Spørgsmål om international kompetence, jf. § 46, stk. 2, i forældreansvarsloven og retsplejelovens § 448 f
Ret: Københavns Byret (1. instans)
Faggruppe: Civilsag — Forældreansvarssag
Sagsemner: Familieret og personlige forhold;
International ret;

/

Københavns Byret

Udskrift af dombogen

DOM

Afsagt den 26. januar 2011 i sag nr. BS :
6B-6608/2010
Mor
c/o advokat Jacob Steen Andersen
Homann Advokater
Amagertorv 1
1160 København K
mod
Far
Adresse
By
Algeriet

Sagens baggrund og parternes påstande.

Denne sag, der er indbragt af Statsforvaltningen den 1. november 2010, ved-
rører international kompetence, jf. § 46, stk. 2, i forældreansvarsloven og
retsplejelovens § 448 f. Spørgsmålet om separation behandles under sag nr. 6B-
6667/2010.

Parterne har under sagerne nedlagt følgende påstande:

Sagsøger har nedlagt følgende påstande:

1. Statsforvaltningens afgørelse af 3. september 2010 ophæves.

2. principalt: Den fælles forældremyndighed over Barn, CPR nr. (Født 2007),
ophæves og tillægges sagsøgeren alene,
subsidiært: Den fælles forældremyndighed over Barn, CPR nr. (Født 2007),
opretholdes, og at Barn skal have bopæl hos sagsøgeren.

3. Sagsøgeren Mor, CPR nr. (Født 1980), og sagsøgte Far, CPR nr. (Født 1966),
separeres på vilkår, at ingen af parter-ne bidrager til den andens underhold.

4. Over for sagsøgtes påstand om anerkendelse af dom afsagt den 13. decem-
ber 2010 af Bab El Oued, Retsråd Algier, nedlægges påstand om afvisning/
frifindelse.

Sagsøgte har nedlagt følgende påstande:

STD075186-S01-ST20-K194.03-T3-L01-M14-\D17



/

Side 2/12

Sagøger tilpligtes at anerkende dom afsagt af Retsråd Algier - Domstol Bab El
Oued den 13. december 2010, hvori bestemmes, at ægteskabet mellem sa-gens
parter opløses ved skilsmisse, og at forældremyndigheden over parter-nes
fællesbarn Barn tildeles faderen - har retskraft i Danmark og endeligt afgør alle
spørgsmål parterne imellem om ægteskab, herunder separation og skilsmisse
samt forældremyndighed.

Sagsøgte tilpligtes ligeledes at anerkende, at ovennævnte afgørelse er eksigi-bel
i Danmark og således kan håndhæves ved fogedretten med henblik på ud-
levering af Barn til dennes fader.

Overfor de af sagsøger nedlagte påstande nedlægges for så vidt angår
spørgsmålet om separation påstand om frifindelse.

For så vidt angår spørgsmålet om forældremyndighed nedlægges principalt
påstand om frifindelse, subsidiært påstand om, at sagsøgte skal tilkendes for-
ældremyndigheden.

Sagsøgte har endvidere under proceduren nedlagt påstand om skilsmisse un-der
henvisning til, at sagsøger har bortført fællesbarnet.

Dommen indeholder ikke en fuldstændig sagsfremstilling, jf. retsplejelovens §
218 a.

Oplysningerne i sagen.

Parterne blev gift i Algeriet den Dato 1999.

Det fremgår af en oversættelse fra A.M. tolkebureau af et arabisk dokument
udstedt den 28. marts 2010, at fællesbarnet "gives tilladelse for at rejse til
***Frankrig***. Tilladelsen gælder fra 28/3/2010 til 27/04/2010".

Det fremgår endvidere af en oversættelse fra Dansk Flygtningehjælps tolke-
service af et arabisk dokument udstedt den 28. marts 2010, at "... samt tilla-
delse til at rejse til "Frankrig". Tilladelsen er gældende for at rejse frem og
tilbage i perioden 28.3.2010 - 27.4.2010..."

