mannlige rekrutter ble godt
ivaretatt på hjemmebane og høyt motiverte for å delta ut ved
fronten, men også at det fødtes en ny generasjon jiha-dister som
kunne fylle rekkene etter de falne ISIL-krigerne. Å være trofast
kone for ISILs mujahideen og å oppfostre neste generasjon
ISIL-rekrutter var blant de tilreisende kvinnenes viktigste roller,
men ikke de eneste. Tilreisende kvinner kun-ne også i
begrenset grad utfore oppgaver i kvinnedelen i ISILs byråkrati
og institusjoner, spesielt i undervisnings- og helsesektoren.
Mange lokale syrere og irakere hadde flyktet forut for ISILs
inntog, og organisasjonen manglet kvalifisert personell i mange
av tjenestene i offentlig sektor. ISILs pro-paganda vektla hvor
gode offentlige tjenester Kalifatet ytte til sine undersåtter, men
nyere forskning har vist at det var stort sprik mellom ord og
praksis og at tjenesteytelsen raskt for-verret seg. Ikke bare
effektene av krigshandlingene og priori-teringen av militære
behov, men også ISILs ekstreme krav om kjønnssegregering
gjorde de vanskelig å opprettholde et godt servicetilbud under
Kalifatet og utnytte de menneskeli-ge ressursene som de
tilreisende kvinnene representerte.”

Af Center for Terroranalyses erklæring af 18. juni 2021 fremgår blandt
andet om Al-Roj-lejren:

” Roj og al-Hol er to kurdiskkontrollerede lejre for IDPs, dvs.
internt fordrevne personer, som begge ligger i det nordøstlig-ste
syriske guvernorat al-Hasaka. OHCHR, Sekretariatet for FN’s
højkommissær for menneskerettigheder, skønner, at de kurdiske
lejre (per oktober 2020) huser udlændinge fra mere end 60
forskellige lande. If. HRW tilbageholder kurdiske styr-ker
100.000 personer, hvoraf  størstedelen er kvinder og børn,
mistænkes for at være tilknyttet IS.
…
Den noget mindre Roj åbnede i januar 2015 som en lejr for
irakiske flygtninge fra Nineve-provinsen og huser omkring
2.300 personer, herunder et antal “mindre farlige” IS-relatere-
de personer, som er blevet flyttet til Roj fra al-Hol.”



/

side 16

Forsvareren har gjort gældende, at der ved straffens fastsættelse bør
tages højde for, at tiltalte i 3 år har været tilbageholdt i Al-Roj-lejren, jf.
en analogi af straffelovens § 86, stk. 5. Forsvareren har til støtte herfor
henvist til forholdene i lejren, herunder at tiltalte og hendes børn var
afskåret fra at forlade lejren, og at tiltaltes tvungne ophold i lejren var
begrundet i hendes relation til Islamisk Stat.

Anklagemyndigheden har ikke bestridt, at opholdet i lejren har haft
fængselslignende karakter i den forstand, at tiltalte og hendes børn ikke
frivilligt har haft mulighed for at forlade lejren. Anklagemyndig-heden
har bestridt, at der er grundlag for strafafkortning i medfør af
straffelovens § 86, stk. 5, og har henvist til, at opholdet i lejren ikke
skete som led i den strafferetlige forfølgning af hende. Anklagemyn-
digheden har oplyst, at opholdet i lejren kan indgå som en formilden-de
omstændighed.

Tiltalte er ikke tidligere straffet.

Tiltalte har under denne sag været frihedsberøvet fra den 7. oktober
2021.

Retsgrundlaget
Efter straffelovens § 86, stk. 5, bestemmer retten, i hvilket omfang der
skal ske afkortning i den idømte straf, hvis den dømte har været an-
holdt, varetægtsfængslet eller indlagt til mentalundersøgelse i udlan-det.

