Sagen om, hvorvidt de sagsøgte, Privatsikring A/S og sagsøgte, er erstatningspligtige for de skader, som sagsøger pådrog sig ved et uheld
Ret: Retten i Aarhus (1. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Erstatning uden for kontrakt;
Retspleje og civilproces;

RETTEN I AARHUS
DOM

afsagt den 3. maj 2021

Sag BS-26219/2019-ARH

Sagsøger
(advokat Anni Nørgaard Clausen)

mod

Forsikringsselskabet Privatsikring A/S
(advokat Martin Laursen)

og

Sagsøgte 2
(advokat Niels Hjortnæs)

Denne afgørelse er truffet af Dommer.

Sagens baggrund og parternes påstande
Sagen, der er anlagt den 13. juni 2019, drejer sig om, hvorvidt de sagsøgte, Pri-
vatsikring A/S og Sagsøgte 2, er erstatningspligtige for de skader, som Sagsøger
pådrog sig ved et uheld den 11. marts 2017.

Sagsøger har i forhold til Privatsikring A/S nedlagt påstand om, at Privatsikring
A/S tilpligtes at anerkende erstatningspligten for Sagsøgers tilskadekomst den 11.
marts 2017.



2

Sagsøger har i forhold til Sagsøgte 2 nedlagt påstand om, at Sagsøgte 2 tilpligtes at
anerkende erstatnings-pligten for Sagsøgers tilskadekomst den 11. marts 2017.

Privatssikring A/S har nedlagt påstand om frifindelse.

Sagsøgte 2 har nedlagt påstand om frifindelse.

Sagsøgte 2 har i forhold til Privatsikring A/S nedlagt påstand om fri-holdelse.

Privatsikring A/S har nedlagt påstand om frifindelse for den nedlagte friholdel-
sespåstand.

Oplysningerne i sagen
Det fremgår af udskrift af lægejournalen, at Sagsøgers mor, efter uheldet den 11.
marts 2017, kontaktede Rosenholm Lægehus te-lefonisk den 13. marts 2017 og her
blev orienteret om hjernerystelse og om, at ti-den skulle ses an. Hun blev
efterfølgende henvist til neurolog, og af journaltil-førsel af 16. august 2017 fra
neurolog Person 1 fremgår blandt andet:

”…
PROBLEMSTILLING
Hjernerystelse med efter hovedtraume 13. september 2016. Betydelig
fremgang i klinikken i da hun var her i januar 2017.

SIDEN SIDST
Fornyet hovedtraume 11. marts 2016.
Slår hovedet ind i en bildør. Med det samme smerter i hovedet.
Symptomer i form af smerter særligt i højre side af hoveder.
Spændinger i nakke og ryg.
Centralt er problemer med at håndtere mange indtryk, uro og larm.
Dette medfører hovedpine.
Den oprindelige plan med at starte på gymnasiet nu er sat på pause.
…
KONKLUSION
Hjernerystelse dels 13. september 2016 og fornyet hovedtraume 11.
marts 2017.

Hun har tidligere haft rigtig god effekt af akupunktur og anbefales at
genoptage dette.
Der er spændinger lokaliseret, occipitalt, cervikalt og i hele ryggens
udstrækning særligt i højre side.



3

Man skal fokusere på dette.

Der er også en psykologisk komponent. Bekymring for hovedpinen og
følger til hjernerystelsen.
Hun bliver bekymret og får ondt i hovedet. Synes symptomerne er
anderledes en første gang.
…”

Af skærmprint fra Privatsikring fremgår med datering den 10. august 2017 en
skadesbeskrivelse fra Person 2, der var ejer af bilen, hvoraf fremgår:

”…
Beskrivelse
TALT MED FT Person 2. HUN VAR FØRER AF BILEN, SKULLE
KØRE BARNEBARN OG 2 VENINDER HJEM. 1 VENINDE
STIGER UD, DEN ANDEN PASSAGER SIGER, AT HUN IKKE
SKAL UD, MEN SKIFTER MENING. DERVED FÅR HUN
BILDØREN I HOVE-DET. FT HØRER, PASSAGEREN ØMME SIG,
MEN LIGGER IKKE MERE I DET. SENERE BLIVER HUN
KONTAKTET AF SKL’S MOR, DER OPLYSER
HJERNERYSTELSE.
FT MENER EJ HENDES FORSIKRING – OPLYST AT VI VIL VUR-
DERE, MEN AT IND- OG UDSTIFNING ER MEDDÆKKET.
…”

Den 19. september 2017 meddelte Privatsikring A/S til Sagsøger at skaden ikke
var dækket af bilens ansvarsforsikring. Af afslaget fremgår blandt andet:

”…
Der er tale om motoransvar, hvis færdselslovens regler finder anven-
delse.

Færdselsloven finder anvendelse, hvis et motordrevet køretøj volder
skade ved færdselsuheld, eksplosion eller brand.

Herudover finder færdselsloven anvendelse, hvis et motordrevet kø-
retøj volder skade på en anden måde end ved færdselsuheld, eksplo-
sion eller brand.

I dette tilfælde er det ikke køretøjet, som volder skade, men derimod
den anden passager.