I sagen er fremlagt kopi af returflybillet mellem Algier og Paris. Billetten er
udstedt til sagsøger. Det fremgår, at udrejse er den 16. april 2010 og retur-rejse
er den 16. maj 2010.

Af Statsforvaltningen afgørelse af 3. september 2010 til sagsøger fremgår
blandt andet:

"Du har anmodet Statsforvaltningen om at behandle en sag om midlertidig
forældremyndighed og forældremyndighed over Barn, Født

STD075186-S01-ST20-K194.03-T3-L01-M14-\D17



/

Side 3/12

2007. Du har derudover anmodet Statsforvaltningen om at behandle din se-
parationssag. Far har samtidig kontaktet de algeriske myn-digheder med
henblik på stillingtagen til forældremyndighed.

I den anledning skal vi oplyse, at vi ikke har kompetence til at behandle sa-gen
om forældremyndighed.

Der henvises til forældreansvarslovens § 46, stk. 1, jf. retsplejelovens § 448 f.

Af disse bestemmelser fremgår bla. at en sag om forældremyndighed og bar-
nets bopæl kan behandles i Danmark, hvis barnet har bopæl her (§ 448 f, stk. 1,
nr. 1).

Denne bestemmelse finder ikke anvendelse, hvis barnet ulovligt er ført her til
landet, medmindre barnet har haft bopæl her i mere end et år efter, at indeha-
veren af forældremyndigheden har fået eller burde have fået kendskab til bar-
nets bopæl, og der ikke inden for dette tidsrum er indgivet en anmodning om
tilbagegivelse af barnet eller en anmodning om tilbagegivelse er afslået.

Vi kan hertil oplyse. at et barns midlertidige fravær fra det land, hvor barnet har
bopæl, ikke medfører nogen ændring af barnets bopæl. Det er principielt uden
betydning for vurderingen af, om et barn har bopæl i Danmark, om bar-net er
CPR-registreret i Danmark.

Vi kan samtidig oplyse, at § 448 f ikke giver parterne mulighed for at aftale, at
en sag om forældremyndighed behandles i Danmark, selvom betingelserne i
bestemmelsen ikke er opfyldt, heller ikke selvom betingelserne var op-fyldt ved
aftalens indgåelse. Det afgørende er forholdene ved indgivelsen af
anmodningen til Statsforvaltningen.

Det fremgår af sagen, at du og Far efter det oplyste flytte-de til Algeriet
sammen med Barn i marts 2009. Du oplyste, at lejligheden i Danmark blev
opsagt og at Far sagde sit job som taxa-chauffør op. Du oplyste, at du tog til
Danmark i maj 2010. Flytningen er til folkeregisteret anmeldt til den 7. maj
2010. Far oplyser, at han ikke gav samtykke til flytningen, og at han troede, at
der var tale om en ferie i Frankrig. Han har fremsendt en kopi af din og Barns
returbillet til Paris. Han har rejst en sag ved de algeriske domstole omhandlende
forældre-myndighed, idet han oplyser, at Barn ulovligt blev bragt til Danmark
uden hans samtykke.

Vi finder på den baggrund ikke, at Barn har lovlig bopæl i Danmark. Vi har
dermed ikke kompetence til at tage stilling til forældremyndighed.
..."

Den 27. oktober 2010 indgav sagsøgte begæring til fogedretten i København

STD075186-S01-ST20-K194.03-T3-L01-M14-\D17



/

Side 4/12

om udlevering af barnet til sagsøgte.

I et af bilagene til begæringen til fogedretten fremgår, at sagsøger i Algeriet den
7. oktober 2010 uden at have været til stede skulle være idømt 2 års ube-tinget
fængsel og en bøde i anledning af, at hun har "forladt familien samt for ikke at
have afleveret barnet i henhold til §§ 330, 229 i Strafferetsplejelo-ven".