Af forarbejderne til bestemmelsen fremgår:

”Som nævnt ovenfor under de almindelige bemærkninger B går
den nordiske strafferetskomité i sin betænkning om af-kortning
for varetægtsfængsel m. m. ind for, at straffeproces-suel
frihedsberøvelse, der har fundet sted i udlandet, bør kun-ne
tages i betragtning som grundlag for afkortning. Da fri-
hedsberøvelser i udlandet imidlertid kan adskille sig væsent-ligt
fra de former for frihedsberøvelse, der kendes i de nor-diske
lande, foreslår komiteen ikke nogen generel regel om, at
straffeprocessuel frihedsberøvelse i udlandet i relation til
afkortning skal sidestilles med straffeprocessuel frihedsberø-
velse i pådømmelseslandet. Man foreslår derimod, at de nor-
diske afkortningsregler affattes således, at de giver mulighed



/

side 17

for i rimeligt omfang at tage hensyn til straffeprocessuel fri-
hedsberøvelse i udlandet.

Komiteen forudsætter herved, at frihedsberøvelse, der har
fundet sted i et andet nordisk land, under hensyn til den nor-
diske retsenhed på området i almindelighed afkortes fuldt ud.
Det samme bør efter komiteens opfattelse gælde sådanne
former for frihedsberøvelse i et ikke-nordisk land, som har
væsentlige lighedspunkter med de nordiske former for straf-
feprocessuelle frihedsberøvelser.

Spørgsmålet om afkortning på grund af frihedsberøvelse i
udlandet er ikke direkte omfattet af den gældende bestem-melse
i straffelovens § 86. Efter retspraksis har reglerne om
afkortning imidlertid i flere tilfælde fundet analog anvendel-se
på varetægtsfængslinger, der har fundet sted i udlandet.

Under hensyn til den nordiske strafferetskomites forslag og den
nævnte retspraksis har justitsministeriet fundet det rig-tigt i
forbindelse med en revision af straffelovens § 86 at op-tage en
udtrykkelig bestemmelse om afkortning for straffe-processuel
frihedsberøvelse i udlandet. Efter den foreslåede bestemmelse
bestemmer retten, i hvilket omfang der skal ske afkortning,
såfremt den dømte i udlandet har været anholdt, undergivet
varetægtsfængsel eller indlagt til mentalundersø-gelse. Det
forudsættes herved, at bestemmelsen administre-res i
overensstemmelse med det ovenfor anførte.”

Rettens begrundelse og afgørelse

Tiltalte har uden forbehold erkendt sig skyldig. Tilståelsen støttes af de
oplysninger, der i øvrigt foreligger. Det er derfor bevist, at tiltalte er
skyldig.

Straffen fastsættes til fængsel i 3 år, jf. straffelovens § 114 e, 1. pkt., og
straffelovens § 114 j, stk. 1, jf. stk. 3, jf. bekendtgørelse nr. 1200 af 28.
september 2016 § 1, stk. 1, nr. 1 (nu bekendtgørelse nr. 708 af 6. ju-li
2019 om forbud mod indrejse eller ophold i visse konfliktområder § 1,
stk. 1, nr. 1).

Retten har lagt vægt på tiltaltes rolle som husmor, at hun ikke har
deltaget i kamphandlinger, at hendes ægtefælle har arbejdet som



/

side 18

vagt på et IS-kontrolleret Virksomhed, at hun har taget sine 4 børn med
til IS-kontrollerede områder og på den lange periode, hun har op-holdt
sig i disse områder. Retten har ved straffastsættelsen i formil-dende
retning og efter princippet i straffelovens § 86, stk. 5, fundet, at der bør
ske en ikke uvæsentlig afkortning af den straf, som en over-trædelse af
de nævnte bestemmelser, som udgangspunkt bør fastsæt-tes til. Efter en
samlet vurdering af disse forhold findes straffen at burde fastsættes til 3
års fængsel.

Thi kendes for ret:

Tiltalte skal straffes med fængsel i 3 år.

Tiltalte skal betale sagens omkostninger.

Dommer



/