4

Vi finder således ikke, at færdselslovens regler finder anvendelse i
denne sag og der er derfor ikke tale om motoransvar.
…”

Den 26. september 2017 skrev Vidne 1 til Alm. Brand A/S, der er
privatansvarsforsikrer for Sagsøgte 2, med en beskrivelse af hændel-sen. Heraf
fremgår blandt andet:

”…
Min datter Sagsøgte 2 (CPR nr. (Født 1999)) kørte den 11/3 2017 i bil
med nogle andre piger. Føreren af bilen var en treide pige (Vidne 2) De
holder hernede foran min lejede lejlighed i Adresse 8300 odder
Min datter skal op og hente noget ganske kort, så bilen står i tom-gang.
Min datter spørger skadeslidte om hun vil med op og hun siger NEJ.
Min datter lukker derefter døren.
Skadeslidte er på samme tid alligevel på vej ud og får bildøren i ho-
vedet.

Den skadeslidte oplever det voldsomt og bliver bange da hun netop var
blevet frist efter en tidligere hjernerystelse.
Hun bliver ved min til hendes mor henter hende.
…”

Alm. Brand A/S skrev den 13. november 2017 til Privatsikring A/S med anmod-
ning om nærmere stillingtagen til, hvorfor skaden ikke blev anset for omfattet af
bilens ansvarsforsikring. Det fremgår herom blandt andet:

”…
Vi beder dig venligst oplyse, hvorfor du ikke mener, at skaden sker som
følge af, at bilen er i brug som trafikmiddel.

Vi er blevet oplyst, at vores kunde var passager i bilen. De kørte hjem
til vores kunde, og hun skulle op og hente nogen ganske kort, så bi-len
stod i tomgang. En anden person var chauffør. Da vores kunde i
forbindelse med udstigningen lukkede bildøren, fik skadelidte den i
hovedet.

Skade forvoldt ved åbning af bildør, når uheldet sker i umiddelbar
tilknytning til udstigning af bil efter endt kørsel er omfattet af FL §
101. Der er flere ankenævnskendelse herom.



5

Vi fastholder derfor, at da uheldet er sket ved afsætning af en passa-ger
og i tilknytning til åbning og/eller lukning af døren, og i den til-fælde,
var motoren ikke slukket, er der tale om FL § 101.
…”

Privatsikring A/S meddelte herefter den 30. november 2017 til Sagsøger, at der
ikke ved det fremkomne var tilvejebragt afgørende nye oplysninger, hvorfor
vurderingen, der lå til grund for afslaget på dækning den 19. september 2017, blev
fastholdt.

Den 11. maj 2018 sendte Vidne 3 lægejournal og en kendelse fra Ankenævnet for
Forsikring til Privatsikring A/S med henblik på opgørelsen af skaden, som hun
gjorde gældende bilens ansvarsforsikring var ansvarlig for. Der blev den 6. juni
2018 kvitteret for modtagelsen med bemærkning om, at sagen var sendt til
vurdering i den juridiske afdeling.

Den 19. februar 2020 oplyste Person 2 til Privatsikring A/S, at hun ikke, som
oprindeligt oplyst, var fører af bilen på uheldstidspunktet, men at det var Vidne 2.

Vidne 2 oplyste i en mail til Privatsikring A/S den 27. oktober 2020, at hun ikke
husker, at Person 3 skulle have været med i bilen den 11. marts 2017. Samtidig
oplyste hun, at hun var sikker på, at motoren var slukket og nøglen ta-get ud af
tændingslåsen inden de andre steg ud, og således inden uheldet skete.

Forklaringer
Der er afgivet partsforklaring af Sagsøger og Sagsøgte 2 samt vidneforklaring af
Vidne 2, Vidne 4, Vidne 3 og Vidne 1

Sagsøger har forklaret, at hun, Sagsøgte 2, Vidne 4, Person 3 og Vidne 2 den 11.
marts 2017 havde væ-ret til fest. Hun havde ikke selv drukket alkohol. På et
tidspunkt besluttede de alligevel at købe alkohol, og meningen var, at køre til
tankstationen for at de an-dre kunne købe alkohol og hun selv kunne købe en is. De
andre i bilen var klas-sekammerater. Hun sad bag Vidne 2, der var fører af bilen,
og Vidne 4 sad ved siden af Vidne 2. Sagsøgte 2 sad bag Vidne 4 og Person 3 sad i
midten. Bilen var en 3-dørs bil, og der var derfor ingen dør ved bagsædet.

På tankstationen holdt de ved en benzinstander. Vidne 4 steg ud og klappe-de
sædet frem. Vidne 2 steg umiddelbart i forbindelse med det ud. Hun blev spurgt,
om hun ville med ud, vist nok af Vidne 2, og hun sagde ja. Hun ville stige ud i
samme side som Sagsøgte 2, og da hun var på vej



6

ud af døren, fik hun den i hovedet, hvorefter hun faldt tilbage. Hun er helt sik-ker
på at hun sagde, at hun ville med ud. De steg alle ud, bortset fra, at hun me-ner
Vidne 2 blev siddende i bilen, og således ikke var ude. Hun fornem-mede, at der
skete noget meget hurtigt, da hun var på vej ud. Hun var selv på vej over bagsædet,
da Sagsøgte 2 var kommet ud. Efter uheldet kom de andre tilbage for at se, hvad
der var sket. Vidne 4 kom ovre fra butikken. De gik herefter ind for at købe ind, og
kom derefter tilbage. Hun selv begyndte at skrige, fordi det gjorde ondt og fordi
hun var chokeret.

De kørte umiddelbart efter hen til Sagsøgte 2s mor, hvor hun blev fulgt op. De
andre kørte videre mens hun blev liggende, og Sagsøgte 2s mor ringede efter
hendes egen mor.

Forespurgt af advokat Martin Laursen forklarede hun, at det nok ikke var me-
ningen, at Vidne 2 skulle med ind i butikken. Hun husker, at motoren sta-dig var i
gang, da de steg ud.