Der foreligger endvidere en oversættelse af en dom, der er afsagt den 13. de-
cember 2010 af Retsråd: Algier, domstol: Bab El Oued, hvorefter ægteskabet
mellem parterne opløses, og forældremyndigheden over fællesbarnet tildeles
sagsøgte. Det fremgår blandt andet af oversættelsen, at sagen er anlagt den 22.
juli 2010, og at sagsøger ikke har været til stede under sagen, men har modtaget
indkaldelsen til retsmødet gennem sin bror. Det fremgår endvidere af
oversættelsen, at "Idet at sagsøgte bor permanent i et ikke-muslimsk land, er der
frygt for at barnet ikke bliver opdraget i faderens islamiske tro. Derfor bestemte
Domstolen at tildele forældremyndigheden af barnet Barn til sag-søger" (Far).

Der foreligger endvidere en erklæring fra Algeriets ambassade i Danmark,
hvorefter det bekræftes, at forældremyndighed til mindreårige giver tilladelse til
at rejse ud af Algeriet i en periode på op til 90 dage i overensstemmelse med det
interministerielle cirkulære af 15. august 1972.

Begge parter har fri proces under sagen.

Forklaringer.

Der er under sagen afgivet forklaring af parterne.

Sagsøger har forklaret, at hun er 30 år. Hun er født i Algeriet. Hun kom til
Danmark i 2000, idet hun blev familiesammenført med sin ægtefælle. Hun har
boet i Danmark i 9 år. Fra marts 2009 til maj 2010 var hun ikke i Danmark, men
i Algeriet og i en kort periode Frankrig. Hun er nu flyttet til Danmark igen, hvor
hun bor på en beskyttet adresse. Hun er uddannet designer, men er nu ved at
uddanne sig til tolk og er netop blev færdig med en praktikperiode.

Hun blev dansk statsborger i 2007. Hun har dobbelt statsborgerskab, idet hun
også er algerisk statsborger. Hendes ægtefælle er også dansk og algerisk
statsborger, ligesom fællesbarnet er det.

Hun mødte sin ægtefælle i 1998. Ægtefællen, hvis mor er dansk, rejste frem og
tilbage mellem Danmark og Algeriet. De blev kærester og borgerligt gift i 1999.
I juli 2000 holdt de familiebryllup og boede herefter sammen indtil marts 2009.
Det gik ikke så godt for ægtefællen i Danmark, og der opstod problemer i
ægteskabet. De bestemte at give det en chance ved at flytte tilba-ge til Algeriet.
De boede så hos hendes svigerfader. Hun opholdt sig meget

STD075186-S01-ST20-K194.03-T3-L01-M14-\D17



/

Side 5/12

hos sin mor. De lejede en lejlighed. Der gik 4 uger, hvorefter hun med barnet
flyttede hen til sin mor. Den 14. september 2009 lod ægtefællen sig skille fra
hende, idet han 3 gange udtalte, at han var skilt fra hende. Efter to måneder
flyttede hun fra moderen og tilbage til ægtefællen, hvorefter skilsmissen
bortfaldt. Samlivet varede dog kun til februar 2010, hvor ægtefællen slog
hende, mens barnet var til stede. Barnet blev meget bange under episoden. Hun
ringede til sin bror, der kom og hentede hende. Hun tog det vigtigste tøj med og
flyttede hjem til sin mor. I den følgende periode så ægtefællen barnet hver
weekend fra torsdag til lørdag. Da hun kom tilbage til lejligheden for at hente
nogle flere ting, var der kun hendes tøj tilbage. Ægtefællen havde tømt
lejligheden for møbler og alt. Ægtefællen var flyttet hen til sin far. Hun skulle
have nyt pas, og ægtefællen skrev under på ansøgningen. Han skrev også un-der
på udrejsetilladelsen for barnet og afleverede selv barnet den 22. april 2010,
hvor hun rejste til Paris.

Hun bruger sit danske pas, når hun rejser i Europa, og sit algeriske pas, når hun
rejser ind og ud af Algeriet. Hun kan ikke rejse ind i Algeriet på sit danske pas
uden at have visum.

Da hun forlod Algeriet i april 2010, havde hun sagt til ægtefællen, at hun ville
tage videre til Danmark for at blive der.

