Stadfæstelse af byrettens afgørelse i sag om overtrædelse af dyreværnslovens § 28, stk. 1, 1. pkt., jf. stk. 7, jf. § 1 og § 2, Uforsvarlig behandling af en so, idet den var udsat for unødig smerte og l... Vis mere
Ret: Vestre Landsret (2. instans)
Faggruppe: Straffesag — Øvrige straffesager
Sagsemner: Dyreværn;

/

D O M

afsagt den 4. april 2012 af Vestre Landsrets 14. afdeling (dommerne Erik P. Bentzen, John

Lundum og Henrik Bjørnager Nielsen) i ankesag

V.L. S – 2024 – 11

Anklagemyndigheden

mod

Tiltalte

Født 1962

(advokat Gert Lund, Aarhus)

Retten i Aalborg har den 5. september 2011 afsagt dom i 1. instans (rettens nr. 11-

2137/2011).

Påstande

Anklagemyndigheden har påstået dom i overensstemmelse med tiltalen i 1. instans.

Tiltalte har påstået stadfæstelse.

Forklaringer

Tiltalte og vidnerne Vidne 1, Vidne 2, Person 1 og Vidne 3 har for landsretten i det

væsentlige forklaret som i 1. instans.

Tiltalte har supplerende forklaret, at han i de sidste 10 år har været engageret i organisati-

onsarbejde, hvorfor han mest kom i svineproduktionen i weekenderne. Hovedområdet for

hans produktion er smågrise. Der er gennemsnitlig 5.000 smågrise i staldene foruden de

1.100 søer. De har kun et begrænset antal slagtesvin pr. år. Hans ansatte er alle faglærte



/

- 2 -

landmænd og har stor erfaring med pasning af og tilsyn med grise. Den senest ansatte blev

ansat sidst i 2007 eller i januar 2008. De har alle fået instruktion i at tilse dyrene. I sygeaf-

snittet var der 8 stier med dybstrøelse foruden gummimåtter. I sygestierne er der plads til 2

grise pr. sti, men det er meget sjældent, at der er fyldt op, hvorfor de syge grise får lov til at

stå alene. En gris med endetarmsprolaps vil blive isoleret i sygesti og givet antibiotisk be-

handling, hvis den ikke aflives. Normalt vil en gris med en endetarmsprolaps af en karakter

som i denne sag blive aflivet i hans besætning. Hvis de ikke afliver en gris med endetarms-

prolaps, vil grisen blive smertebehandlet. Han ved ikke, om den pågældende gris blev

smertebehandlet. En mulig forklaring på, at den pågældende gris ikke blev aflivet eller sat i

sygestald, kan være, at prolapsen har været skjult, idet den kan være hoppet ind igen. Det må

driftlederen vide.

Afdelingsdyrlæge Vidne 1 har supplerende forklaret, at hun stadig er afdelingsdyr-læge og

også var det dengang. Den pågældende so var, bortset fra endetarmsprolapsen, i øvrigt i fin

stand og velpasset. Hun mærkede ikke på prolapsen, mens grisen var levende, da en berøring

er meget smertefuld. Da den alligevel skulle aflives, kunne hun undersøge den nærmere efter

aflivningen. Det er hendes opfattelse, at grisen har haft smerter i forbin-delse med

udviklingen af nekrose, idet det er kendt, at vævsdød hos mennesker er forbun-det med

stærke smerter. Vurderingen af prolapsen som en uge gammel baserede kollegaen og hun på

fastheden og størrelsen. Det var en forsigtig vurdering. De vurderede, at prolapsen kunne

være op til 2 eller 3 uger gammel. Grisen var ikke egnet til transport. Man kan ikke

udelukke, at selve transporten kan forværre tilstanden, idet stress kan bevirke, at

prolapsen  kan presses længere ud. En prolaps af en størrelse som den foreliggende vil kunne

give vanskeligheder med at komme af med afføringen. Det er dog sjældent, at grise med

prolaps udviser væsentlig påvirket almentilstand. Gummimåtten er uden relevans for grise

med endetarmsprolaps, men er et generelt krav til sygestier. Hun er ikke bekendt med, om

grise med prolaps sædvanligvis smertebehandles. Det følger af dyreværnsloven, at et dyr

skal smertebehandles, hvis dyret fremtræder smertepåvirket.

