Sag om modregning i medfør af arbejdsskadeforsikringslovens § 29, stk. 2 vedrørende en i Fillipinerne udbetalt POEA kompensation, og erstatning for erhvervsevnetab... Vis mere
Ret: Københavns Byret (1. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Arbejdsskade og arbejdsmiljø;
Forsikring;

/

Københavns Byret

Udskrift af dombogen

DOM

Afsagt den 26. november 2018 i sag nr. BS 26B-5311/2017:

Ulykkesforsikringsforbundet for Dansk Søfart. Gensidigt Forbund Amaliegade
33B, 2.
1256 København K
og
Assuranceforeningen Skuld (gjensidige) Filial af København (Filial af Assu-
ranceforeningen Skuld (Gje
Strandvejen 58, 4.
2900 Hellerup
mod
Ankestyrelsen
Teglholmsgade 3
2450 København SV

Sagens baggrund og parternes påstande
Sagen vedrører spørgsmålet om modregning i medfør af arbejdsskadeforsik-
ringslovens § 29, stk. 2 vedrørende en i Fillipinerne udbetalt POEA kom-
pensation, og erstatning for erhvervsevnetab udbetalt efter arbejdsskadesik-
ringsloven

Sagsøgernes påstand er:
Ankestyrelsen tilpligtes at anerkende, at Ankestyrelsens afgørelse af 28. juli
2016 er ugyldig, da Ankestyrelsen burde have truffet afgørelse om, at Ulyk-
kesforsikrings-forbundet for Dansk Søfart skulle have udbetalt et beløb sva-
rende til USD 10.075,00 til Assuranceforeningen SKULD (Gjensidig) Filial
København (Filial af Assuranceforeningen SKULD (Gjensidig), Norge) som
arbejdsgivers forsikringsselskab.

Sagsøgtes påstand e r
Frifindelse.

Oplysningerne i sagen
Denne dom indeholder ikke en fuldstændig sagsfremstilling, jf. retspleje-
lovens § 218 a, stk. 2.

Den filippinske sømand Person var ansat på et dansk indre-gistreret skib
tilhørende den danske rederi Torm. Den 19. september 2010 var han udsat for
en skade.

Som følge af skaden bestemt en fillipinsk appeldomstol den 28. februar 2011,
at Person havde krav på kompensation vedrørende "sit tab af evnen

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D48



/

Side 2/15

til at erhverve indkomst". Beløbet, den såkaldte POEA kompensation, ud-
gjorde 10.075,00 USD, hvilket beløb det sagsøgende forsikringsselskab, som
for forsikrer for rederiet Torm, udbetalte den 29. september 2014.

Ved Østre Landsrets ankedom af 4. november 2014 blev Person tilkendt
erhvervsevnetabserstatning på 85% i ASL kompensation, beløbet skulle væ-re
udbetalt af Torms arbejdsskadeforsikringsselskab UFDS. SKULD anmo-dede
derfor UFDS om at godtgøre SKULD for udbetaling af 10.075, 00 USD, som
de havde udbetalt i POEA kompensation.

Spørgsmålet om modregning af POEA kompensationen og erhvervsevnetab-
serstatningen har været indbragt for Arbejdsskadestyrelsen, der i en afgørel-se
af 13. maj 2015 skrev

"Med udgangspunkt i en konkret sag om en filippinsk sømand, som kom til
skade under arbejde på et dansk skib, har De på vegne af Ulykkeforsikrings-
forbundet for Dansk Søfart stillet et generelt spørgsmål, om hvorvidt det er i
overensstemmelse med lov om arbejdsskadesikring § 29, stk. 2, at Ulykkes-
forsikringsforbundet udbetaler skyldige erstatningsbeløb til et filippinsk for-
sikringsselskab, hvori rederen har tegnet forsikring i henhold til filippinsk
lovgivning.

Beløbene udbetales som refusion for ydelser, som forsikringsselskabet har
udbetalt til tilskadekomne i anledning af en arbejdsulykke.
...
Arbejdsskadestyrelsen/Arbejdsmarkedets Erhvervssikring har på grundlag af
de modtagne oplysninger og bemærkninger fra Gorrissen Federspiel og fra
COP-metal vurderet, at det vil være i strid med lov om arbejdsskadesikring,
hvis Ulykkesforsikringsforbundet for Dansk Søfart udbetaler noget beløb, som
tilskadekomne måtte have været berettiget til efter loven, til det filip-pinske
forsikringsselskab, hvori rederen har tegnet forsikring i medfør af fi-lippinsk
lovgivning.

Afgørelsen er truffet i henhold til § 29, stk. 2, i lov om arbejdsskadesikring.
...
Arbejdsskadestyrelsen/Arbejdsmarkedets Erhvervssikring har lagt vægt på, at
den forsikring, som en reder skal tegne i medfør af filippinsk lovgivning er en
ulykkesforsikring, som tegnes for hver enkelt søfarende på dennes navn.