Den blanket, som ægtefællen underskrev, hvori han gav tilladelse til, at bar-net
kunne rejse ud af Algeriet, gjaldt i det tidsrum, som er angivet. Der er ik-ke tale
om, at barnet skal vende tilbage inden den sidste dato. Hun kontakte-de
lufthavnen, som sagde, at hun ikke fik lov til at rejse ud af landet med bar-net
uden at have den pågældende tilladelse, men hun har senere hørt, at reg-len er
ophævet.

Hun mener, at ægtefællen stiltiende accepterede, at hun rejste ud med barnet
med henblik på at vende tilbage til Danmark og tage ophold her. Han havde
sagt, at han godt vidste, hvad hun var ude på, og at gud måtte straffe hende.

Hun og barnet tog som forklaret til Paris, hvor hendes ene søster holdt bar-
nedåbsfest. Det er rigtigt, at hun købte en returbillet til Frankrig, men det var,
fordi det er billigere, og var ikke udtryk for, at det var meningen, at hun skulle
tilbage til Algeriet. Hun købte en billet til Danmark. Den 7. maj 2010 tog hun til
Danmark. Hun lod sig og barnet registrere i folkeregisteret den 10. maj 2010.
Fra 1. juni 2010 fik hun sin egen lejlighed. Barnet går i børne-have i Institution.

Da hun havde været i Danmark i en uge, sendte hun en mail til ægtefællen om,
at han kunne ringe til hende på et nummer, som hun opgav. Hun hørte imidlertid
ikke noget fra ham før efter et stykke tid. Han ringede så for at tale med barnet.
Dette skete over en lang periode, men så begyndte han at fortæl-le barnet
forskellige løgne om, at han ikke vidste, hvor de var m.v. Barnet blev ked af
det, og hun sendte ham så en besked om, at han skulle lade være

STD075186-S01-ST20-K194.03-T3-L01-M14-\D17



/

Side 6/12

med at lade det gå ud over barnet.

Hun henvendte sig i Statsforvaltningen, hvor hun søgte om separation og om
ophør af den fælles forældremyndighed. Hun var til et møde i Statsforvaltnin-
gen den 7. juni 2010. Det endte dog med, at Statsforvaltningen traf afgørelse
om, at man ikke kunne behandle ansøgningen om ophør af den fælles foræld-
remyndighed, da barnet ikke havde lovligt ophold i landet.

De har altid talt dansk med barnet, så han taler ikke arabisk, men forstår dog
arabisk og fransk.

Hun fik at vide, at der var kommet et brev til hende på moderens adresse i
Algeriet om en retssag i Algeriet. Hun fik en advokat i Algeriet, og advoka-ten
var med til to retsmøder. Advokaten sagde dog til hende, at der ikke var noget,
som det var nødvendigt, at hun forholdt sig til. Hun har ikke hørt om et
retsmøde den 13. december 2010 og er ikke blevet kontaktet i den anled-ning.

Det er udelukket, at barnet kan bo hos faderen i Algeriet. Det er hende, der altid
har taget sig af pasningen, og barnet er velintegreret i Danmark. Hun tror ikke
på, at det kan lade sig gøre at have fælles forældremyndighed sam-men med en
aftale om, at barnet skal bo her hos hende. Barnet er bange for faderen.

Hun har ingen familie i Danmark, men et stort netværk af venner og bekendte.
Hele hendes familie, bortset fra søsteren i Paris, bor i Algeriet. Hun har ikke
søgt om at få forældremyndigheden alene i Algeriet. Det er rig-tigt, at det efter
islamisk lov typisk er moderen, som får forældremyndighe-den over børnene.
Hun mener ikke, at hun har taget barnet fra faderen, der blot kan komme her til
landet for at se drengen. Hun har ikke slået faderen.

Hun er sikker på, at ægtefællen så hendes mails, som hun sendte til den pc, der
står på hans kontor.

Det er rigtigt, at hun har været i kontakt med ægtefællens søster, som bor i
Danmark. Søsteren er socialrådgiver. Det er også rigtigt, at hun sendte hende en
mail fra Frankrig om, at hun ikke havde penge til at betale en billet til Danmark.