Slaget fra døren medførte kraftige smerter, ligesom følgerne har været svære. Efter
hendes opfattelse er det et færdselsuheld, uden hun kan begrunde det nærmere.

Forespurgt af advokat Niels Hjortnæs forklarede hun, at hun er sikker på, at Person
3 var med i bilen, ligesom hun er sikker på, at hun tilkendegav, at hun ville med ud
på tankstationen. Hun kan derfor ikke svare på, hvorfor Sagsøgte 2 smækkede
døren. Det er heller ikke noget, hun efterfølgende har spurgt Sagsøgte 2 om, også
fordi det alligevel ikke ville ændre noget. Hun opfattede det som et uheld, og som
om, Sagsøgte 2 ikke var be-vidst om, at hun skulle med ud.

I dag er hun ikke kommet sig helt. Hun har tinitus og blandt andet får hun ek-stra
tid til eksamen

Sagsøgte 2 har forklaret, at hun kender Sagsøger og de to andre fra Skole.

Forinden de kørte til fødselsdagsfesten den 11. marts 2017 hos en anden elev,
havde de været hos hende. Mens de var til festen, blev de enige om at køre til
tankstationen for at købe alkohol. De var fire, der kørte til tankstationen, og det
var, foruden hende selv, Sagsøger, Vidne 2 og Vidne 4. Vidne 2 kørte, da hun er
den eneste, der har kørekort. Vidne 4 sad ved siden af, og Sagsøger sad bag Vidne
2, mens hun selv sad bag Vidne 4.



7

På tankstationen parkerede ved en stander. De spurgte Sagsøger om hun ville med
ud, og det virkede som om hun ikke ville. Hun tilkendegav, at hun ikke ville, men
hvad der blev sagt, husker hun ikke. Hun husker ikke, om det var Vidne 2, der
spurgte.

Vidne 4 og Vidne 2 var allerede ved tankbutikken, da hun selv steg ud, de var vist
på vej tilbage til bilen på det tidspunkt. Hun så sig ikke tilbage, da hun smækkede
døren, hvilket nok, på grund af at det blæste, var hårdere end normalt. Da Sagsøger
fik døren i hovedet, hu-sker hun ikke, om de andre var på vej tilbage, og om hun
selv vendte om og sat-te sig tilbage i bilen eller var oppe for at købe noget. Hun
husker, at Sagsøger begyndte at græde og sige, hun havde smerter, da hun kom
tilbage. De spurgte, om de skulle køre tilbage til hendes mor, hvor Sagsøger var
faldet til ro. Efter hun var blevet lagt ned, kørte de.

Hun husker at Sagsøger ville have en is, men om der efterfølgende blev købt en is,
og af hvem, husker hun ikke, men hun mener, der blev købt en is.

Hun regnede ikke med, at Sagsøger ville med ud, da hun selv steg ud, og det var
grunden til, at hun ikke så sig tilbage. Det var fordi hendes indtryk var, at det var
uklart, om Sagsøger ville med eller ej, hvilket hun tolkede således, at hun ikke
skulle med.

Forespurgt af advokat Anni Nørgaard Clausen forklarede hun, at hun og Sagsøger
sad på bagsædet. Hun husker det ikke, men hun mener de talte om, hvem der skulle
ind og hvad de skulle have, så det var en samtale mellem dem. Hun kørte med for
ikke at være alene til festen. Person 4, der havde fødselsdag, var primært vidnets
ven, og der var primært perso-ner fra Odder, og Sagsøger skulle ikke blive tilbage.
Sagsøger kendte måske Person 5, der var med, men hun ved ikke, om der var
andre. Derfor var det naturligt, at de kørte sammen.

Hun husker ikke, om Sagsøger sagde noget om, at hun ville købe noget, men inden
festen talte de om, at de ikke skulle drikke, og derfor kørte de under festen for at
hente vodka. Sagsøger ville holde fast i ikke at drikke alkohol. Hun husker ikke,
hvornår Sagsøger talte om, at hun ville have en is.

Hun registrerede ikke, at Sagsøger kom efter hende, måske nok fordi det gik
hurtigt sammenholdt med, at hun ikke troede Sagsøger ville med ud. Hændelsen er
dog noget sløret.



8

Sagsøger ville nok den vej, fordi dette sæde var slået ned.

Forespurgt af advokat Martin Laursen forklarede hun, at Vidne 2 og Vidne 4 var
ved butikken. Hun husker ikke, om bilen holdt i tomgang, men da det var et hurtigt
indkøb, kan det nok være tilfældet.

Vidne 3 har forklaret, at hun er mor til Sagsøger.

Den 11. marts 2017 ringede Sagsøger omkring kl. 23.00 grædende og fortalte om
skaden; at Sagsøgte 2 havde smækket en bildør i hovedet på hende. Hun sagde, at
hun var hos Sagsøgte 2s mor og lå i soveværelset.

På stedet fulgte Sagsøgte 2s mor Sagsøger ned og der blev talt om en mulig
hjernerystelse. Der blev ikke nævnt noget om antal personer og hvem der havde
været i bilen, bortset fra Sagsøgte 2 og nogle klassekammerater.

Vidne 2 har forklaret, at hun på uheldstidspunktet var 19/20 år. Hun havde haft
kørekort siden sit 18. år. Hun kendte de tre andre fra Skole i Odder, hvor de gik i
klasse sammen.

