Stadfæstelse af byrettens dom om samvær
Ret: Østre Landsret (2. instans)
Faggruppe: Civilsag — Forældreansvarssag
Sagsemner: Tvangsfuldbyrdelse af forældremyndighed, bopæl, samvær;

/

ØSTRE LANDSRET
DOM

afsagt den 10. marts 2022

Sagen er behandlet for lukkede døre

Sag BS-49270/2021-OLR
(3. afdeling)

Mor
(advokat Rikke Frødstrup)

mod

Far
(beskikket advokat Knud Vedelsby)

Familieretten på Frederiksberg har den 13. december 2021 afsagt dom i 1. in-
stans (sag BS-50299/2020-FRB).

Landsdommerne Bodil Dalgaard Hammer, Finn Morten Andersen og Louise
Lindekilde Engberg (kst.) har deltaget i ankesagens afgørelse.

Påstande
Mor, har anket dommen med påstand om, at der ikke skal være samvær mellem
Barn og Far.

Far, har påstået dommen stadfæstet, dog således at de første fem weekendsamvær
påbegyndes i første ulige uge efter landsrettens dom.

Far har fri proces under anken.



/

2

Forklaringer
Parterne har afgivet supplerende forklaring.

Mor har forklaret blandt andet, at der ikke har været gennemført samvær siden
12. november 2021. I uge 47 aflyste Far, og ved det næste samvær i uge 49 var
Barn syg. Der var ikke planlagt samvær i julen. Sidste gang hun hørte fra Far var i
uge 52, hvor han vist skrev til hendes far eller mor og ønskede godt nytår. Han
har ikke søgt kontakt og har ikke efters-purgt samvær.

Barn reagerede først med undren over, at der ikke skulle være samvær og gav
herefter udtryk for, at det jo er sådan, hans far er, og at han så kunne være
sammen med sin mor. Han har kun én gang spurgt efter sin far. Barn er blevet
mere rolig og har fået ros i skole og fritidshjem, fordi han er blevet mindre vild og
udadreagerende. Han har været i stand til at lege med de andre uden at slå. Han
virker også gladere. Pædagogerne har givet udtryk for, at Barn er i god trivsel og
opfordret til, at de fortsætter med det, de gør. Han har det også bedre hjemme.
Han spiser mere, er mere udadvendt og er blevet mere selvhjulpen. Hun oplever
en kæmpe forandring.

Kommunen har gennemført en børnefaglig undersøgelse, som hun i denne uge
har fået i udkast til gennemlæsning. Kommunen udtrykker bekymring og vur-
derer, at Barn skal have støtte i form af en støttepædagog i undervisningsti-merne
og samtaler med psykolog. Det er vurderet, at der ikke er behov for tiltag på
hjemmefronten. Hun er tryg ved undersøgelsens konklusioner og skolens måde at
håndtere Barn på. Barn er endnu ikke psykologisk udredt. Der er derfor endnu
ikke nogen diagnose på Barn og heller ikke nogen redegørelse for årsagen til, at
Barn er så udadreagerende.

Hun har stadig den holdning, at der ikke skal fastsættes samvær på grund af det,
Far har gjort imod hende i Barns nærvær. Hver gang, der gennemføres samvær,
reagerer Barn negativt i relation til skole, venner og familie. Barns reaktioner er
kun blevet værre. Hun ønsker ikke kontakt mellem Barn og Far. Skal der være
kontakt, skal den holdes på et minimum. Der har alt i alt kun været ganske få
samvær, og Barn havde det rigtig godt i de 8 måneder, der ikke var samvær.

Hun er ikke enig i det, den børnesagkyndige har vurderet i denne sag. Han har slet
ikke taget hensyn til det, Far har udsat hende og Barn for. Hun får selv
psykologbistand.

Far har forklaret blandt andet, at han ikke har haft samvær med Barn siden uge
47. Det skyldes ikke uvilje fra hans side. Han har skrevet til Mors far om
erstatningssamvær, og han har også ringet, men han har ikke fået



/

3

nogen reaktion. Han har også spurgt til mulighed for samvær en af juledagene.
Mors far lovede at vende tilbage, men vendte aldrig tilbage. Mors far skrev også
og ønskede godt nytår, men reagerede ikke på en forespørgsel om samvær i
forbindelse med nytåret. Det har derfor været vanskeligt at få en klar aftale, som
han har behov for, inden han kører 400 km fra By 3 til By 4. Han har tidligere et
par gange kørt forgæves. Det er hans opfattelse, at Mor bevidst modarbejder
samvær.

Han erkender sin skyld i det, der er gået forud, men Barns reaktioner i forbin-
delse med samvær kan ikke skyldes fortiden, som Mor også har et vist an-svar
for. Han tror nærmere, at Barn reagerer på grund af, at han savner sin far. Barn
har aldrig været ked af det under samvær. Han bliver ked af det og luk-ker sig ind
i sig selv, når han skal hjem igen.

Hans bolig- og arbejdssituation er uændret. Han har hele sin familie i By 3. Hans
chef har tilkendegivet stor forståelse for, at han ikke kan arbejde, når han har
samvær med Barn. Han har dog en enkelt gang været nødt til at aflyse på grund af
arbejde, fordi der har været usikkerhed om, hvorvidt han kunne få Barn på
samvær. Når Mor af og til aflyser, må han også kunne aflyse en enkelt gang. Han
har ikke søgt samvær gennemført med bistand fra sin advo-kat. Han var ikke klar
over, at det er en mulighed.

Anbringender
Parterne har ikke procederet sagen for landsretten, men har henvist til det, som
blev gjort gældende for familieretten og i processkrifterne.

Mor har yderligere gjort gældende, at sagen bør udsættes, indtil den børnefaglige
undersøgelse, som kommunen har iværksat, foreligger.

Far har protesteret mod udsættelse på resultatet af den børnefaglige undersøgelse
og har anført, at der under alle omstændigheder bør træffes afgø-relse om samvær.

Landsrettens begrundelse og resultat
Efter det, der er oplyst for landsretten om indholdet af den børnefaglige under-
søgelse, som kommunen har gennemført, og som Mor har modtaget i udkast, og
da landsretten i øvrigt finder, at sagen er tilstrækkeligt oplyst, er der ikke grundlag
for at udsætte sagen på denne børnefaglige under-søgelse.

Landsretten er enig i familierettens begrundelse og resultat. Det, der er kommet
frem for landsretten, kan ikke føre til et andet resultat. Landsretten stadfæster
derfor familierettens dom med den ændring, at de fem første weekendsamvær



/

4

gennemføres i uge 11, 13, 15, 17 og 19 2022, og at bestemmelsen om
feriesamvær i påsken 2022 udgår.

THI KENDES FOR RET:

Familierettens dom stadfæstes med den ændring, at de fem første weekend-
samvær gennemføres i uge 11, 13, 15, 17 og 19 2022, og at bestemmelsen om
feriesamvær i påsken 2022 udgår.

Ingen af parterne betaler sagsomkostninger for landsretten til den anden part eller
til statskassen.



/