Spørgsmålet i sagen er overordnet, i hvilket omfang de sagsøgte skal beskattes af den gevinst, som kommanditselskabet K/S Danskib 70 fik ved, at HSH Nordbank i 2012 eftergav kommanditselsk... Vis mere
Ret: Østre Landsret (2. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Forvaltningssag;
Sager med en værdi over 1 mio kr.;
Skat;

ØSTRE LANDSRET
            DOM
afsagt den 8. oktober 2021

Sag BS-22622/2020-OLR
(5. afdeling)

Skatteministeriet
(advokat Steffen Sværke)

mod

Sagsøgte 1
(advokat Jan Steen Hansen)

og

Sagsøgte 2
(advokat Jan Steen Hansen)

og

Sagsøgte 3
(advokat Jan Steen Hansen)

Landsdommerne Birgitte Grønborg Juul, Peter Mørk Thomsen og Lidia Bay (kst.) har
deltaget i sagens afgørelse.

Sagen er anlagt ved Københavns Byret den 26. april 2020. Ved kendelse af 4. juni 2020
er sagen henvist til behandling ved landsretten efter retsplejelovens § 226, stk. 1.

Sagen vedrører spørgsmålet, om de sagsøgte som kommanditister i et kom-
manditselskab skal beskattes efter kursgevinstlovens § 23 af en gevinst som føl-



2

ge af, at HSH Nordbank i 2012 eftergav kommanditselskabet et lån i fremmed valuta på
ca. kr. 28,9 mio. kr., selv om de sagsøgte havde indbetalt deres fulde resthæftelse til
kommanditselskabet, og der således ikke kunne gøres yderligere krav gældende mod
dem.

Sagen vedrører dernæst spørgsmålet, om de sagsøgte under henvisning til ord-lyden af
Den juridiske vejledning ud fra et forvaltningsretligt lighedsprincip har krav på ikke at
blive beskattet af kursgevinsten.

Påstande
Sagsøgeren, Skatteministeriet, har påstået, at de sagsøgte Sagsøgte 1's, Sagsøgte 2's og
Sagsøgte 3's skat-tepligtige indkomst for 2012 ansættes i overensstemmelse med
SKAT’s afgørel-se af 27. oktober 2012 over for sagsøgte.

De sagsøgte, Sagsøgte 1, Sagsøgte 2 og Sagsøgte 3, har påstået frifindelse.

Sagsfremstilling
Landsskatteretten traf den 28. januar 2020 afgørelse vedrørende hver af de sag-søgte,
der alle var kommanditister i kommanditselskabet K/S Danskib 70. De faktiske
oplysninger i afgørelserne var forskellige, idet de sagsøgte havde et forskelligt antal
kommanditanparter, men i øvrigt var landsskatterettens afgø-relse enslydende for de tre
sagsøgte.

Af afgørelsen vedrørende Sagsøgte 1 fremgår følgende blandt andet:

”Faktiske oplysninger
I 2012 deltog klageren i K/S Danskib 70, cvr-nr. …, hvor han ejede 10
kommanditanparter.

Ifølge § 3 og § 6 i vedtægterne underskrevet af kommanditselskabets
bestyrelse den 5. september 2007, udgjorde kommanditselskabets stamkapital
80 mio. kr., fordelt på oprindelig 100 anparter med en hæftelse på 800.000 kr.
pr. anpart. I 2010 overtog kommanditselskabet 10 anparter fra en investor, der
ikke kunne betale sine forpligtelser.

Kommanditselskabets formål var at eje og drive skibet ID ASIA.

Købet af skibet blev finansieret via et lån hos HSH Nordbank AG. Ifølge
låneaftale indgået den 28. april 2008 mellem K/S Danskib 70 og HSH



3

Nordbank AG udgjorde lånebeløbet 13 mio. USD.
Sikkerhedsstillelserne for lånet er reguleret i låneaftalens punkt 9, men de
"Security Documents", der skulle udfærdiges ifølge låneaftalens punkt 9.1, er
ikke fremlagt i sagen.

I kommanditselskabets årsrapport for 2011, afsnit 10 om sikkerhedsstillelser er
bl.a. anført:

"Til sikkerhed for finanslån er der til fordel for HSH Nordbank AG stiftet
følgende sikkerheder:

• Hongkong registeret 1. prioritetspant på USD 13.000.000 i "M/V ID
Asia", der indgår i årsrapporten under materielle anlægsaktiver med en
værdi på DKK 22.982.400.

• Transport i skibets indtægter og forsikringer.
• Transport i kommanditisternes kontante indskud samt i disses

solidariske hæftelse med i alt USD 100.000 pr. anpart.
• Likvide beholdninger i alt DKK 1.682.074 kr. er håndpantsat."

Af ledelsesberetningen i årsrapporten for 2011 fremgår:

"Som følge af den negative udvikling i markedet for containerskibsfart er
værdien af selskabets skib faldet drastisk. Dette medfører at selskabets
egenkapital er stærkt negativ.
Selskabets investorer er blevet opkrævet den fulde resthæftelse (sidste rate
forfalder 15.04.2012). Investorerne har tilkendegivet, at de ikke ønsker at
foretage yderligere indbetalinger eller påtage sig yderligere hæftelse. Der
er i indeværende regnskabsår indbetalt DKK 8.625.150 fra selskabets
investorer.

Selskabet er således på nuværende tidspunkt insolvent, og det kan ikke
forventes, at selskabet kan svare enhver sit, og dermed står selskabets
bank til et betydeligt tab på udlån til selskabet.

Selskabets bank har anmodet om at selskabets skib sælges og som følge af
bankens udsigt til betydeligt tab ved salget, er det banken som fastsætter
vilkårene for salget og herunder salgsprisen for skibet.

Selskabets bank har anmodet bestyrelsen om at opretholde selskabets drift
indtil et salg af selskabets skib finder sted. Et ophør af denne aftale med
banken vil øjeblikkeligt lede til omgående stop af selskabets fortsatte drift.
Som følge heraf vurderes selskabet ikke at kunne aflægge årsrapporten
under forudsætning af fortsat drift, hvorfor den aflægges efter
realisationsprincippet. Vi henviser i øvrigt til beskrivelsen i note 1."



4

Ifølge Memorandum of Agreement af 20. april 2012 solgte
kommanditselskabet skibet ID ASIA til Jati Marine SDN for 3.850.000 USD. I
skattebilaget for 2012 er salgssummen for skibet opgjort til 20.175.837 kr.
Beløbet er opgjort således:

Salgspris: 3.850.000 USD á kurs 591,19 22.760.815 kr.
Salgsomkostninger: 437.250 USD á kurs 511,19 - 2.584.978 kr. 
Nettosalgspris 20.175.837 kr.

Efter indgåelsen af aftalen om salg af skibet blev Addendum no. 3
udfærdiget den 3. juli 2012 angående lånet hos HSH Nordbank AG.
Følgende fremgår af punkt 7 i Addendum no. 3:

“7. As a condition subsequent to this Addendum no 3, the Borrower
undertakes to sell the Vessel in a free hand sale in accordance with the
Lenders approval.

The Lender shall have right to recover any sums due to them from the
following:

(i) The total net sales proceeds (sales price plus reimbursement
payments for bunker, lubois or anything else belonging to the
Vessel and being changed in addition to the pure sales price
and after deduction of commission and fees) out of the sale of
the sale

(ii) The total assigned unpaid part of the Assigned Payment from
Limited Partners outstanding at the time of sale of Vessel

(iii) All amounts standing in credit of the pledged Earnings and
Retention Account of the Borrower; and

(iv) All kind of insurance proceed in respect of the Vessel
pursuant to the provisions of the relevant Security
Documents;

(v) Any other proceeds pursuant to the relevant Security
Documents;

All amounts (i) - (v) above will be applied against the outstanding
under the Hedging Agreement.

The Borrower and the Lender agree that at the date of the delivery of the
Vessel to the buyer the Loan any hedge under the Hedging Agreement
shall be settled and any amount outstanding to settle these shall be due to
be paid to the Lender at this date.

If the aggregate amount of (i) - (v) above is in total less than the total
amount due to be paid by the Borrower to the Lender, the Lender may
forfeit all the claims against the outstanding balance subject to receiving
all relevant amounts mentioned in (i) - (v)



5

above.
(…)"

Af ledelsesberetningen i kommanditselskabets årsrapport for 2012 fremgår
bl.a.:

"Selskabets skib er solgt og således er selskabet formål udtømt og
selskabet opløses med nærværende årsregnskab.

Ved lukning af selskabet er de udestående tilgodehavender hos selskabets
investorer overdraget til selskabets bankforbindelse.

Selskabets kreditorer og herunder selskabets bankforbindelse har valgt at
dække egne tilgodehavender således, at der ikke er yderligere krav mod
selskabet.

Bestyrelsen har således valgt med henvisning § 19, at opløse selskabet
med virkning pr. 31. december 2012."

Af kommanditselskabets årsrapport for 2012 fremgår af note 6, at
indskudskapitalen udgjorde 50.140.513 kr. pr. 31. december 2012. I note 6 står
bl.a.:

"Stamkapitalen består af 100 anparter af nominelt DKK 800.000, i alt
DKK 80.000.000.

Opkrævet kontant indskud hos kommanditisterne udgør:

100 anparter á DKK 316.330,25 31.633.025
90 anparter á DKK 127.598,40 11.483.046
90 anparter á DKK 78.049,35 7.024.442 
I alt opkrævet 50.140.513

Selskabet har overtaget 10 anparter fra investor, der ikke kunne be-tale
sine forpligtigelser.

Ifølge vedtægternes § 6 er kommanditisternes hæftelse begrænset til USD
100.000 pr. anpart med fradrag af kontante indbetalinger på anparten."

Af skattebilaget for 2012 fremgår følgende udvikling i kommanditsel-skabets
gæld til HSH Nordbank AG på lånet på oprindeligt 13 mio. USD:

Saldo restgæld primo 2012 8.700.000 USD
Afdrag i 2012 -3.591.951 USD 
Saldo restgæld ultimo 2012 5.108.049 USD



6

K/S Danskib 70 blev slettet i cvr-registeret den 28. juni 2013.

SKATs afgørelse
SKAT har forhøjet klagerens indkomst med skattepligtig kursgevinst ved
frigørelse af gæld i HSH Nordbank AG på 2.789.645 kr.

Som følge heraf har SKAT forhøjet klagerens fradragskonto for K/S Danskib
70 med samme beløb, og som konsekvens heraf har SKAT godkendt fradrag
for tab efter afskrivningsloven fratrukket med 229.120 kr., fordi
fradragskontoen ikke længere er negativ.

Som begrundelse for afgørelsen har SKAT bl.a. fremført følgende:

"Kursgevinst vedrørende frigjort gæld i fremmed valuta

(...)
1.4 SKATs bemærkninger og begrundelse

Ved salget af skibet bliver investor frigjort for at betale sin andel af gæld
til HSH Nordbank AG på 5. 108.049 USD. Gælden er stiftet til kurs
483,62 og er indfriet til kurs 0.

Gevinst og tab på gæld medregnes i den skattepligtige indkomst efter §§
21-23, jf. kursgevinstlovens § 20. Af kursgevinstlovens § 23 fremgår, at
personers gevinst og tab på fremmed valuta skal medregnes ved opgørelse
af den skattepligtige indkomst.

Af kursgevinstlovens § 24 fremgår, at gevinst på gæld i fremmed valuta
som følge af tvangsakkord, frivillig akkord eller gældssanering beskattes
ikke.

Det er SKATs opfattelse, at der ikke er tale om gældseftergivelse efter
kursgevinstlovens § 24, idet frigørelse af gælden er sket i
overensstemmelse med de særlige lånevilkår, jf. tillæg nr. 3 til låneaftalen,
pkt. 7.

Det er derfor SKATs opfattelse, at gevinsten ved frigørelse af gælden er
skattepligtig efter kursgevinstlovens § 23.

SKAT anser gevinsten for konstateret i 2012 og skal derfor beskattes i
2012.

Den skattepligtige gevinst ved frigørelse af gæld kan herefter opgøres
sådan:



7

Lån i USD Kursværdi Valutakurs 100 andele 10 andele
Optaget lån 2008 5.108.049 100 483,62 kr. 24.703.546 2.470.354 kr.
Indfriet til 5.108.049 0 0 kr. 0 kr.
Kursgevinst 24.470.354 2.470.354 kr.
Skattepligt gevinst 24.703.546 kr. 2.470.354 kr.

Overtaget 10 andele i 2010

Gennemsnitkursen for 100 USD for 2010 var 562.567 kr. henhold til
Nationalbankens S tatistik.
Kursusgevinst for overtagne andele kan opgøres således:

Lån i USD Kursværdi Valutakurs 10 anparter 1/9 anpart
Optaget lån 2008 5.108.049 100 562.567 2.873.620 kr. 319.291 kr
Indfriet til 5.108.049 0 0 kr. 0 kr.
Kursgevinst 2.873.620 kr. 319.291 kr.
Skattepligt gevinst 2.873.620 kr. 319.291 kr.

Samlet kursgevinst til beskatning pr. investor med 10 anparter

Optaget lån 2008 2.470.354 kr.
Overtaget lån 2010 319.291 kr. 
Samlet beskatning 2.789.645 kr. 

(...)

Kursusgevinstsager med tilsvarende problemstilling
Landskatteretten har givet skatteyderne medhold i de nævnte sager. SKAT
har efterfølgende påklaget sagerne til Domstolene.

Regulering fradrag skonto
Tab ved salg af skib iflg. indsendt regnskabsmateriale - 2.669.415 kr.
Maks. Fradrag som f ølge af negativ fradragskonto - 2.440.295 kr. 
Manglende tabsfrad rag 229.120 kr.

Da SKAT anser ændring vedr. kursregulering som tilgang til 
fradragskontoen, kan de t manglende tabsfradrag godkendes fra trukket - 229.120 kr. 

Der henvises til Juridisk Vejledning 2014-2, afsnit C.C.3.3.4.

Bemærkninger til din revisors indsigelse
Det fremføres i indsigelsen, at gevinsten er opstået som følge af
tvangsakkord og dermed omfattet af kursgevinstlovens § 24 og med denne
henvisning ikke skattepligtig.



8

Det er fortsat SKATs opfattelse, at kursgevinsten ikke er opstået som følge
af tvangsakkord, men er opstået som af følge af de særlige lånevilkår og
kursgevinsten er dermed skattepligtig efter kursgevinstlovens § 23.

Gælden til HSH Nordbank AG er gæld i fremmed valuta og således
omfattet af kursgevinstlovens § 23. Ifølge kursgevinstlovens § 23 er al
gevinst på gæld i fremmed valuta skattepligtig. Der skal ikke tages stilling
til om gælden er nedskrevet til et lavere beløb end den værdi, som gælden
har for kreditor."

SKATs udtalelse om klagen
SKAT har bl.a. udtalt følgende om klagen:

”I klagen fremføres det:

• at der i SKM2010.42 BR ikke var investeret gennem et K/S og
derfor var investeringen ikke omfattet af den
hæftelsesbegrænsning, der ligger i et K/S

• at skatteyderen i byretsdom men blev beskattet efter
kursgevinstlovens § 6 og skatteyder i nærværende sag er blevet
beskattet efter kursgevinstlovens § 23

• at der ikke er tale om non-recourse vilkår i nærværende sag

Det er SKATs opfattelse, at byretsdommen er sammenlignelig, idet uanset
om der er tale om non recourse vilkår, skal gevinsten beskattes uden
hensyn til fordringens værdi for kreditor.
Fordringens værdi er i nærværende salg -0- kr. for kreditor, idet hele
resthæftelsen er opkrævet.

Endelig anser SKAT kursgevinstlovens § 23 for at være analog til
kursgevinstlovens § 6, jf. lovforarbejder ved indførelse af
kursgevinstlovens § 23.

Der henvises i klagen til 25 lignende sager, hvor Landskatteretten har
givet skatteyderne medhold.

Det skal bemærkes, at SKAT har påklaget disse sager til Domstolene."

Skattestyrelsens udtalelse om Skatteankestyrelsens forslag til afgørelse
Skattestyrelsen har den 18. oktober 2019 udtalt følgende om
Skatteankestyrelsens forslag til afgørelse:



9

"Indledningsvist skal Skattestyrelsen bemærke, at Skattestyrelsen
anmoder om, at der afholdes retsmøde i sagen, jf.
skatteforvaltningslovens § 44, stk. 2.

Desuden skal Skattestyrelsen bemærke, at i SKM 2016.325.VLR
fandt Vestre Landsret, at kommanditisten skulle beskattes af
kursgevinsten i en næsten tilsvarende situation.

Skatteministeriet gjorde overordnet gældende, at der forelå en
skattepligtig kursgevinst, fordi kommanditisten ved afståelsen af sine
kommanditanparter ideelt set var blevet frigjort fra sin andel af kom
manditselskabs gæld til en lavere værdi, end gælden havde på tidspunktet
for påtagelsen.

Kommanditisten gjorde heroverfor overordnet gældende, at han i medfør
af non recourse-vilkåret i låneaftalen alene hæftede for det optagne lån
med værdien af ejendommen, og at han derfor ikke var civilretligt
forpligtet til at betale mere end det, ejendom men ind bragte ved salg.
Efter kommanditistens opfattelse havde han således ikke opnået en
gevinst, som kunne bringes til beskatning, idet der ikke i kursgevinstloven
er hjemmel til at beskatte en fiktiv gevinst.

Vestre Landsret fastslog, at en hæftelsesbegrænsning som et non recourse-
vilkår ikke i sig selv udelukker, at der kan realiseres en skattepligtig
kursgevinst. Der må derimod foretages en konkret vurdering af, om der
består en reel forpligtelse til at tilbagebetale lånet.

Efter en samlet vurdering fandt landsretten, at kommanditisten havde
påtaget sig en reel forpligtelse til at tilbagebetale lånet til långiver.

Da kommanditistens andel af kommanditselskabets gæld ubestridt var ca.
kr. 1,25 mio. mindre på tidspunktet for frigørelsen end på tidspunktet for
påtagelsen, forelå der en kursgevinst, som var skattepligtig efter
kursgevinstlovens § 20, jf. § 23, 1. p kt., og § 26, stk. 2 (nu stk. 3) .

Vestre Landsrets dom blev anket til Højesteret, og der er hovedforhandling
i Højesteret den 28. og 29. oktober 2019.

I den ved Højesteret verserende sag er spørgsmålet om, hvilken betydning
det har, hvis hele hæftelsen i kommanditselskabet er betalt, herunder
hvilken betydning den tekst der har stået i Den juridiske vejledning har,
ikke været til bedømmelse. Det er dog



10

muligt, at dette vil komme til at indgå i en af de mange øvrige sager, som
verserer ved domstolene, og som afventer udfaldet i Højesteret.

Skatteankestyrelsen skriver bl.a. følgende:

"I nærværende sag er der heller ikke tale om lån på non-recourse vilkår.
Sagen er derfor ikke sammenlignelig med nærværende sag"

Efter Skattestyrelsens opfattelse betyder det, at der ikke i denne sag er tale
om et non-recourse lån ikke, at der ikke skal ske beskatning af hele det
eftergivne beløb efter kursgevinstlovens § 23.

I denne situation er hele den optagne gæld blevet eftergivet, og da der er
tale om gæld i fremmed valuta, skal hele den eftergivne gæld beskattes
uden hensyn til debitors betalingsevne. Dette gælder også, når der ikke er
tale om et non-recouse lån. Skattestyrelsen bemærker i øvrigt, at Sagsøgte
1 har foretaget rentefradrag for alle renteudgifterne på hele gælden.

Efter Skattestyrelsens opfattelse medfører det, at der ikke er tale om et
non-recourse lån, om muligt, endnu mere at klageren Sagsøgte 1 skal
beskattes af den gevinst, han opnår som følge af at en del af gælden i
fremmed valuta ikke skal betales.