Inden den 11. marts 2017 kørte til tankstationen, var de sammen til en 18. års
fødselsdagsfest, måske var der flere, der holdt festen sammen. Hun ville oprin-
delig ikke drikke, da hun skulle køre, og de andre ville oprindelig heller ikke. Da
det blev for kedeligt, besluttede de at køre til tankstationen for at købe alko-hol.
Meningen var så, at hun ville lade bilen stå efter festen.

Foruden hende selv, kørte Sagsøgte 2, Vidne 4 og Sagsøger, hvorimod hun ikke
husker, at der skulle have være en mere med i bilen. Det var hende selv, der kørte,
og hun mener, at Vidne 4 sad ved siden af og at de andre sad på bagsædet.
Sagsøger sad bag hende og Sagsøgte 2 sad bag Vidne 4.

På tankstationen holdt hun ved en stander. De havde ikke rigtig talt om, hvem der
skulle med ind i butikken, men hun har nok spurgt, hvem der skulle med ind, da de
kom frem. Hun husker, at Sagsøger ikke svarede, da hun var optaget af sin telefon.
Hun havde slukket bilens motor og taget nøglen ud af tændingslåsen, da hun skulle
med ind i butikken. Hun hørte et brag, nok da hun var steget ud af bilen. De kørte i
en 3-dørs Kia Picanto, og hun havde ikke slået sit sæde frem. Hun tror de tre var på
vej ud, og Sagsøgte 2 skubbede vist sædet foran frem og steg ud. Hun hørte ikke
Sagsøger sige noget om, at hun ville med ud. Hun stod



9

foran venstre bildør, da hun hørte bumpet, hvorefter hun så mod højre, hvor
Sagsøger tog sig til hovedet. Hun var vist ikke kom-met helt ud, men stod nok
foroverbøjet i døren.

De var klar over, at hun tidligere havde haft en hjernerystelsen og derfor for-søgte
de at få kontrol over situationen, herunder få sat hende tilbage. Efterføl-gende var
hun og Vidne 4 inde i butikken, og efterfølgende gik Sagsøgte 2 ind for at købe en
is til at lægge på hovedet. De kørte herefter til Sagsøgte 2s mor, så Sagsøger kunne
være et roligt sted. Hun blev der lagt i en seng, hvorefter de andre kunne tage
tilbage til festen. Om de gjorde det, husker hun ikke.

Forespurgt af advokat Niels Hjortnæs forklarede hun, at hun ikke husker, om
Sagsøger omtalte, at hun ville have en is. Bilen var hendes mormors, og hun lånte
den af og til, og hun har også haft andre med. Det er normalt at stige ud i højre
side. Gengivelsen i processkrift A, side 4 og 5, er, som hun husker det.

Forespurgt af advokat Anni Nørgaard Clausen forklarede hun, at det var en fælles
beslutning at hente alkohol, og at hun ikke husker, om der var diskussion om, om
de ville. Det lå i luften, idet de alle kørte, at de alle skulle med ud.

Hun stod udenfor og ventede på den andre kom ud, så hun kunne låse bilen. Det
hele gik meget hurtigt. Hun drejede sig først, da hun hørte et bump. Hun er sikker
på, at Vidne 4 og Sagsøgte 2 sagde, at de ville med ud. Sagsøger kom med et
utydeligt svar, men var optaget af sin telefon.

Vidne 4 har forklaret, at hun kender de tre andre fra Skole, hvor de gik i samme
klasse. De kørte sammen til en tankstation fra den fest, de var til, for at købe
alkohol. De kendte ikke rigtig nogen, og derfor besluttede de sig til at købe
alkohol.

På tankstationen gjorde de holdt ved en stander, og der blev spurgt til, hvem der
ville med. Det var vist Vidne 2, der spurgte. Både hun selv og Sagsøgte 2 sagde ja,
mens Sagsøger gav udtryk for, hun ikke ville med, og vidnet mener at huske, at der
blev sagt nej. Vidne 2 og hun selv steg først ud. De var kun de fire i bilen. Hun og
Vidne 2 gik et par skridt væk, og da hørte de, at der blev råbt av, og de så tilbage.
Sagsøger havde fået døren i hovedet og Sagsøgte 2 så chokeret ud. De spurgte om
Sagsøger var ok, og hun bad om noget koldt til sit hoved.



10

Da de kom ud igen, var Sagsøger ked af det, og de første at trøste hende og finde
ud af, hvad de skulle gøre. De kørte til den, der boede tættest på, hvilket var
Sagsøgte 2s mor. Hun selv bor i By, på den anden side af Aarhus. De tog
efterfølgende tilbage til festen, hvorfra hun kort efter blev hentet.

Forespurgt af advokat Martin Laursen forklarede hun, at Vidne 2 og hun selv var
gået et par skridt og at bilens motor var slukket.

Forespurgt af advokat Anni Nørgaard Clausen forklarede hun, at hun ikke hu-sker,
om de alle skulle have alkohol, men da de kom sammen til festen, tog de sammen
afsted, men husker ikke om de alle skulle have alkohol. Husker ikke at Sagsøger
sagde noget om, at hun skulle have noget på tanken. Hun tror, det var hende, der
skubbede sædet frem. Hun så Sagsøgte 2 på vej ud af bilen, men hun så ikke hele
forløbet. Hun så ikke, at Sagsøger bevægede sig med ud.

Vidne 1 har forklaret, at hun er social- og sundhedshjælperelev og mor til Sagsøgte
2. Hun ved, hvem de andre tre er.