Hun kan ikke forklare, hvorfor ægtefællen skulle have skiftet mening om bar-
nets ophold i Danmark. Hun forstår ikke, hvorfor ægtefællen ikke har forsøgt at
etablere en kontakt til barnet her i landet. Han kom heller ikke til drengens
fødselsdag, og det var på hendes initiativ, at drengen talte med faderen i tele-
fon. Hun modsætter sig ikke, at faderen har samvær med drengen, men ser
helst, at der er tale om et overvåget samvær.

Sagsøgte har forklaret, at han er 44 år. Han har studeret kunst og andet. I

STD075186-S01-ST20-K194.03-T3-L01-M14-\D17



/

Side 7/12

Danmark arbejdede han senest som taxachauffør. Han kom til Danmark i 2000,
men har været her i forskellige perioder blandt andet i sommerferier in-den, idet
hans mor er dansk. Moderen boede i Algeriet i 32 år, men flyttede hjem til
Danmark, da der opstod uroligheder i Algeriet. Han er dansk stats-borger. Han
og sagsøger flyttede til Danmark for at prøve noget nyt. Planen var, at de skulle
være her 3-4 år, men det trak ud, fordi sagsøger ville have en uddannelse og
også opnå at blive dansk statsborger. Barnet blev født, hvilket også forlængede
opholdet her, da de ikke ville rejse tilbage med et spædbarn og også godt drage
fordel af regelmæssig lægetjek af mor og barn m.v. Der gik således et år efter
fødslen, før de kom af sted. Hjemrejsen var som forklaret planlagt fra start, men
blev altså udskudt. De pakkede alt ned, da de rejste tilbage til Algeriet. Han
sagde lejligheden op og sit job op. Ægte-fællen rejste først med barnet. Han
tømte lejligheden og fulgte efter. De var enige om at rejse hjem. I starten var der
heller ikke problemer i Algeriet. Ægtefællen var dog meget henne hos sin mor,
og han spurgte ægtefællen om, hvorfor hun hele tiden var der. Til sidst blev det
for meget for ham, og han sagde til hende, at hun havde et hjem, og at hun
måtte opholde sig der i hvert fald om natten. Ægtefællens mor gav ham ret. De
var ikke uvenner. Det er ikke rigtigt, at han lod sig skille muslimsk. Han havde
en mistanke om, at hun havde nogen planer. Han har aldrig slået hverken hende
eller barnet, men æg-tefællen har derimod slået ham en gang i Danmark og en
gang i Algeriet, mens barnet var til stede. På et tidspunkt kontaktede ægtefællen
sin bror, der hentede hende, og siden kom hun ikke tilbage. Det var i februar
2010. Han gav tilladelse til, at hun fik et nyt algerisk pas. Hun fortalte ham, at
hun skulle til barnedåb hos søsteren i Paris. Hun nævnte på intet tidspunkt, at
hun ville til Danmark. Han var på politistationen, hvor han på et hvidt stykke
papir skrev, at han tillod, at barnet rejste til Frankrig i en bestemt periode. Det
var politiet, som bagefter på dette grundlag udfyldte en blanket. Det er kun fæd-
re, som skal give en sådan tilladelse. I tilladelsen angives perioden, og tilla-
delsen gives til at rejse ud og tilbage i denne periode. Han talte med ægtefæl-len
om børnehave til drengen, og hun svarede ham, at dette ville hun ordne, når hun
kom tilbage fra Frankrig. Det var her han fik mistanke om, at hun havde andre
planer, og han havde sagt til hende, at der var en gud, der tog sig af dette. Heri
lå ingen accept af, at hun og barnet slog sig ned i Danmark. I øvrigt kunne hun
være rejst ud af landet med barnet uden tilladelsen. Det er ikke rigtigt, at det er
billigere at købe en returbillet fra Algeriet til Paris. Hun sagde, at hun ville
ringe, når hun kom til Frankrig, men han hørte ikke fra hende i en måned.