Arbejdsskadestyrelsen/Arbejdsmarkedets Erhvervssikring har tillige lagt vægt
på, at den filippinske forsikringsordning er beskrevet i den kollektive
overenskomst som en tillægsforsikring, der supplerer erstatningsydelserne fra
den danske arbejdsskadesikring og først kommer til udbetaling, når er-
statningsydelserne fra arbejdsskadesikringen er bestemt.

Forsikringen er desuden begrænset til fastsatte beløb, og der sker fratræk af

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D48



/

Side 3/15

erstatningsydelser fra den danske arbejdsskadesikring, førend ydelserne fra den
filippinske forsikring kommer til udbetaling.

Den filippinske forsikring er efter Arbejdsskadestyrelsens/Arbejdsmarkedets
Erhvervssikrings opfattelse en aftaleforsikring med summa-ydelser, som skal
imødekomme rederens kontraktforpligtelser og ikke en ansvarsforsik-ring af
den art, som der henvises til i § 29, stk. 2, i lov om arbejdsskadesik-ring.

Det er desuden ikke muligt at foretage den opgørelse af erstatnigskravet post
for post, som er forudsat i lovens § 29, stk. 2, og som er en betingelse for an-
vendelsen af reglen, idet ydelserne fra den filippinske forsikring ikke mod-
svarer ydelserne efter lov om arbejdsskadesikring.
..."

Sagen blev indbragt for Ankestyrelsen, der i afgørelse af 28. juli 2016 kom til
samme resultat, idet de anførte, at der ikke kan foretages modregning.

Der hedder bl.a. i afgørelsen:

"
Vi har lagt vægt på, at det er i strid med lov om arbejdsskadesikring § 29, stk.
2, når Ulykkesforsikringsforbundet for Dansk Søfart udbetaler beløb, som
tilskadekomne er berettiget til efter arbejdsskadesikringsloven, til det
filippinske forsikringsselskab, hvori der er tegnet forsikring i medfør af fi-
lippinsk lovgivning.

Vi har herunder lagt vægt på, at betingelserne for modregning ikke er op-fyldt.

Det er indgået i vores vurdering, at den forsikring, som rederen kan tegne er en
ulykkesforsikring til dækning for personskade, og som erstatter skade med
fastsatte beløb. Vi er enig med Arbejdsmarkedets Erhvervssikring ( tid-ligere
Arbejdsskadestyrelsen ) i, at der er tale om en summaforsikring, der netop er
karakteriseret ved, at selskabet skal udbetale en aftalt forsikrings-sum ved
forsikringsbegivenhedens indtræden, uanset om der kan påvises et økonomisk
tab.

I modsætning hertil er erstatning for tab af erhvervsevne efter arbejdsskade-
sikringsloven tabsafhængig.

Det er således ikke tale om ydelser, der vedrører samme erstatningsart, hvil-ket
er en forudsætning for modregning, og der kan ikke foretages en opgø-relse af
den udbetalte erstatning post for post. Kompensationenen efter de fi-lippinske
regler for "permanent total or partial disability" kan efter vores vurdering ikke
sammenlignes med erstatning for tab af erhvervsevne, der er-statter den
tilskadekomnes evne til at skaffe sig indtægt ved arbejde. Der er

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D48



/

Side 4/15

tale om et økonomisk kriterium, og den medicinske følge af skaden har ikke
selvstændig indflydelse på spørgsmålet om, hvorvidt der tilkommer tilskade-
komne erstatning for tab af erhvervsevne.
..."

Forklaringer

Der er under sagen afgivet forklaring af Vidne 1, Vidne 2 og Vidne 3.

Vidne 1 har forklaret, at han blev ansat i 1998 og herefter udnævnt til
økonomichef og siden til direktør. Sagsøger er en forsikringsforening, og
medlemmerne tegner bl.a. lovpligtige arbejdsskadeforsikringer hos sagsøger.
Disse forsikringer udgør 99,5 % af virksomheden.

I følge deres vedtægter er alle danske rederier medlemmer af sagsøger. De har
ca. 15.-16.000 mennesker ansat og får ca. 600 skadeanmeldelser om året. Alle
nationaliteter er repræsenteret, heraf er 60 fra Danmark og 20 fra Filippinerne,
og resten er fra andre lande.

Forsikringen dækker alle ansatte på danske skibe. De udbetaler ca. 40 mio. kr. i
ASL kompensation i år. Arbejdsgiver skal anmelde skaden til dem, som de
videresender til Arbejdsmarkedets Erhvervssikring, og hvis de enige i
afgørelsen, så eksekvere de den. Hvis de er uenige, anker de, hvad enten
afgørelsen er til fordel eller ulempe for skadelidte.

De har anlagt denne sag, fordi der med Ankestyrelsens afgørelse er skabt en
dobbeltudbetalings adgang i visse situationer. Problemstillingen i nærværende
sag begyndte i 00´erne. De nåede frem til, at de ikke kunne modregne. Men de
ændrede holdning i 2010, hvor et ASL krav udbetalt til dem i en sag
vedrørende en dansk sømand, hvor rederiet havde fraskrevet sig ansvaret. De
var nødt til at sende spørgsmålet videre til Arbejds-skadestyrelsen, der i 2012
kom til det resultat, at de skulle betale med frigørende virkning til
arbejdsgiverens forsikringsselskab og ikke til forsikringstager. De ankede
spørgsmålet om, til hvem de kunne udbetale med frigørende virkning, og der
gav Arbejdsskadestyrelsens dem medhold.