Skatteankestyrelsen udtaler desuden, at "Ud fra ordlyden af loven finder
Landsskatteretten, at kursgevinstloven må fortolkes således, at
kursgevinstlovens § 23 har forrang for lovens § 21, stk. 1 i relation til
singulære gældseftergivelser i udenlandsk valuta. Gældseftergivelse i
nærværende sag bedømmes derfor ud fra kursgevinstlovens § 23.

I § 23 er ikke anført noget om, at fordringens værdi for kreditor har
betydning for skattepligten. Retten finder derfor, at det ikke er relevant for
skattepligten, om klageren havde indbetalt hele sin hæftelse. Ifølge
kursgevinstlovens § 23 er hele klagerens andel af kursgevinst/oven ved
gældseftergivelsen således skattepligtig for klageren. "

Dette er Skattestyrelsen enig i.

Det er korrekt, som Skatteankestyrelsen skriver, at der har stået i Den
juridiske vejledning, under afsnittet "Særligt om gældsreduktion i K/S'er",
at der ikke skal ske beskatning efter kursgevinstlovens § 23, hvis hele
resthæftelsen er indbetalt, men Skattestyrelsen er ikke enig i, at klageren
kan støtte ret på Den juridiske vejledning.



11

Da der umiddelbart før det nævnte afsnit i Den juridiske vejledning stod
følgende:

" Bemærk
Gevinst som følge af en singulær eftergivelse mv. af gæld i fremmed valuta
er omfattet af KGL § 23. Se afsnit C.B.1.4.3.7. Hvis gælden er omfattet af
KGL § 23 er der ikke skattefrihed efter KGL § 21 for den del af
gældseftergivelsen, som bringer fordringen ned til fordringens værdi for
kreditor på tidspunktet for gældseftergivelsen.

Hvis et lån er ydet på non recourse-vilkår og der sker en indfrielse på
grund af non-recourse vilkåret, hvorved hele eller dele af gælden
bortfalder ved indfrielsen, så er der ikke tale om en gældseftergivelse
omfattet af KGL § 21 eller KGL § 24. Se SKM2010.42.BR. Det skal
vurders, om der kan ske beskatning efter KGL 19, KGL § 22 eller KGL §
23”

Skattestyrelsen finder således for det første, at der ikke kan støttes ret
på det der stod i det i Den juridiske vejledning under afsnittet
"Særligt om gældsreduktion i K/S'er", da der umiddelbart inden
stod, at der altid skal ske beskatning af det fulde beløb, når
eftergivelsen er omfattet af kursgevinstlovens § 23. Det vil sige, at Den
juridiske vejledning ikke har været entydig, og derfor kan der ikke
støttes ret på den.

For det andet har Skattestyrelsen ikke fulgt det der stod i den
juridiske vejledning. Dette ses bl.a. af, at Skatteankestyrelsen nu har
et stort antal sager, hvori Skattestyrelsen har foretaget beskatning
efter kursgevinstlovens § 23, uanset om hele resthæftelse er indbetalt.
Efter Skattestyrelsen opfattelse, er det der står i en juridiske
vejledning derfor ikke udtryk for en praksis.

I SKM2016.279.HR havde et dødsbo udlagt to faste ejendomme til den
ene af to arvinger for ejendomsværdien minus 15 %. Den arving, der
havde fået ejendommene udlagt, havde givet arveafkald for 2,1 mio. kr.
SKATs anmodning til skifteretten om en sagkyndig vurdering af de to
ejendommes værdi blev imødekommet, uanset ejendommene var
værdiansat i overensstemmelse med cirkulære nr. 185 af 17. november
1982 om værdiansættelse af aktiver og passiver i dødsboer m.m. og ved
gaveafgiftsberegning (værdiansættelsescirkulæret). Sagen angik, om 15
%’s reglen i værdiansættelsescirkulærets punkt 6, 2. afsnit, var bindende
for SKAT, således at SKAT var afskåret fra at anmode om en sagkyndig
vurdering af de udlagte ejendommes værdi, fordi boet havde værdiansat
ejendommene på en sådan måde, at ejendommenes værdi afveg mindre
end 15 % fra den seneste offentlige ejendomsvurdering. Efter
boafgiftslovens § 12, stk. 1, skal



12

aktiver og passiver i dødsboer ansættes til deres handelsværdi.
Hvis boets værdiansættelse ikke er baseret på en sagkyndig vurdering, og
skattemyndighederne finder, at værdiansættelsen ikke svarer til
handelsværdien, kan myndighederne efter boafgiftslovens § 12, stk. 2,
selv foretage en vurdering eller - efter dødsboskiftelovens § 93 - bede
skifteretten om at udmelde en sagkyndig til at foretage vurderingen.
Værdiansættelsescirkulærets punkt 6, 2. afsnit, bestemmer, at boets
værdiansættelse af fast ejendom skal lægges til grund ved beregning af
arve- og gaveafgiften, hvis boets eller parternes ansættelse omregnet til
kontantværdi højst er 15 % højere eller lavere end den kontante
ejendomsværdi. Det fremgår af cirkulærets punkt 48, at anvisningerne i
cirkulæret er vejledende ved efterprøvelsen af værdiansættelser i den
enkelte boopgørelse eller anmeldelse.
Højesteret fandt, at værdiansættelsescirkulærets punkt 6, afsnit 2, i
sammenhæng med punkt 48 i cirkulæret og på baggrund af to afgørelser
fra Skattedepartementet i 1984, tidligere besvarelser fra skatteministeren
om 15 %’s reglen samt forarbejderne til boafgiftsloven, førte til, at
skattemyndighederne skal acceptere en værdiansættelse foretaget efter 15
%’s reglen, medmindre der foreligger særlige omstændigheder. Af de
grunde, som skifteretten havde anført, fandt Højesteret, at der var sådanne
særlige omstændigheder, at skattemyndighedernes anmodning om, at de
pågældende ejendomme blev vurderet med henblik på fastsættelse af
handelsværdien, skulle imødekommes. I den sag var Skattemyndighederne
således ikke bundet af det, der kunne læses som en klar regel.

I TfS 1994, 557 kommenterede Skatteministeriet TfS 1994,295. I
kommentaren fremgår bl.a. følgende:

"Dommen fastslår således, at skatteyderne som udgangspunkt kan støtte
ret på ligningsvejledningens udsagn, fordi der gælder en formodning for,
at ligningsvejledningen er udtryk for gældende ret, idet den gengiver den
praksis, der følges af myndighederne.

I det altovervejende antal tilfælde, hvor der ikke er nogen konflikt mellem
ligningsvejledningens udsagn og myndighedernes opfattelse af gældende
ret, får dette ikke selvstændig betydning. Det gør det derimod i en
situation som den foreliggende, hvor ligningsmyndigheden fandt,
at ligningsvejledningens udsagn ikke førte til et materielt korrekt resultat.
(Skattestyrelsens understregning)

Sådanne konfliktsituationer er også i hidtidig retspraksis i et vist omfang
blevet løst til fordel for skatteyderne, der således har kunnet støtte ret på
ligningsvejledningens udsagn, henholdsvis Ligningsrådets bindende
anvisninger, jf. først og fremmest højesteretsdommen UfR 1965, s. 399



13

samt dommene UfR 1982, s. 1161 VL, TfS 1985, 560 ø, UfR 1987, s. 300
H og TfS 1992,19 ø.

Grundlaget for disse domme er den almindelige lighedsgrundsætning.
Ligningsvejledningen retter sig i første række mod de lignende
myndigheder, og i det omfang disse er bundet af ligningsveiledningen. kan
skatteyderne i samme omfang støtte ret på ligningsvejledningen, da en
myndigheds fravigelse af ligningsveiledningen over for en enkelt
skatteyder vil medføre en forskelsbehandling af den pågældende i forhold
til de skatteydere, hvis forhold behandles i overensstemmelse med
ligningsvejledningen. En sådan forskelsbehandling vil være i strid med
den almindelige lighedsgrundsætning. (Skattestyrelsens understregning)

Dette synspunkt er ensbetydende med, at skatteydernes mulighed for at
støtte ret på ligningsvejledningen alene er af indirekte karakter, hvilket
medfører visse begrænsninger i skatteydernes retsbeskyttelse. Eksempelvis
vil en skatteyder, der i løbet af 1994 disponerer i tillid til et udsagn i
ligningsvejledningen for 1993, ikke på grundlag af
lighedsgrundsætningen kunne støtte ret på dette udsagn, hvis det skærpes
i ligningsvejledningen for 1994, der som bekendt først udgives i marts
1995.

Med dommen i den foreliggende sag er det imidlertid fastslået, på linje
med LSR-kendelserne TfS 1990 3, TfS 1990, 252 og TfS 1991, 322, at
skatteyderne som udgangspunkt kan støtte ret på den seneste udgave af
ligningsvejledningen. Der må dog antages at gælde en række
begrænsninger heri. (Skattestyrelsens understregning)

For det første gælder der den begrænsning, at et udsagn i den seneste
udgave af ligningsvejledningen kan være ændret ved relevant
offentliggørelse, typisk ved cirkulære eller ved meddelelse i Tidsskrift for
Skatter og Afgifter, jf. for eksempel dommen i TfS 1993, 345 VL.

For det andet gælder der den begrænsning, at det først og fremmest er
entydige udsagn, der vil kunne støttes ret på i de nævnte
konfliktsituationer, (Skattestyrelsens understregning) jf. modsætningsvis
præmisserne i den foreliggende dom, hvor skatteyderen kunne støtte ret på
ligningsvejledningens 15-pct.s-regel, fordi denne »efter sin formulering
ikke giver mulighed for en afvigende praksis. «
 
 
 
 
Uanset denne præmis er det dog Skatteministeriets opfattelse, at
skatteyderne ikke vil kunne støtte ret på en hvilken som helst entydig
formulering, idet der ligger en tredje begrænsning i, at
ligningsveiledningen skal sammenholdes med højere rangerende
retskilder, først og fremmest lovregler, men også forarbejder, principielle
domme, ministerielle cirkulærer og offentliggiort fast administrativ
praksis. At



14

sidstnævnte retskilde i givet fald vil gå forud for et udsagn i
ligningsvejledningen, fremgår af præmissen i den foreliggende dom om, at
Skatteministeriet ikke har godtgjort, at 15-pct.s-reglen »faktisk er blevet
fraveget.« (Skattestyrelsens understregning)

Skatteministeriet havde ikke under sagen kunnet fremlægge eksempler på,
at skattemyndighederne før ændringen af ligningsvejledningen havde
fraveget 15-pct.s- reglen i konkrete sager. Skatteyderen havde derimod
fremlagt en utrykt landsskatteretskendelse, der fastslår, at reglen i
ligningsvejledningen, som den var formuleret før 1987-udgaven, indebar,
at myndighederne var afskåret fra at statuere maskeret udlodning, når
parterne havde handlet indenfor 15-pct.s-grænsen. Et udkast til afgørelse
havde været forelagt Told- og Skattestyrelsen, der ikke havde
bemærkninger til Landsskatterettens vurdering af sagen.

Det kan dog ikke antages, at enhver modstrid med de nævnte retskilder vil
medføre, at en skatteyder ikke vil kunne støtte ret på et entydigt udsagn i
ligningsvejledningen. Det synes således at være forudsat i dommen, at det
konkrete resultat ikke var fuldstændig i overensstemmelse med reglen i
ligningslovens § 16A (Skattestyrelsens understregning) om maskeret
udlodning, hvorefter der til udbytte henregnes alt, hvad der af selskabet
udloddes til aktionærer eller andelshavere, med undtagelse af friaktier og
friandele samt udlodning af likvidationsprovenu foretaget i det kalenderår,
hvor selskabet endelig opløses. Måtte det lægges til grund, at ejendommen
var mere værd end det beløb på 1.000.000 kr., som hovedaktionæren købte
den for, ville der således være sket beskatning af maskeret udlodning, hvis
ikke han havde kunnet støtte ret på 15-pct.s-reglen.

Tilsvarende var der i de ovennævnte domme vedrørende
lighedsgrundsætningen tale om, at resultaterne i større eller mindre grad
ikke var i overensstemmelse med lovbestemmelser. I ingen af dommene kan
resultatet dog karakteriseres som værende i direkte eller åbenbar modstrid
med lovregler. Havde det været tilfældet. kan det ikke antages, at
skatteyderen kunne have støttet ret på ligningsveiledningens udsagn,
henholdsvis Ligningsrådets anvisninger. jf. herved højesteretsdommer P.
Spleth i UfR 1965 B. s. 252 og Poul Andersen, Dansk Forvaltningsret, 5.
udgave, vedrørende indholdsmangler som årsag til ugyldige
forvaltningsakter, navnlig s. 389 og 394. Endvidere kan der henvises til
dommene TfS 1993.101 V, TfS 1993.111 V og TfS 1993.161 V og TfS
1993.429 Ø, hvor skatteyderne ikke kunne støtte ret på et SD-cirkulære
om betingelserne for fradrag for udearbeide, idet cirkulæret i de konkrete
tilfælde førte til resultater. der var i direkte modstrid med statsskattelovens
§ 6, stk. 1, litra a. (Skattestyrelsens understregning)

Det samme var tilfældet i dommen TfS 1994.427, hvor Vestre Landsrets
flertal fandt, at en universitetslektor, der havde foretaget to rejser til USA,
ikke kunne fratrække de i den forbindelse afholdte rejse- og

 



15

opholdsudgifter. Selv om rejserne utvivlsomt havde haft et rent fagligt
formål, var der ikke hjemmel for fradrag i statsskattelovens § 6, stk. 1,
litra

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
a, da det ikke var godtgjort, at skatteyderen havde været tjenstligt
forpligtet til at foretage rejserne uden at få omkostningerne dækket.
Ligningsrådets anvisninger om fradrag for udgifter i forbindelse med
videnskabeligt arbejde kunne ikke skabe en selvstændig hjemmel for
fradraget. Dommen er af skatteyderen anket til Højesteret.

Uanset at forbeholdet om direkte eller åbenbar modstrid med de nævnte
retskilder ikke kan udledes af den specifikke begrundelse for resultatet i
den foreliggende dom, kan der henvises til de indledende præmisser,
hvoraf det fremgår, at skatteborgerne som »udgangspunkt« bør kunne
indrette sig i tillid til ligningsvejledningen som værende gældende ret på
området. Dommens konkrete resultat skal endvidere ses i lyset af at
ligningsvejledningens 15-pct.s-regel netop ved at operere med et interval
på +/- 15 pct. i sig selv indeholdt en begrænsning for, hvor åbenbart
resultatet kunne blive i modstrid med ligningslovens § 16A."

Uanset at den pågældende tekst om K/S'er har stået i Den juridiske
vejledning, har Skattestyrelsen i alle tilfælde beskattet kommanditisterne
efter kursgevinstlovens § 23, også i de situationer, hvor kommanditisten
har indbetalt hele resthæftelsen.

Det er desuden Skattestyrelsens opfattelse, at det der har stået i Den
juridiske vejledning, klart er i strid med kursgevinstloven, da
kursgevinstlovens § 23 ikke nævner, at når der er tale om et
kommanditselskabs gæld i fremmed valuta, så skal der henses til, om
resthæftelsen er indbetalt.

Kursgevinstlovens § 23 skal efter Skattestyrelsens opfattelse forstås
således, at når der er tale om gæld i fremmed valuta, skal der altid ske
beskatning af hele det eftergivne beløb. Der er således ikke efter
kursgevinstloven nogen undtagelse til dette. For det tredje, er det derfor
Skattestyrelsens opfattelse er det der har stået i den juridiske
vejledning således er direkte i strid med kursgevinstloven, og efter
Skattestyrelsens opfattelse, kan skatteyderne derfor ikke støtte ret på
det der har stået i Den juridiske vejledning.

Skattestyrelsen fastholder således, at klageren Sagsøgte 1, skal beskattes
af den del af den eftergivne gæld, som vedrører hans anparter.

Det er Skattestyrelsens opfattelse, at det der har stået i Den juridiske
vejledning ikke har været entydigt. Det er desuden Skattestyrelsens
opfattelse, at det der stod i den juridiske vejledning og stadig står der, ikke
er udtryk for praksis, da der



16

aldrig er truffet afgørelser efter det der står i den juridiske vejledning, men
derimod netop er sket beskatning, når eftergivelsen har været i fremmed
valuta. Hvis klageren mener, at det der stod i den juridiske vejledning var
udtryk for praksis, er det klageren, som skal bevise, at der var en praksis,
som blev fulgt. Desuden er det Skattestyrelsens opfattelse, at det der stod i
den juridiske vejledning, klart er i strid med loven, da kursgevinstloven
ikke indeholder nogen undtagelser for beskatning efter kursgevinstlovens
§ 23. Det betyder, at der i alle tilfælde skal ske beskatning efter
kursgevinstlovens § 23, hvis en gæld i fremmed valuta ikke skal betales.
Efter Skattestyrelsens opfattelse er det der stod i Den juridiske vejledning
således direkte i strid med kursgevinstloven, og også af den grund kan
klageren ikke støtte ret på det.

Skattestyrelsen fastholder således, at klageren skal beskattes efter
kursgevinstlovens § 23.

For så vidt angår Skatteankestyrelsens indstilling vedrørende fradrag for
tab efter afskrivningsloven ved salg af skib (afledt ændring), er
Skattestyrelsen enig i kontorindstillingen"

Skattestyrelsens bemærkninger på retsmøde i Landsskatteretten
På retsmøde i Landsskatteretten anførte Skattestyrelsen, at Højesterets dom i
SKM2019.627.HR omhandlede gældsfrigørelse på en non-recourse lån, dvs.
hvor der var en begrænset hæftelse, ligesom det er tilfældet i klagerens sag.
Højesteret fandt, at hele kursgevinsten var skattepligtig for kommanditisten
efter kursgevinstlovens § 23.

Skattestyrelsen anførte, at der ikke er hjemmel i kursgevinstloven til at fritage
fra beskatning ved en resthæftelse, og at Højesterets dom i SKM2019.627.HR
understøtter dette. Det fremgår endvidere af forarbejderne til kursgevinstloven,
at loven omfatter alle kursgevinster og kurstab. Klageren skal derfor beskattes
af hele kursgevinsten efter kursgevinstlovens § 23.

Angående hvilken version af Den juridiske vejledning, der er relevant i
klagerens sag, anførte Skattestyrelsen, at udgangspunktet er, at det er den
senest offentliggjorte vejledning, Skattestyrelsens medarbejdere starter med at
slå op i. Det har dog ikke nogen betydning i klagerens sag, hvilken version af
Den juridiske vejledning, der anvendes, for indholdet af de relevante afsnit er
stort set ens i de forskellige versioner. Tilføjelsen "efter KGL § 21 eller KGL §
23" i afsnittet "Særligt om gældsreduktion i K/S'er" indebar ikke nogen reel
indholdsændring.

Skattestyrelsen anførte, at klageren dog ikke kan støtte ret på Den juridiske
vejledning. For det første fordi det ikke er entydigt, hvad der



17

står i vejledningen. For det andet fordi indholdet er direkte i strid med loven,
for efter kursgevinstlovens § 23 er hele kursgevinsten skattepligtig.

Klagerens opfattelse
Klagen

Klagerens repræsentant har gjort gældende, at den skattepligtige kursgevinst
ved frigørelse fra gæld skal nedsættes til 0 kr.

Klagerens repræsentant har begrundet dette med følgende anbringender:

"Sagsøgte 1 ejede 10 ud af 90 andele af K/S Danskib 70, CVR-nr. 30 82
30 87. K/S'ets eneste aktiv var skibet ID Asia.

Købet af skibet blev finansieret hos HSH Nordbank AG. Som følge af
misligholdelse af betalingerne, pålagde långiver HSH Nordbank AG i
2012 K/S'et at sælge skibet og indfri gælden hos dem.