Den dag ringede de på og spurgte, om de kunne komme ind med Sagsøger, der
havde fået en bildør i hovedet. Det blev ringet til Sagsøgers mor, og de tre andre
kørte videre til fe-sten. Det blev ikke sagt, hvad der mere præcist var sket, det
gjorde de først se-nere. Sagsøger lagde sig i hendes soveværelse og de talte lidt
sammen, men det var ikke om selve uheldet.

Talt med dem et par gange efterfølgende, herunder om det var anmeldt til for-
sikringen og til hvilken.

At det skulle være sket nedenfor lejligheden, var noget hun sluttede sig til, og først
senere fandt hun ud af, at det var sket på Q8. Det var med Sagsøgte 2 hun talte om
det. Hun husker ikke , hvornår hun fik den oplysninger.

Forespurgt af advokat Niels Hjortnæs forklarede hun, at de ikke inden festen var
hos hende. Det kan måske være, at Sagsøgte 2 var forbi efter no-get tøj, men det
husker hun ikke. Hun husker ikke, om alle var med oppe med Sagsøger; hun mener
det vist nok kun var Sagsøgte 2.

Forespurgt af advokat Anni Nørgaard Clausen forklarede hun, at hun efterføl-
gende fik at vide, at de skulle have været fire i bilen.

Parternes synspunkter



11

Sagsøger har i påstandsdokumentet af 17. februar
2021 til støtte for den nedlagte påstand anført følgende:

”…
Anbringender:

Ad den nedlagte påstand overfor sagsøgte 1

Til støtte for sagsøgers nedlagte anerkendelsespåstand overfør sagsøgte
1 gøres det først og fremmest gældende, at sagsøger blev påført en
skade som følge af ulykken den 11. marts 2013.

Den ovenfor omtalte skade blev sagsøger påført i forbindelse med, at
bilen standsede ved en tankstation og sagsøger steg ud af bilen
umiddelbart herefter. Bilen var således lige stoppet midlertidigt, mo-
toren var i gang med bilens fører stadig sad i bilen.

I forlængelse heraf gøres det gældende, at bilen på ulykkestidspunk-tet
var i brug som trafikmiddel, idet ”skaden er sket under midlertidig
standsning ”, jf. Karnovs noter til færdselslovens § 101, stk. 1. Der
hen-vises til betænkning nr. 1036/1985 side 39, hvoraf det fremgik, at
”Ansvaret efter § 101 gælder derimod ikke for skader forvoldt af
parkerede køretøjer, medmindre køretøjet netop er standset op ” [min
understreg-ning].

Det gøres således gældende, at der for objektivt ansvar alene stilles
krav om brug af køretøjet som trafikmiddel, og at i forhold til af-
grænsningen af, hvornår et køretøj er i brug som trafikmiddel, viser
længerevarende retspraksis både før og efter den nuværende formu-
lering/skærpelse af færdselslovens § 101, stk. 1, at køretøjet stadig er i
brug som trafikmiddel, såfremt det lige er standset og/eller midlerti-
digt holder stille.

I den forbindelse gøres det desuden gældende, at der ikke er et krav for
anvendelse af færdselslovens § 101, stk. 1 og det heraf følgende
objektive ansvar i færdselslovens § 104, stk. 1, at der er sket noget
usædvanligt i forhold til selve brugen af bilen. Det bemærkes dog, at
ulykken i sig selv er usædvanlig, idet det er sjældent, at en passager får
en bildør i hovedet.

På baggrund af ovenstående gøres det dermed gældende, at ulykken er
omfattet af anvendelsesområdet for færdselslovens § 101, stk. 1, og at
anvendelsesområdet for bestemmelsen gælder samtlige skader på-ført
passagerer i bilen uanset, hvorvidt ulykken er indtruffet ved



12

sammenstød o.l., eller ved smæk med en bildør som i nærværende sag.

Følgelig gøres det gældende, at ejeren af den bil, hvori skaden ind-traf,
har objektivt ansvar herfor, jf. færdselslovens § 104, stk. 1.

Da sagsøgte 1 er motoransvarsforsikringsselskab for bilejeren gøres det
herefter gældende, at sagsøgte 1 skal anerkende, at sagsøgers skade er
omfattet af motoransvarsforsikringen og at sagsøgte 1 som følge heraf
bærer erstatningspligten i forhold til sagsøger skade.

I den forbindelse gøres det desuden gældende, at der er årsagssam-
menhæng mellem den foretagne handling, som skete i forlængelse af
kørslen (smækken med bildøren), og den skade, som sagsøger på-drog
sig. Hertil gøres det gældende, at ovennævnte ulykke var både en
nødvendig og tilstrækkelig betingelse for sagsøgers skade og ef-
terfølgende gener, ligesom følgerne af skaden i form af sagsøgers ge-
ner er påregnelige i forhold til skaden selv.

Ligeledes gøres det gældende, at sagsøger ikke har handlet ved egen
skyld, idet hun klart tilkendegav sit ønske om at forlade bilen.

Ad den nedlagte påstand overfor sagsøgte 2

Til støtte for sagsøgers nedlagte anerkendelsespåstand overfør sagsøgte
2 gøres det først og fremmest gældende, at sagsøger blev påført en
skade som følge af ulykken den 11. marts 2013.

Den ovenfor omtalte skade blev påført ved, at sagsøgte 2 smækkede en
bildør i hovedet på sagsøger. I den forbindelse gøres det gælden-de, at
sagsøgte 2 ved sin handling har udvist culpøs adfærd.

Idet der således foreligger et ansvarsgrundlag i form af culpa, falder
ulykken indenfor anvendelsesområdet for de almindelige erstat-
ningsretlige regler.