De talte med deres medlemmer om, at det nu var situationen.

Skadelidte Person har fået en kompensation på 15%, og beløbet er udbetalt af
sagsøger. De har udbetalt knap 750.000 kr. i erhvervsevnetabserstatning. .
Hans erhvervsevnetab er fastsat til 85 procent, og de udbetaler 3.100 kr. om
måneden, indtil han kan gå på pension.

Hvis de får medhold i dag, vil de ikke kræve pengene tilbage fra Person. Det
får kun betydning for de fremtidige sager.

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D48



/

Side 5/15

Når de har med filippinske forhold at gøre, er der i alle tilfælde en POEA
kompensation, som de ønsker modregnet.

En P&I-klub er et ansvarsforsikringsselskab, som rederierne anvender.

De har til Person udbetalt 100.000 kr. i godtgørelse for varigt mén, og 750.000
kr. i erhvervsevnetabs erstatning. Hvis de 100.000 kr. var kommet til
udbetaling før POEA kompensationen, ville de have modregnet på
Filippinerne.

Vidne 2 har forklaret, at hun blev ansat hos Skjuld i 2015. Hun er head of
claims, chef for skadebehandlingsafdelingen. De er en P&I-klub, der er en
gensidig assuranceforening, der er baseret på et nonprofit-princip. De skal
dække skader og omkostninger af de indbetalte forsikrings-præmier. Det skal
helst balancere over en årrække. Et eventuelt oversky-dende beløb udbetales.

En P&I forsikring er en særlig forsikring, der understøtter rederibranchen og
dækker pligt til godtgørelse, som led i deres skibsdrift. De dækker skader på
lasten, forureningsskader og/eller skader på besætningen. De dækker også som
sekundærforsikring.

Denne sag handler om POEA kompensation, som de også dækker. Det gør de,
fordi det er en del af forsikringsprodukterne. De har kontor i Hongkong, New
York, Norge og i Hamborg.

Der er mange af deres medlemmer, der har filippinske sømænd på deres skibe
svarende til 25%. De har kendskab til den samme problemstilling.

De er involveret i POEA udbetalingerne, de følger dem fra anmeldelsen til
afslutning ved dom på Filippinerne. De har to medarbejderne, der alene
beskæftiger sig med dette. POEA kompensationerne udbetales tit. I de tre år,
hvor hun har været ansat, er det sådan, at afgørelsen på Filippinerne kommer
først, men hvis sagsbehandlingen trækker ud på Filippinerne, tillades det
faktisk, at der sker modregning.

Når der kommer en afgørelse fra Filippinerne, der ligger før i tid, og så kan
den fuldbyrdes, og så beder rederierne dem udbetale.

Dobbeltkompensationen belaster kontingentet svarende til de skader, der er
anmeldt. Der er nogle gange en selvrisiko, der er så høj, at betalingen er en
egenbetaling, og en eventuel modregning vil gå tilbage til rederiet.

POEA er en forsikring, der dokumenteres ved sømandens ansættelses-kontrakt,
hvor der en CBA, der hviler på POEA. Forsikringen hos dem er en samlet
pakke, og man kan ikke vælge fra. Det beror på en aftale mellem
forsikringsselskabet og rederiet, der er 13 P&I-klubber som vidnets. 95% af

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D48



/

Side 6/15

verdensflåden er forsikret i en P&I-klub. Når der kommer et eksigibelt krav, vil
det blive sendt fra Rederiet. Det er vidnets opfattelse, er der er sket
kompensation for erhvervsevnetab. Hun ser ikke på de konkrete sager, og det
hun ved, er som leder af afdelingen, hun deltager ikke i sagsbehandlin-gen.

Vidne 3 har forklaret, at hun er direktør hos Danske Rederier med ansvar for
overenskomstforhold. Danske Rederier er en erhvervsorganisation bestående af
danske rederier. Der er en kollektiv overenskomst med den filippinske
fagforening Amosup, og den repræsenterer menige såvel som officerer.

Den første overenskomst kom i forlængelse af DISlovens vedtagelse i 1999.
Reglen om modregningsret blev indført i 2008. CBA bliver forhandlet hver 2-3
år. Den seneste er tre årig. Den blev sidst forhandlet i 2016 og skal forhandles
igen i 2019. Forhandlingerne foregår som i Danmark, men i Manilla med
repræsentanter fra parterne. Der er en repræsentant fra rederierne og en fra
Dansk Metal, de sidder med som bisidder. Hun deltager også.
Dobbeltkompensationsproblematikken er blevet drøftet. De har aftalt, at POEA
udbetalingerne afventer den danske udbetaling, fordi så kan der modregnes,
men de danske myndigheder er meget lang tid om det, og så kommer POEA
afgørelserne først.

De har oplyst, at de vil lave om på praksis. De går ikke efter dobbelt-
erstatning. Herefter skal de filippinske sømænd modtage den højeste
forsikringssum, hvad enten det nu er POEA eller et dansk selskab, men de skal
ikke have begge dele. Dansk Metal skriver som bisiddere under på aftalen.

