Landsretten stadfæster byrettens afgørelse i sag om overtrædelse af justitsministeriets bekendtgørelse nr. 328 af 28. marts 2007, § 14, jf. § 11, nr. 2, jf. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 56... Vis mere
Ret: Vestre Landsret (2. instans)
Faggruppe: Straffesag — Bødesag
Sagsemner: Færdsel;

/

DOM

afsagt den 19. februar 2015 af Vestre Landsrets 8. afdeling (dommerne Maries S.

Mikkel sen, Hanne Kildal og Henrik Bjørnager Nielsen) i ankesag

V.L. S - 084 6- 13

Anklagemyndigheden

mod

Tiltalte B.V.,

Holland

(advokat Thomas Ryhl, København)

Retten i Herning har den 21. marts 2013 afsagt dom i 1. instans (rettens nr. 8-815/2011).

Påstande

Tiltalte har påstået frifindelse, subsidiært formildelse.

Anklagemyndigheden har påstået skærpelse, således at bøden forhøjes til 248.500 kr.

Anklagemyndigheden har for landsretten berigtiget tiltalen, således at der foretages føl -

gende ændringer:

-i forholdet vedrørende den 19. januar 2010 ændres datoen til "Den 19 02 10"

-i forholdet vedrørende den 23. februar 2010 indsættes efter"... artikel 7, ved " "at være

ansvarlig for, at Tiltalte"

-i forholdet vedrørende den 9. marts 2010 indsættes efter"... artikel 4, litra g, ved" "at

være ansvarlig for, at Tiltalte", og efter"... til 09 03 10 kl. 1648" indsættes "at være

ansvarlig for, at Tiltalte".



/

-2-

I øvrigt bemærkes, at de forhold, der på side 5-7 i byretsdommen angår perioden fra den

23. februar 2010 til den 8. marts 2010 skal udgå, idet forholdene er gengivet 2 gange i

dommen, og at der i forholdet vedrørende den 1. marts 2010 rettelig skal anføres, at

tiltalte har undladt at afbryde kørslen efter 4½ times kørsel.

Forklaringer

Person og vidnet politiassistent Vidne 2 har for landsretten i det væsentlige forklaret

som i 1. instans.

Person har supplerende forklaret, at virksomheden i 2009-2010 skiftede fra analo -

ge til digitale takografer, og alle chauffører blev undervist i betjeningen. Det var

formentlig ikke så let for ældre chauffører at betjene de nye takografer, og Tiltalte havde

svært ved det. Tiltalte fik både mundtlige og skriftlige advarsler. I november 2009 fik

Tiltalte en skriftlig advarsel, fordi han udeblev fra et kursus, og i december 2009 fik han

også en skriftlig advarsel. Tiltalte blev opsagt den 27. januar 2010. Det var tydeligt, at

Tiltalte havde problemer med at betjene takografen, således som det fremgår af udskrif ‐

terne i sagen, men Tiltalte havde også svært ved at inddele sin dag. Der var stort set

problemer hver gang, man kontrollerede Tiltalte. Tiltalte kunne ikke sættes til andet

arbejde, fordi han var ansat som chauffør og i øvrigt boede omkring Hamburg, dvs. 400

km fra arbejdsstedet i Holland. Tiltalte var en erfaren chauffør og havde aldrig haft

skader. Virksomheden har aldrig tidligere fået bøder i forbindelse med kørsel i

Danmark, og det har Tiltalte heller ikke fået under sin ansættelse.

Politiassistent Vidne 2har supplerende forklaret, at takografen
automatisk går på "andet arbejde", når bilen ikke kører, og på "kørsel", når hjulene
ruller. Det er helt sædvanligt, at der er en række skift mellem "kørsel" og "andet
arbejde", når arbejdsdagen starter for en lastvognschauffør. Af takografudskriften kan
man se, at det er ham, der har foretaget kontrollen.

