Sag om hvorvidt udvisning af domfældte kan ophæves. Påstand om udvisning
Ret: Retten i Roskilde (1. instans)
Faggruppe: Straffesag — Øvrige straffesager
Sagsemner: Efterforskning og straffeproces;

/

RETTEN I ROSKILDE

Udskrift af dombogen

K E N D E L S E

afsagt den 23. februar 2011

Rettens nr. 1A-6646/2010
Politiets nr. 1200-10164-00008-10

Anklagemyndigheden
mod
Domfældte
CPR nr. (Født 1963)

Ved Østre Landsrets dom af 22. november 1994 som stadfæstet af Højeste-ret
den 15. august 1995 blev Domfældte fundet skyldig i overtrædelse af
straffelovens § 245 og § 246 og idømt fængsel i 8 år samt udvisning af Dan-
mark med indrejseforbud for bestandig samt anbringelse i hospital for sindsli-
dende, indtil fuldbyrdelse kunne iværksættes.

Anklagemyndigheden har den 29. november 2010 indbragt spørgsmålet om
udvisning for retten, jf. udlændingelovens § 50.

Påstande

Anklagemyndigheden har påstået, at udvisningen opretholdes.

Domfældte har påstået, at bestemmelsen om udvisning ophæves.

Sagens oplysninger

Sagen blev ved brev af 21. maj 2010 rejst af forsvareren. Politiet har foreta-get
en afhøring af domfældte jf. udlændingelovens § 26, og sagen blev heref-ter
forelagt udlændingeservice, der har afgivet udtalelse af 1. oktober 2010.

Det fremgår heraf blandt andet, at henset til at Domfældte første gang fremsatte
begæring om udvisningens ophævelse inden ændringlovens ikrafttrædelses-
tidspunkt, fandt styrelsen, at Domfældte var omfattet af udlændingelovens §
50, såldes som denne bestemmelse var formuleret inden ændringen af
udlændin-geloven den 1. juli 1998, jf. ændringslovens § 4, stk. 6, og hvorfor
man fandt, at han burde have mulighed for at få prøvet sagen påny.

Der har herefter været enighed mellem parterne om, at retten påny kan prøve
spørgsmålet om udvisning.

Den tidligere afgørelse om spørgsmålet - hvorefter udvisningen blev opret-

Std 75269



/

side 2

holdt - er truffet af Højesteret den 24. juni 1999. Afgørelsen forefindes ikke i
særakten, men er gengivet i UfR 1999.1591H.
Udlændingeservice har i nævnte udtalelse af 1. oktober 2010 oplyst, at: "...
For så vidt angår spørgsmålet om ophævelse af udvisningen finder Udlændingeservice ik-ke, at
det af Advokat og Domfældte anførte kan føre til, at der bør ske op-hævelse af den idømte
udvisning.

Vi har ved vurderingen heraf lagt vægt på, at der fortsat findes at være stærke retshåndhæ-
velseshensyn, der taler for, at udvisningen opretholdes, ligesom det forhold, at Domfældtes hustru
og to børn har fået dansk indfødsret og er tilknyttet henholdsvis arbejdsmarke-det og
uddannelsessystemet, og at udvisningen vil vanskeliggøre Domfældtes og hans hustrus og børns
familieliv, ikke kan antages at stå i misforhold til grovheden af den begå-ede kriminalitet.

Vi har herudover lagt vægt på, at Domfældte, der siden sin løsladelse har opholdt sig i Danmark
på såkaldt "tålt ophold", ikke kan antages at have en berettiget forventning om at kunne opholde
sig i Danmark, selvom han har opholdt sig i Danmark i ca. 17 år og har gennemført
uddannelsesforløb og arbejdet som frivillig.

Vi finder ikke, at Domfældtes oplysninger om, at han har fået konstateret en blodprop i hjernen og
får medicin herfor, at han senere har fået en blodprop i benet også, og at han stadig har psykiske
eftervirkninger efter krigen, bør føre til, at udvisningen ophæves.

Udlændingeservice kan således fortsat tiltræde, at Domfældte udvises af Danmark."

Under sagen er der afgivet forklaringer af Domfældte, dennes hustru, Vidne 1,
og vidneforklaring af Vidne 2. Forklaringerne fremgår af retsbo-gen, der indgår
som en del af denne kendelse.

Forsvareren har under sagen fremlagt en lang række bilag til dokumentation for
uddannelse mv.

Parternes påstande.

Anklagemyndigheden har nedlagt påstand om, at dommens bestemmelse om
udvisning opretholdes.