Cirkulæreskrivelsen fra 2016 bliver normalt udsendt efter forhandlingerne, så
medlemmerne kan iagttage de nye regler, og der også en regulering af hyren.
Protokollatet indeholder de forhold, de er blevet enige om, og efterfølgende
bliver det skrevet ind i overenskomsterne. Aftalerne i artikel 10 binder hverken
dem eller landenes lovgivere.

Der er en bekendtgørelse om sygedagpenge for den fillipinske sømand, som de
får udbetalt, så længe deres sag behandles.

En fillipinske sømand ansættes gennem et bemandingskontor. De lokale
myndigheder påser, at den lovgivning, som gælder, bliver iagttaget, og det skal
fremgå af ansættelseskontrakten, herunder at POEA reglerne gælder. Der er en
henvisning hertil og til overenskomsten.

Bestemmelserne om dobbeltkompensation har betydning for, at det danske flag
er konkurrencedygtigt, men det de prøver at sikre, at der ikke skal udbetales
dobbelt forsikring.

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D48



/

Side 7/15

Temaet i nærværende sag har været rejst over for beskæftigelsesministeren.
Men der er kun blevet holdt et møde, og embedsmændene ville se nærmere på
det. De er ved at nedsætte en tværfaglige arbejdsgruppe. De har bedt om, at der
sker en ændring af arbejdsskadesikringslovens § 29, stk. 2., men på et mere
overordnet plan. Men vidnet har nævnt det under trepartsforhand-lingerne,
men her er arbejdsmarkedets parter enige, og så fører det ikke til noget. Der er
ikke vedtaget noget relevant endnu.

Skrivelsen af 22. marts 2016 angiver, at de ikke har drøftet om POEA reglerne
vedrører arbejdsskader eller anden skade. POEA reglerne indeholder ikke
forskellige udbetalinger, det er nærmest en lønsum.

Parternes synspunkter:
Sagsøgeren har i sit påstandsdokument af 15. oktober 2018 gjort gældende, "...
at UFDS og SKULD gør som hovedanbringender gældende, at ASL § 29,

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

stk. 2 og/eller dennes analogi finder anvendelse i nærværende sag, at betin-
gelserne i ASL § 29, stk. 2, er opfyldt, da både POEA-kompensationen og
ASL-kompensationen har til formål at kompensere det samme tab hos ska-
delidte, at domstolene ikke bør tillade en retstilstand, hvor filippinske sø-
mænd, der arbejder ombord på danske skibe, bliver vilkårligt forskelsbe-
handlet, og at dobbeltforsørgelsesprincippet også fører til, at der skal tillades
modregning i nærværende sag, jf. nærmere i det nedenstående:

1 ASL § 29, stk. 2 og/eller dennes analogi finder anvendelse i nærværende sag

1.1 ASL 29, stk. 2, skal fortolkes i overensstemmelse med dens formål om at undgå
dobbeltkompensation

Det fremgår direkte af forarbejderne til ASL § 29, stk. 2, at ” [b]estemmelsens sigte
er undgåelse af dobbeltkompensation ” , og bestemmelsen skal fortolkes herefter.

Tidligere praksis viser, at ASL § 29, stk. 2, fortolkes i overensstemmelse med formålet om at
undgå dobbeltkompensation, og bestemmelsen er således tidligere blevet anvendt til modregning,
selvom den konkrete modregning umiddelbart synes at være imod selve ordlyden af
bestemmelsen. Der kan i denne forbindelse henvises til blandt andet AES’ afgørelse af 29.
november 2012, AES’ notat af 5. november 2012 i sag 0030348-0137/01/60/A samt
Ankestyrelsens afgørelse af 16. oktober 2014 i sag 2014-5014-49036 (disse afgørelser såvel som
nedennævnte afgørelser, domme, lovbestemmelser, forarbejder, litteratur mv. medtages i parternes
fælles materialesamling).

Der henvises i øvrigt generelt til teori og praksis vedrørende
formålsfortolkning, herunder U.2001.2038H.

1.2 Såfremt ALS § 29, stk. 2, ikke fortolkes i overensstemmelse med sit

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D48



/

Side 8/15

formål, vil det medføre uvilkårlig forskelsbehandling mellem
filippinske sømænd ombord på danske skibe

I nærværende sag har Person som nævnt modtaget POEA-
kompensation før ASL-kompensation, men i den omvendte situation,
hvor en filippinsk sømand måtte have modtaget ASL-kompensation
før POEA-kompensationen, tillades det på Filippinerne, at ASL-
kompensationen modregnes i POEA-kompensationen. Denne
modregningsadgang er tillige anerkendt og fastslået af Østre Landsret i
dom af 16. september 2004 i sag B-1052-04 (og Retten i Svendborgs
dom af 16. marts 2004 i samme sag (BS 1683/2002)).

