Landsrettens afvisning af anke i sag om hæftelse for en låneaftale er ophævet, og sagen er hjemvist til fortsat behandling i landsretten
Ret: Højesteret (3. instans)
Faggruppe: Civilsag — Småsag
Sagsemner: Aftaler;
Retspleje og civilproces;

/

HØJESTERETS KENDELSE
afsagt onsdag den 16. februar 2022

Sag BS-35303/2020-HJR
(1. afdeling)

Appellant
(advokat Kirsten Bindstrup, beskikket)

mod

Ekspres Bank A/S
(advokat Leo Jantzen)

I tidligere instanser er truffet afgørelse af Retten i Hillerød den 20. januar 2020
(BS-10477/2019-HIL) og af Østre Landsrets 14. afdeling den 10. marts 2020 (BS-
9523/2020-OLR).

I påkendelsen har deltaget fem dommere: Thomas Rørdam, Jens Peter
Christensen, Michael Rekling, Hanne Schmidt og Anne Louise Bormann.

Påstande
Appellant har påstået landsrettens dom ophævet og sagen hjemvist til
landsretten.

Ekspres Bank A/S har påstået stadfæstelse.

Sagsfremstilling
Den 22. maj 2017 blev der oprettet et lån i Ekspres Bank i Appellants navn og
med anvendelse af hendes NemID. Lånet var på 20.000 kr., og i forbin-delse med
lånet opkrævede banken stiftelsesomkostninger på 1.000 kr. Herud-over blev der
opkrævet et månedligt administrationsgebyr.

Låneaftalen blev efterfølgende misligholdt, da ingen ydelser blev betalt.



/

2

Ved stævning af 8. marts 2019 til Retten i Hillerød nedlagde Ekspres Bank føl-
gende påstand:

”Sagsøgte dømmes til at betale sagsøgeren kr. 20.000 med tillæg af rente
på 16,99 % p.a. fra den 22. maj 2017.

Derudover dømmes sagsøgte til at betale sagsøgeren kr. 1.000 i stiftel-
sesgebyr, kr. 240 i administrationsomkostninger, samt kr. 300,00 i ryk-
kergebyrer.”

Appellant påstod frifindelse.

Ved dom af 20. januar 2020 tog Retten i Hillerød Ekspres Banks påstand til følge.

Ved ankestævning af 27. februar 2020 til Østre Landsret påstod Appellant
frifindelse, subsidiært frifindelse mod betaling af det påstævnte beløb med tillæg
af gebyrer, dog at der alene tillægges indstævnte sædvanlig rente ef-ter
rentelovens § 8 a. Heroverfor påstod Ekspres Bank afvisning, subsidiært
stadfæstelse.

Ved dom af 10. marts 2020 afviste Østre Landsret ankesagen med følgende be-
grundelse:

”Sagen angår et krav, som efter påstanden for landsretten har en økono-
misk værdi, der ikke overstiger 20.000 kr. Dommen kan derfor kun an-
kes med tilladelse fra Procesbevillingsnævnet, jf. retsplejelovens § 410,
stk. 1, jf. § 368, stk. 1, 2. pkt. Da en sådan tilladelse ikke foreligger, afvi-
ser landsretten anken.”

Retsgrundlag
Retsplejelovens § 368, stk. 1, lyder:

”Domme afsagt af en byret kan af parterne ankes til den landsret, i hvis
kreds byretten ligger. Angår sagen krav, der efter påstanden har en
økonomisk værdi af højst 20.000 kr., kan dommen kun ankes med Pro-
cesbevillingsnævnets tilladelse, jf. stk. 2.”

Ankebegrænsningsreglen i § 368, stk. 1, 2. pkt., blev indsat ved lov nr. 396 af 13.
juni 1990 med en beløbsgrænse på 10.000 kr. Ved lov nr. 737 af 25. juni 2014
blev beløbsgrænsen hævet til 20.000 kr. Det fremgår ikke af forarbejderne til
disse love, hvordan sagens økonomiske værdi beregnes.