Aanklagemyndigheden har nærmere anført, at domfældte har modtaget en
langvarig fængselsstraf på 8 år for den "næstalvorligste forbrydelse som man
kan begå", nemlig vold under særdeles skærpende omstændigheder, heraf to
forhold med vold med døden til følge. Domfældte har tidligere ansøgt om at få
bestemmelsen ophævet, men såvel Byret som Landsret og Højesteret var enige
om, at bestemmelsen ikke kunne ophæves på grund af stærke ret-
shåndshævelses hensyn. Anklageren henviste til UfR 2004, afd. B, side 314,
hvor Dommer 1 har foretaget en gennemgang af afgø-relser. Det fremgår heraf,
at det tidsmæssige forløb ikke i sig selv kan be-grunde en ophævelse, og ej
heller at familien er integreret. Praktiske vanske-ligheder med at udøve
familieliv kan heller ikke tillægges betydning. Dom-fældte vil i øvrigt
stadigvæk være beskyttet af bestemmelsen i udlændingelo-



/

side 3

vens § 31.

Forsvareren har påstået ophævelse af dommens bestemmelse om udvisning.

Forsvareren har nærmere anført, at der er tale om en "gammel" afgørelse,
(gengivet i UfR 1999. 1591H), som næsten var givet på forhånd. I dag er si-
tuationen en ganske anden. Forholdene er begået tilbage i 1993. Det vil sige, at
det er 18 år siden. Dette tillægges også betydning i retspraksis, og der er
kommet andre afgørelser, siden Dommer 1 foretog sin gennemgang. For-
svareren henviste til UfR 2007. 421 H, og UfR 2009, 791/2H. Forholdet her
skal formentlig bedømmes efter de gamle bestemmelser i udlændingelovens §
26, men det gør ingen forskel. Udlændingeservice har allerede taget stilling til,
at domfældte godt kan udsendes efter udlændingelovens § 31, og dette
spørgsmål verserer i Flygtningenævnet. Domfældte har ingen sikkerhed for, at
han kan blive i Danmark. Såfremt domfældte udvises vil han være udeluk-ket
fra at fortsætte familielivet i udlandet, og dette vil være i strid med ud-
lændingelovens § 26 og menneskerettighedskonventionens artikel 8. Dom-
fældte og hans familie har fået en stærk tilknytning til Danmark, og de er en-
dog særdeles velintegrerede i det danske samfund.

Rettens begrundelse og afgørelse

Det fremgår af dommen, at der var tale om en endog særdeles grov forbry-delse
med tre tilfælde af vold efter straffelovens § 246, heraf to med døden til følge,
samt yderligere et antal forhold for overtrædelse af straffelovens § 245. Der var
således ikke ved dommen tvivl om, at domfældte - også henset til sin dengang
ringe tilknytning til Danmark - skulle udvises for bestandigt, og de samme
retshåndshævelseshensyn gjorde sig også gældende i forbin-delse med § 50-
prøvelsen, som fandt sted af udvisningsspørgsmålet i 1999, hvor sagen også var
forelagt for Højesteret.

Domfældte blev prøveløsladt i 1999 og har herefter opholdt sig på tålt op-hold i
Danmark, hvor hans kone og børn har opnået dansk statsborgerskab. Børnene
har ingen tilknytning til hjemlandet, hvilket også gælder hustruen og
domfældte. Retten finder ikke, at familielivet vil kunne opretholdes, såfremt
domfældte udsendes, idet hustruen og børnene har deres liv i Danmark.
Domfældte har siden løsladelsen for snart 12 år siden deltaget i forskelligt fri-
villigt arbejde for Røde Kors og har taget forskellige uddannelser. Retten fin-
der på baggrund af det anførte, at hensynet til retshåndshævelsen må vige over
for de beskrevne forhold omkring domfældte og hans familie, og navn-lig
henset til at domfældte i 12 år har bevæget sig rundt i det danske samfund på
uddannelses institutioner og hos Røde Kors, hvorfor retshåndshævelsen ikke
kan tale med samme styrke som tidligere.

Domfældtes påstand tages derfor til følge i medfør af udlændingelovens § 50,
jf. § 26.



/

side 4

Thi bestemmes:

Udvisningen som Domfældte blev idømt ved Østre Landsrets dom af 22. no-
vember 1994 som stadfæstet af Højesteret den 15. august 1995 ophæves.

Statskassen skal betale sagens omkostninger.

Dommer 2



/