Skibet blev i 2012 solgt for godt 20 mio. kr. Restgælden herefter var på
28.906.961 kr.

Alle resthæftelser var fuldt indbetalte af kommanditisterne, hvorfor der
ikke var mulighed for at opkræve mere blandt deltagerne i K/S'et.

HSH Nordbank AG afskrev derfor beløbet og K/S Danskib 70 blev opløst
ved udgangen af 2012.

(…)

Det er vores opfattelse, at Sagsøgte 1 og de øvrige kommanditister ikke
har realiseret en skattepligtig kursgevinst, idet der ikke er opnået nogen
frigørelse for gæld.
Kommanditisternes hæftelse er pr. definition begrænset til deres indskud,
hvorfor de efter indbetaling af resthæftelsen, ikke har noget yderligere
gældsforhold.

Selve strukturen og det juridiske fundament for selskaber organiseret som
K/S'er indebærer, at den enkelte kommanditist udelukkende hæfter med sit
indskud, mens komplementaren hæfter ubegrænset for K/S'ets
forpligtigelser.

Dette fremgår også af den juridiske vejlednings afsnit C.C.3.3.1 der
angiver, at



18

"l et kommanditselskab hæfter mindst en af deltagerne
(komplementaren) personligt, dvs. uden begrænsning, for
virksomhedens forpligtigelser, og en eller flere deltagere
(kommanditisterne) hæfter begrænset, det vil sige med deres indskud,
for virksomhedens forpligtigelser. "

Ved indtræden i et K/S opgør kommanditisten en fradragskonto svarende
til de beløb, der udgør kommanditistens ansvarlige kapital fratrukket
kommanditistens fradrag for afskrivninger, driftsudgifter mv. Forskellen
— saldoen på fradragskontoen — er det beløb, som kommanditisten
fremtidigt kan bruge til fradrag
ved opgørelsen af indkomsten som kommanditist.

Kautionsforpligtigelsen kan medtages på fradragskontoen, hvis
kommanditisten hæfter for selskabets gæld som
selvskyldnerkautionist.

Ifølge SKM 2008.612.HR (omtalt i den juridiske vejledning) kunne
kommanditisten først medtage kautionsforpligtigelsen på sin
fradragskonto, når aftalen om selvskyldnerkaution var underskrevet i
forbindelse med indgåelsen af den konkrete aftaler. Kommanditisten
havde bevisbyrden for, at han havde påtaget sig at hæfte som selvskyldner
for kommanditselskabets gæld.

Der er i nærværende sag ikke tale om, at kommanditisterne hæfter for
gælden til HSH Nordbank AG som selvskyldnerkautionister, ligesom
kommanditisterne ikke har medregnet en kautionsforpligtigelse på deres
fradragskonto.

Havde de underskrevet en selvskyldnerkaution overfor HSH Nordbank
AG, ville banken også have indkrævet den restgæld, der ikke blev indfriet
ved salg af skibet ID Asia, hos kommanditisterne.

HSH Nordbank AG har været afskåret fra at kræve yderligere fra K/S
Danskib 70, og HSH Nordbank AG har ikke kunnet gøre en hæftelse
gældende over for kommanditisterne. Der er derfor ikke tale om, at
kommanditisterne er blevet frigjort for gæld, hvorfor de ikke kan beskattes
efter kursgevinstloven.

SKAT henviser til SKM2010.42 BR og udleder heraf, at den enkelte
kommanditist har realiseret en gevinst på kommanditistens
forholdsmæssige andel af restgælden til HSH Nordbank AG ved afståelse
af anparterne.

Faktum i SKM2010.42 BR, som SKAT har henvist til, adskiller sig
væsentligt fra faktum i omhandlende sag. I byretssagen erhvervede en
direktør som lønincitament en post aktier i selskabet for 4 mio.



19

kr. Erhvervelsen blev finansieret ved et lån på non-recourse vilkår, og
långiver havde alene sikkerhed i aktierne. Direktøren afstod aktierne for 1
kr. og blev frigjort for gælden på ca. 4 mio. kr. Direktøren blev beskattet
af en kursgevinst efter kursgevinstlovens § 6, jf. § 26, stk. 4. I
omhandlende sag har SKAT beskattet kommanditisterne efter
kursgevinstlovens § 23.

I den refererede byretssag er der ikke tale om, at investeringen er foregået
gennem et K/S. Skatteyder har derfor ikke været omfattet af den
hæftelsesbegrænsning, der definitorisk ligger i et K/S.

I nærværende sag er der heller ikke tale om lån på non-recourse vilkår.
Sagen er derfor ikke sammenlignelig med nærværende sag.

Kursgevinstsager med tilsvarende problemstilling
SKAT omtaler (dog uden specifik henvisning) i sagsfremstillingen flere
sager, der er afgjort af Landsskatteretten til fordel for skatteyder.

Vi har bedt om aktindsigt i disse sager, og har fået oplyst, at der er afgjort
25 tilsvarende sager i Landsskatteretten den 5. februar 2015. Vi har
udarbejdet en oversigt over sagsnumre i bilag 2.

I alle disse sager giver Landsskatteretten skatteyder medhold.

Ovennævnte 25 sager minder væsentligt mere om den foreliggende sag
end SKM2010.42 BR, som SKAT henviser til i sagsfremstillingen.

Det er derfor vores opfattelse, at forhøjelsen af den skattepligtige
indkomst skal nedsættes til 0 kr. på samme måde som i de ovenfor nævnte
sager."

Ved møde med Skatteankestyrelsens sagsbehandler fremhævede klagerens
repræsentant, at der ikke er tale om et lån på non recourse vilkår. Tillægget til
låneaftalen blev udarbejdet i forbindelse med, at selskabet blev nødlidende.
Repræsentanten henviste til Den juridiske vejledning, afsnit C.B.1.4.3.3, og
særligt underafsnittet om gældsreduktion i K/S'er, der står uændret også i Den
juridiske vejledning 2019-1.

Klagerens bemærkninger til Skattestyrelsens udtalelse
Klagerens repræsentant har fremsat følgende bemærkninger om
Skattestyrelsens udtalelse af 18. oktober 2019:

"Vi er ikke enige i Skattestyrelsens påstand om, at skatteyder ikke kan
støtte ret på beskrivelsen i den Juridiske Vejledning. Vi tager



20

dog Skattestyrelsens udtalelse som udtryk for, at Skattestyrelsen er enige i,
at den juridiske vejledning i afsnit C.B. 1.4.3.3 klart udtaler, at hvis en
kommanditist har indbetalt den fulde hæftelse, vil en gældseftergivelse
ikke medføre en gevinst i kursgevinstlovens forstand i forhold tit en
resthæftelse. Kun i tilfælde af, at kommanditisten ikke har indbetalt
resthæftelsen, kan der blive tale om en beskatning af den del af
gældseftergivelsen, som forholdsmæssigt svarer til hans anpart efter KGL
§ 21 eller KGL § 23.

Formuleringen i den juridiske vejledning er indsat under overskriften
"Særligt om gældsreduktion i K/S'er" Skattestyrelsen har således gjort sig
umage med at præcisere reglerne særligt for K/S'er. Af samme afsnit er
som eneste undtagelse anført at en gældsreduktion som følge af et vilkår
om non-recourse, ikke vil være omfattet af KGL § 21, men vil skulle
betragtes som en indfrielse af gæld til lav kurs og der kan derfor være
skattepligt
efter KGK § 23. Den særlige beskrivelse i den juridiske vejledning har
kun mening, hvis Skattestyrelsen er enig i, at den særlige
hæftelsesbegrænsning for kommanditisterne har betydning for opgørelsen
af den skattepligtige del af kursgevinsten.

Skattestyrelsen henviser side 2 nederst, til det "der har stået i Den
juridiske vejledning". Vi skal dog bemærke, at det, der har stået, fortsat
står i Den juridiske vejledning. Det påståede antal sager, og
Skattestyrelsens påstand om, at den juridiske vejledning klart er i strid
med kursgevinstloven, har altså ikke fået Skattestyrelsen til at ændre
formuleringen i den juridiske vejledning.

Vi skal i øvrigt bemærke, at Landsskatteretten uden støtte fra den juridiske
vejledning i 25 sager, hvor der både var non-recource lån og
hæftelsesbegrænsning som følge af K/S-strukturen gav skatteyderne
medhold i, at kursgevinsten på gælden ikke kunne beskattes. Det er
således ikke korrekt, at der ikke har været en offentliggjort praksis.

Skatteankestyrelsen henviser herefter til SKM2016.279.HR vedrørende
cirkulære nr. 185 af 17. november 1982 og finder, at denne dom
underbygger, at Skattemyndighederne ikke er bundet af det, der kunne
læses som en klar regel. For det første har Højesteret lagt vægt på, at
anvisningerne i cirkulæret er vejledende jf. cirkulærets punkt 48 og
konkluderer herefter, at skattemyndighederne skal acceptere en
værdiansættelse i henhold til cirkulæret, med mindre der foreligger
særlige omstændigheder. Hovedreglen er således at skattemyndighederne
er bundet af cirkulæret, dog jf. punkt 48 med den undtagelse, at der kan
foreligge særlige omstændigheder.



21

I nærværende sag vender det omvendt. K/S-strukturen og
hæftelsesbegrænsningen er netop den særlig omstændighed, der begrunder
den særlige omtale i den juridiske vejledning. Der findes ikke andre
særlige omstændigheder i nærværende sag.
SKM2016.279.HR er derfor ikke en begrundelse for, at Skattestyrelsen
kan fravige den særlige beskrivelse i den juridiske vejledning, men
derimod en begrundelse for, at Skattestyrelsen IKKE kan fravige
beskrivelsen i den juridiske vejledning.

Vi skal derudover henvise til Landsskatterettens kendelse
SKM2018.551.LSR, der ligeledes tager stilling til cirkulære nr. 185 af 17.
november 1982, og om der er særlige omstændigheder, der skulle
begrunde, at skatteyder ikke kan støtte ret på cirkulæret. Konklusionen er,
at der ikke i sagen er særlige omstændigheder, der kan begrunde, at
skatteyder ikke kan støtte ret på cirkulæret.

Skattestyrelsen henviser videre til domskommentaren i TfS 1994,557
vedrørende Østre Landsrets dom TfS 1994,295, der gav skatteyder
medhold i, at denne kunne støtte ret på et udsagn i ligningsvejledningen
for 1986.

Af domskommentarerne fremgår, at skatteyder som udgangspunkt kan
støtte ret på ligningsvejledningens udsagn.

Det fremgår videre, at når skattemyndighederne finder, at
ligningsvejledningen (den juridiske vejledning) ikke fører til et materielt
korrekt resultat er konflikten i et vist omfang blevet løst til fordel for
skatteyder.

Der er dog undtagelser:
1. Hvis formuleringen i ligningsvejledningen er skærpet i det

år, hvor transaktionen er gennemført selv om denne skærpende
formulering først offentliggøres efter transaktionen. I nærværende
sag har Skattestyrelsen nu 7 år efter transaktionen er gennemført
valgt at ændre formuleringen i den juridiske vejledning. Der er
således ikke gennemført en skærpende formulering.

2. Hvis der f.eks. er offentliggjort afgørelser med et andet
resultat end udsagnet i den juridiske vejledning. Der er os bekendt
ikke før eller i 2012 offentliggjort afgørelser med et andet
resultat. De tidligere omtalte 25 afgørelser, der alle gav skatteyder
medhold er afgjort i 2015. Og disse afgørelser har som nævnt
ikke medført, at Skattestyrelsen har fundet anledning til at ændre i
formuleringen i den juridiske vejledning.



22

Endelig udtales, at det først og fremmest er entydige udsagn, der vil kunne
støttes ret på i de nævnte konfliktsituationer. Uanset Skattestyrelsens
bemærkninger er det vores opfattelse, at den juridiske vejledning
udtrykker et entydigt udsagn. Beskrivelsen retter sig direkte til K/S-
situationerne under deres særlige overskrift og beskrivelsen er uden
forbehold, når der bortset fra lån med non-recource vilkår.

Når der er tale om entydige udsagn ligger der jf.
domskommentaren en yderligere begrænsning, idet ligningsvejledningen
skal sammenholdes med højere rangerende retskilder, først og fremmest
lovregler, men også forarbejder, principielle domme, ministerielle
cirkulærer og offentliggjort fast administrativ praksis.

Det er vores opfattelse, at det hverken af kursgevinstloven eller
forarbejderne hertil med sikkerhed kan fastslås, at den beskrevne praksis i
den juridiske vejledning er i strid med loven.
Skatteankestyrelsen finder nu i modsætning til de omtalte tidligere 25
sager, at kursgevinstlovens § 23 har forrang for § 21, uanset dette fører til
et urimeligt resultat, idet det ikke kun er
valutakursændringen, der i så fald beskattes. Det er efter vores opfattelse
ikke åbenbart klart, at kursgevinstlovens § 23 skal have forrang for § 21,
med den konsekvens at skatteyder skal beskattes af kursgevinsten uanset
skatteyder ikke hæfter ud over en eventuel resthæftelse i K/S'et.

Skattestyrelsen fremhæver, at skatteyder har taget fradrag for
renteudgifterne på lånet og at skatteyder derfor har en reel
gældsforpligtelse og derfor også får en reel kursgevinst. Det skal
bemærkes, netop for K/S'er er en særlig praksis vedrørende fradragskonto.
Reglerne om fradragskontoen sikrer, at skatteyder ikke kan få fradrag, der
overstiger kommanditistens hæftelse.
Hæftelsesbegrænsningen i K/S-strukturen begrænser dermed samtidig
kommanditistens fradragsmuligheder. Der er dermed med
fradragskontoreglerne indført en symmetrisk beskatning, hvor hæftelsen
begrænser kommanditistens fradragsmuligheder og samtidig begrænser
kommanditistens beskatning af en gældseftergivelse.

Der er heller ingen principielle domme eller ministerielle cirkulærer, der
underkender beskrivelsen i den juridiske vejledning. De afgørelser, som
SKAT/Skattestyrelsen har truffet, ligger efter 2012 og er underkendt af
Landsskatteretten. Hvis der har været en offentliggjort fast administrativ
praksis, så er det en praksis, der understøtter beskrivelsen i den juridiske
vejledning, og



23

ikke en praksis, der underkender beskrivelsen i den juridiske vejledning.

Vi er således fortsat enige med Skatteankestyrelsen i, at skatteyder kan
støtte ret på formuleringen i den juridiske vejledning, hvorefter
kursgevinsten kun beskattes i det omfang, han ikke har indbetalt sin fulde
vedtægtsmæssige hæftelse."

Repræsentantens bemærkninger på retsmøde i Landsskatteretten
På retsmøde i Landsskatteretten anførte klagerens repræsentant, at klageren
kan tilslutte sig Skatteankestyrelsens forslag til afgørelse, som er, at
kursgevinsten skal behandles efter kursgevinstlovens § 23, men at klageren
kan støtte ret på Den juridiske vejledning.

Repræsentanten anførte, at Højesterets dom i SKM2019.627.HR ikke
omhandlede, om kommanditisten kunne støtte ret på Den juridiske vejledning.
I modsætning til nærværende sag omhandlede sagen ved Højesteret et non-
recourse lån, og det er jo netop anført i Den juridiske vejledning, at der gælder
noget andet for non-recourse lån.

I afsnittet "Særligt om gældsreduktion i K/S'er" i Den juridiske vejledning,
som ifølge overskriften retter sig direkte mod den særlige situation med et K/S,
henvises der både til kursgevinstlovens § 21 og til § 23. Dermed må afsnittet
også finde anvendelse på gæld i fremmed valuta.

Landsskatterettens afgørelse
Gevinst og tab på gæld skal medregnes ved opgørelsen af den skattepligtige
indkomst efter kursgevinstlovens §§ 21-23. Det fremgår af lovens § 20.

Gevinst ved eftergivelse, forældelse, konfusion eller præklusion af gæld
medregnes i det omfang, gælden nedskrives til et lavere beløb end fordringens
værdi for kreditor på tidspunktet for gældseftergivelsen mv. Det fremgår af §
lovens 21, stk. 1.

Efter lovens § 23 skal gevinst og tab på gæld i fremmed valuta medregnes til
den skattepligtige indkomst.

Ifølge kursgevinstlovens § 24 medregnes gevinst på gæld ved
gældseftergivelse ikke ved opgørelsen af den skattepligtige indkomst, når
eftergivelsen af gælden sker som led i en samlet ordning mellem debitor og
dennes kreditorer. Den skattefri gevinst opgøres som forskellen mellem
gældens værdi ved påtagelsen og fordringens værdi for kreditor på tidspunktet
for gældseftergivelsen.



24

Gevinst og tab på gæld opgøres efter reglerne i kursgevinstlovens § 26.
Gevinsten henholdsvis tabet opgøres som forskellen mellem gældens værdi
ved påtagelsen af gælden og værdien ved frigørelsen eller indfrielsen.

I denne sag blev K/S Danskib 70 frigjort fra den restgæld, der var på 1.
prioritetslånet, efter at kommanditselskabets skib var solgt.
Landsskatteretten finder, at klageren som kommanditist ved frigørelsen har
opnået en gevinst omfattet af kursgevinstloven, hvorfor der skal tages stilling
til, om kursgevinsten er skattepligtig.

Landsskatteretten finder, at lånet hos HSH Nordbank AG ikke var på et såkaldt
non-recourse vilkår, dvs. uden hæftelse ud over den stillede sikkerhed. Det
fremgår ikke af lånevilkårene, at der ikke hæftes for lånet ud over den stillede
sikkerhed. Bortfaldet af restgælden til banken som følge af punkt 7 i
Addendum no. 3 af 3. juli 2012 må sidestilles med en gældseftergivelse. Der er
herved lagt vægt på, at Addendum no. 3 blev udfærdiget på et tidspunkt, hvor
kommanditselskabets skib var solgt, og hvor der ikke var udsigt til yderligere
aktivitet eller driftsindtægter i kommanditselskabet. Punkt 7 i Addendum no. 3
blev efter rettens opfattelse udfærdiget som et led i afviklingen af
engagementet med kommanditselskabet og bekræftede bankens rettigheder
over for kommanditselskabet i forbindelse med denne afvikling, herunder
provenuet ved salg af skibet, jf. punkt 7, litra i, og en eventuel resthæftelse i
kommanditselskabet, jf. punkt 7, litra ii.

Landsskatteretten finder derfor, at der foreligger en gældseftergivelse, hvorfor
kursgevinsten ikke skal bedømmes ud fra retspraksis om kursgevinst på non-
recourse lån, herunder Højesterets dom af 11.
november 2019, offentliggjort som SKM2019.627.HR, hvor Højesteret
stadfæstede Vestre Landsrets dom i SKM2016.325.VLR.

I dom af 22. februar 1999, offentliggjort i TfS 1999, 261 H, fandt Højesteret, at
i relation til kursgevinstloven skulle et
kommanditselskabs gæld, der blev eftergivet, betragtes som kommanditisternes
gæld, da et kommanditselskab ikke er et selvstændigt skattesubjekt.

På baggrund heraf finder Landsskatteretten, at gældseftergivelsen i
nærværende sag ikke er omfattet af kursgevinstlovens § 24, idet
gældseftergivelsen udspringer af en aftale mellem kommanditselskabet og
långiveren, og ikke en aftale om en samlet ordning mellem den enkelte
kommanditist og dennes kreditorer om bortfald eller nedsættelse af
kommanditistens gæld.



25

Herefter er spørgsmålet, om kursgevinsten ved den singulære gældseftergivelse
på gæld i fremmed valuta (USD) skal bedømmes efter kursgevinstlovens § 21,
stk. 1, eller efter kursgevinstlovens § 23.