Såfremt Retten ikke måtte give UFDS og SKULD medhold i nærværende sag,
vil det medføre en retstilstand, hvor den filippinske sømands kompensa-tion
for en arbejdsskade bliver fuldstændig vilkårlig alt efter, hvilken kom-
pensation der tidsmæssigt kommer til udbetaling først. Dette betyder såle-des,
at der vil ske en vilkårlig forskelsbehandling af de filippinske sømænd, der
arbejder ombord på de danske skibe.

1.3 Såfremt ASL § 29, stk. 2, ikke fortolkes i overensstemmelse med sit
formål om at undgå dobbeltkompensation, vil Danmark blive mindre attrak-tiv
som flagstat, hvilket er i strid med lovgivers hensigt.

Lovgiver har stor fokus på at sikre, at Danmark skal være en attraktiv flags-tat,
og lovgiver er således i gang med et omfattende arbejde med at sikre, at den
danske lovgivning ikke indeholder bestemmelser, der påfører unødven-dige
udgifter for ejere af skibe, der er registreret under dansk flag.

Såfremt Retten ikke finder grundlag for at statuere, at der kan ske modreg-ning
i nærværende sag, vil Danmark være det eneste land, der tillader dob-
beltkompensation for arbejdsskader, hvilket uvægerligt – og i strid med lo-vens
formål og lovgivers intention - vil påføre danske redere unødige om-kostninger
til dobbeltforsikring.

Der henvises i den forbindelse blandt andet til Vækstteamet for Det Blå
Danmarks anbefalingsrapport af 21. april 2017 (bilag B3) den norske lovgiv-
ning på området (fejlagtig fremlagt som bilag 6, og bilaget vil blive ombila-
geret til bilag 8) og den svenske lovgivning på området (bilag 7).

Også af denne grund bør ASL § 29, stk. 2, fortolkes i overensstemmelse med
sit formål om at undgå dobbeltkompensation.

1.4 Danmark har pligt til at fortolke sin lovgivning i overensstemmelse
med EU-lovgivningen, og også af den grund bør ASL § 29, stk. 2, fortolkes
således, at den gives adgang til modregning af ydelser, der er en konsekvens

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D48



/

Side 9/15

af lovgivning i to forskellige lande
De danske regler om arbejdsskadesikring (herunder ASL) falder ind under et
område, der er reguleret af EU-regler. Danmark har en generel pligt til at
fortolke sin lovgivning i overensstemmelse med EU-lovgivningen, og denne
pligt gælder, uanset om den pågældende danske regel har taget sigte på at
gennemføre et direktiv, eller om den pågældende danske regel er ældre end den
relevante EU-lovgivning. Enhver national regel skal således fortolkes i
overensstemmelse med alle typer EU-regler. Der henvises blandt andet til EU-
Domstolens dom af 24. januar 2012 i C-282/10 (Dominguez), præmis 24, og
Landsretsdommer Niels Fenger, i ”EU-rettens påvirkning af dansk
forvaltningsret” , 3. udgave (2018), s. 60-61.

Pligten til EU-konform lovfortolkning gælder således generelt, og dansk
lovgivning kan ikke fortolkes vilkårligt alt efter hvilke nationaliteter, der er
involveret i en konkret sag. Ankestyrelsen kan således ikke vælge at undlade at
fortolke arbejdsskadesikringsloven EU-konformt, blot fordi Person ik-ke er
statsborger i en EU-medlemsstat.

Den relevante EU-lovgivning i denne sag er Europa-Parlamentets og Rådets
forordning nr. 883/2004 af 29. april 2004 om koordinering af de sociale sik-
ringsordninger (særligt betragtning 5 og 12 samt artikel 5). Denne forord-ning
foreskriver, at der skal ske koordinering af medlemsstaternes lovgiv-ning
vedrørende sociale sikringsordninger, og at regler, der vedrører sociale
sikringsordninger, skal finde anvendelse på tilsvarende ydelser, der er er-
hvervet i henhold til lovgivningen i en anden medlemsstat.

Ligeledes foreskriver forordningen, at der skal ske ligebehandling af samtli-ge
berørte personer, og at det skal sikres, at princippet om ligestilling af for-hold
eller begivenheder ikke fører til objektivt urimelige resultater eller til
kumulation af ydelser af samme art for samme periode. Alle disse principper
fører i nærværende sag til, at der bør tillades modregning.

Også af denne grund bør ASL § 29, stk. 2, fortolkes i overensstemmelse med
sit formål om at undgå dobbeltkompensation, når dobbeltkompensatio-nen er
en konsekvens af to landes forskellige lovgivning vedrørende sociale
sikringsordninger.

2 Betingelsen i ASL § 29, stk. 2, om, at kravene skal være ”af samme 
art” er opfyldt
Kompensation, der opgøres efter regelsæt fra to forskellige lande, vil af na-
turlige årsager ikke være identiske. Det afgørende for anvendelsen af ASL §
29, stk. 2, er, hvorvidt kompensationerne, der søges modregnet, er af ”samme
art” , og dermed hvorvidt begge kompensationer er fastsat for at kompensere
arbejdstageren for konsekvenserne af den samme arbejdsskade.

Det faktum, at størrelsen på kompensationerne opgøres forskelligt efter ASL-
reglerne og POEA-reglerne, har derfor ikke nogen betydning.

