Sagen om, hvorvidt andele i solcelleanlæg og vindmøller udgør passiv kapitalanbringelse i henhold til successionsbetingelserne i aktieavancebeskatningslovens § 34
Ret: Vestre Landsret (2. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Skat;

VESTRE LANDSRET
RETSBOG

Den 3. juli 2020 holdt Vestre Landsret møde i retsbygningen i Viborg.

Landsdommerne Erik P. Bentzen, John Lundum og Joen Sode (kst.) behandlede
sagen.

Sag BS-20270/2020-VLR
(14. afdeling)

Sagsøger
(advokat Michael Serup)

mod

Skatteministeriet
(advokat Annette Ortvald Gamtofte)

Sagen er anlagt ved Retten i Kolding den 28. februar 2020 (BS-9734/2020-KOL).

Retten i Kolding har den 18. maj 2020 bestemt, at sagen skal henvises til Vestre
Landsret som 1. instans i medfør af retsplejelovens § 226, stk. 1.

Sagen vedrører spørgsmålet, om aktiver bestående af andele i solcelleanlæg og
vindmøller i relation til reglerne om skattemæssig succession i aktieavancebe-
skatningsloven skal anses som passiv kapitalanbringelse, jf. aktieavancebeskat-
ningslovens § 34, stk. 1, nr. 3, jf. stk. 6.

Ved gavebreve af 25. maj 2018 overdrog Sagsøger kapitalandele i selskabet
Virksomhed ApS 1, som han var enekapitalejer i, til sine døtre. Det var et vilkår i
overdragelsen, at overdragelsen skulle ske med skattemæssig succes-sion efter
aktieavancebeskatningslovens § 34.



2

Virksomhed ApS 1 var enekapitalejer i Virksomhed ApS 2, som blandt andet
havde ejerandele i to partnerselskaber, som ejede solcelle- og
vindmøllevirksomhed.

Skattestyrelsen traf den 21. december 2018 afgørelse om, at overdragelsen ikke
kunne ske med skattemæssig succession. Skattestyrelsen vurderede, at der ude-
lukkende var tale om overdragelse af finansielle aktiver og passive kapitalan-
bringelser. Skattestyrelsen anførte yderligere, at solcelle- og vindmølleanlæg si-
destilles med en ejendom eller lignende, hvorfor der ikke kunne ske skattemæs-
sig succession. Skattestyrelsen var samtidig ikke enig i beregningen af penge-
tankopgørelse på værdierne. Værdierne på driftsanlæggene i solcelle- og vind-
mølleanlæggene var efter Skattestyrelsens opfattelse angivet for højt, hvilket be-
tød, at de finansielle aktiver efter Skattestyrelsens korrektion oversteg 50 %. Det
var samtidig Skattestyrelsens opfattelse, at der næppe var tale om aktiv virk-
somhed at eje en lille del af partnerselskaber, som ejede solcelle- og vindmølle-
anlæg, og som var beliggende i Midt- og Sydeuropa.

Sagsøger påklagede afgørelsen til Skatteankestyrelsen den 21. marts 2019.
Skatteankestyrelsen havde ikke truffet afgørelse eller udarbejdet sagsfremstilling
mv. den 28. februar 2020, hvor Sagsøger indbrag-te sagen for Retten i Kolding.

Sagsøger har under sagen nedlagt påstand om, at Skatteministeri-et tilpligtes at
anerkende, at aktiver bestående i andele i solcelleanlæg og vind-møller ikke skal
anses som passiv kapitalanbringelse i henhold til aktieavance-beskatningslovens §
34, stk. 6, og at sagen skal hjemvises til fornyet behandling.

Skatteministieret har påstået frifindelse.

Sagsøger anmodede ved sagsanlægget om, at sagen i medfør af retsplejelovens §
226, stk. 1, blev henvist til Vestre Landsret. Sagsøger anførte, at sagen i sin helhed
angår lovfortolkning af principiel karakter og med generel betydning for
retsanvendelsen og retsudviklingen.

Skatteministeriet var enig med Sagsøger i, at sagen rejser spørgs-mål af principiel
karakter. Skatteministeriet henviste til, at der ikke tidligere i retspraksis er taget
stilling til, om en andel i et solcelleanlæg eller i vindmøller skal anses som passiv
kapitalanbringelse i henhold til aktieavancebeskatnings-lovens § 34, stk. 1, nr. 3,
jf. stk. 6. Ydermere foreligger der ikke retspraksis ved-rørende fortolkning af
aktieavancebeskatningslovens § 34, stk. 1, nr. 3, jf. stk. 6.

Sagens udfald kan endvidere få betydning for andre sager, hvor Skattestyrelsen
træffer afgørelser efter aktieavancebeskatningslovens § 34, stk. 1, nr. 3, jf. stk. 6,
og sagen har derfor også generel betydning for retsanvendelsen på dette områ-de.



3

Retten i Kolding har den 18. maj 2020 henvist sagen til Vestre Landsret med den
begrundelse, at der ved afgørelsen af sagen skal ske en fortolkning af aktieavan-
cebeskatningslovens § 34, stk. 1, nr. 3, jf. stk. 6. Da der ikke findes retspraksis
vedrørende fortolkningen af bestemmelsen, er sagen af principiel karakter. By-
retten har desuden anført, at da der er tale om en central bestemmelse i relation til
skattemæssig succession ved overdragelse af aktier til nærtstående, som må
forventes at få betydning i en række tilsvarende sager, finder retten, at sagen har
generel betydning for retsanvendelsen og retsudviklingen.

Landsretten afsagde

K E N D E L S E

Efter retsplejelovens § 226, stk. 5, skal landsretten af egen drift påse, at betingel-
serne for at henvise sagen til behandling ved landsretten i 1. instans er opfyldt, jf.
retsplejelovens § 226, stk. 1.

Sagen vedrører spørgsmålet, om aktiver bestående af andele i solcelleanlæg og
vindmøller i relation til reglerne om skattemæssig succession i aktieavancebe-
skatningsloven skal anses som passiv kapitalanbringelse, jf. aktieavancebeskat-
ningslovens § 34, stk. 1, nr. 3, jf. stk. 6.

Afgørelsen af sagen må antages at bero på en konkret vurdering af sagens fakti-
ske omstændigheder, herunder hvad værdien på aktiverne i solcelle- og vind-
mølleanlæggene er, og hvad formålet med disse investeringer er. Der er herud-
over ikke grundlag for at fastslå, at sagen vil rejse principielle spørgsmål om
fortolkningen af aktieavancebeskatningsloven. Der er heller ikke det nødvendi-ge
grundlag for at fastslå, at sagen har tilstrækkelig generel betydning for rets-
anvendelsen og retsudviklingen eller væsentlig samfundsmæssig rækkevidde i
øvrigt.

Efter en samlet vurdering er betingelserne for at henvise sagen til landsretten i
medfør af retsplejelovens § 226, stk. 1, ikke opfyldt. Landsretten ophæver derfor
byrettens kendelse og hjemviser sagen til behandling i byretten i 1. instans, jf.
retsplejelovens § 226, stk. 5, jf. stk. 1.

T H I  B E S T E M M E S :

Byrettens kendelse ophæves, og sagen hjemvises til behandling i byretten i 1.
instans.



4

Sagen sluttet.