Kursgevinstlovens § 23 angår specifikt kursgevinst på gæld i fremmed valuta.
Efter sin ordlyd står bestemmelsen tilbage for lovens § 22 og § 24 A, men det
er ikke nævnt i § 23, at den står tilbage for § 21. Herefter fører bestemmelsens
ordlyd efter Landsskatterettens opfattelse til, at den har forrang i forhold til §
21, stk. 1, når en singulær gældseftergivelse er i fremmed valuta.

Kursgevinstlovens § 21, stk. 1, er en videreførelse af § 6 A i den tidligere
gældende kursgevinstlov. Hverken forarbejderne til § 21, forarbejderne til § 6
A i den tidligere gældende lov eller forarbejderne til § 23 ses at indeholde
støtte for, at singulære gældseftergivelser i fremmed valuta ikke er omfattet af
§ 23.

Landsskatteretten finder herefter, at kursgevinstlovens § 23 har forrang for
lovens § 21, stk. 1, i relation til singulære gældseftergivelser i fremmed valuta.
Gældseftergivelsen i nærværende sag skal derfor bedømmes ud fra
kursgevinstlovens § 23.

Efter § 23 har fordringens værdi for kreditor ikke, som efter § 21, stk. 1,
betydning for skattepligten. Retten finder derfor, at det ikke er relevant for
skattepligten, om klageren havde indbetalt hele sin hæftelse. Ifølge
kursgevinstlovens § 23 er hele klagerens andel af kursgevinsten ved
gældseftergivelsen således skattepligtig for klageren.

I Den juridiske vejledning 2012-1, som var gældende den 3. juli 2012 ved
udfærdigelsen af Addendum no. 3, er anført følgende i afsnit C.B.1.4.3.3:

"C.B.1.4.3.3 Gevinst ved eftergivelse, forældelse, konfusion eller
præklusion

(…)

Bemærk

Gevinst som følge af en singulær eftergivelse mv. af gæld i fremmed
valuta er omfattet af KGL § 23. Se afsnit C.B.1.4.3.7.

Særligt om gældsreduktion i K/S'er

Eftergivelse af K/S'ets gæld vil som regel foregå på den måde, at kreditor
beregner sin fordrings værdi ud fra kommanditisternes betalingsevne, i det
omfang denne ikke overstiger resthæftelsen, og



26

derefter eftergiver restbeløbet.

Hvis en kommanditist har indbetalt den fulde hæftelse, vil en
gældseftergivelse ikke medføre en gevinst i kursgevinstlovens forstand.
Har kommanditisten derimod ikke indbetalt sin resthæftelse, kan der blive
tale om beskatning af den del af gældseftergivelsen, som forholdsmæssigt
svarer til hans anpart.

(…)"

I Den juridiske vejledning 2014-1 blev afsnit C.B.1.4.3.3 ændret. I Den
juridiske vejledning 2014-1 til og med Den juridiske vejledning 2017-1 -
herunder i Den juridiske vejledning 2015-2, som var gældende på det
tidspunkt, hvor SKAT traf sin afgørelse - er anført følgende:

"C.B.1.4.3.3 Gevinst ved eftergivelse, forældelse, konfusion eller
præklusion - KGL § 21

(…)

Bemærk

Gevinst som følge af en singulær eftergivelse mv. af gæld i fremmed
valuta er omfattet af KGL § 23. Se afsnit C.B.1.4.3.7. Hvis gælden er
omfattet af KGL § 23 er der ikke skattefrihed efter KGL § 21 for den del
af gældseftergivelsen, som bringer fordringen ned til fordringens værdi for
kreditor på tidspunktet for
gældseftergivelsen.

(…)

Særligt om gældsreduktion i K/S'er

(…)

Hvis en kommanditist har indbetalt den fulde hæftelse, vil en
gældseftergivelse ikke medføre en gevinst i kursgevinstlovens forstand.
Har kommanditisten derimod ikke indbetalt sin resthæftelse, kan der blive
tale om beskatning af den del af gældseftergivelsen, som forholdsmæssigt
svarer til hans anpart efter KGL § 21 eller KGL § 23.

(…)"

I Den juridiske vejledning 2017-2 blev underafsnittet "Særligt om
gældsreduktion i K/S'er" ændret igen. Siden 2017-2 versionen har været anført
følgende:



27

"Særligt om gældsreduktion i K/S'er

(…)

Hvis en kommanditist har indbetalt den fulde hæftelse, vil en
gældseftergivelse ikke medføre en gevinst i kursgevinstlovens forstand i
forhold til en resthæftelse. Har kommanditisten derimod ikke indbetalt sin
resthæftelse, kan der blive tale om beskatning af den del af
gældseftergivelsen, som forholdsmæssigt svarer til hans anpart efter KGL
§ 21 eller KGL § 23.

(…)"

Det anførte i underafsnittet "Særligt om gældsreduktion i K/S’er" er efter
Landsskatterettens opfattelse udtryk for, at der ikke foreligger en kursgevinst i
kursgevinstlovens forstand, medmindre kommanditisten ikke har indbetalt sin
resthæftelse, og at dette gælder både, når gælden er i danske kroner, og når
gælden er i fremmed valuta. Det, der er anført i underafsnittet "Særligt om
gældsreduktion i K/S’er, må således naturligt forstås sådan, at ansnittet angår
den specielle situation, hvor der er tale om et kommanditselskab. I denne
specielle situation gælder der, ifølge det anførte, noget andet end ved andre
"almindelige"singulære gældseftergivelser i fremmed valuta, som omtales i
underafsnittet "Bemærk". Landsskatteretten finder derfor, at Den juridiske
vejledning er i strid med kursgevinstlovens § 23, hvorefter hele kursgevinsten
er skattepligtig, uanset om hele hæftelsen er indbetalt af kommanditisten.

I Den juridiske vejledning er det anført, at den giver udtryk for
skatteforvaltningens opfattelse af gældende praksis, og at den er bindende for
skatteforvaltningen, medmindre dens indhold klart ikke er i overensstemmelse
med højere rangerende retskilder. Dette er i overensstemmelse med, hvad der
gælder i forhold til
forventningsprincippet, jf. f.eks. Højesterets dom i SKM2006.553.HR.

Kreditors mulighed for at kræve betaling af kommanditisten er, efter
kommanditselskabets natur, begrænset, nemlig til den til enhver tid værende
resthæftelse. Retten finder herefter, at det ikke er åbenbart forkert at antage, at
kommanditisten alene opnår en økonomisk gevinst ved en gældseftergivelse i
den situation, hvor hele resthæftelsen ikke er betalt, sådan som det har
fremgået af Den juridiske vejledning igennem en længere årrække.
Landsskatteretten finder derfor, at Den juridiske vejledning ikke er i åbenbar
strid med kursgevinstlovens § 23.

Selvom hele kursgevinsten ved gældseftergivelsen i K/S Danskib 70 er
skattepligtig i henhold til kursgevinstlovens § 23, finder



28

Landsskatteretten således, at klageren kan støtte ret på Den juridiske
vejledning, hvorefter den omhandlede kursgevinst kun beskattes i det omfang,
han ikke har indbetalt sin fulde vedtægtsmæssige hæftelse.

SKAT har anført i sin udtalelse om klagen, at hele resthæftelsen var opkrævet,
hvilket klageren også har oplyst. Det stemmer dog ikke overens med, at det er
anført i årsrapporten for 2012, at der pr. 31.
december 2012 var opkrævet kontante indskud hos kommanditisterne på
50.140.513 kr., mens det fremgår af vedtægterne, at stamkapitalen udgjorde 80
mio. kr.

Landsskatteretten hjemviser derfor klagepunktet til fornyet behandling i
Skattestyrelsen med henblik på, at Skattestyrelsen tager fornyet stilling til
størrelsen af den skattepligtige del af kursgevinsten, herunder tager stilling til, i
hvilket omfang klageren havde indbetalt sin vedtægtsmæssige hæftelse.

Fradrag for tab efter afskrivningsloven ved salg af skib (afledt ændring)
SKAT har nedsat indkomsten med yderligere fradrag for tab efter
afskrivningsloven på 229.120 kr., fordi hele kursgevinsten blev tillagt
fradragskontoen som konsekvens af, at kursgevinsten blev anset for
skattepligtig af SKAT.

I det omfang kursgevinsten bliver anset for skattefri, skal der ske en
nedsættelse af klagerens fradragskonto for K/S H1. Nedsættelse af
fradragskontoen kan have betydning for, i hvilket omfang klageren kan
fratrække det opgjorte tab efter afskrivningsloven.

Landsskatteretten finder, at en eventuel ændring af fradrag for tab efter
afskrivningsloven bør foretages som en afledt ændring efter
skatteforvaltningslovens § 45, stk. 1, idet ændringen er afledt af klagepunktet
om kursgevinst.

Landsskatteretten hjemviser bedømmelsen af fradrag for tab efter
afskrivningsloven til fornyet behandling i Skattestyrelsen.”

Retsgrundlaget

Kursgevinstloven

Af kursgevinstloven, jf. lovbekendtgørelse nr. 916 af 19. august 2011 om skattemæssig
behanding af gevinst og tab på fordringer, gæld og finansielle kontrakter, som ændret
ved lov nr. 1382 af 28. december 2011 og lov nr. 118 af 7. februar 2012, fremgår bl.a.:



29

» § 1. Denne lov omfatter

1) …
2) gevinst og tab ved frigørelse for gæld og
3) …
…

§ 2. Selskaber, fonde og foreninger mv., der er skattepligtige efter sel-
skabsskatteloven eller fondsbeskatningsloven, skal ved opgørelsen af den
skattepligtige indkomst medregne gevinst og tab på fordringer og gæld, som
omfattes af § 1, efter de regler, der er angivet i dette kapitel og § 29 samt i
kapitel 4, 5 og 7.

…

§ 6. Gevinst og tab på gæld medregnes ved opgørelsen af den skatte-pligtige
indkomst, jf. dog §§ 8, 24 og 24 A om gevinst som følge af gældseftergivelse
ved akkord mv.

…

§ 12. Personer, der er skattepligtige efter kildeskatteloven, og dødsboer, der er
skattepligtige efter dødsboskatteloven, skal ved opgørelsen af den
skattepligtige indkomst medregne gevinst og tab på fordringer og gæld, som
omfattes af § 1, efter de regler, der er angivet i dette kapitel og § 29 samt i
kapitel 4, 5 og 7.

…

§ 20. Gevinst og tab på gæld skal medregnes ved opgørelsen af den
skattepligtige indkomst efter §§ 21-23.

§ 21. Gevinst ved eftergivelse, forældelse, konfusion eller præklusion af gæld
medregnes i det omfang, gælden nedskrives til et lavere beløb end fordringens
værdi for kreditor på tidspunktet for gældseftergivelsen mv., jf. tillige § 24 om
gevinst som følge af gældseftergivelse ved akkord mv.

…

§ 23. Gevinst og tab på gæld i fremmed valuta medregnes i det omfang,
gevinsten eller tabet ikke er omfattet af § 22 eller § 24 A. 1. pkt. finder dog
alene anvendelse, hvis årets nettogevinst eller nettotab omfattet af § 14 og
gevinst og tab på investeringsforeningsbeviser i udloddende obli-
gationsbaserede investeringsforeninger, jf. aktieavancebeskatningslo-vens §
22, overstiger 2.000 kr. Gæld i danske kroner anses som gæld i fremmed
valuta, hvis restgælden reguleres i forhold til en eller flere va-



30

lutakurser. Gæld i fremmed valuta betragtes som gæld i danske kroner, hvis
restgælden reguleres i forhold til danske krone.
…

§ 26. Gevinst og tab på fordringer og gæld opgøres efter reglerne i stk. 2-5, jf.
dog § 25, stk. 2-5, om lagerprincippet og § 25, stk. 7-10.
…
Stk. 3. Gevinst eller tab på gæld opgøres som forskellen mellem
gældens værdi ved påtagelsen af gælden og værdien ved frigørelsen eller
indfrielsen. Sker indfrielsen gennem afdrag, medregnes en så stor del, som
svarer til forholdet mellem på den ene side indfrielsessummen med fradrag af
anskaffelsessummen og på den anden side indfrielsessummen.”

Af forarbejderne til loven, jf. lovforslag nr. 194 af 13. marts 1997 fremgår
bl.a.:

”Almindelige bemærkninger
…

a. Kursgevinstlovens område

Det har været fastslået helt fra kursgevinstlovens indførelse i 1985, at loven
generelt erstatter statsskattelovens regler om beskatning af ge-vinst og tab på
fordringer og gæld. Dette er gennemført ved, at loven positivt opregner de
skattepligtige gevinster og de fradragsberettigede tab, i visse tilfælde dog
gennem reference til statsskattelovens regler, som var gældende før
kursgevinstlovens indførelse. Det fremgår såle-des af bemærkningerne til
lovforslaget til den nuværende kursgevinst-lov, at det var hensigten, at loven
skulle omfatte gevinster og tab på alle slags pengefordringer, og at loven stort
set skulle stadfæste de hidtil gældende regler i statsskatteloven.
…

For selvstændigt erhvervsdrivende og privatpersoner betyder den hidtidige
henvisning til statsskattelovens §§ 4-6, at kursgevinstloven viderefører
statsskattelovens regler uændret bortset fra kursgevinstlovens indførelse af
mindsterentereglen.

Det foreslås, at de nuværende henvisninger til statsskattelovens §§ 4-6 erstattes
af direkte lovbestemmelser, der præciserer kursgevinstlovens område i forhold
til statsskattelovens regler, og hvilke regler der i øvrigt gælder. Der er dog ikke
tale om en ændring af hidtil gældende definitioner af næringsbegrebet og
vederlagsnæring. Kursgevinstloven er således fortsat i overensstemmelse med
statsskattelovens principper for beskatning af gevinst og tab på fordringer,
gæld og finansielle



31

kontrakter, medmindre andet fremgår af kursgevinstloven.
…

Bemærkninger til lovforslagets enkelte bestemmelser

Til § 1. Efter § 1 omfatter kursgevinstloven gevinst og tab ved afståelse eller
indfrielse af pengefordringer herunder obligationer, pantebreve og gældsbreve
og gevinst og tab ved frigørelse for gæld, samt gevinst og tab på
terminskontrakter og aftaler om køberetter og salgsretter.

Den foreslåede affattelse af § 1, stk. 1 svarer i hovedtræk til den nuvæ-rende
kursgevinstlovs § 1, 1. pkt.
…
Lovens hidtidige anvendelsesområde, som videreføres, er beskrevet i
Skatteministeriets cirkulære nr. 134 af 29. juli 1992, pkt. 4-6 (uddrag).

» 4. Reglerne gælder for obligationer, pantebreve, gældsbreve og andre
pengefordringer. Reglerne gælder som udgangspunkt for alle pengefor-dringer
uanset deres art. Afgørende for bedømmelsen er alene, om der foreligger et
retligt krav på betaling i form af penge. Reglerne gælder derved også for de
helt individuelle fordringer, der opstår ved salg på kredit, ved løn- og
honorartilgodehavender eller ved ganske kortvarige lejlighedslån uden
sikkerhedsstillelse.

Loven omfatter såvel gevinst og tab, der opstår hos kreditor (fordrings-haver,
långiver) ved afståelse eller indfrielse af en pengefordring, som gevinst og tab,
der opstår for en debitor (skyldner, låntager), der frigø-res for en forpligtelse
ifølge en fordring.
…
Ved frigørelse for en gældsforpligtelse forstås den omstændighed, at debitor
fritages for sin hæftelse for gældsposten. Det kan f.eks. være
ved indfrielse (opfyldelse), præklusion, forældelse, gældssanering eller akkord.
…
Reglerne gælder for alle kursgevinster og kurstab på fordringer og gæld.
Gevinster og tab omfatter ikke alene stigninger og fald i børskur-sen, der følger
af ændrede renteforhold. Værdisvingninger, der følger af andre forhold som
f.eks. indeksregulering eller valutakursændringer, omfattes også af reglerne.
Tab som følge af skyldnerens manglende be-talingsevne og utilstrækkelig
sikkerhed ved pant eller kaution er ligele-des omfattet. Reglerne omfatter f.eks.
også erstatnings- og forsikrings-summer, som fordringshaveren modtager som
erstatning for tab af en fordring.

Det vil sige, at den skattemæssige behandling af gevinsten eller tabet ikke er
afhængig af årsagen til gevinsten eller tabet.



32

Både fordringer og gæld i danske kroner og fordringer og gæld i frem-med
valuta er omfattet af reglerne i kursgevinstloven.
…

Til § 21. Beskatning af kursgevinst ved frigørelse for gældsforpligtelser
omfatter ikke alene de situationer, hvor der sker indfrielse ved betaling, men
også når gælden bortfalder eller nedsættes ved en gældseftergi-velse.

Bortfald af gælden kan ske ved forældelse, præklusion eller konfusion, dvs.
sammenfald af debitor og kreditor.

En sådan kursgevinst ved bortfald eller eftergivelse af gæld er skatte-pligtig,
når bortfaldet, gældsnedskrivningen eller gældseftergivelsen in-debærer en
fordel for debitor. Nedsættes fordringen ved gældseftergi-velsen til et lavere
beløb end fordringens værdi for kreditor på tids-punktet for gældseftergivelsen,
har debitor opnået en økonomisk be-gunstigelse, der som udgangspunkt er
skattepligtig. Tilsvarende vil de-bitor ved bortfald af en fordring, der på
tidspunktet for bortfaldet har en værdi for kreditor, have opnået en økonomisk
begunstigelse, der som udgangspunkt er skattepligtig for debitor.

Når gælden er stiftet som led i næring, er en sådan gældseftergivelse al-lerede
omfattet af lovforslagets § 19.

For eftergivelse af anden gæld end gæld, som nævnt i lovforslagets § 19,
overføres de hidtil gældende regler i kursgevinstlovens § 5, stk. 2, til den
foreslåede bestemmelse.

Efter den hidtil gældende kursgevinstlov har eftergivelse af gæld været
reguleret med udgangspunkt i kursgevinstlovens § 5, stk. 2, der som
udgangspunkt henviser til statsskattelovens §§ 4-6. Anden gæld omfat-tes
foruden af bestemmelserne i statsskattelovens §§ 4-6, af kursgevinst-lovens
særlige bestemmelser i § 5, stk. 4-8 og § 6. I det omfang en skyld-ner opnår en
gevinst på gæld som følge af en tvangsakkord, en frivillig akkord eller
gældssanering, indgår gevinsten dog ikke i skyldnerens skattepligtige indkomst
i henhold til kursgevinstlovens § 6 A, der i det-te lovforslag er overført til § 24.

Det foreslås, at der heller ikke længere på dette område henvises til
statsskatteloven i lovforslaget til kursgevinstloven, således at kursge-
vinstloven direkte indeholder reglerne om beskatning ved eftergivelse af gæld.
Bestemmelsen indeholder herved den hjemmel, der hidtil har fulgt af
kursgevinstlovens § 5, stk. 2, jf. statsskattelovens §§ 4-6.



33

For så vidt angår eftergivelse m.v., der ikke er omfattet af reglerne i lov-
forslagets § 24 om eftergivelse af gæld ved tvangsakkord, frivillig ak-kord
eller gældssanering, kan den hidtidige praksis efter statsskattelo-vens §§ 4-6
fortsat anvendes som udgangspunkt for bedømmelsen af, om der foreligger en
skattepligtig gevinst.
…

Til § 23 Bestemmelsen omfatter personers gevinst og tab på gæld i frem-med
valuta, når gælden ikke er pengenæring.

Forslaget svarer, for så vidt angår gæld, til § 6 i den nuværende kursge-
vinstlov.

Bestemmelsen vedrører gevinst og tab på gæld i fremmed valuta. Der henvises
til bemærkningerne til § 16.

Bestemmelsen er sekundær i forhold til lovforslagets § 22. Det vil sige, at
gevinst på gæld i fremmed valuta, der både omfattes af ordlyden i § 22 og §
23, skal behandles efter reglerne i § 22.
…

Til § 26 Forslaget svarer til § 8, stk. 2 i den nuværende kursgevinstlov.