/

3

Retsplejelovens § 401, stk. 1, om opgørelse af værdien af sager om mindre krav
(småsager), lyder:

”Sagens værdi som nævnt i § 400 bestemmes efter påstanden i stævnin-
gen. Omfatter påstanden flere krav mellem de samme to parter, er sa-
gens værdi den samlede værdi af disse krav. Renter og omkostninger
medregnes ikke.”

§ 401 blev indført ved lov nr. 538 af 8. juni 2006. Af forarbejderne hertil
(Folketingstidende 2005-06, tillæg A, lovforslag nr. L 168, s. 5396) fremgår bl.a.:

”Stk. 1 svarer til de gældende regler i retsplejelovens § 228, stk. 1, alene
med en præcisering af, at der kun skal ske sammenlægning af flere krav,
som fremsættes, når der er tale om krav mellem de samme to par-ter.

Sagens værdi bestemmes efter påstanden i stævningen, jf. 1. pkt. …
Renter og omkostninger medregnes ikke ved opgørelsen af sagens værdi,
jf. 3. pkt. Omkostninger omfatter i denne sammenhæng såvel
udenretslige inkassoomkostninger som sagsomkostninger for be-
handlingen i retten.”

Den dagældende § 228, stk. 1, lød:

”Sagens værdi bestemmes efter påstanden i stævningen. Omfatter på-
standen flere krav fra samme part, er sagens værdi den samlede værdi af
disse krav. Renter og omkostninger medregnes ikke.”

Indtil den 1. januar 2005, hvor lov nr. 1436 af 22. december 2004 trådte i kraft,
lød § 228, stk. 1, 3. pkt., som følger:

”Renter og sagsomkostninger medregnes ikke.”

Af forarbejderne til ændringen (Folketingstidende 2004-05, 1. samling, tillæg A,
lovforslag nr. L 110, s. 3045) fremgår bl.a.:

”Samtidig foreslås det gennem en ændring af ordet ”sagsomkostnin-ger”
til ”omkostninger” præciseret, at udenretslige inkassoomkostnin-ger ikke
skal medregnes ved opgørelsen af sagens værdi.”

Ved lov nr. 538 af 8. juni 2006 blev § 228 ophævet.

Retsplejelovens § 477 a, stk. 1, om betalingspåkrav lyder:



/

4

”Reglerne i dette kapitel kan anvendes ved inddrivelse af forfaldne
pengekrav på højst 100.000 kr., når fordringshaveren ikke forventer, at
skyldneren har indsigelser mod kravet eller vil gøre modkrav gæl-dende.
Renter og omkostninger medregnes ikke ved opgørelsen af kra-vets
værdi.”

Af retsafgiftslovens § 3, stk. 1, fremgår:

”Sagens værdi bestemmes efter påstanden i stævningen… Omfatter på-
standen flere krav, er sagens værdi den samlede værdi af disse krav, også
hvor sagen anlægges af flere sagsøgere eller mod flere sagsøgte. Renter
og omkostninger medregnes ikke.”

Anbringender
Appellant har anført navnlig, at sagens værdi bestemmes af påstanden i
stævningen. Hvis påstanden indeholder flere krav, opgøres sagens værdi med
udgangspunkt i den samlede værdi af kravene, jf. retsafgiftslovens § 3, stk. 1.

Det er alene renter og misligholdelsesomkostninger, herunder udenretlige ind-
drivelsesomkostninger og sagsomkostninger ved retten, der ikke medregnes i
sagens værdi, jf. retsplejelovens § 368, stk. 1, jf. også rentelovens § 9 a og § 9 b.

Stiftelsesomkostningerne og administrationsgebyret er ikke omkostninger, der
blev pålagt på grund af misligholdelse, men udgifter, som opstod i forbindelse
med lånoptagelsen, og de skal derfor medregnes i sagens værdi. Sagens værdi er
således 21.240 kr., subsidiært en værdi på ikke under 21.000 kr. Sagen kan derfor
ankes til landsretten uden Procesbevillingsnævnets tilladelse.

