Byrettens dom stadfæstes med den ændring, at straffen forhøjes til fængsel i 4 år. Påstand om rettighedsfrakendelse, konfiskation og erstatning
Ret: Vestre Landsret (2. instans)
Faggruppe: Straffesag — Tilståelsessag
Sagsemner: Almenskadelige handlinger;
Forurettede og vidner;

/

D O M

afsagt den 20. juni 2023 af Vestre Landsrets 7. afdeling (dommerne Jeanette Bro Fejring,

Hans-Jørgen Nymark Beck og Rikke Brændgaard-Nielsen (kst.) med domsmænd) i anke-sag

V.L. S – 0094 – 23

Anklagemyndigheden

mod

Tiltalte

født 1971

(advokat Sigurd Trolle, Kolding)

Retten i Kolding har den 3. januar 2023 afsagt dom i 1. instans (rettens nr. 3-11223/2022).

Påstande

Anklagemyndigheden har påstået dom i overensstemmelse med tiltalen i 1. instans, således

at forholdene samlet set henføres under straffelovens § 181, stk. 3, skærpelse af fængsels-

straffen og stadfæstelse af bestemmelserne om konfiskation og rettighedsfrakendelse.

Tiltalte har påstået formildelse og har ikke haft bemærkninger til påstanden om konfiskati-on

og rettighedsfrakendelse.   

Erstatningssøgende 1 og Erstatningssøgende 2 har gentaget deres erstatningspåstande for
byretten.   

Erstatningssøgende 3 har i forhold 10 nedlagt påstand om 20.000 kr. i erstatning.   



/

- 2 -

Tiltalte har anerkendt erstatningspligten, men har bestridt kravene størrelsesmæssigt.

Supplerende oplysninger

Det fremgår af en oversigt over slukningsdetaljer, der er udarbejdet af Sydøstjyllands Poli-ti,

at der med undtagelse af 3 forhold har været udført slukningsarbejde i alle forhold. Der har

ifølge opgørelsen medvirket i alt 362 brandfolk og været anvendt i alt 1.223 timer og

539.500 liter vand.   

Forklaringer

Tiltalte har for landsretten i det væsentlige forklaret som i 1. instans.   

Tiltalte har supplerende forklaret, at det var omkring sommeren/efteråret 2019, der opstod

problemer i forholdet mellem ham og Person 1. Da han senere flyttede tilbage til Person 1,

kunne han mærke, at han stadig søgte sit tidligere forhold til Person 2, og han var forvirret.

Han havde været vant til altid at være den, som hjalp andre, men det viste sig, at han ikke

var i stand til at hjælpe sig selv, da han stod i problemerne. Det var først, da han var blevet

an-holdt, at han oplevede at kunne slappe af igen. Brandene fra 2018 har han ikke erkendt.

De blev trukket ned over hovedet på ham af anklagemyndigheden og hans forsvarer. Det

gjor-de ondt på ham, da en person henvendte sig om fundet af en brandanordning efter

branden i forhold 29. Han kan ikke forklare, hvorfor han antændte brande, men han

forventede, at han ville få hjælp, når han blev opdaget. Han havde ikke forventet, at der ville

gå så lang tid. Han antændte ikke brandene for at tjene flere penge som brandmand.   

Brandene blev oftest anmeldt kort tid efter, at han havde antændt dem. Brandene blev an-

tændt på tidspunkter på året, hvor der ikke var risiko for, at brandene ville brede sig; det

havde han overvejet. Han antændte heller ingen brande, hvis det blæste meget, for så ville

ilden kunne brede sig hurtigt. Det var hans vurdering, at branden i forhold 8 ikke ville kun-

ne sprede sig til den nærliggende bygning. Hvis han i løbet af dagen havde fået det dårligt,

kunne han nogle gange lave brandanordningen på arbejdet for at antænde en brand på vej

hjem. De fleste brande er antændt i nærheden af veje, der er mere trafikerede. Han bor selv i

området og ved, hvor trafikerede vejene er. Han var godt klar over, at bebyggelsen i

skovområdet i forhold 1 og 42 var ubeboet, og det var ikke hans hensigt, at bebyggelsen

skulle nedbrænde.   



/

- 3 -

Han tænkte ikke over, at brandene indebar et stort ressourceforbrug for brandstationen. Det

opgjorte timetal i anklagemyndighedens oversigt er efter hans umiddelbare vurdering be-

hæftet med flere fejl. Det opgjorte timetal er opgjort som det samlede timetal, som de

medvirkende brandfolk hver især har anvendt til slukningen.   

Tiltalte har om sine personlige forhold supplerende forklaret, at hans forhold er uændrede.

Han har stadig sin familie og huset. Han har også stadig tilsagn om job, som han vil kunne

påbegynde, når han bliver løsladt.   

Landsrettens begrundelse og resultat

Tiltalte er fundet skyldig i overtrædelse af straffelovens § 181, stk. 1, ved at have antændt ild

i 55 tilfælde begået over en periode på ca. 4 år. Ildspåsættelserne, der for hovedparten er

begået i naturområder, har i 52 tilfælde resulteret i udrykning og har indebåret et meget

betydeligt forbrug af ressourcer i forbindelse med slukningsarbejderne for at hindre bran-

dene i at brede sig. Der foreligger herved sådanne særligt skærpende omstændigheder, at

forholdene samlet set skal henføres under den skærpede strafferamme i straffelovens § 181,

stk. 3.

Landsretten er enig i, at der ved straffastsættelsen i øvrigt skal tages hensyn til de omstæn-

digheder, som byretten har fremhævet.   

To voterende stemmer for at fastsætte straffen til fængsel i 3 år og 6 måneder, mens de

øvrige voterende stemmer for at forhøje straffen til fængsel i 4 år.   

Straffen forhøjes herefter i overensstemmelse med stemmeflertallet til fængsel i 4 år.   

Efter forholdenes karakter er der ikke grundlag for at gøre straffen betinget.

Landsretten tiltræder byrettens bestemmelser om konfiskation og rettighedsfrakendelse.   

Da der mangler dokumentation for de fremsatte erstatningskrav, tager de juridiske domme-re

ikke kravene under påkendelse.



/

- 4 -

Med de anførte ændringer stadfæster landsretten dommen.

Tiltalte har fortsat været frihedsberøvet under anken.

T h i  k e n d e s  f o r  r e t:

Byrettens dom stadfæstes med den ændring, at straffen forhøjes til fængsel i 4 år.   

Tiltalte skal betale sagens omkostninger for landsretten.

Jeanette Bro Fejring Hans-Jørgen Nymark Beck Rikke Brændgaard-Nielsen
(kst.)



/