Vidne 2 har supplerende forklaret, at det, driftlederen ringede om, var, at han havde en so

med en prolaps, som han var i tvivl om det forsvarlige i at transportere. Han sagde til

driftlederen, at han ikke kunne svare, før han havde set soen.

Person 1 har supplerende forklaret, at hans vurdering af, at prolapsen på den pågældende so

kunne gå ud og ind, var baseret på hans erfaring fra andre grise. Han vurde-



/

- 3 -

rede sammen med chaufføren, at det var forsvarligt at transportere grisen til slagtning, når

den blev transporteret isoleret. Han tilså dyrene i udleveringsstalden dagligt. Det daglige

tilsyn vil ikke nødvendigvis indebære, at man opdager en rektalprolaps. Den dag, grisen

skulle hentes, tatoverede han det relevante nummer på grisens skinke. Det var i den forbin-

delse, at han opdagede prolapsen. Prolapsen kan ikke have været der, da grisen blev sat i

udleveringsstalden. I så fald ville prolapsen være blevet opdaget, da man går bagved gri-sene

under transporten til udleveringsstalden.

Vidne 3 har oplyst, at han bl.a. var i besætningen den 18. marts 2010 og den 15. april 2010.

Han har ikke set den pågældende so. Arvæv/bindevæv vil først udvikle sig efter et par dage.

Det er svært ud fra billederne at sige, om en prolaps af en størrelse som den foreliggende vil

kunne trække sig ind igen. Umiddelbart ser det ud som om, prolapsen er meget hævet inde

ved kroppen, hvilket kunne gøre det vanskeligt, men han har set det ske i nogenlunde

lignende tilfælde. Det er ikke hans erfaring, at grise med endetarmsprolaps normalt har

vanskeligheder med at komme af med afføringen. Hvis en sådan tilstand op-står, vil det gå

ud over grisens almentilstand, idet den så vil gå fra foderet.

Landsrettens begrundelse og resultat

Tiltalte har for landsretten gjort gældende, at anklageskriftets beskrivelse af gerningsind-

holdet ikke er tilstrækkeligt præcist,  jf. retsplejelovens § 834, stk. 2, nr. 4.   

Gerningsindholdet er i anklageskriftet beskrevet således, at overtrædelsen består i, at en gris i

tiltaltes besætning i tiden frem til den 13. april 2010 blev behandlet uforsvarligt, idet den var

udsat for unødig smerte og lidelse og ikke blev behandlet omsorgsfuldt i relation til grisens

sundhedsmæssige behov, idet grisen den 13. april 2010 blev leveret til slagtning med en ca.

10 cm. højrød prolaps.

Landsretten bemærker, at tiltalte på gerningstidspunktet drev en enkeltmandsvirksomhed

med 5 ansatte. Forholdet er herefter ikke omfattet af straffelovens § 26, stk. 2. Det må efter

bevisførelsen for både byretten og landsretten lægges til grund, at tiltalte ikke selv havde

været involveret i tilsynet med og håndteringen af besætningen i den periode, hvor rek-

talprolapsen har været der. Et strafansvar for tiltalte må under disse omstændigheder forud-

sætte, at tiltalte på anden vis ved uagtsom adfærd har ansvaret for, at den pågældende gris

blev påført unødig smerte og lidelse mv. En sådan uagtsom adfærd kunne for eksempel



/

- 4 -

bestå i en undladelse af at sikre, at hans ansatte, som han havde overladt pasningen af og

tilsynet med besætningen, i tilstrækkeligt omfang var bekendt med indholdet af deres for-

pligtelser.

Anklageskriftet indeholder imidlertid ikke nogen angivelse heraf. Landsretten finder på den

baggrund, at anklageskriftet ikke opfylder betingelserne i retsplejelovens § 834, stk. 1, nr. 4.

Landsretten finder i øvrigt anledning til at bemærke, at det ville have været hensigtsmæs-

sigt, hvis anklageskriftet havde indeholdt en mere præcis beskrivelse af den strafbare

handling f.eks. ved anførelse af, at relevant smertebehandling var undladt, at grisen ikke

havde været opstaldet alene eller lignende.

Landsretten stadfæster med denne begrundelse byrettens frifindelsesdom.   

T h i  k e n d e s  f o r  r e t:

Byrettens dom stadfæstes.

Statskassen skal betale sagens omkostninger for landsretten.

Erik P. Bentzen John Lundum Henrik Bjørnager Nielsen



/