Ekspres Bank har anført navnlig, at sagens værdi bestemmes af påstanden i
stævningen, og renter og omkostninger medregnes ikke. Hovedstolen alene er
afgørende for sagens værdi.

Kravet var opgjort til 20.000 kr. i stævningen, og det er uden betydning, at Eks-
pres Bank derudover krævede betaling af bl.a. stiftelses- og administrations-
omkostninger.

Sagens værdi overstiger ikke 20.000 kr., og byrettens afgørelse kunne derfor ikke
ankes uden Procesbevillingsnævnets tilladelse, jf. retsplejelovens § 368, stk. 1.
Det var således med rette, at landsretten afviste sagen.

Højesterets begrundelse og resultat
Sagen angår for Højesteret, om Appellant kan anke byrettens dom uden
Procesbevillingsnævnets tilladelse, jf. retsplejelovens § 368, stk. 1.



/

5

Det fremgår af retsplejelovens § 368, stk. 1, 2. pkt., at hvis sagen angår krav, der
efter påstanden har en økonomisk værdi af højst 20.000 kr., kan dommen kun
ankes med Procesbevillingsnævnets tilladelse. Hverken bestemmelsens ordlyd
eller forarbejder indeholder fortolkningsbidrag til, hvordan sagens økonomiske
værdi nærmere skal opgøres.

Højesteret finder, at sagens økonomiske værdi efter retsplejelovens § 368, stk. 1,
2. pkt., må opgøres på samme måde som efter retsafgiftslovens § 3 og retspleje-
lovens § 401 og § 477 a. Efter disse bestemmelser opgøres sagens værdi efter på-
standen i stævningen eller efter betalingspåkravet. Omfatter påstanden flere krav,
er sagens værdi den samlede værdi af disse krav, og renter og omkostnin-ger
medregnes ikke.

Det fremgår af forarbejderne til disse bestemmelser, at de omkostninger, der ikke
skal medregnes, er sagsomkostninger for behandlingen i retten og uden-retlige
inkassoomkostninger.

Om Appellant kan anke byrettens dom uden Procesbevillingsnævnets tilladelse
afhænger således af, om værdien af hendes påstand i ankestævningen overstiger
20.000 kr., når der ses bort fra renter, sagsomkostninger for behand-lingen i retten
og udenretlige inkassoomkostninger.

Hendes påstand i ankestævningen var frifindelse for de krav, som hun blev dømt
til at betale ved byrettens dom, og som udgjorde 20.000 kr. med tillæg af rente
samt 1.000 kr. i stiftelsesgebyr, 240 kr. i administrationsomkostninger og 300 kr. i
rykkergebyr. Det fremgår af sagen, at stiftelsesgebyret blev pålagt ved optagelsen
af det lån på 20.000 kr., som sagen angår, og at der herudover blev opkrævet et
månedligt administrationsgebyr. Da stiftelsesgebyret på 1.000 kr. og
administrationsomkostningerne på 240 kr. hverken er sagsomkostninger for
behandlingen i retten eller udenretlige inkassoomkostninger, skal de lægges
sammen med de 20.000 kr. ved opgørelsen af sagens værdi.

Da sagens værdi herefter overstiger 20.000 kr., kan dommen ankes uden Proces-
bevillingsnævnets tilladelse. Højesteret ophæver derfor landsrettens dom og
hjemviser sagen til fortsat behandling i landsretten.

Appellant har haft fri proces for Højesteret.

Efter sagens udfald, skal Ekspres Bank betale sagsomkostninger for Højesteret til
statskassen. Beløbet fastsættes til 21.500 kr., hvoraf 20.000 kr. er til dækning af
udgift til advokatbistand og 1.500 kr. til dækning af den retsafgift, som skulle
have været betalt, hvis der ikke havde været meddelt fri proces.



/

6

THI BESTEMMES:

Landsrettens dom ophæves, og sagen hjemvises til fortsat behandling i lands-
retten.

I sagsomkostninger for Højesteret skal Ekspres Bank A/S betale 21.500 kr. til
statskassen.

Sagsomkostningsbeløbet skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsken-
delses afsigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.



/