§ 26 indeholder reglerne for opgørelse af gevinst eller tab på fordringer og
gæld. Bestemmelsen indeholder opgørelsen af gevinst og tab, herun-der
hvorledes beskatningen foretages, når der sker en delvis indfrielse gennem
afdrag.

Opgørelse af gevinst og tab beskrives i Skatteministeriets cirkulære nr. 134 af
29. juli 1992, pkt. 112.

» Opgørelse af gevinst og tab

112. Gevinst og tab på fordringer opgøres som forskellen mellem på den ene
side anskaffelsessummen og på den anden side afståelsessum-men eller
indfrielsessummen.

Som anskaffelsessum anvendes kursværdien på erhvervelsestidspunk-tet,
medmindre den skattepligtige godtgør at have erhvervet fordringen for et
højere beløb.

Gevinst og tab på gæld opgøres som forskellen mellem på den ene side
forpligtelsens værdi ved påtagelsen og på den anden side værdien ved
frigørelsen eller indfrielsen.”



34

Den juridiske vejledning

Af Den juridiske vejledning fremgår ud over de bestemmelser, der er nævnt i
Landsskatterettens afgørelse, bl.a.:

”Den juridiske vejledning giver udtryk for Skatteforvaltningens opfat-telse af
gældende praksis og har cirkulærestatus.”

Af ligningsvejledningen 1998, afsnit E.L.2.1.7, fremgår bl.a.:

”K/S'ets gæld eftergives
…
Juridisk vejledning
…

Beskatning Da K/S'et som nævnt ikke er et selvstændigt skattesubjekt, skal
gældseftergivelsen vurderes i forhold til kommanditisterne…

Kommanditisterne vil dog kun kunne undergives beskatning i det om-fang, de
ikke har indbetalt resthæftelsen på deres anpart. Hæfter en kommanditist
således ikke længere for noget beløb, fordi han har ind-betalt den fulde
hæftelse, vil en gældseftergivelse ikke medføre nogen gevinst i KGL 's
forstand.

Har kommanditisten derimod ikke indbetalt sin resthæftelse, kan der blive tale
om beskatning af den del af gældseftergivelsen, som forholds-mæssigt svarer
til hans anpart. "

Af Den juridiske vejledning 2012-1, afsnit C.B.1.2.1, fremgår bl.a.:

”Fordringer, gæld og finansielle kontrakter omfattet af kursgevinstloven
…

Kursgevinster og kurstab
Loven omfatter både gevinst og tab, der opstår hos

· kreditor (fordringshaver, långiver) ved afståelse eller indfri-else af
en pengefordring

· debitor (skyldner, låntager), der frigøres fra en forpligtelse.



35

Reglerne gælder for alle kursgevinster og kurstab på fordringer og gæld.

Eksempler på kursgevinster og kurstab
Her er nogle eksempler på kursgevinster og kurstab:

· Stigninger og fald i kursværdi, der følger af ændrede rente-forhold,
indeksreguleringer eller valutakursændringer

· Tab som følge af debitors misligholdelse og utilstrækkelig
sikkerhed ved pant eller kaution.”

Af Den juridiske vejledning 2012-1, afsnit C.B.1.4.3.7, fremgår bl.a.:

"Gevinst og tab på gæld i fremmed valuta

…
Alle kursændringer er skattepligtige

Alle kursændringer indgår i opgørelsen af den skattepligtige indkomst.
Kursgevinst og tab omfatter såvel ændringer af kursen på grund af va-
lutakursændringer som ændringer i kursen på grund af andre forhold, fx
ændringer i renteniveauet.

Bemærk

Hvis gevinst på gælden også er omfattet af KGL § 22, beskattes gevin-sten
efter denne bestemmelse. Se afsnit C.B.1.4.3.4 - C.B.1.4.3.6 om KGL § 22.

Gevinst på gæld opnået som følge af en tvangsakkord, frivillig akkord mv.
omfattet af KGL § 24 er ikke skattepligtig. Se afsnit C.B.1.5. Der-imod er
gevinst på gæld i fremmed valuta, der er opnået ved en singu-
lær gældseftergivelse omfattet af skattepligten efter KGL § 23. Se
SKM2008.586.LSR."

Af Den juridiske vejledning 2012-1, afsnit C.C.3.3.5., fremgår bl.a.:

”Afståelse af kommanditselskaber
…

Opgørelse af afståelsessummen. Gæld

Ved opgørelsen af salgssummen for anparterne skal der tages hensyn til, at
kommanditisten ved at overdrage anparten også overdrager en



36

ideel anpart af kommanditselskabets gæld. Beløb som kommanditisten bliver
frigjort for at skulle betale ved at overdrage anparten, skal med-regnes ved
opgørelsen af den skattepligtige fortjeneste ved overdragel-sen,
SKM2013.549.ØLR, LSRM 1981, 70 og skd. 69.266.VLD.
…

Gæld ud over hæftelsen
Gæld, der går ud over det beløb, som kommanditisten hæfter for med sin
anpart, skal også medregnes. Det skyldes, at kommanditistens af-
skrivningsgrundlag opgøres som anskaffelsessummen for den ideelle anpart af
kommanditselskabets afskrivningsberettigede aktiver, herun-der gæld, der
ligger ud over, hvad kommanditisten hæfter for. Se SKM2012.646.BR.”

Anbringender

Sagsøgeren, Skatteministeriet, har i påstandsdokument af 2. august 2021 anført
følgende og under hovedforhandlingen i al væsentligt procederet i overensstemmelse
hermed:

”Spørgsmålet i sagen er overordnet, i hvilket omfang de tre sagsøgte skal
beskattes af den gevinst på gæld i fremmed valuta, som deres
kommanditselskab K/S Danskib 70 fik ved, at HSH Nordbank i 2012 ef-tergav
kommanditselskabets gæld til banken.

Ved grundlæggende enslydende afgørelser … fandt Landsskatteretten, at de
sagsøgte efter loven (kursgevinstlovens § 23; …) var skattepligtige af
gevinsten på gæld i fremmed valuta. Landsskatteretten fandt samti-dig, at
loven ikke skulle følges, fordi de sagsøgte efter Landsskatteret-tens opfattelse
kunne støtte ret på et udsagn i Den juridiske vejledning.

Landsskatteretten henviste … til forskellige udgaver af Den juridiske
vejledning i form af vejledningerne gældende på dispositionstidspunk-tet og
tidspunktet for SKATs afgørelse samt den seneste udgave af Den juridiske
vejledning. I forlængelse heraf anførte Landsskatteretten … dels, at Den
juridiske vejledning angiver, at den giver udtryk for skatte-forvaltningens
opfattelse af gældende praksis, og at den er bindende for skatteforvaltningen,
medmindre dens indhold klart ikke er i overens-stemmelse med højere
rangerende retskilder, dels at dette udsagn er i overensstemmelse med, hvad
der gælder i forhold til forventningsprin-cippet.

De sagsøgte har gjort gældende, at de kan støtte ret på Den juridiske
vejledning, og anført …, at ”Forventningsprincippet er […] irrelevant i denne
sag, som er baseret på lighedsgrundsætningen ”.



37

Hverken de sagsøgtes eller Landsskatterettens synspunkter giver grundlag for
at fravige loven.

De sagsøgte har (ideelt set – som følge af kommanditselskabets skatte-retlige
transparens) tilbagebetalt et mindre beløb, end de oprindeligt lånte. Derfor har
de fået en gevinst efter kursgevinstloven, jf. kursge-vinstlovens § 1, stk. 1, nr.
2 …, sammenholdt med kursgevinstlovens § 26, stk. 3, 1. pkt. ….

Efter kursgevinstlovens § 21 … er en gevinst opnået ved eftergivelse af gæld i
danske kroner kun skattepligtig for debitor, hvis gælden nedskri-ves til et
lavere beløb end fordringens værdi for kreditor.

Når der er tale om gæld i fremmed valuta, er gevinster skattepligtige, og tab er
fradragsberettigede, jf. kursgevinstlovens § 23. Efter kursgevinst-lovens § 23
har det ingen betydning for skattepligten, hvilken værdi fordringen har for
kreditor. Derfor er det efter kursgevinstlovens § 23 uden betydning, om de
sagsøgte havde en resthæftelse overfor kom-manditselskabet, som kunne
påvirke værdien af bankens fordring på kommanditselskabet (og ideelt set de
sagsøgte).

Højesteret har også fastslået i UfR 2020.202 H …, at der foreligger en
skattepligtig kursgevinst, selvom der foreligger en hæftelsesbegræns-ning,
ligesom Højesteret i UfR 2006.592 H … har fastslået, at resthæftel-sen er uden
betydning for beskatningen af et kommanditselskabs ind-tægter. En
kursgevinst er en indtægt – også for et kommanditselskab.

Loven giver altså ikke forvaltningen nogen frihedsgrader i fastlæggel-sen af
retsstillingen.

Det følger allerede heraf, at hverken et forventningsprincip eller en lig-
hedsgrundsætning kan tilsidesætte loven. Retspraksis, herunder Høje-sterets
praksis, viser, at en klar lovbestemmelse ikke kan fraviges, jf. f.eks. UfR
2017.1474 H …, UfR 2015.3383 H …, UfR 2013.3161 H …, UfR 2011.2218
H … og UfR 2006.3273 H …

Der er dermed ikke grundlag for at fravige kursgevinstlovens klare be-
stemmelser om, hvornår der foreligger en skattepligtig kursgevinst på gæld i
fremmed valuta.

Også i de situationer, hvor modstriden med loven ikke er klar eller åbenbar,
kan en beskatning i strid med loven kun komme på tale, hvis der foreligger
ganske særlige omstændigheder i form af meget stærke og konkrete grunde til
at fravige loven.



38

En lighedsgrundsætning, som de sagsøgte har påberåbt sig, udgør ikke en
sådan stærk og konkret grund til at fravige loven, jf. UfR 2013.207 H
… og UfR 2003.2005 H …, hvor Højesteret udtalte …:

” En lighedsgrundsætning indebærer nemlig hverken, at Hafnia Liv kan gøre
et i øvrigt forældet krav gældende, eller at selskabet for årene 1984-89 har
krav på en beregning i strid med loven.”

Folketingets Ombudsmand har tilsvarende fastslået, at ”den almindelige
lighedsgrundsætning ikke giver borgerne krav på en ulovlig retsstilling ” …, jf.
FOB 1994.427 ….

Dette fører ligeledes til, at de sagsøgte ikke (kan) få medhold i deres fri-
findelsespåstande.

Desuden var SKATs beskatning af sagsøgerne uden hensyntagen til de-res
resthæftelse i kommanditselskabet K/S Danskib 70 i overensstem-melse med
SKATs daværende praksis, jf. bl.a. SKATs afgørelser gengi-vet i
Landsskatterettens afgørelse af 20. marts 2018 i sag 14-5334015 …,
Landsskatterettens afgørelse af 18. januar 2018 i sag 14-3098270 …,
Landsskatterettens afgørelse af 29. november 2017 i sag 14-4311369 …,
Landsskatterettens afgørelse af 26. oktober 2017 i sag 15-3213794 … og
Landsskatterettens afgørelse af 5. februar 2015 i sag 14-2234838 …, som alle
er offentliggjort.

De nævnte afgørelser viser, at SKATs afgørelser om beskatning af de sagsøgte
ikke indebar noget brud på en lighedsgrundsætning, men der-imod var i fuld
overensstemmelse med SKATs praksis.

Som følge heraf skal de sagsøgtes respektive skattepligtige indkomster for
2012 ansættes i overensstemmelse med SKATs afgørelser af 27. ok-tober 2015
over for hver af de sagsøgte.

Anbringender

3.1 Beskatningen efter kursgevinstloven
Kursgevinstloven omfatter gevinst og tab ved frigørelse for gæld, jf. lo-vens §
1, stk. 1, nr. 2 …

Det følger af kursgevinstlovens § 26, stk. 3, 1. pkt. …, at der foreligger en
kursgevinst, hvis låntager skal betale mindre tilbage, end han har få-et udbetalt
af långiver, idet gevinst eller tab på gæld opgøres som for-skellen mellem
gældens værdi ved påtagelsen af gælden og værdien ved frigørelsen eller
indfrielsen.

Hvis en låntager får udbetalt lånet til kurs 98, men kan frigøre sig fra lånet til
kurs 90, har låntageren en kursgevinst på 8 (og långiver et kurs-



39

tab på 8). Skal låntageren derimod indfri til kurs 100, får han et kurstab på 2.

Kun med særlig lovhjemmel er gevinster på gæld undtaget fra kursge-
vinstloven, f.eks. fordi beskatningen sker efter andre regler, jf. herved
kursgevinstlovens § 1, stk. 3 ….

I overensstemmelse med ordlyden af kursgevinstlovens § 1, stk. 1, nr. 2,
fremgår det af forarbejderne til bestemmelsen (lovforslag nr. 194 af 13. marts
1997, de specielle bemærkninger til § 1; …), at:

”Reglerne gælder for alle [original kursivering i forarbejderne] kursge-vinster
og kurstab på fordringer og gæld. Gevinster og tab omfatter ik-ke alene
stigninger og fald i børskursen, der følger af ændrede rentefor-hold.
Værdisvingninger, der følger af andre forhold som f.eks. indeks-regulering
eller valutakursændringer, omfattes også af reglerne. Tab som følge af
skyldnerens manglende betalingsevne og utilstrækkelig sikkerhed ved pant
eller kaution er ligeledes omfattet.”

Kursiveringen af ordet ”alle” i forarbejderne understreger, at loven om-fatter
alle kursgevinster.

Det fremgår videre udtrykkeligt af forarbejderne (samme sted, …), at

” … den skattemæssige behandling af gevinsten eller tabet ikke er afhængig af
årsagen til gevinsten eller tabet.”

Det fremgår dermed udtrykkeligt af forarbejderne, at
kursgevinstbegrebet omfatter enhver værdisvingning uden hensyntagen til dens
årsag.

Den omstændighed, at en kommanditist som følge af kommanditsel-skabets
natur kun hæfter med sit indskud og sin resthæftelse, ændrer ikke på, at
kommanditselskabets gældsfrigørelse – som følge af kom-manditselskabets
skatteretlige transparens – udgør en kursgevinst for kommanditisten.

I UfR 2020.202 H … udtalte Højesteret om hæftelsesbegrænsninger, der følger
af et særlige lånevilkår (såkaldte non recourse-vilkår) bl.a. …, at

” Højesteret finder, at der efter låneaftalen var en betalingsforpligtelse for hele
lånebeløbet, selv om non-recourse vilkåret indebar, at kommanditselskabet ikke
hæftede med mere end den stillede sikkerhed (og afkastet heraf).
Tab eller gevinst ved frigørelse for gælden til Canada Life var derfor omfattet
af kursgevinstloven, jf. lovens § 1, stk. 1, nr. 2”  (mine understregninger)



40

Forholdene er af helt tilsvarende karakter i et kommanditselskab, idet
kommanditisterne (ideelt set) hæfter for alle kommanditselskabets for-
pligtelser, men ikke med mere end deres indskud og resthæftelse (samt afkastet
heraf). Forskellen på hæftelsesbegrænsningen er alene, om den følger af en
konkret låneaftale eller generelt af de uskrevne selskabsret-lige regler om
kommanditselskaber.

Ordlyden af kursgevinstlovens §§ 21 og 24 … viser også, at eftergivelse af
gæld resulterer i en gevinst omfattet af kursgevinstloven uden nogen
hensyntagen til debitors betalingsevne og hæftelsesbegrænsninger
(hvilket derimod kan påvirke omfanget af skattepligten, som efter disse
bestemmelser afhænger af fordringens værdi for kreditor).

Kursgevinstloven giver ingen holdepunkter for at lægge vægt på stør-relsen af
kommanditisternes resthæftelse ved vurderingen af, om der foreligger en
kursgevinst omfattet af kursgevinstloven.

Allerede i UfR 2006.592 H … fastslog Højesteret også, at den omstæn-dighed,
at en kommanditist har indbetalt sin hæftelse fuldt ud, er uden betydning for,
om kommanditisten skal beskattes af kommanditselska-bets indtægter.
Forholdet i sagen var, at de omstridte indtægter gik til dækning af forpligtelser,
som kommanditisten i sagen ikke vil kunne komme til at betale, fordi hans
hæftelse var fuldt indbetalt. Alligevel fandt Højesteret, at kommanditisten var
skattepligtig.

Resthæftelsen er altså uden betydning for kommanditselskabets ind-tægter og
beskatningen heraf. Resthæftelsen har derimod som følge af de særlige regler
om opgørelse af en fradragskonto betydning for kommanditisternes
fradragsret. Dette beror imidlertid alene på den særlige praksis, der blev indført
efter ophøret af beskatningen af kom-manditselskaber, jf. herved UfR 1983.8
H …

De sagsøgte har heller ikke begrundet deres synspunkt … om, at be-
mærkningerne i Den juridiske vejledning ikke er i ” nogen relevant mod- 
strid ” med kursgevinstloven.

Under den administrative behandling af sagen tilsluttede de sagsøgte sig
derimod Skattestyrelsens forslag til afgørelse …, hvorefter der forelå
kursgevinster omfattet af kursgevinstlovens § 23.

Det følger dermed – tilmed klart – af kursgevinstlovens bestemmelser, at K/S
Danskib 70 (og ideelt/skatteretligt set kommanditisterne) fik en kursgevinst
omfattet af kursgevinstloven ved HSH Nordbanks eftergi-velse af
kommanditselskabets gæld.



41

Da en gevinst endvidere er skattepligtig efter kursgevinstlovens § 23, fører
kursgevinstloven til, at de sagsøgte skal beskattes som sket ved SKATs
afgørelser af 27. oktober 2015.

Retten til at blive beskattet efter udsagn i Den juridiske vejledning

Grundlaget for at støtte ret på udsagn i Den juridiske vejledning

Det følger af legalitetsprincippet, at loven skal følges. På det skatteretli-ge
område er dette understreget ved grundlovens § 43, 1. led …, hvoref-ter ingen
skat kan pålægges, forandres eller ophæves uden ved lov.

Den juridiske vejledning har karakter af et cirkulære og kan ikke i sig selv
berettige eller forpligte en skattepligtig person.

En lighedsgrundsætning kan imidlertid føre til, at skatteforvaltningen er bundet
af udsagn i Den juridiske vejledning, såfremt loven efterlader rum for
fortolkning eller indrømmer forvaltningen et skøn. Baggrunden er, at der er en
formodning for, at Den juridiske vejledning er udtryk for praksis på området,
som kan påvirke lovfortolkningen og binde for-valtningen, jf. herved også
Spleths kommentar i UfR 1965B.250 …: ”hvis to forståelser af loven har
nogenlunde lige meget for sig, vælger man den, som administrationen har
fulgt” . I disse situationer kan udsagn i Den juridiske vejledning dermed binde
skatteforvaltningen, men det forudsætter, at det anførte er entydigt og faktisk er
udtryk for praksis, jf. TfS 1994, 295 Ø …

En lighedsgrundsætning kan derimod ikke føre til en beskatning i strid
med loven, jf. UfR 2003.2005 H …, UfR 2013.207 H … og FOB 1994.427
… Det er dermed kun i de situationer, hvor resultatet kan rummes in-den for
lovens rammer, at en lighedsgrundsætning kan føre til, at skat-teforvaltningen
er bundet af udsagn i Den juridiske vejledning.

En skattepligtig kan kun opnå en beskatning i strid med loven som føl-
ge af udsagn i Den juridiske vejledning, hvis der foreligger ganske særli- 
ge omstændigheder i form af meget stærke og konkrete grunde til at fra-vige
loven.