I forlængelse heraf gøres det gældende, at der foreligger et ansvars-
grundlag, og at sagsøgte 2 selv personligt har anerkendt sit erstat-
ningsansvar.

Endvidere gøres det gældende, at sagsøger er påført et tab som følge af
sine gener efter den hjernerystelse, som hun pådrog sig ved oven-
nævnte ulykke.



13

I den forbindelse gøres det gældende, at der er årsagssammenhæng
mellem den foretagne handling fra sagsøgte 2’s side og den skade, som
sagsøger pådrog sig. Hertil gøres det gældende, at ovennævnte ulykke
var både en nødvendig og tilstrækkelig betingelse for sagsø-gers skade
og efterfølgende gener, ligesom følgerne af skaden i form af sagsøgers
gener er påregnelige i forhold til skaden selv.

Det gøres desuden gældende, at sagsøger ikke har handlet med no-gen
form for egen skyld, idet sagsøger klart tilkendegav at ville med ud af
bilen, ligesom dette endvidere var forventeligt, når de andre pi-ger
forlod bilen. Dermed må enhver misforståelse ligge hos sagsøgte 2
alene.

Således gøres det gældende, at samtlige erstatningsretlige betingelser er
opfyldt, hvorfor sagsøgte 2 skal anerkende sin erstatningspligt overfor
sagsøger.

Parternes ansvar
Det gøres overordnet gældende, at sagsøgte 1 og sagsøgte 2 er solida-
risk ansvarlige for skaden og at det overlades til retten at afgøre den
indbyrdes fordeling mellem sagsøgte 1 og sagsøgte 2.

Subsidiært gøres det gældende, at en eller begge af de sagsøgte er an-
svarlige for skaden.

Mere subsidiært gøres det gældende, at en/begge de sagsøgte er er-
statningsansvarlige for en del af skaden.
…”

Privatsikring A/S har i påstandsdokumentet af 17. februar 2021 til støtte for den
nedlagte påstand anført følgende:

”…
ANBRINGENDER

Hændelsen:
Sagsøger blev den 11. marts 2017 ramt i hovedet af en bildør. Der er
ikke enighed blandt sagens parter om alle detaljer i hændelsesforlø-bet.

Sagsøgte 1 gør gældende, at Vidne 2 den 11. marts 2017 var ude at køre
med sine 3 veninder Vidne 4, Sagsøgte 2 og Sagsøger. Vidne 2 var
fører af bilen,



14

Vidne 4 sad på passagersædet og Vidne 2 og Sagsøgte 2 sad på
bagsædet. Sagsøger sag bag Vidne 2, og Sagsøgte 2 sad bag Vidne 4.

De kørte i Vidne 2's mormors bil, som var en tredørsbil.

De 4 veninder var sammen til en 3x18 års fødselsdagsfest i Odder.
Vidne 2 drak ikke alkohol, da hun var kørende. De andre 3 drak heller
ikke – eller kun lidt – da de ikke havde alkohol med.

Omkring kl. 23 ændrede de planen til, at de alligevel ville drikke al-
kohol. De ville så lade bilen stå og overnatte ved Sagsøgte 2, som
boede i Odder ved sin mor. De kørte derfor til en tankstation for at købe
al-kohol. De sad placeret i bilen som angivet ovenfor.

De kørte til en tankstation i nærheden, hvor Vidne 2 parkerede bilen.
Hun slukkede motoren og tog nøglen ud af tændingen og spurgte, om
nogen blev i bilen, eller om alle skulle med ind på tanken. Vidne 4 og
Sagsøgte 2 svarede ja, mens Sagsøger ikke svarede, da hun sad med sin
mobiltelefon.

Vidne 2 steg ud ad førerdøren og lukkede den efter sig. Vidne 4 steg ud
ad passagerdøren. Sagsøgte 2 vippede passagersædet frem og steg også
ud ad passagerdøren. Hun lod passagersædet stå lænet frem. De gik ud
fra, at Sagsøger ville blive i bilen. Sagsøgte 2 lukkede bildøren efter
sig, men ramte Sagsøger i hovedet med døren, da hun alligevel ville
med og netop var på vej ud af bilen.

Efterfølgende blev der købt en is på tanken, com Sagsøger kunne holde
mod bulen på hovedet. Sagsøgte 2 var meget påvirket af hendes
handling og foreslog, at de kunne køre hjem til hendes mor, Vidne 1.
De kørte herefter til Sagsøgte 2s mor. Sagsøgte 2 fulgte Sagsøger op til
sin mor, hvor der blev ringet efter Sagsøgers forældre.

Samlet gør sagsøgte 1 gældende, at ulykken skete, da bilen holdt par-
keret på en tankstations område. Bilens motor var slukket, nøglen var
taget ud af tændingen, og Vidne 2, der var fører af bilen, var stået ud af
denne og havde lukket døren efter sig, da Sagsøgte 2 ramte Sagsøger i
hovedet med passagerdøren.

Objektivt ansvar efter færdselslovens § 101, stk. 1:
Færdselslovens § 101, stk. 1 angiver:



15

” Den, der er ansvarlig for et motordrevet køretøj, skal erstatte
skader, som køretøjet volder ved færdselsuheld eller ved
eksplosion eller brand, der hidrører fra brændstofanlæg i
køretøjet.”

Det objektive ansvar gælder med andre ord kun, hvis der er tale om et
’færdselsuheld’ i lovens forstand, og dette kræver efter praksis bl.a., at
det motordrevne køretøj i uheldsøjeblikket var i brug som trafikmiddel,
jf. U2004.1472H og U2016.2345H, og dernæst at skaden skete ved et
forhold, der kan karakteriseres som ”kørselsmæssigt usædvanligt” , jf.
U2011.760H.