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D48



/

Side 10/15

Allerede fordi både POEA-kompensationen og ASL-kompensationen er lov-
pligtige sociale sikringsordninger, der har til formål at kompensere arbejds-
tageren for den samme arbejdsskade, er betingelsen om ”samme art” opfyldt.

2.1 Østre Landsrets dom af 16. september 2004 i sag B-1052-04 viser, at
beregningen af de forskellige kompensationer ikke er relevant for spørgsmå-let
om modregning, men at det afgørende er, hvilket tab der søges kompen-seret
I Østre Landsrets dom af 16. september 2004 i sag B-1052-04 tillod Østre
Landsret, at en udbetalt ASL-kompensation i anledning af en arbejdstagers død
blev modregnet i en efterfølgende POEA-kompensation, der ligeledes kom til
udbetaling på baggrund af den samme arbejdstagers død.

I sagen bestod ASL-kompensationen af både et tabsafhængigt og et tabsuaf-
hængigt beløb, og Østre Landsret tillod, at begge beløb kunne modregnes ved
udbetalingen af POEA-kompensationen, således at der alene skulle ud-betales
POEA-kompensation med et beløb, der oversteg de to kompensatio-ner
modtaget efter ASL. Ankestyrelsens anbringende om, at det er afgørende for
modregning, om tabene opgøres tabsafhængigt eller tabsuafhængigt, er således
afvist af Østre Landsret (og UFDS og SKULD bestrider i øvrigt, at POEA-
kompensationen ikke kan anses for tabsafhængig).

2.2 POEA-kompensationen kompenserer det samme tab som ASL-kom-
pensa-tionen for erhvervsevnetab
POEA-kompensationens størrelse bliver fastsat på baggrund af arbejdsska-
dens formodede påvirkning på arbejdstagerens indtjeningsevne, og ”graden ”af
den skadelidtes ”varige erhvervsudygtighed ” bliver vurderet og fastsat af en
læge. Allerede af den grund er POEA-kompensationen af ”samme art” som
ASL-kompensationen for erhvervsevnetab.

Derudover fremgår det tydeligt af retspraksis fra Filippinerne, at POEA-
kompensationen netop er fastsat for at dække arbejdstagerens erhvervsevne-
tab. Der henvises til den fremlagte retspraksis fra Filippinerne (bilag 3, 5 og 6),
herunder Court of Appeals afgørelse i Persons egen sag (bilag 3) (parternes
fælles oversættelse):

”erhvervsudygtighed har en nøje tilknytning til arbejdstagerens evne til at er-
hverve indkomst, og det, der bliver kompenseret, er ikke hans skade eller
sygdom, men hans manglende evne til at arbejde, resulterende i forringelse af
hans evne til at erhverve indkomst. Med andre ord skal erhvervsudygtig-hed
forstås mindre i sin medicinske betydning, og mere som tab af evne til at
erhverve indkomst.” [vores understregning]

2.3 Det har i øvrigt aldrig været hensigten med de filippinske regler, at der
skulle kunne ske dobbeltkompensation
POEA-kompensationen er fastsat som en minimumssikring af filippinske

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D48



/

Side 11/15

sømænd, der arbejder ombord på udenlandske skib. Da der er tale om en mi-
nimumssikring, tillader reglerne (som nævnt ovenfor), at udenlandske erstat-
ninger kan modregnes i POEA-kompensationen. Det har således aldrig væ-ret
hensigten med de filippinske regler, at de filippinske sømænd både skal
modtage POEA-kompensation samt en eventuel kompensation efter uden-
landske regler.

Dette fremgår i øvrigt også direkte af den kollektive overenskomst (”CBA”)
mellem det filippinske sømandsforbund (”AMOSUP”) og Danske Rederier,
der som nævnt er registreret og godkendt af de filippinske myndigheder, som
opfyldende kravene i POEA-reglerne. Der henvises til CBA’ens artikel 10
(bilag 4):

”Ved udmåling af kompensationer efter POEA Reglerne, skal alle ydelser efter
den danske arbejdsskadesikringslov modregnes.”

3 Det ulovbestemte dobbeltforsørgelseprincip fører også til, at der skal 
tillades modregning i nærværende sag
Princippet om dobbeltforsørgelse er et generelt socialretligt princip, der har
samme formål som ASL § 29, stk. 2 – netop at sikre, at der ikke sker dob-
beltkompensation. I tilfælde af dobbeltforsørgelse sikrer princippet således
ulovbestemt hjemmel til, at der skal ske tilbagebetaling af ydelser.

Dobbeltforsørgelse er blandt andet defineret af ombudsmanden (FOB2001.78):

”Dobbeltforsørgelse antages at foreligge, hvis flere ydelser kommer til udbe-
taling som en direkte følge af den samme begivenhed, hvis ydelserne dæk-ker
den samme tidsmæssige periode, og hvis ydelserne må antages at dække
samme behov eller formål.”