Procedure

Anklagemyndigheden har gjort gældende, at sagen er undergivet dansk

straffemyndighed, idet overtrædelserne er konstateret i Danmark og ikke pådømt i et

andet land. Det følger af



/

-3-

færdselslovens § 134, stk. 5, sammenholdt med køre- og hviletidsforordningens artikel

19,

stk. 2, hvoraf fremgår, at en transportvirksomhed er ansvarlig for overtrædelser begået

af virksomhedens førere, selv om overtrædelsen er begået på en anden medlemsstats

eller et tredjelands område. Anklagemyndigheden har endvidere anført, at en

takstmæssig bereg  ning fører til en bøde på 248.500 kr., og at der ikke foreligger

omstændigheder - heller ikke lang sagsbehandlingstid - der kan føre til en fravigelse

heraf.

Tiltalte der ikke har bestridt de faktiske omstændigheder, har gjort gældende, at det vil

være i strid med såvel folkeretten som EU-retten at overlade jurisdiktionskompetancen

til Danmark. Der er tale om en tysk chauffør ansat i en hollandsk virksomhed, som har

over  trådt bestemmelserne om køre- og hviletid i lande uden for Danmark. Der

foreligger ingen folkeretlig aftale om at overlade strafforfølgningen til Danmark, og

bestemmelsen i køre  og hviletidsforordningens artikel I 0, stk. 3, udgør ikke en

tilstrækkelig klar hjemmel i et tilfælde, hvor hverken overtrædelserne eller de tiltalte har

nogen tilknytning til Danmark. Til støtte for påstanden om formildelse har tiltalte bl.a.

gjort gældende, at virksomheden har gjort alt for at forhindre, at Tiltalte overtrådte

bestemmelserne om køre- og hviletid, og at Tiltalte i byretten kun blev idømt en bøde på

100.000 kr.

Landsrettens begrundelse og resultat

De overtrædelser, der er begået af Tiltalte, er konstateret og pådømt i Danmark og

har ikke givet anledning til, at det tiltalte selskab allerede er idømt en sanktion. Selv om

overtrædelserne er begået i udlandet af en udlænding, foreligger der efter ordlyden af

køre  og hviletidsforordningens artikel 19, stk. 2, sammenholdt med bestemmelsen i

færdselslo  vens § 134, stk. 5, fornøden hjemmel til at sanktionere overtrædelserne i

Danmark - også i et tilfælde, hvor strafansvaret pålægges det tiltalte selskab efter

reglerne i straffelovens kapitel 5.

Der kan herefter pålægges det tiltalte selskab strafansvar for Tiltaltes tilregnelige

overtrædelser af reglerne om køre- og hviletid.

Person har forklaret, at Tiltalte ikke deltog i de udbudte kurser om anven 



/

delse af digitale takografer, og at virksomheden var klar over, at Tiltalte ikke over  holdt

køre- og hviletidsreglerne, hvorfor han modtog både mundtlige og skriftlige advars  ler,

ligesom Tiltalte forud for gerningstidspunkterne havde fået at vide, at hans



/

-4-

ansættelse ikke ville blive forlænget. Disse omstændigheder kan imidlertid hverken

føre til,

at selskabet ikke kan pålægges strafansvar i medfør af bekendtgørelse om køre- og

hvile  tidsbestemmelserne i vejtransport § 14, jf. § 13, eller til nedsættelse af den

sædvanlige bø  de.

Landsretten tiltræder derfor, at selskabet er fundet skyldig som sket.

Ved absolut kumulation udgør bøden 248.500 kr., jf. herved færdselslovens § 118 a, stk.

5.

Landsretten finder heller ikke, at der i øvrigt foreligger omstændigheder, der giver

grund  lag for at nedsætte bøden, der ikke findes uproportional i forhold til de begåede

overtræ  delser.

Med denne ændring stadfæster landsretten dommen.

Thi kendes for ret:

Byrettens dom stadfæstes med den ændring, at bøden forhøjes til 248.500 kr.

Tiltalte B.V. skal betale sagens omkostninger for landsretten.

Maries S. Mikkelsen Hanne Kildal Henrik Bjørnager Nielsen 



/