Der kan i den forbindelse peges på, at selv når skatteforvaltningen har truffet
en begunstigende afgørelse, er det kun i situationer, hvor der fo-religger
”sådanne særlige omstændigheder ”, at der er grundlag for at fra-vige
udgangspunktet om, at en ulovlig afgørelse skal annulleres, jf.
f.eks. UfR 2009.1181 H …, UfR 2011.2235 H … og UfR 2020.1923 H …,
hvor den skattepligtige som følge af annullationen blev pålagt at tilba-gebetale
godt 13 mio. kr., som SKAT ellers havde udbetalt til den på-gældende. Det er
ikke kun afgørelser i åbenbar eller klar modstrid med loven, der skal
annulleres.



42

Der er ikke grundlag for at behandle skattepligtige, der påberåber sig Den
juridiske vejledning til støtte for en bedre retsstilling, end loven gi-ver dem,
mere fordelagtigt end skattepligtige, der allerede har modtaget en
begunstigende afgørelse fra skatteforvaltningen. Tværtimod er be-
skyttelseshensynet stærkere over for skattepligtige, der har modtaget en
konkret og individuel afgørelse. Alligevel er det klare udgangspunkt, at en
ulovlig afgørelse skal annulleres.

En skattepligtig kan derfor kun være berettiget til en beskatning i strid med
loven, hvis han godtgør, at der – som minimum – foreligger så-danne særlige
omstændigheder, der kunne have ført til at en ulovlig af-gørelse alligevel
skulle opretholdes. Som eksempel herpå kan nævnes UfR 1987.80/2 H …,
hvor en afgiftspligtig kunne have opnået et moms-fradrag, men mistede
muligheden herfor, fordi der blev disponeret i henhold til en fast, men
uhjemlet, praksis fra momsmyndighedernes side. Fradraget var altså lovligt,
men der skulle efter loven (som Høje-steret fortolkede den i dommen) være
anvendt en anden fremgangsmå-de end den, der fulgte af hidtidig praksis, som
den afgiftspligtige havde disponeret efter.

I modsætning til, hvad Landsskatterettens afgørelser i nærværende sag synes at
være udtryk for, kan en skattepligtig derfor ikke støtte ret på ethvert udsagn i
Den juridiske vejledning, der ikke er i åbenbar mod-strid med loven.

Det af Landsskatteretten fremhævede om, at det fremgår af Den juridi-ske
vejledning, at den er bindende for skatteforvaltningen, medmindre dens
indhold ”klart” ikke er i overensstemmelse med højere rangerende retskilder,
kan ikke udstrækkes til, at en skattepligtig i samme omfang kan støtte ret på
Den juridiske vejledning.

Det er således heller ikke rigtigt, når Landsskatteretten med henvisning til
SKM 2006.553 H (UfR 2006.3273 H; …) anfører, at dette skulle være i
overensstemmelse med forventningsprincippet. I den nævnte dom til-trådte
Højesteret landsrettens mindretals begrundelse, hvoraf fremgik følgende …:

” Den kommunale skattemyndigheds afgørelse […] er i åbenbar modstrid med
ligningslovens § 16, stk. 6. Allerede som følge heraf er der med denne
afgørelse ikke skabt en retsbeskyttet forventning hos A…”  (mine
understregninger)

Af den valgte ”Allerede som følge heraf” -begrundelse følger, at Høje-steret
var af den opfattelse, at resultatet principielt kunne have været støttet på andre
forhold. Der er derfor ikke grundlag for at slutte mod-sætningsvist fra
dommen, således at den tages til indtægt for, at der i al-le tilfælde, hvor et
udsagn i Den juridiske vejledning ikke er åbenbar



43

modstrid med loven, foreligger en retsbeskyttet forventning; tværti-mod.

En nødvendig, men ikke i sig selv tilstrækkelig, forudsætning for, at
forventningsprincippet kan finde anvendelse, er, at den skattepligtige kan
godtgøre, at han på baggrund af udsagn i Den juridiske vejledning
har indrettet sig efter den udtrykte retsstilling, og at der således er er år- 
sagssammenhæng mellem forventningen og den skattepligtiges disposi-tioner,
jf. f.eks. SKM 2013.163 Ø … og SKM 2001.616 V … Det er (ube-stridt) ikke
tilfældet i den foreliggende sag.

Den juridiske vejledning som grundlag for beskatningen af de sagsøgte

De sagsøgte har ikke godtgjort (eller forsøgt at godtgøre), at der forelig-ger
sådanne særlige omstændigheder, at de på baggrund af udsagn i Den juridiske
vejledning har ret til en beskatning i strid med kursge-vinstlovens
bestemmelser. Det er ikke gjort gældende endsige bevist, at de har været
bekendt med udsagnene i Den juridiske vejledning forud for skattesagernes
start, eller at de har indrettet sig på en særlig måde som følge af udsagnene i
Den juridiske vejledning.

I stedet har de sagsøgte blot henvist til lighedsgrundsætningen …

Som anført kan lighedsgrundsætningen imidlertid ikke berettige de sagsøgte til
en beskatning i strid med kursgevinstloven, jf. Højesterets to tidligere nævnte
domme i UfR 2003.2005 H … og UfR 2013.207 H ... Allerede derfor er der
ikke grundlag for at tage de sagsøgtes frifindel-sespåstand til følge.

Dernæst kan det anførte i Den juridiske vejledning ikke danne grundlag for
beskatningen af sagsøgerne, fordi det ikke udgør et tilstrækkeligt bevis for, at
beskatningen af sagsøgerne er i strid med en fast admini-strativ praksis. Det er
en juridiske vejledning for 2012, der er afgørende, og denne indeholder – i
modsætning til senere udgaver – slet ikke en omtale af kursgevinstlovens § 23
i det afsnit (C.B.1.4.3.3), som de sag-søgte påberåber sig. Dernæst er Den
juridiske vejledning ikke er enty-dig, og der foreligger desuden samtidige
afgørelser fra SKAT, der mod-beviser, at der skulle gælde en praksis om, at der
ikke beskattes ud over resthæftelsen.

Den påberåbte udlægning af Den juridiske vejledning er i strid med loven

Det følger klart af kursgevinstloven, at størrelsen på en kommanditists
resthæftelse er uden betydning for, om der realiseres en skattepligtig
kursgevinst ved en gældseftergivelse. Det følger af såvel kursgevinstlo-vens
ordlyd og forarbejder og som af Højesterets praksis, jf. UfR 2020.202 H … og
UfR 2006.592 H … samt nærmere herom i afsnit 3.1



44

ovenfor. Da den påberåbte udlægning af Den juridiske vejledning der-for er i
strid – og tilmed åbenbar strid – med loven, kan den allerede derfor ikke føre
til, at de sagsøgte skal have medhold i deres påstande.

Den juridiske vejledning for 2012 er den relevante og viser ikke praksis for §
23

De sagsøgte fik deres kursgevinster i indkomståret 2012, og det er der-for Den
juridiske vejledning for 2012 (2012-1), der er relevant ved afgø-relsen af, om
de sagsøgte er beskattet i strid med en praksis. Den juridi-ske vejledning 2012-
1 giver endnu mindre end senere udgaver af Den juridiske vejledning dækning
for, at der skulle gælde en praksis om, at der ved beskatning efter
kursgevinstlovens § 23 ikke blev beskattet ud over resthæftelsen. Det var først
i 2014-1-udgaven af Den juridiske vej-ledning, at kursgevinstlovens § 23
overhovedet blev omtalt i det særlige afsnit om gældsreduktion i K/S’er
(C.B.1.4.3.3), som de sagsøgte og Landsskatteretten henviser til.
Landsskatteretten har imidlertid ikke forholdt sig hertil, herunder betydningen
af, at der i 2012-1-udgaven … ikke blev henvist til kursgevinstlovens § 23. De
sagsøgte påstår bare, at ændringen er en præcisering …, men dette er såvel
forkert som ube-grundet.

Da Den juridiske vejledning 2012-1 dermed ikke viser nogen praksis af
relevans for nærværende sag, fører dette også til, at der ikke er grund-lag for at
tage de sagsøgtes frifindelsespåstande til følge.

Den juridiske vejledning er ikke entydig

Ved vurderingen af, om Den juridiske vejledning beviser, at der fore-ligger en
fast administrativ praksis, skal Den juridiske vejledning læses i sammenhæng,
mens udsagn i et enkeltstående afsnit ikke kan tillæg-ges afgørende betydning,
såfremt der i andre afsnit er modsatrettede udsagn, jf. SKM 2013.557 Ø …

Både de sagsøgte og Landsskatteretten har udelukkende fokuseret på ét enkelt
underafsnit til afsnit C.B.1.4.3.3 om kursgevinstlovens § 21.

Såvel efter Landsskatterettens som de sagsøgtes (endelige) opfattelse er den
opnåede kursgevinst imidlertid omfattet af kursgevinstlovens § 23 og ikke § 21
…

Dette tilsiger i sig selv, at det anførte i afsnittet, som Landsskatteretten og de
sagsøgte henviser til, ikke angår de sagsøgtes situation.

Det har også formodningen imod sig, at Den juridiske vejlednings af-snit om
kursgevinstlovens § 21 skulle indeholde en generel bemærk-ning om ikke bare
kursgevinstlovens gevinstbegreb, men også begre-bets samspil med
kommanditselskabers indkomstopgørelse. Kontek-



45

sten tilsiger, at bemærkningen omhandler fortolkningen af § 21, stk. 1, samt
den konkrete subsumption under denne bestemmelse og ikke er udtryk for en
generel vurdering af, hvornår der foreligger en gevinst i kursgevinstlovens
forstand. Noget sådant vil fremgå i afsnittene om, hvornår der foreligger en
kursgevinst omfattet af kursgevinstloven, jf. nærmere herom nedenfor.

Dertil kommer, at der i det forudgående ”Bemærk” -afsnit … generelt er
henvist til afsnittet om kursgevinstlovens § 23 for så vidt angår gæld i
fremmed valuta. Dette afsnit indeholder ingen omtale af, at en gældsef-
tergivelse ikke skulle bevirke en gevinst i kursgevinstlovens forstand, såfremt
hæftelsen er fuldt ud indbetalt, og der er ingen henvisning til underafsnittet i
afsnittet om kursgevinstlovens § 21. Også dette tilsiger, at det anførte i afsnittet
om kursgevinstlovens § 21 er relateret til denne bestemmelse og ikke er et
generelt udsagn. Det understøttes også af, at resthæftelsens størrelse har
betydning for fordringens værdi for kredi-tor, som har indflydelse på
skattepligten efter kursgevinstlovens § 21, men ikke efter § 23.

Sagsøgernes synspunkt … om, at der ikke er nogen ”logisk forklaring på, at
der skulle være nogen relevant skatteretlig forskel i de to situationer” , hvor
”gælden har været i danske kroner (omfattet af kursgevinstlovens § 21) eller i
fremmed valuta (omfattet af kursgevinstlovens § 23) ”, er derfor heller ikke
rigtigt.

Det fremgår udtrykkeligt af ordlyden af kursgevinstlovens § 21, at skat-
tepligten af kursgevinsten afhænger af fordringens værdi for kreditor, hvilket
derimod ikke fremgår af kursgevinstlovens § 23. Det anførte i Den juridiske
vejledning skal i sagens natur læses i lyset af denne for-skel i ordlyden; navnlig
når henses til, at det anførte er placeret i ho-vedafsnittet om kursgevinstlovens
§ 21.

De afsnit, hvor det ville være nærliggende at omtale, hvis resthæftelsen havde
betydning for beskatningen af kommanditselskabers gevinster på gæld, støtter
heller ikke, at det skulle være gældende ret eller prak-sis, at en
gældseftergivelse ikke medfører en gevinst i kursgevinstlo-vens forstand, hvis
en kommanditist har indbetalt den fulde hæftelse.

I afsnit C.B.1.2.1 i Den juridiske vejledning (bl.a.) 2012-1 … om netop
kursgevinstlovens anvendelsesområde anføres det i overensstemmelse med
kursgevinstlovens ordlyd og forarbejder, at

”Loven omfatter både gevinst og tab, der opstår hos

 kreditor (fordringshaver, långiver) ved afståelse eller indfrielse af
en pengefordring



46

 debitor (skyldner, låntager), der frigøres fra en forpligtelse.

Reglerne gælder for alle kursgevinster og kurstab på fordringer og gæld.

Eksempler på kursgevinster og kurstab
Her er nogle eksempler på kursgevinster og kurstab:

 Stigninger og fald i kursværdi, der følger af ændrede renteforhold,
indeksreguleringer eller valutakursændringer

 Tab som følge af debitors misligholdelse og utilstrækkelig sikkerhed
ved pant eller kaution.”(Mine understregninger).

Det citerede strider imod det anførte om resthæftelsens betydning for,
at der foreligger en kursgevinst i afsnit C.B.1.4.3.3 om kursgevinstlo-
vens § 21, idet der ikke er anført nogen begrænsninger i, hvilke kursge-
vinster reglerne omfatter, men det tværtimod fremgår udtrykkeligt, at
reglerne gælder for alle kursgevinster på fordringer og gæld, og det
tilmed som et eksempel er anført, at tab som følge af utilstrækkelig sik-
kerhed er omfattet af reglerne om kursgevinster og kurstab. I de øvrige
dele af afsnittet findes der ikke nogen udtalelser svarende til det anførte
i afsnittet om kursgevinstlovens § 21.

Heller ikke afsnittene C.C.3.3.1 og 3.3.2 … om kommanditselskabet
henholdsvis kommanditselskabers indkomstopgørelse indeholdt udta-
lelser om resthæftelsens betydning for realiseringen af en gevinst om-
fattet af kursgevinstloven.

I afsnit C.C.3.3.5 … om afståelse af kommanditanparter er derimod an-
ført følgende:

”Opgørelse af afståelsessummen. Gæld
Ved opgørelsen af salgssummen for anparterne skal der tages hensyn til, at
kommanditisten ved at overdrage anparten også overdrager en ideel anpart af
kommanditselskabets gæld. Beløb som kommanditisten bliver frigjort for at
skulle betale ved at overdrage anparten, skal medregnes ved opgørelsen af den
skattepligtige fortjeneste ved overdragelsen, SKM2013.549.ØLR, LSRM 1981,
70 og skd. 69.266.VLD.

[…]

Gæld ud over hæftelsen
Gæld, der går ud over det beløb, som kommanditisten hæfter for med sin an-
part, skal også medregnes. Det skyldes, at kommanditistens afskrivnings-
grundlag opgøres som anskaffelsessummen for den ideelle anpart af komman-
ditselskabets afskrivningsberettigede aktiver, herunder gæld, der ligger ud over,



47

hvad kommanditisten hæfter for. Se SKM2012.646.BR [stadfæstet ved SKM
2013.549 Ø].”  (min understregning) .

Det anførte i Den juridiske vejledning har derfor ikke en sådan entydig
karakter, at det kan anses for udtryk for en praksis om, at en gældsef-tergivelse
ikke medfører en gevinst i kursgevinstlovens forstand, hvis en kommanditist
har indbetalt den fulde hæftelse.

At bemærkningerne i Den juridiske vejledning ikke er entydige illustre-res
også af, at de sagsøgtes udlægning af indholdet … ikke er i overens-stemmelse
med det anførte i Den juridiske vejledning, idet spørgsmålet om, hvornår der
foreligger en kursgevinst i kursgevinstlovens forstand,
blandes sammen med spørgsmålet om, hvornår en kursgevinst er skat- 
tepligtig – i øvrigt på samme måde som Landsskatteretten gjorde i de indbragte
afgørelser.

3.2.2.4 Efter praksis skete beskatning uden hensyntagen til resthæftelsen

En gennemgang af praksis vedrørende beskatning af kommanditsel-skaber
viser også, at skatteforvaltningen ikke har haft en praksis om, at
en gældseftergivelse ikke medfører en gevinst i kursgevinstlovens for-stand,
hvis en kommanditist har indbetalt den fulde hæftelse.

Ved bl.a. SKATs afgørelse fra 2014 gengivet i Landsskatterettens afgø-relse af
5. februar 2015 i sag 14-2234838 … blev den skattepligtige be-skattet af en
kursgevinst på 4.568.166 kr., selvom hans resthæftelse kun udgjorde 3.141.866
kr. SKAT udtalte i sin afgørelse bl.a. følgende …:

” Uanset om forholdet kan kvalificeres som en singulær gældseftergivelse, er
gældseftergivelsen skattepligtig efter kursgevinstlovens § 23. Det gælder, selv
om gælden var blevet nedskrevet til fordringens værdi for kreditor på gældsef-
tergivelsestidspunktet.”

Heller ikke retsformanden i Landsskatteretten – som i modsætning til flertallet
havde anledning til at tage stilling til beskatningen ud over resthæftelsen –
fandt grundlag for at begrænse beskatningen som følge af en fast administrativ
praksis og kommenterede slet ikke på spørgs-målet.

Tilsvarende fremgår af Landsskatterettens afgørelser af 5. februar 2015 i sag
nr. 14-2235265 …, 14-2235279 …, 14-2235288 …, 14-2235444 … og 14-
2235456 …

I SKATs afgørelse af 28. oktober 2015 (dvs. dagen efter SKATs afgørel-ser i
nærværende sag) gengivet i Landsskatterettens afgørelse af 26. ok-tober 2017 i
sag 15-3213794 … udtalte SKAT bl.a. følgende … efter en omtale af bl.a.
kursgevinstlovens § 23 og forarbejderne hertil:



48

” Det vil sige, at resthæftelsen for en kommanditist alene har betydning når
gældseftergivelsen/frigørelsen af gæld er omfattet af kursgevinstlovens §§21
el-ler 24. Resthæftelsen er så udtryk for den øvre grænse for fordringens værdi
for kreditor.

Da det er tale om gæld i fremmed valuta, der beskattes efter kursgevinstlovens
§ 23 kan påstanden om at begrænse beskatningen af kursgevinsten til investo-
rernes resthæftelse derfor ikke imødekommes. I sagen er der ikke tale om en
ak-kord omfattet af kursgevinstlovens § 24.”

Når henses hertil og til SKATs udtalelser i afgørelserne fra 2014 gengi-vet i
Landsskatterettens afgørelse af 20. marts 2018 i sag 14-5334015 …,
Landsskatterettens afgørelse af 18. januar 2018 i sag 14-3098270 … og
Landsskatterettens afgørelse af 29. november 2017 i sag 14-4311369 …, kan
det lægges til grund, at der ikke var nogen praksis om, at en gælds-eftergivelse
ikke medfører en gevinst i kursgevinstlovens forstand, hvis en kommanditist
har indbetalt den fulde hæftelse.

De sagsøgte har over for de fremhævede afgørelser henvist til …, at der er tale
om ikke-principielle afgørelser.

De sagsøgte har i den forbindelse – og med henvisning til Folketingets
Ombudsmands udtalelse af 11. juni 2019 i sag nr. 19/00871 … – anført …, at
”Det er altså i direkte strid med Skattestyrelsens oplysning til Folketin-gets
Ombudsmand, at Skatteministeriet i denne sag påberåber sig ikke-principielle
afgørelser. ”

Af ombudsmandsudtalelsen fremgår imidlertid følgende …:

” Skattestyrelsen har i sin udtalelse af 3. april 2019 oplyst, at det er styrelsens
opfattelse, at både offentliggjorte og ikke-offentliggjorte administrative
afgørel-ser kan have betydning ved fastlæggelsen af administrativ praksis.”

Og …

” Jeg [Folketingets Ombudsmand, min tilføjelse] er enig med Skattestyrel-sen
i, at både offentliggjorte og ikke-offentliggjorte administrative afgørelser kan
have betydning for fastlæggelsen af administrativ praksis.”

Skatteministeriet er tilsvarende enig med såvel Skattestyrelsen som
Folketingets Ombudsmand i, at både offentliggjorte og ikke-offentliggjorte
administrative afgørelser har betydning ved fastlæggel-sen af administrativ
praksis.