På det pågældende tidspunkt i maj og juni 2010 arbejdede han et andet sted end
kontoret, hvor pc’eren stod. Han så således ikke sine mails hver dag.
Ægtefællen var udmærket klar over dette. Det var først, da hans mor og sø-ster
fortalte ham, at de havde set ægtefællen i Danmark, at han blev klar over, hvor
hun og barnet var. Han tjekkede så sine mails. Umiddelbart heref-ter rettede han
henvendelse til ambassaden, jf. bilag G. Han kontaktede også myndighederne i
Algeriet og en advokat. Han skrev endvidere til ægtefællen, at han ville
kontakte fogedretten.

STD075186-S01-ST20-K194.03-T3-L01-M14-\D17



/

Side 8/12

Den 22. juli 2010 startede retssagen i Algeriet, jf. bilag A. Under forældre-
myndighedssagen var ægtefællen ikke repræsenteret af en advokat. Han er dog
sikker på, at hun blev indkaldt til retsmødet, og at hendes bror tog imod
indkaldelsen. Sagen blev udsat 4 gange for at give hende en chance.

I juni/juli 2010 var han i kontakt med barnet, der udtryk for at savne ham.
Samtalerne blev dog afbrudt af ægtefællen, der sagde, at han gjorde barnet ked
af det. Siden har han ringet hver dag omkring kl. 18 for at tale med dren-gen
uden resultat.

Hans mor har set drengen en gang i Danmark. Det var lige før det første rets-
møde i Algeriet.

Han mener, at ægtefællen har bortført drengen. Han ønsker, at drengen skal bo i
Algeriet. Han vil give drengen alt. Han bor alene hos faderen i en stor villa,
hvor han råder over 5 værelser. Drengen får sit eget værelse. Når dren-gen
bliver 3 år, skal han i børnehave. Han og drengen er stærkt knyttet til hinanden.
Når han er der, er det kun ham, der dur.

Det er rigtigt, at ægtefællen har fået en fængselsstraf for at have bortført
drengen. Dommen kan imidlertid ankes, og han vil gøre alt for at støtte hen-de
og trække sagen tilbage. Han er ikke indstillet på selv at flytte til Dan-mark.
Han har hele sit liv i Algeriet, hvor han driver sit erhverv med import af møbler.
Hans far er 74 år og har brug for ham. Han er den eneste dreng i familien. Hans
ene søster bor også i Algeriet, mens moderen og to søstre bor i Danmark. Han
vil komme til Danmark hver sommer sammen med drengen. Det er rigtigt, at de
har talt dansk med drengen, for at han ikke skulle glem-me det danske sprog,
men han er ikke i tvivl om, at barnet hurtigt vil lære at tale algerisk Han
arbejder ca. 8 timer dagligt. Hans mor er måske på vej til-bage til Algeriet.
Familien vil gøre alt for at hjælpe ham.

Efter at ægtefællen sammen med barnet flyttede til moderen, havde han re-
gelmæssig kontakt med barnet. Senest boede barnet i 10 dage hos ham. Det var
lige inden, at ægtefællen og barnet forlod landet.

Han er kommet til Danmark den 22. eller 23. januar 2011. Han tænkte ikke på
at tage hertil i sommeren 2010. Der var mange ting, han skulle ordne med
arbejde, advokat, ambassaden m.v. Alle sagde til ham, at det var vigtigt, at han
kunne bevise, at barnet var bortført. Det er rigtigt, at han var til et møde på
ambassaden i juni 2010, hvor man talte om ægtefællens ansøgning om se-
paration. Det var også her, at han fik sikkerhed for, at hun var i Danmark med
barnet.

Parternes synspunkter.

STD075186-S01-ST20-K194.03-T3-L01-M14-\D17



/

Side 9/12

Sagsøger har gjort følgende gældende:

Ad international kompetence.

Barn har bopæl Danmark, og ansøgningen om ophævelse af den fælles
forældremyndighed skal behandles her.

Bopælsbegrebet i retsplejelovens § 448 f, stk. 1, nr. 1, skal forstås i overens-
stemmelse med Haagerkonventionens bopælsbegreb, dvs. barnets sædvanlige
opholdssted, og det er de faktiske forhold på tidspunktet for ansøgningens
modtagelse i Statsforvaltningen, der er afgørende for vurderingen, jf. ØL 2008,
1018 Ø, dvs. konkret i denne sag i juni 2010.