I den nærværende sag er alle disse tre betingelser opfyldt. Både POEA-kom-
pensationen og ASL-kompensationen er kommet ”til udbetaling som en di-
rekte følge af den samme begivenhed ” (arbejdsskaden), POEA-kompensatio-
nen og ASL-kompensationen dækker ”den samme tidsmæssige periode ”, og
ydelserne har netop til hensigt at ”dække samme behov eller formål ”.

Der henvises i øvrigt til generel retspraksis og teori om dobbeltforsørgelses-
princippet, herunder U.2003.1075V.
..."

Sagsøgte har i sit sammenfattende processkrift af 15. oktober 2018 gjort
gældende,
"...
det gældende, at der ikke er grundlag for at tilsidesætte sagsøgtes afgørelse af
28. juli 2016 (bilag 1). Afgørelsen er ikke behæftet med mangler, og der er
ikke fremkommet nye oplysninger, som kan føre til en ændret vurdering.

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D48



/

Side 12/15

Sagsøgte har med rette afgjort, at betingelserne for modregning i arbejdsska-
desikringslovens § 29, stk. 2, ikke er opfyldt.

Det følger af bestemmelsen, at den erstatningsansvarlige skadevolder eller
dennes ansvarsforsikringsselskab har krav på at få godtgjort erstatning og
godtgørelse fra arbejdsskadeforsikringsselskabet for så vidt angår erstat-nings-
og godtgørelsesbeløb af samme art, som arbejdsskadeforsikringssels-kabet har
pligt til at betale på det tidspunkt, hvor kravet fremsættes.

Det fremgår af forarbejderne som citeret i Arbejdsskadestyrelsens afgørelse af
13. maj 2015 (bilag 2), at ”erstatningskravet og erstatningsforpligtelsen skal
vedrøre samme erstatningsart (erhvervsevnetabserstatning contra er-
hvervsevnetabserstatning, méngodtgørelse contra méngodtgørelse osv.)” . Det
er således ikke tilstrækkeligt, at en erstatning udløses som følge af sam-me
arbejdsskade.

Det bestrides, at det beløb, Assuranceforeningen SKULD var forpligtet til at
udbetale tilskadekomne som POEA-kompensation, er af samme art som en
ydelse efter den danske arbejdsskadesikringslov, jf. lovens kapitel 4. Når
ydelserne ikke er af samme art, kan der hverken foreligge dobbeltkompensa-
tion eller dobbeltforsørgelse.

Det gøres gældende, at bedømmelsen af rækkevidden af fremmed ret har ka-
rakter af ”faktum” , dvs. at det er undergivet en bevisvurdering. Det gøres
gældende, at sagsøger har bevisbyrden for, at det filippinske regelsæt skal
forstås således, at erstatningen er af samme art som arbejdsskadesikringslo-
vens regler om erstatning for tab af erhvervsevne. Det gøres endvidere gæl-
dende, at sagsøger ikke har ført dette bevis og dermed ikke har tilvejebragt et
grundlag for at tilsidesætte Ankestyrelsens afgørelse.

POEA-ordningen er en kompensationsordning, der dækkes af en forsikring,
som tegnes af rederen til sikring af arbejderen. Ordningen kan sammenlignes
med en ulykkesforsikring, hvor nærmere beskrevne forhold udløser udbeta-
ling, uden at der (nødvendigvis) skal påvises et tab. Der er således rettelig tale
om en summaforsikring, som er karakteriseret ved, at selskabet skal ud-betale
en aftalt forsikringssum ved den pågældende forsikringsbegivenheds
indtræden, uanset om der kan påvises et økonomisk tab. Dette står i modsæt-
ning til skadelidtes erstatning for tab af erhvervsevne efter arbejdsskadesik-
ringslovens § 17, der er tabsafhængigt, jf. bestemmelsens kriterier.

At POEA-ordningen ikke er en kompensationsordning, der beror på en kon-
statering af et erhvervsevnetab ud fra en hidtidig årsløn og en fremtid indtje-
ning, illustreres af den som bilag 3 fremlagte dom af 4. oktober 2013 fra den
filippinske Court of Appeals, Third Division, Manila, i en sag mellem Person
og bl.a. Torm A/S.

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D48



/

Side 13/15

Det fremgår således af dommen, at kompensation for "disability" ydes base-ret
på varigheden af en tilskadekommens (fuldstændige) uarbejdsdygtighed,
således at "total disability" er "temporary", hvis den har en varighed af mindre
end 120 dage og "permanent" hvis den udstrækker sig til mere end 120 dage
(eller efter omstændighederne 240 dage). Hvis "disability" under disse
omstændigheder skulle svare til erhvervsevnetab efter arbejdsskadesik-
ringsloven, ville det indebære, at en tilskadekommen skulle tilkendes erstat-
ning for 100 % erhvervsevnetab, hvis han efter en skade var ude af stand til
arbejde i 120 (eller 240) dage. En sådan fortolkning savner et hvert holde-
punkt i dansk ret.