49

Det er således heller ikke retvisende, når de sagsøgte anfører …, at UfR
2017.2052 H (SKM 2017.330 H …) er udtryk for, at afgørelser fra Lands-
skatteretten, som ikke er optaget i Den juridiske vejledning, ikke kan godtgøre
en fast administrativ praksis i modstrid med Den juridiske vejledning.

Det afgørende er, hvad praksis faktisk er, og ikke, om en given afgørel-se har
været anset for principiel og er offentliggjort eller ej, jf. også TfS 1994, 295 Ø
….

Den omstændighed, at Landsskatteretten i SKM 2008.586 LSR … – hvorved
Landsskatteretten tog principiel stilling til, om singulære ef-tergivelser af gæld
i fremmed valuta er skattepligtige efter kursgevinst-lovens § 23 – tilføjede en
bemærkning om, at ”klageren kun undergives be-skatning i det omfang, han
ikke har indbetalt resthæftelsen på sine anparter, jf. ligningsvejledningen 2001,
afsnit E.L.2.7.1 ” beviser over for de ovennævn-te afgørelser ikke, at der på
tidspunktet for SKATs afgørelser i nærvæ-rende sag var en fast praksis herom,
og at SKATs afgørelser i nærvæ-rende sag tilsidesætter lighedsgrundsætningen.

Heller ikke den omstændighed, at Landsskatterettens bemærkning er gengivet
ved omtalen af afgørelsen i Den juridiske vejledning, afsnit C.B.1.4.3.7 (først)
fra 2014-1-udgaven … og fremefter, er praksisskaben-de eller
praksisbekræftende, jf. UfR 2014.378 H …”

De sagsøgte, Sagsøgte 1, Sagsøgte 2 og
Sagsøgte 3, har i påstandsdokument af 2. august 2021 anført følgende
og under hovedforhandlingen i al væsentligt procederet i overensstemmelse hermed:

”I 2012 deltog de sagsøgte som kommanditister i K/S Danskib 70, som ejede et
skib.

K/S Danskib 70 finansierede købet af skibet med et lån fra HSH Nord-bank på
13 mio. USD. Lånet var i fremmed valuta, og der var ikke tale om et non-
recourse lån (dvs. et lån uden personlig hæftelse for debitor
(kommanditselskabet), hvor långiver kun har sikkerhed i specificerede
aktiver). Kommanditselskabet hæftede således for lånet med hele sin formue.

I april 2012 solgte K/S Danskib 70 sit skib, og betalte provenuet herfor til HSH
Nordbank. Kommanditselskabet havde herefter en restgæld på godt 5 mio.
USD til banken. Ved Addendum af 3. juli 2012 eftergav HSH Nordbank
restgælden på kommanditselskabets lån. Der er enig-hed om, at der foreligger
en gældseftergivelse.



50

Parterne er endvidere enige om, at det i denne sag kan lægges til grund, at de
sagsøgte kommanditister har indbetalt deres fulde resthæftelse til K/S Danskib
70. Dette spørgsmål er allerede hjemvist af Landsskatteret-ten til fornyet
ligningsmæssig vurdering, som afventer udfaldet af den-ne sag.

Sagens tema er, om de sagsøgte som kommanditister i K/S Danskib 70 er
(forholdsmæssigt) skattepligtige af den af HSH Nordbank gennem-førte
gældseftergivelse over for K/S Danskib 70 på de nævnte godt 5 mio. USD.

Da de sagsøgte har indbetalt deres resthæftelse til K/S Danskib 70, kun-ne de
sagsøgte – som følge af deres begrænsede hæftelse som kom-manditister –
aldrig blive forpligtet til at betale restgælden på bankens lån til K/S Danskib
70, og de sagsøgte opnåede således ingen økono-misk fordel af bankens
gældseftergivelse over for K/S Danskib 70.

De sagsøgte gør overordnet gældende, at der i 2012 — og tillige da
Skattestyrelsen i oktober 2015 traf sine afgørelser – var en fast admini-strativ
praksis for, at bankens gældseftergivelse over for K/S Danskib 70 i forhold til
de sagsøgte som kommanditister ikke udgjorde en gevinst på gæld i
kursgevinstlovens forstand, jf. kursgevinstlovens § 23 og 26, stk. 3, når de
sagsøgte havde indbetalt deres resthæftelse til komman-ditselskabet. De
sagsøgte påberåber sig den faste administrative praksis herfor, og de sagsøgte
er følgelig ikke skattepligtige af nogen kursge-vinst ved bankens
gældseftergivelse over for kommanditselskabet.
Den faste administrative praksis fremgår af Den juridiske vejledning, og
offentliggjort praksis forud for 2012, som de sagsøgte påberåber sig.

Skattestyrelsens afgørelser af 27. oktober 2015 udgør en skærpet prak-
sisændring, som kun kan gennemføres med fremadrettet virkning.
Landsretten skal derfor stadfæste Landsskatterettens kendelser (bilag 1-3).

Der er i øvrigt ikke uenighed om faktum, og sagen skal ikke afgøres ud fra
nogen konkret bevismæssig vurdering.

De sagsøgtes overordnede argumentation

Sagsøgte kan støtte ret på Den juridiske vejledning (tidligere ligningsvej-
ledningen)

Indholdet af Den juridiske vejledning
I Ligningsvejledningen, Erhvervsdrivende, 1998 stod der følgende i af-snit
E.L.2.1.7 om "K/S'ets gæld eftergives":



51

…
I 2012 var Ligningsvejledningen omskrevet til Den juridiske vejledning, og i
Den juridiske vejledning 2012-1 stod der følgende i afsnit
C.B.1.4.3.3 om "Gevinst ved eftergivelse, forældelse, konfusion eller
præklusion":
…
For så vidt angår eftergivelse af gæld i fremmed valuta efter kursge-
vinstlovens § 23 henvises i det citerede afsnit til afsnit C.B.1.4.3.7 om
”Gevinst og tab på gæld i fremmed valuta” :
…
I det specifikke afsnit om gevinst og tab på gæld i fremmed valuta er der altså i
Ligningsvejledningen 2012-1 specifikt henvist til SKM 2008.586.LSR, hvori
Landsskatteretten fastslog i en sag, som var situati-onsmæssig identisk med
denne sag, at den pågældende kommanditist kun undergives beskatning af en
gældseftergivelse over for komman-ditselskabet i det omfang, at
kommanditisten ikke har indbetalt sin resthæftelse.

I Den juridiske vejledning 2014-1 præciserede Skattestyrelsen (dengang
SKAT) afsnit C.B.1.4 . 3 . 3 om "Gevinst ved eftergivelse, forældelse, kon-
fusion eller præklusion - KGL § 21" på følgende måde:
…
I Den juridiske vejledning 2014-1 præciserede Skattestyrelsen altså i af-snit
C.B.1.4.3.3 om eftergivelse efter kursgevinstlovens § 21, at det an-førte om
gældsreduktion i K/S'er gælder, uanset om gældseftergivelsen sker efter § 21
eller § 23 i kursgevinstloven. Den citerede tekst stod her-efter til og med Den
juridiske vejledning 12019-2. Da Skattestyrelsen traf sine afgørelser af 27.
oktober 2015, kunne Skattestyrelsen altså ikke være i tvivl om, at
bemærkningerne i afsnit C.B.1.4.3.3 var generelle bemærkninger gældende
både for gældseftergivelser omfattet af kurs-gevinstlovens § 21 og § 23.

I Den juridiske vejledning 2014-2 tilføjede Skattestyrelsen i afsnit C.B.1.4.3.7
om "gevinst og gæld i fremmed valuta" i omtalen af SKM 2008.586.LSR, at
"Landsskatteretten bemærkede, at klageren kun un-dergives beskatning i det
omfang, han ikke har indbetalt resthæftelsen på sine anparter." Også dette
fremgik altså specifikt af Den juridiske vejledning, da Skattestyrelsen traf sine
afgørelser den 27. oktober 2015.

Det fremgår med andre ord præcist, entydigt, uden forbehold, specifikt og klart
af Den juridiske vejledning, at en gældseftergivelse i fremmed valuta, jf.
kursgevinstlovens § 23, over for et kommanditselskab ikke medfører en
skattepligtig gevinst i kursgevinstlovens forstand i forhold til en kommanditist,
som har indbetalt hele sin resthæftelse til kom-manditselskabet.



52

Skatteministeriet fejlfortolker Den juridiske vejledning

På side 8 i stævningen … postulerer Skatteministeriet, at Den juridiske
vejlednings afsnit C.B.1.4.3.7 om "gevinst og gæld i fremmed valuta" ik-ke
indeholder nogen omtale af, at en gældseftergivelse ikke skulle be-virke en
gevinst i kursgevinstlovens forstand, såfremt hæftelsen er fuldt ud indbetalt.

Skatteministeriets postulat herom er ukorrekt, og dermed desværre misvisende.
I Den juridiske vejlednings afsnit C.B.1.4.3.7 om "gevinst og gæld i fremmed
valuta" er der en eksplicit henvisning til SKM2008.586.LSR, og dermed til
Landsskatterettens bemærkning om, at der for en kommanditist ikke foreligger
en gevinst i kursgevinstlo-vens forstand ved en gældseftergivelse, når
kommanditisten har indbe-talt sin resthæftelse. I Den juridiske vejledning
2014-1 præciserede Skat-testyrelsen endvidere, at afsnit C.B.1.4.3.3 om
eftergivelse efter kursge-vinstlovens § 21 også var gældende for eftergivelser
efter kursgevinst-lovens § 23 for så vidt angår bemærkningerne om
gældsreduktioner i kommanditselskaber. Endvidere tydeliggjorde
Skattestyrelsen i Den ju-ridiske vejledning 2014-2 i afsnit C.B.1.4.3.7 om gæld
i fremmed valuta, at henvisningen til SKM 2008.586.LSR også gjaldt
Landsskatterettens bemærkning om, at en kommanditist ved en
gældseftergivelse i frem-med valuta kun undergives beskatning i det omfang,
at kommanditi-sten ikke har indbetalt sin resthæftelse.

På side 8 i stævningen … postulerer Skatteministeriet, at det anførte i af-snittet
om kursgevinstlovens § 21 (dvs. afsnit C.B.1.4.3.3) (udelukkende) er relateret
til kursgevinstlovens § 21, og ikke er et generelt udsagn. Skatteministeriets
postulat herom er ukorrekt, og dermed desværre misvisende. I Den juridiske
vejledning 2014-1 præciserede Skattestyrel-sen jo netop, at afsnit C.B.1.4.3.3
om eftergivelse efter kursgevinstlovens § 21 også var gældende for
eftergivelser efter kursgevinstlovens § 23 for så vidt angår bemærkningerne
om gældsreduktioner i kommanditsel-skaber. Skattestyrelsen tydeliggjorde
dermed, at bemærkningerne om gældsreduktioner i kommanditselskaber jo så
netop er et generelt ud-sagn, uanset om gældseftergivelsen er omfattet af § 21
eller § 23 i kurs-gevinstloven.

På side 9 i stævningen … fremhæver Skatteministeriet, at der ikke i afsnit
C.B.1.2.1 (om Fordringer, gæld og finansielle kontrakter omfattet af
kursgevinstloven), afsnit C.C.3.3.1 og C.C.3.3.2 (om Kommanditselska-bet og
Kommanditisters indkomstopgørelse) ikke findes udtalelser sva-rende til afsnit
C.B.1.4.3.3 om kursgevinstlovens § 21.

De af Skatteministeriet anførte generelle afsnit skal selvsagt læses i
sammenhæng med de specifikke afsnit — in casu afsnit C.B.1.4.3.3 og
C.B.1.4.3.7 — som specifikt og konkret behandler spørgsmålet om be-



53

skatning af kommanditister ved en gældseftergivelse i et kommandit-selskab,
hvor kommanditisten har indbetalt sin resthæftelse.

Den juridiske vejledning er ikke i klar/åbenbar strid med ranghøjere retskilder

Den juridiske vejledning giver udtryk for Skatteforvaltningens opfattel-se af
gældende fast administrativ praksis og er bindende for Skattefor-valtningens
medarbejdere (og skal derfor tillige følges af domstolene ud fra den generelle
forvaltningsretlige lighedsgrundsætning), medmindre vejledningens indhold
klart ikke er i overensstemmelse med højere rangerende retskilder; det vil sige
EU- forordninger, lovgivning, be-kendtgørelser, cirkulærer, domspraksis,
Landsskatterettens og Skatte-rådets praksis.

Den juridiske vejledning er ikke i klar/åbenbar modstrid med kursge-
vinstloven:

Det er anført i kursgevinstloven, at alle gevinster på gæld er omfattet af
kursgevinstloven. Imidlertid anføres det specifikt i Den juridiske vej-ledning,
at en kommanditist ikke opnår en skattepligtig gevinst på gæld omfattet af
kursgevinstloven, når kommanditisten har indbetalt sin resthæftelse.

Som anført af Landsskatterettens medlemmer i de indbragte landsskat-
teretskendelser …, kan kreditor ikke kræve kommanditselskabets gæld betalt
af kommanditisten, når kommanditisten har indbetalt sin rest-hæftelse til
kommanditselskabet (og kommanditisten kan dermed påbe-råbe sig sin
begrænsede hæftelse som kommanditist). Det er således ik-ke åbenbart forkert
at antage, at kommanditisten alene opnår en øko-nomisk gevinst — og dermed
en skattepligtig gevinst efter kursgevinst-loven - ved en gældseftergivelse i den
situation, hvor hele resthæftelsen ikke er betalt, sådan som det har fremgået af
Den juridiske vejledning igennem en længere årrække. Den juridiske
vejledning er derfor ikke i åbenbar strid med kursgevinstlovens § 23 og § 26,
stk. 3.

På grund af den skattemæssige transparens skulle en kommanditist jo også
fuldt ud kunne fratrække sin forholdsmæssige andel af komman-ditselskabets
skattemæssige underskud, og foretage skattemæssige af-skrivninger efter
afskrivningsloven på kommanditselskabets afskriv-ningsberettigede aktiver.
Afskrivningslovens ret hertil er imidlertid be-tinget af den praksisskabte
fradragskonto, som grundlæggende sikrer, at en kommanditist alene kan
foretage skattemæssige fradrag og af-skrivninger inden for sin hæftelse over
for kommanditselskabet.

Resthæftelsen indgår i opgørelsen af fradragskontoen, som har til for-mål at
begrænse kommanditisternes fradragsret for afskrivninger, ren-ter og
driftsudgifter i kommanditselskabet. Størrelsen af en resthæftelse



54

har altså væsentlig betydning for en kommanditists mulighed for at fradrage
kommanditselskabets udgifter og foretage skattemæssige af-skrivninger på
kommanditselskabets aktiver. Det er derfor logisk og na-turligt, at størrelsen af
resthæftelsen — som antaget af Skattestyrelsen i de juridiske vejledninger og
af Landsskatteretten i de indbragte kendel-ser - så også kan have betydning for
en kommanditists mulighed for at blive beskattet efter kursgevinstloven af en
gældseftergivelse.

Da det ikke er muligt for de enkelte kommanditister at få et fradrag ud over det
beløb, de hæfter med, er det ganske logisk, at en kommanditist så heller ikke er
skattepligtig af en eftergivelse af en gæld, vedkom-mende ikke skylder.
Tværtimod er det kunstigt at kvalificere den på-gældende eftergivelse som en
skattepligtig gevinst for en kommandi-tist, når kommanditisten aldrig kan
komme til at skulle betale den ef-tergivne restgæld.

Bemærkningerne i Den juridiske vejledning er derfor ikke i klar/åbenbar
modstrid med kursgevinstloven. Tværtimod flugter Den juridiske vejledning
med skatteforvaltningens øvrige praksis om den skattemæssige behandling af
kommanditister.

Den juridiske vejledning er heller ikke i strid med andre ranghøjere rets- 
kilder:

Bemærkningerne i Den juridiske vejledning 2012-1 er ikke i strid med
administrativ praksis eller retspraksis offentliggjort på dette tidspunkt.

Tværtimod af bemærkningerne i Den juridiske vejledning efterlevet i den
offentliggjorte praksis.

I SKM 2007.896 traf Landsskatteretten en afgørelse om skattefrihed ved en
gældseftergivelse, og begrundede afgørelsen på følgende måde:

"Det fremgår af Ligningsvejledningen 2001, E.L.2.7.1, at en gældseftergivelse,
som ydes overfor et kommanditselskab, skal vurderes i forhold til kommanditi-
sterne, da kommanditselskabet ikke er et selvstændigt skattesubjekt. Det frem-
går endvidere, at kommanditisterne kun vil kunne undergives beskatning i det
omfang, de ikke har indbetalt resthæftelsen på deres anpart. Hæfter en kom-
manditist således ikke længere for noget beløb, fordi han har indbetalt den
fulde hæftelse, vil en gældseftergivelse ikke medføre nogen gevinst i
kursgevinstlo-vens forstand."

I 2008.586.LSR fastslog Landsskatteretten også skattefrihed for en
kommanditist i en sag, som er situationsmæssig identisk med denne sag, hvor
kommanditselskabet opnåede en gældseftergivelse. I sin ken-delse fastslår
Landsskatteretten følgende:



55

” Retten bemærker, at klageren kun undergives beskatning i det omfang, han
ikke har indbetalt resthæftelsen på sine anparter. ligningsvejledningen 2001,
afsnit E.L.2.7.1. "
På side 6 og 7 i stævningen … hævder Skatteministeriet, at Højesteret allerede
med UfR 2006.592 H skulle have fastslået, at en indbetalt rest-hæftelse er uden
betydning for kommanditisters skattepligt af en gældseftergivelse i fremmed
valuta. Dommen angik faktisk betalte mo-rarenter (i øvrigt i den tro, at det var
rentebetalinger direkte til banken) på resthæftelserne, som Højesteret blot
fastslog var indbetalt til — og dermed civilretligt tilkom —
kommanditselskabet, og ikke banken. Der-for var kommanditisterne
skattepligtige af indkomsten. Dommen siger intet om, i hvilket omfang en
kommanditists skattepligt af en eftergivel-se af gæld i fremmed valuta
begrænses i forhold til størrelsen af en resthæftelse (og dermed om der
foreligger en gevinst i kursgevinstlo-vens forstand).

På side 9 og 10 i stævningen … henviser Skatteministeriet til en situati-on,
hvor en kommanditist overdrager sine anparter. Ifølge Skattestyrel-sen - som
beskrevet helt tilbage i Ligningsvejledningen 1998 - er den administrative
praksis i en overdragelsessituation imidlertid forskellig fra en
gældseftergivelsessituation. Skatteministeriets henvisning til en
overdragelsessituation er således irrelevant.

Skatteministeriet påberåber sig endvidere en række afgørelser og domme, som
for en lang rækkes vedkommende ligger efter offentliggø-relsen af Den
juridiske vejledning 2012-1, og endvidere efter Skattesty-relsens afgørelser af
27. oktober 2015. Da indholdet af Den juridiske vej-ledning udtrykker en fast
administrativ praksis, kan den kun ændres med fremadrettet virkning, jf.
eksempelvis UfR 1983.8 H, og de af Skat-teministeriet påberåbte senere
afgørelser og domme har ingen betyd-ning for sagen. Da Skattestyrelsen er
bundet af sin faste administrative praksis, kan den heller ikke uden varsel
skærpe praksis som forsøgt med afgørelserne af 27. oktober 2015.

Hvad angår de "utrykte" afgørelser, som alene er publiceret i Lands-
skatterettens afgørelsesdatabase, er de fleste af dem på samme måde senere i
tid, eller de giver de sagsøgte medhold. For så vidt angår utryk-te afgørelser
afsagt forud for 27. oktober 2015, som er i sagsøger favør, har Højesteret
eksempelvis i SKM 2017-330.HR fastslået, at afgørelser fra Landsskatteretten
(som ikke er optaget i Den juridiske vejledning) ikke kan godtgøre en fast
administrativ praksis i modstrid med Den ju-ridiske vejledning. Også af denne
grund ses de af Skatteministeriet fremhævede ikke-principielle afgørelser, som
hverken er optaget i Den juridiske vejledning eller offentliggjort med et SKM-
nummer, ikke at have nogen relevans for sagen.