Da barnet var tilmeldt folkeregistret den 10. maj 2010, havde det formelt set
bopæl her i landet. Spørgsmålet herefter er, om tilmeldelsen - som et udtryk for
“ophold” her i landet - er sket imod sagsøgtes vilje.

Det kan lægges til grund, at barnet er udrejst af Algeriet med sagsøgtes tilla-
delse. Tilladelsen er en standardtekst, der generelt giver tilladelse til udrejse.
Det nævnes, som en del af teksten, at der gives tilladelse til rejse til Frankrig.

Tilladelsens gyldighedsperiode (28/3-27/4) er et udtryk for, hvornår udrejse-
myndighederne kan tillade, at udrejse finder sted, og er ikke et udtryk for,
hvornår barnet skal være tilbage i Algeriet.

På baggrund af det oplyste om parternes forhold i Algeriet kan det lægges til
grund, at de er islamisk separerede, og at barnet i Algeriet har bopæl hos
sagsøgeren. Videre kan det lægges til grund, at sagsøgte vidste at udrejsen, som
han gav tilladelse til, ikke skulle tages for pålydende, men at han vidste at
sagsøgeren og barnet ville forlade Algeriet og tage til Danmark, eller i det
mindste accepterede risikoen, jf. bemærkningen om, at han vidste “hvad hun
var ude på“.

Det forhold, at han overfor den danske ambassade i juli 2010 ikke gav udtryk
for, at han var imod barnets ophold i Danmark, må tages som et udtryk for, at
han i perioden frem til slutningen af juli, hvor han tilsyneladende indgav
anmodning til myndighederne i Algeriet, da var indforstået med, at barnet var
flyttet til Danmark.

Ad forældremyndighed.

Der er sådanne uoverensstemmelser og kommunikationsvanskeligheder mel-
lem parterne, at det vil være bedst for barnet, at den fælles forældremyndig-hed
ophæves og tillægges sagsøgeren alene.

Sagsøgeren har været den primære omsorgsperson for barnet siden fødslen, og
har boet alene med sagsøgeren i omkring ét år nu.

STD075186-S01-ST20-K194.03-T3-L01-M14-\D17



/

Side 10/12

Sagsøgeren er på grund af flere voldelige episoder bange for sagsøgte og frygter
for, hvordan han reagerer, hvis de skal være sammen og drøfte bar-nets forhold.

Et formelt samarbejde på tværs af de to hjemlande Algeriet og Danmark vil i
øvrigt være meget besværligt for den, der har barnet boende, hvilket tillige taler
for at ophæve den fælles forældremyndighed.

Det bemærkes for så vidt angår de retlige forhold, at Haager-konventionen ikke
er ratificeret af Algeriet, og at der ikke vil ske udlevering af barnet på
sagsøgerens begæring, hvis barnet skulle opholde sig der hos sagsøgte.

Sagsøgte har gjort følgende gældende:

Parterne flyttede i fællesskab til Algeriet, hvor de bosatte sig.

Sidenhen har sagsøger uden aftale bortført parrets fællesbarn fra Algeriet og
bosat sig i Danmark.

Mor har nægtet sagsøgte enhver kontakt med Barn. Uagtet at sagsøgte er
kommet til Danmark for mere end en uge siden og stedse har søgt om samvær
og kontakt, er al kontakt forhindret.

Sagsøger har siden sommeren også forhindret kontakt via Skype, telefon og i
øvrigt.

Der foreligger ikke internationale konventioner mellem Danmark og Algeriet
om anerkendelse af domme fra de respektive lande.

Det gøres imidlertid gældende, at Algeriet er stedligt kompetent til at be-handle
de indledningsvis behandlede spørgsmål, herunder blandt andet spørgsmål om
forældremyndighed og samvær. Det gøres videre gældende, at sagsøgte er
berettiget til at lade de danske domstole anerkende afgørelser truffet af de
algeriske domstole.