Hvis begge betingelser ikke er opfyldte, falder den opståede skade uden
for det objektive ansvars område. Der kan så være et ansvar støttet på
dansk rets almindelige erstatningsansvar.

Baggrunden for det objektive ansvar i færdselslovens § 101, stk. 1 er, at
biler har uundgåelige farlige egenskaber, hvorfor der lovmæssigt er
pålagt ansvarsforsikring for de skader, der er en følge af disse far-lige
egenskaber. Det er vigtigt at have denne baggrund for øje, når der skal
tages stilling til, om en given skade er omfattet af det objekti-ve ansvar
eller ej.

Det er klart, at ikke alle skader, der overgår passagerer i et motorkø-
retøj, er omfattet af det objektive ansvar, og der skal være en klar
sammenhæng mellem bilens farlige egenskaber og skadens opståen, for
at det objektive ansvar finder anvendelse. Lars Sandager udtrykte det i
U2012B.342 på den måde, at ”i det tilfælde, hvor det er mere, eller
mindre tilfældigt, at passagerens skade rammer denne mens passageren
op-holder sig i køretøjet, og hvor det ikke er de særlige farlige
egenskaber ved motorkøretøjet, der relevant har forøget risikoen for
den indtrådte skade, er der ikke et behov for at sikre skadelidte gennem
et objektivt ansvar ”.

Trafikmiddel
Et parkeret motorkøretøj er som udgangspunkt ikke i brug som tra-
fikmiddel, hvorfor en skade forvoldt af dette ikke er omfattet af det
objektive ansvar.

I FED2001.2212 V væltede en cyklist, da en renovationsarbejder hav-
de standset renovationsvognen, steg ud og gik ind på cykelstien lige
foran cyklisten. Landsretten nåede frem til, at uheldet på baggrund af
den holdende renovationsvogn ikke var sket ved dennes brug som
motorkøretøj, hvorfor skaden ikke var omfattet af det objektive an-svar.



16

Tilsvarende resultater er Højesteret kommet frem til i U2004.1472H,
hvor en standset lastvogn med slukket motor ikke var i brug som
motorkøretøj, selv om føreren var i færd med at læsse af på skades-
tidspunktet, og i U2016.2345H, hvor en bilist påkørte en parkeret bil i
vejsiden, som netop var blevet parkeret for at fører en ville hjælpe til
ved et forudgående færdselsuheld.

I denne sag havde Vidne 2 parkeret bilen, havde slukket motoren og
trukket nøglen ud. Hun steg der efter ud af bilen, for at gå med de andre
ind på tanken. I ulykkesøjeblikket var der dermed tale om en parkeret
og slukket bil uden fører på førersædet.

På den baggrund gøres det gældende, at bilen ikke var i brug som
trafikmiddel eller motorkøretøj i ulykkesøjeblikket, hvorfor ulykken
allerede af den grund ikke er omfattet af det objektive ansvar i færds-
elsloven § 101, stk. 1.

Praksis viser, at det i den forbindelse ikke gør nogen forskel, at der ikke
gik særlig lang tid, fra Vidne 2 parkerede bilen og slukkede moto-ren,
til skaden indtraf.

Kørselsmæssigt usædvanlig
Det gøres gældende, at hændelsen i nærværende sag, skal betegnes som
en ”klemskade” , da Sagsøger fik sit hoved i klemme i bildøren og
dermed pådrog sig en personskade.

Det er sagsøgte 1’s opfattelse, at en bildør ikke er en af de ’særlige
farlige egenskaber’ ved et motorkøretøj, der begrunder det objektive
ansvar. Denne skade kunne lige så godt være sket ved en hvilken som
helst anden dør, og den tilfældighed, at det skete med en bildør, skal
ikke bevirke, at skaden er omfattet af det objektive ansvar. Der er
ganske enkelt ikke noget behov for at sikre en skadelidte gennem et
objektivt ansvar for denne type tilskadekomster.

Det gøres gældende, at en skade ikke kan karakteriseres som et
færdselsuheld omfattet af færdselslovens § 101, stk. 1, i de tilfælde
hvor en skadelidt på grund af en medpassagers handlinger, får klemt en
legemsdel i bildøren, uden at det skyldes særlige forhold ved mo-
torkøretøjet eller dets kørsel.

Videre gøres det gældende, at der med Højesterets dom U.2011.760H
kan stilles krav om, at der skal foreligge forhold, der kan karakterise-
res som ”kørselsmæssigt usædvanligt” , før der kan blive tale om et



17

færdselsuheld i færdselslovens forstand, hvilket også er i overens-
stemmelse med en ordlydsfortolkning af bestemmelsen i færdselslo-
vens § 101, stk. 1.

I ovennævnte sag fra Højesteret, var en kvindes fald i en bybus, da den
på normal vis satte i gang med kørslen, ikke at anse for at være et
færdselsuheld, da der ikke var sket noget kørselsmæssigt usæd-vanligt.

I denne sag er det sagsøger, der bærer bevisbyrden for, at hun kom til
skade ved et færdselsuheld i færdselslovens forstand, og således som
sidstnævnte begreb må defineres efter retspraksis.

Sagsøgers uheld skete ikke på grund af påkørsel, sammenstød eller
væltning, men skyldes det forhold, at Sagsøgte 2 smækkede døren ind i
sagsøgers hoved. Dette har ingen relation til bilens brug som
motorkøretøj, ligesom det heller ikke har nogen relation til den øvrige
færdsel forbundet med kørslen.