56

Dette stemmer i øvrigt fint med Skattestyrelsens udtalelse af april 2019 til
Folketingets Ombudsmand:

”Den administrative praksis på skatteområdet dannes af domme samt kendelser
og/eller afgørelser fra Landsskatteretten og Skatteankestyrel-sen. I det omfang
et spørgsmål ikke er afgjort ved dom eller kendelse og/eller afgørelse fra
Landsskatteretten eller Skatteankestyrelsen, vil praksis som udgangspunkt
dannes ved offentliggørelse af afgørelser på hjemmesiden www.skat.dk,
herunder offentliggørelse af Skatterådets afgørelser. Ikke offentlige afgørelser
vil efter den almindelige ligheds-grundsætning efter omstændighederne kunne
have betydning, med-mindre der er modstrid med overordnede retskilder."

Administrativ praksis dannes altså som udgangspunkt af SKM-afgørelser, og
som udgangspunkt ikke af de ikke-offentliggjorte afgø-relser (dvs. afgørelser
publiceret i Landsskatterettens afgørelsesdata-base. Da de af Skatteministeriet
påberåbte ikke offentliggjorte afgørelser desuden er i direkte strid med fast
administrativ praksis som anført i Den juridiske vejledning, ses afgørelserne at
være uden relevans for sa-gen.

Da den faste administrative praksis som beskrevet i Den juridiske vej-ledning
ikke er i klar/åbenbar modstrid med ranghøjere retskilder, er Skattestyrelsen
bundet heraf, og kan ikke træffe afgørelser i modstrid hermed, når en sådan
skærpet praksisændring ikke er varslet.

De sagsøgte påberåber sig lighedsgrundsætningen, og ikke forventningsprin-
cippet
Skatteministeriet anfører på side 8 i stævningen …, at "en nødvendig, men
ikke tilstrækkelig betingelse for, at der kan foreligge en retsbeskyt-tet
forventning, er, at der er årsagssammenhæng mellemforventningen og den
skattepligtiges disposition".

Det er ikke forventningsprincippet der er relevant i denne sag, men der-imod
lighedsgrundsætningen, hvorefter der som udgangspunkt skal træffes identiske
afgørelser i forhold til borgere med identiske omstæn-digheder — og
myndigheder må ikke udøve usaglig forskelsbehand-ling (se bl.a. Den
juridiske vejledning 2021-1, pkt. A.A.7.1.1).

Forskellen på de to principper er særligt, at forventningsprincippet er baseret
på Skattestyrelsens tilkendegivelser, som ikke har karakter af en fast praksis,
hvorfor der, som Skatteministeriet korrekt angiver, ved an-vendelsen af
forventningsprincippet er opstillet et krav om årsagssam-menhæng. Da der i
denne sag foreligger en fast praksis, der tilmed er entydigt nedfældet og
offentliggjort i Den juridiske vejledning, der, ifølge vejledningen selv "giver
udtryk for Skatteforvaltningens opfattelse af gældende praksis", påberåber
sagsøgte sig med rette lighedsgrundsæt-



57

ningen, og efter dette princip skal give de sagsøgte frifindes og Lands-
skatterettens afgørelser (bilag 1-3) skal stadfæstes.

Det forekommer uforståeligt, hvorfor Skatteministeriet i materialesam-lingen
har medtaget domme om forventningsprincippet.”

Landsrettens begrundelse og resultat
Landsdommerne Birgitte Grønborg Juul og Lidia Bay (kst.) udtaler:

Sagens hovedspørgsmål er, om de sagsøgte som kommanditister i et komman-
ditselskab har opnået en skattepligtig kursgevinst efter kursgevinstloven i for-bindelse
med en banks eftergivelse i 2012 af et lån i fremmed valuta til kom-manditselskabet,
selv om de sagsøgte havde indbetalt deres fulde resthæftelse til kommanditselskabet.

Såfremt svaret på dette er bekræftende, er spørgsmålet, om de sagsøgte under
henvisning til ordlyden af Den juridiske vejledning ud fra et forvaltningsretligt
lighedsprincip har krav på, at der ikke sker beskatning af kursgevinsten.

SKAT opkrævede i 2015 skat af de sagsøgtes andel af det eftergivne beløb, idet SKAT
samtidig regulerede de pågældendes fradragskonto.

Kursgevinstloven omfatter efter lovens § 1, nr. 2, gevinst og tab på frigørelse for gæld.

Det fremgår af forarbejderne til bestemmelsen (Folketingstidende 1996-97, til-læg A,
lovforslag nr. L 194, s. 4071), at reglerne som udgangspunkt gælder for alle
pengefordringer uanset deres art, og at det afgørende alene er, om der fore-ligger et
retligt krav på betaling i form af penge. Det understreges samtidig, at reglerne gælder
for alle kursgevinster og kurstab på fordringer og gæld, og at den skattemæssige
behandling af gevinsten eller tabet ikke er afhængig af årsa-gen til gevinsten eller tabet.

Efter kursgevinstlovens § 6 medregnes gevinst og tab på gæld ved opgørelsen af den
skattepligtige indkomst, jf. dog §§ 8, 24 og 24 a om gevinst som følge af
gældseftergivelse ved akkord mv. Efter kursgevinstlovens § 20 skal gevinst og tab på
gæld medregnes ved opgørelsen af den skattepligtige indkomst efter §§ 21-23. Af
kursgevinstlovens § 21 fremgår bl.a., at gevinst ved eftergivelse af gæld medregnes i
det omfang, gælden nedskrives til et lavere beløb end fordringens værdi for kreditor på
tidspunktet for gældseftergivelsen.



58

Efter kursgevinstlovens § 23 medregnes gevinst og tab på gæld i fremmed valu-ta i det
omfang, gevinsten eller tabet ikke er omfattet af § 22 eller § 24. Der er tale om en
særbestemmelse vedrørende gæld i fremmed valuta, og det er efter bestemmelsens
ordlyd antaget, og synes også forudsætningsvis at være lagt til grund i bl.a.
U.2020.202H, at bestemmelsen inden for sit område har forrang fremfor
kursgevinstlovens § 21. Det fremgår således også af Den juridiske vejledning for den
relevante periode, at gevinst som følge af en singulær eftergivelse mv. af gæld i
fremmed valuta er omfattet af kursgevinstlovens § 23. De sagsøgte synes heller at have
bestridt, at gældseftergivelsen er omfattet af kursgevinstlovens § 23.

Da kommanditselskabet ubestridt havde modtaget en eftergivelse af gæld i fremmed
valuta, som selskabet var retligt forpligtet til at betale, opnåede sel-skabet en
kursgevinst, jf. kursgevinstlovens § 23 og § 26, stk. 3. Dette gælder, uanset om årsagen
til eftergivelsen måtte være, at gælden måtte anses som uer-holdelig for banken, bl.a.
som følge af begrænsningen i kommanditisternes hæftelse for selskabets gæld. Det er
således ikke i kursgevinstlovens § 23 som i § 21 en udtrykkelig betingelse, at gælden er
nedskrevet til et lavere beløb end fordringens værdi for kreditor på tidspunktet for
gældseftergivelsen.

Et kommanditselskab er ikke et selvstændigt skattesubjekt, jf. selskabsskattelo-vens § 1
modsætningsvis, og som følge af det skatteretlige transparensprincip påhviler
beskatningen af selskabets gevinst de enkelte selskabsdeltagere. Der er ikke
holdepunkter i lovens ordlyd eller forarbejder for at antage, at dette ikke gælder i et
tilfælde som det foreliggende, hvor kommanditisterne har betalt de-res resthæftelse og
som følge af hæftelsesbegrænsningen ikke kan pålægges at betale yderligere. Selv om
de sagsøgte således med rette gør gældende, at gældseftergivelsen var uden værdi for
dem personligt, findes det betænkeligt efter ordlyden af kursgevinstlovens § 23
sammenholdt med § 21 og uden støtte i lovens forarbejder at forstå bestemmelsen
således, at der ikke skal ske beskatning i et tilfælde som det foreliggende, hvor
resthæftelsen er betalt. En sådan fravigelse af transparensprincippet, som er et
grundlæggende princip for beskatning af kommanditselskaber, findes at burde ske ved
lovgivning.

Spørgsmålet er herefter, om de sagsøgte kan støtte ret på indholdet af Den juri-diske
vejledning efter et forvaltningsretligt lighedsprincip.

Den juridiske vejledning giver udtryk for Skatteforvaltningens opfattelse af gældende
praksis og har status som et cirkulære. Den juridiske vejledning er



59

derfor bindende for skattemyndighederne, idet det dog følger af legalitetsprin-cippet og
den retlige trinfølge, at loven har forrang for et cirkulære.

På tidspunktet for gældseftergivelsen i 2012 fremgik det af Den juridiske vej-ledning
C.B.1.4.3.7 Gevinst på tab på gæld i fremmed valuta som anført oven for bl.a., at
gevinst på gæld i fremmed valuta, der er opnået ved en singulær gældseftergivelse, er
omfattet af kursgevinstlovens § 23. Herefter henvistes til SKM2008.586.LSR. Af denne
afgørelse fremgår, at landsskatteretten bemærker, at klageren kun undergives
beskatning i det omfang, han ikke har indbetalt resthæftelsen på sine anparter.

Endvidere fremgik som nærmere anført i landsskatterettens kendelse af Den juridiske
vejledning C.B.1.4.3.3 Gevinst ved eftergivelse, forældelse, konfusion eller præklusion
bl.a., at gevinst som følge af en singulær eftergivelse mv. af gæld i fremmed valuta er
omfattet af kursgevinstlovens § 23, og der henvistes til ovennævnte afsnit C.B.1.4.3.7.
Endvidere fremgik i et særligt afsnit om gældsreduktion i K/S’er, at en
gældseftergivelse ikke ville medføre en gevinst i kursgevinstlovens forstand, hvis en
kommanditist havde indbetalt den fulde hæftelse. 2014-1-udgaven af Den juridiske
vejledning var i overensstemmelse hermed, idet der i det særlige afsnit om K/S’er
tilføjedes en henvisning til kurs-gevinstlovens § 21 og § 23.

Det er ikke godtgjort, at skattemyndighedernes generelle praksis ikke var i
overensstemmelse med Den juridiske vejledning.

Det må som anført af de sagsøgte på den baggrund lægges til grund, at skatte-
myndighederne på gældseftergivelsestidspunktet i almindelighed fulgte den praksis, at
der ikke skete beskatning hos kommanditister af en singulær gælds-eftergivelse i
fremmed gæld i tilfælde, hvor kommanditisten havde betalt sin resthæftelse.

Det forvaltningsretlige lighedsprincip kan imidlertid ikke føre til, at en skatte-yder har
krav på fritagelse for en skatteforpligtelse, der følger af loven. Der kan derfor ikke
gives de sagsøgte medhold i indsigelsen om, at de som følge af Den juridiske
vejledning ikke er forpligtet til at betale en skat, som ellers påhvilede dem.

Vi stemmer derfor for at tage Skatteministeriets påstand til følge.

Landsdommer Peter Mørk Thomsen udtaler:



60

De sagsøgte har deltaget som kommanditister i et kommanditselskab, som hav-de
finansieret et køb af et skib med et lån på 13 mio. USD. I april 2012 solgte
kommanditselskabet skibet og betalte provenuet til långiveren, hvorefter kom-
manditselskabet fortsat havde en restgæld på 5 mio. USD til långiveren. I juli 2013
eftergav långiveren restgælden på kommanditselskabets lån.

Sagen omhandler de skattemæssige konsekvenser af denne gældseftergivelse for
kommanditisterne, som efter det oplyste havde indbetalt deres fulde rest-hæftelse til
kommanditselskabet.

Som sagen har været forelagt landsretten, har det navnlig været spørgsmålet om
betydningen af indholdet af Den juridiske vejledning, der har været gen-stand for
parternes bemærkninger. Skatteministeriet er dog fremkommet med bemærkninger om,
hvorvidt der efter kursgevinstlovens bestemmelser er grundlag for beskatning i den
foreliggende situation. Herefter, og da en stilling-tagen til det materielle
skattespørgsmål kan rummes inden for de anbringender, der er gjort gældende af de
sagsøgte kommanditister, vil jeg i første række tage stilling til, om kursgevinstlovens
bestemmelser giver grundlag for beskatning i den foreliggende situation.

Det fremgår af forarbejderne til kursgevinstloven, at loven, der blev indført i 1985,
generelt erstattede statsskattelovens regler om beskatning af gevinst og tab på
fordringer og gæld, og at det var hensigten med loven, at den stort set skulle videreføre
de hidtil gældende regler i statsskatteloven. Ifølge forarbej-derne er kursgevinstloven i
overensstemmelse med statsskattelovens principper for beskatning af gevinst og tab på
fordringer, gæld mv., medmindre andet fremgår af kursgevinstloven.

Kursgevinstloven omhandler bl.a. ”gevinst og tab ved frigørelse for gæld” , jf. § 1, stk.
1, nr. 2, og det følger af § 12, at personer, der er skattepligtige efter kilde-skatteloven,
ved opgørelsen af den skattepligtige indkomst skal ”medregne ge-vinst og tab på
fordringer og gæld, som omfattes af § 1” , efter de regler, der er angivet i bl.a. kapitel 3.

Jeg er med samme begrundelse som flertallet enig i, at spørgsmålet om beskatning skal
vurderes efter kursgevinstlovens § 23 og ikke efter § 21.

Efter kursgevinstlovens § 21 medregnes gevinst ved bl.a. gældseftergivelse i det
omfang, gælden nedskrives til et lavere beløb end fordringens værdi for kredi-tor på
tidspunktet for gældseftergivelsen. Kursgevinstlovens § 23, der omhand-



61

ler gevinst på gæld i fremmed valuta, indeholder efter sin ordlyd ikke nogen
begrænsning i relation til fordringens værdi for kreditor, og spørgsmålet er, om
bestemmelsen herefter uden videre bør forstås således, at fordringens værdi er uden
nogen skattemæssig betydning, når der i en situation som den foreliggen-de skal ske
beskatning af en kommanditist efter kursgevinstlovens § 12, jf. § 23 og § 26, stk. 3.

I et kommanditselskab hæfter mindst en af deltagerne (komplementaren) per-sonligt,
dvs. uden begrænsning, for virksomhedens forpligtelser, og en eller flere deltagere
(kommanditisterne) hæfter begrænset, det vil sige med deres indskud, for
virksomhedens forpligtelser. Kommanditisternes hæftelse er soli-darisk, dvs., at de
hæfter en for alle og alle for en. Kommanditselskabet er ikke et selskab i
selskabsskatteretlig forstand, fordi der er mindst en selskabsdelta-ger, komplementaren,
der hæfter ubegrænset. I skatteretlig forstand er kom-manditselskabet et
deltagerbeskattet selskab, dvs. at kommanditselskabets ind-komst beskattes hos hver
enkelt selskabsdeltager. Kommanditselskabet udgør således ikke et selvstændigt
skattesubjekt.

Da kommanditselskabet ikke er et selvstændigt skattesubjekt, beskattes kom-
manditselskabets gevinst ved gældseftergivelse således ikke hos selskabet, men hos den
enkelte selskabsdeltager. Kommanditselskabet har ved gældseftergi-velsen opnået en
gevinst, jf. kursgevinstlovens § 26, stk. 3, og spørgsmålet er herefter, om
kursgevinstlovens § 23 sammenholdt med de særlige beskatnings-forhold, der gælder
for kommanditselskaber, fører til, at en kommanditist, der har indbetalt sin resthæftelse
og derfor ikke som selvstændigt skattesubjekt op-når nogen gevinst ved
kommanditselskabets gældsfrigørelse, skal beskattes i relation hertil.

Efter min opfattelse må kursgevinstlovens § 23, når denne ses i sammenhæng med
bestemmelsens tilblivelseshistorie og grundlæggende principper for be-skatning samt
bestemmelserne i §§ 1, 12, 21 og 26, stk. 3, forstås således, at en gældseftergivelse i
forhold til et kommanditselskab ikke udgør en gevinst i kursgevinstlovens forstand for
en kommanditist, der har indbetalt den fulde hæftelse.

Som kommanditister hæfter de sagsøgte ikke for mere end deres indskud og
eftergivelse af gæld over for kommanditselskabet har ingen økonomisk værdi for den
kommanditist, der har indbetalt hele resthæftelsen. Den kursgevinst, som
kommanditselskabet opnår ved, at långiveren har undladt at gøre noget krav gældende
over for komplementaren, har således ingen økonomisk betyd-



62

ning for de enkelte kommanditister, som har indbetalt resthæftelsen. Der fore-ligger
med andre ord i den givne situation ikke nogen gevinst ved gældsefter-givelse for den
enkelte kommanditist, som kan komme til beskatning efter kursgevinstlovens § 12, jf. §
1, stk. 1, nr. 2, og §§ 23 og 26, stk. 3.

Den omstændighed, at kommanditselskabet ikke er et selvstændigt skattesub-jekt, og at
beskatningen af et kommanditselskabs indtægter påhviler de enkelte selskabsdeltagere,
kan ikke ændre på, at kursgevinstlovens § 23 og § 26, stk. 3, ikke giver grundlag for
beskatning i den foreliggende situation. Det kan også udtrykkes på den måde – som af
landsskatteretten i Højesterets dom af 11. no-vember 2019 (UfR 2020.202) – at da
kommanditselskabet ikke er et selvstændigt skattesubjekt, skal spørgsmålet om,
hvorvidt kommanditselskabet realiserede en gevinst på gæld i fremmed valuta ved
frigørelse for gæld, vurderes i forhold til kommanditisterne.

En sådan opfattelse af retsgrundlaget stemmer da også helt overens med den
beskrivelse af retstilstanden, som gennem en længere årrække har været ud-trykt i
(tidligere Ligningsvejledningen og nu) Den juridiske vejledning, hvoraf det har
fremgået, at hvis en kommanditist har indbetalt den fulde hæftelse, ”vil en
gældseftergivelse ikke medføre en gevinst i kursgevinstlovens forstand” .

Som sagen har været forelagt af Skatteministeriet, hvor man fra ministeriets side bl.a.
har støttet sine synspunkter på Højesterets domme af 24. november 2005 (UfR
2006.592) og 11. november 2019 (UfR 2020.202), finder jeg anledning til at bemærke,
at de to domme fra Højesteret efter min opfattelse ikke gør op med, om der kan ske
beskatning i en situation som den foreliggende, hvor det er evident – i modsætning til
bl.a. Højesterets dom af 24. november 2005 – at kommanditisterne ikke vil kunne opnå
nogen som helst gevinst ved gældsef-tergivelsen.

Med disse bemærkninger og allerede af denne grund stemmer jeg for at tage de
sagsøgte kommanditisters frifindelsespåstand til følge.

Der træffes afgørelse efter stemmeflertallet, således at Skatteministeriets på-stand tages
til følge.

Efter sagens forløb, og da der er tale om sag, der er henvist til landsretten efter
retsplejelovens § 226, stk. 1, og hvor den vindende part er en offentlig myndig-hed,
findes der at foreligge sådanne særlige grunde efter retsplejelovens § 312,



63

stk. 2, at de sagsøgte ikke skal pålægges at betale sagsomkostninger til modpar-ten.

THI KENDES FOR RET:

De sagsøgte Sagsøgte 1, Sagsøgte 2 og Sagsøgte 3's skattepligtige indtægt for 2012
ansættes i overensstemmelse med SKAT’s afgørelse af 27. oktober 2015 over for de
sagsøgte.

Ingen af parterne skal betale sagsomkostninger til den anden part.