Der er nu afsagt dom den 13. december 2010 af den algeriske domstol, hvor-
ved sagsøgte er tilkendt den fulde forældremyndighed, uagtet at hovedreglen i
Algeriet er, at forældremyndigheden går til mødrene. Baggrunden herfor er
sagsøgers ensidige bortførelse af fællesbarnet. Spørgsmålet om forældremyn-
dighed er således afgjort i Algeriet, og dommen har retskraft i Danmark.

Over for sagsøgers påstand om, at Danmark er stedligt kompetent bemærkes, at
dette ganske enkelt ikke er korrekt. Der er ikke hjemmel i dansk lovgiv-ning til
at konstatere dansk kompetence til at behandle spørgsmålet om blandt andet
fælles forældremyndighed og samvær.

STD075186-S01-ST20-K194.03-T3-L01-M14-\D17



/

Side 11/12

Sagsøger har i skrivelse til Statsforvaltningen gjort gældende, at sagsøgte har
samtykket til Barns udrejse af Algeriet. Det bemærkes, at der er givet en
midlertidig tilladelse til en kortvarig udrejse til Frankrig i forbindelse med en
familiebegivenhed. Dette kan på ingen måde anses som et samtykke til en
permanent udrejse med henblik på ophold i Danmark. Der er således ikke ef-ter
dansk lovgivning hjemmel til at behandle spørgsmålet om forældremyn-dighed
i og med, at Barn har bopæl (habitual resedency) i Algeriet.

Det er sagsøgtes opfattelse, at sagsøger er fuldt bevidst om, at der er sket en
ulovlig børnebortførelse, og man blot forsøger at forhale og forsinke behand-
lingen af sagens realitet og samtidig forhindre kontakten mellem barn og sag-
søgte.

Såfremt de danske myndigheder har kompetence til at behandle forældremyn-
dighedssagen, skal sagsøgte alene tilkendes forældremyndigheden, blandt an-
det med henvisning til, at sagsøger har bortført parternes fællesbarn og med alle
midler har forhindret kontakt mellem sagsøgte og barnet.

Rettens begrundelse og afgørelse.

Indledningsvist bemærkes, at Justitsministeriet ikke ses at have tillagt domme
fra Algeriet bindende virkning i Danmark. Den dom, som ifølge de forelig-
gende oplysninger er afsagt den 13. december 2010 i Algeriet, har således ik-ke
retskraft i Danmark, jf. retsplejelovens § 223a. Der er ikke anført omstæn-
digheder, som fører til, at dommen efter sin karakter trods dette bør anerken-
des. Sagsøger frifindes således for så vidt angår sagsøgtes påstande om, at
sagsøger skal anerkende dommen, og at den kan fuldbyrdes her i landet.

Efter de foreliggende oplysninger har sagsøger ikke godtgjort, at sagsøgte
accepterede, at hun forlod Algeriet med fællesbarnet Barn med henblik på, at
hun og barnet fik bopæl i Danmark. Der er herved blandt andet lagt vægt på, at
sagsøgte i retten har forklaret, at han ikke havde accepteret dette, at
udrejsetilladelsen efter sin ordlyd ses at vedrøre et tidsbegrænset ophold i
Frankrig, og at hun bestilte en returbillet fra Algeriet til Frankrig.

Retten finder herefter ikke, at fællesbarnet Barn har lovlig bopæl i Danmark.
Der er således ikke værneting her i landet til at behandle sagen om
forældremyndighed og bopæl for barnet, jf. retsplejelovens § 448 f, stk. 3, jf.
stk. 1, nr. 1, hvorfor sagen vedrørende forældremyndighed over og bopæl for
barnet afvises.

Thi kendes for ret:

Sagsøger frifindes for sagsøgtes påstande om, at hun skal anerkende dom af-
sagt den 13. december 2010 i Algeriet, og at dommen kan fuldbyrdes her i
landet.

STD075186-S01-ST20-K194.03-T3-L01-M14-\D17



/

Side 12/12

Sagsøgers begæring om behandling af forældremyndighedssagen vedrørende
parternes fællesbarn Barn afvises.

Ingen af parterne betaler sagsomkostninger til den anden part eller til stats-
kassen.

Dommer

STD075186-S01-ST20-K194.03-T3-L01-M14-\D17