Hertil kommer, at erhvervsudygtigheden i POEA-ordningen fastsættes af en
læge ud fra en gradueringsskala fra 1-14, hvor Persons tilfælde blev henført til
grad 10 ud fra følgende observation (bilag 3, side 4 for oven): ”Loss of
grasping power for small objects between the fold of the finger of one hand.”
Denne konstatering udløste en kompensation på USD 10.075, uden at der
herved blev taget hensyn til Persons hidtidige eller skønne-de fremtidige
indkomst, hans alder, mulighed for rehabilitering osv. At ord-ningen har til
formål at kompensere for erhvervsudygtighed er ikke nok til at sidestille
ordningen med erstatning for erhvervsevnetab. De fleste ulykkes-forsikringer
kan siges at have samme formål, selv om der er tale om summa-forsikringer.

Idet der henvises til ovenstående om ordningens karakter af en summafor-
sikring bemærkes supplerende, at som ordningen er beskrevet i den filip-
pinske dom, kan den eventuelt have visse lighedspunkter med erstatning for
tabt arbejdsfortjeneste i dansk ret, selv om den som anført ikke er afhængig af
opgørelse af et specifikt tab. Tabt arbejdsfortjeneste erstattes imidlertid ikke
efter arbejdsskadesikringsloven. Kompensationen efter det filippinske regelsæt
synes som nævnt at afhænge af en invaliditetsgrad, der måske er beslægtet med
godtgørelse for varigt mén, selv om kravet til varighed er me-get forskelligt.

Ankestyrelsen er ikke enig i, at en indretning af det filippinske system for –
ifølge sagsøgerne – at tilgodese en hurtig afklaring, som medfører, at POEA-
kompensationen i visse tilfælde kommer til udbetaling først, i sig selv kan
medføre, at der er adgang til modregning efter ASL § 29, stk. 2 i nærværen-de
sag. Dette spørgsmål beror som anført alene på ydelsernes karakter.

Det gøres gældende, at de synspunkter, der er anført af biintervenienten
Danske Rederier og gentaget af sagsøger i processkrift I af 21. september
2018, ikke kan påvirke fortolkningen af arbejdsskadesikringslovens § 29, stk.
2, idet de snarere er af interesse i forbindelse med en lovændring.

Det bestrides, at EU-retten har nogen relevans i den foreliggende sag, der
angår forholdene for personer, der ikke er borgere i en medlemsstat. Der
gælder ikke på beskæftigelsesområdet noget generelt ligebehandlingsprin-

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D48



/

Side 14/15

cip, jf. i øvrigt oplysningen i bilag 6.

Den af sagsøgerne påberåbte dom af 16. september 2004 i Østre Landsrets sag
B-1052-04 vedrørte et krav i anledning af en sikrets død, hvorfor ydels-en var
af samme art som overgangsbeløb efter arbejdsskadesikringslovens § 19
(dengang § 35).

De i stævningen påberåbte domme FED.2014.5Ø og FED.2014.14Ø kan ik-ke
begrunde et andet resultat i denne sag, da der i begge domme er tale om
ydelser af samme art som efter arbejdsskadesikringsloven (erstatning for tab af
erhvervsevne). Det gør derfor ingen forskel, at udbetalingerne fulgte af en
frivillig udvidelse af lovens dækningsområde.
..."

Rettens begrundelse og afgørelse

Ifølge Arbejdsskadesikringslovens § 29, stk. 2 kan der ske modregning af
poster af samme art.

POEA kompensationen udbetales efter et i et skema fastlagt beløb, der er af-
hængig af, hvilken skade arbejdstageren har pådraget sig, medens erhvervs-
evnetabserstatningen efter Arbejdsskadesikringsloven § 17 fastsættes efter den
pågældendes evne til at skaffe sig indtjening ved arbejde, som med ri-melighed
kan forlanges af den pågældende efter dennes evner, uddannelse, alder og
muligheder for erhvervsmæssig omskoling og optræning.

Retten finder herefter ikke, at sagsøgerne har godtgjort, at der er tale om po-
ster af samme art.

Retten har herved lagt vægt på, at udbetaling af erstatning efter Arbejdsska-
desikringsloven fastsættes efter det konkrete økonomiske tab, som den er-
statningssøgende har lidt eller vil komme til at lide, mens POEA kompensa-
tionen fastlægges efter om varigheden af arbejdsudygtighed har oversteget 120
dage, og efter et skema udfra en af en læge forinden foretaget vurdering af
skaden. Der er således ikke tale om en kompensation, der udbetales efter en
konkret vurdering af den skadelidtes fremtidige økonomiske tab, men om et i
forvejen fastsat beløb relaterende sig til skaden, og om den tidsmæssige
udstrækning af erhvervsudygtigheden overstiger 120 dage.

Sagsøgte vil derfor været at frifinde for den af sagsøgerne nedlagte påstand.

Efter sagens forløb og udfald findes sagsøger at burde betale sagens omkost-
ninger til sagsøgte med kr. 27.500 beløbet udgør dækning af udgiften til ad-
vokatbistand.

Thi kendes for ret:

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D48



/

Side 15/15

Ankestyrelsen frifindes.

Inden 14 dage betaler sagsøger Ulykkesforsikringsforbundet for Dansk Sø-fart
og Assuranceforeningen SKULD sagens omkostninger til Ankestyrelsen med
kr. 27.500.

Dommer

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D48



/