Højesteret ophæver Justitsministeriets afgørelse om udlevering til straffuldbyrdelse i Rumænien, som værende i strid med udleveringslovens § 10 h, stk. 2
Ret: Højesteret (3. instans)
Faggruppe: Straffesag — Øvrige straffesager
Sagsemner: Efterforskning og straffeproces;
Internationalt samarbejde;
Udlændinge;

/

Afgørelse om udlevering ophævet  

Sag 267/2016

Kendelse afsagt den 31. maj 2017   

Anklagemyndigheden
mod
Arrestant

Justitsministeriets afgørelse om udlevering til straffuldbyrdelse i Rumænien blev
ophævet som værende i strid med udleveringsloven  

I en sag om behandlingen af en anmodning fra de rumænske myndigheder om udlevering af
Arrestant til straffuldbyrdelse i Rumænien på baggrund af en europæisk arrestordre, havde
Højesteret ved kendelse af 24. februar 2017 bestemt, at der skulle indhentes en fornyet
udtalelse fra de rumænske myndigheder om de forhold, som Arrestant efter en eventuel
udlevering ville blive anbragt under. Denne fornyede udtalelse var nu tilvejebragt.

De rumænske myndigheder oplyste, at Arrestant ville være garanteret et personligt rum på
ikke under 3 m  i en flerpersoners celle ved afsoning af fængselsstraf under ordningen med
lukket fængsel. Ved afsoning af fængselsstraf under ordningen med halvåbent fængsel
kunne der derimod ikke garanteres ham et personligt rum på mere end 2 m  . Højesteret
vurderede, at oplysningerne om de forhold, der efter udlevering af Arrestant ville gælde for
ham ved afsoning under ordningen med lukket fængsel ikke gav grundlag for at fastslå, at
der var en reel risiko for, at han ved afsoning under en sådan ordning ville blive udsat for
umenneskelig eller nedværdigende behandling i strid med Den Europæiske
Menneskerettighedskonventions artikel 3.   

2

2

Efter oplysningerne fra de rumænske myndigheder lagde Højesteret til grund, at der var en
nærliggende mulighed for, at Arrestant ville komme til at afsone en del af fængselsstraffen
under ordningen med halvåbent fængsel, hvor han kun var garanteret et personligt rum på 2
m  . På den baggrund fastslog Højesteret, at der var en reel risiko for, at afsoning af
fængselsstraffen i Rumænien i en del af tiden ville komme til at ske under forhold, der ville
være i strid med Den Europæiske Menneskerettighedskonventions artikel 3, således som
Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol havde fortolket og anvendt bestemmelsen i en
dom af 20. oktober 2016. Udlevering af Arrestant ville derfor være i strid med
udleveringslovens § 10 h, stk. 2, og Justitsministeriets afgørelse om udlevering af ham til
straffuldbyrdelse i Rumænien ophævedes derfor som værende i strid med denne
bestemmelse.

2

Landsretten var kommet til et andet resultat.

 



/