På den baggrund har sagsøger ikke løftet bevisbyrden for, at skaden
skete i forbindelse med noget kørselsmæssigt usædvanligt.

Bestemmelsen om objektivt ansvar i færdselslovens § 101, stk. 1, er en
undtagelse til den almindelige erstatningsretlige hovedregel om
culpaansvar, hvorfor man skal være tilbageholdende med en udvi-
dende fortolkning af bestemmelsen.

I nærværende sag er det samtidig en medpassager, der forvolder skaden
efter udstigning. Der er i nærværende sag derfor grundlag for at
anlægge en mere lempelig vurdering af, hvorvidt hændelsen er omfattet
af færdselslovens § 101, stk.1, når føreren er uden skyld i skaden.

Samlet set gøres det gældende, at sagsøger ikke har løftet sin bevis-
byrde for, at ulykken skete mens bilen var i brug som trafikmiddel på
en måde som kan karakteriseres som et færdselsuheld. Derfor skal
sagsøgte 1 frifindes.

Almindeligt ansvar
Ulykken må efter sagsøgte 1’s opfattelse betragtes som et hændeligt
uheld, eller en ulykke forårsaget af Sagsøgte 2s manglende
agtpågivenhed. Begge dele falder dog uden for den hos sagsøgte 1
tegnede lovpligtige ansvarsforsikring på bilen, hvorfor sagsøgte 1 i
begge disse scenarier skal frifindes.



18

…”

Sagsøgte 2 har påstandsdokumentet af 17. februar 2021 til støtte for den nedlagte
påstand anført følgende:

”…
ANBRINGENDER:

Problemstillingen i forholdet mellem sagsøger og sagsøgte 2 er, hvor-
vidt sagsøgte 2 har handlet ansvarspådragende i forbindelse med ud-
stigning af bilen og efterfølgende lukning af døren, hvorved sagsøger
blev ramt i hovedet af døren.

Problemstillingen i forholdet mellem sagsøgte 1 og sagsøgte 2 er,
hvorvidt sagsøgte 1 er erstatningsansvarlig i medfør af Færdselslo-vens
§ 101, stk. 1, jf. § 108 for den indtrådte skade på sagsøger, og hvorvidt
et evt. erstatningsansvar efter Færdselslovens § 101 endeligt skal
dække et evt. erstatningskrav forud for et evt. privatretligt er-
statningsansvar efter dansk rets almindelige culparegel, jf. erstat-
ningsansvarslovens § 25.

For så vidt angår sagsøgers påstand om, at sagsøgte 2 er erstatnings-
ansvarlig for den indtrådte skade, gøres det til støtte for den nedlagte
frifindelsespåstand gældende,

at erstatningsansvaret skal vurderes efter dansk rets almindelige
culparegel,

at sagsøger har bevisbyrden for, at sagsøgte 2 har handlet ansvar-
spådragende i forbindelse med tilskadekomsten,

at det bestrides, at sagsøger har løftet denne bevisbyrde, i hvilken
forbindelse det gøres gældende, at tilskadekomsten skete, da
sagsøger sammen med sagsøgte 2 og vidnerne Vidne 4 og Vidne
2 – med sidstnævnte som chauffør – standsede på Q8 tanken i
Odder for at handle. Sagsøger og sagsøgte 2 sad på bagsædet, og
sagsøgte 2 steg ud af bilen, som alene har 3 døre, i passagersiden.
I den forbindelse spurgte hun sagsøger, om hun skulle med ud af
bilen, hvilket sagsøger ikke ville, hvorefter sagsøgte 2 lukkede
døren. Imidlertid havde sagsøger ombe-stemt sig, og da hun var
på vej ud af bilen, lukkede sagsøgte 2, der ikke var bekendt med,
at sagsøger havde ombestemt sig, døren bag sig, hvorved
sagsøger fik døren i hovedet,



19

at dette hændelsesforløb – der vil blive redegjort for af sagsøgte 2
og Vidne 4 under hovedforhandlingen – stemmer også overens
med redegørelsen i bilag 3 og i sin substans den forklaring som
Vidne 2 er fremkommet med i Pro-cesskrift A fra sagsøgte 1 den
28. oktober 2020,

at det i øvrigt må have formodning i mod sig, at sagsøgte 2 ville
lukke døren efter sig med risiko for at ramme sagsøger i hoved-
et, hvis hun vidste eller anså det som en mulighed, at sagsøger
ville stige ud af bilen,

at det følgelig må betragtes som et hændeligt uheld, at sagsøger fik
døren i hovedet, som imidlertid ikke kan tilregnes sagsøgte 2 som
uagtsomt, og

at sagsøgte derfor bør frifindes.

For så vidt angår den nedlagte friholdelsespåstand overfor sagsøgte 1
gøres det gældende, at sagsøgte 2 er enig med sagsøger i, at skaden på
sagsøger er omfattet af motoransvarsforsikringens objektive an-svar, jf.
Færdselslovens § 101, stk. 1.

Det gøres til støtte herfor gældende,

at skader som følge af åbning af en bildør, efter at bilen er bragt til
standsning – uanset om motoren er i gang eller ej – ifølge rig-
holdig praksis anses for omfattet af det objektive ansvar, jf.
Færdselslovens § 101, stk. 1,

at Færdselslovens § 101, stk. 1 almindeligvis også omfatter skader
på passager,

at der følgelig ikke er noget grundlag for at behandle en situation,
hvor en passager kommer til skade som følge af lukning af en
bildør anderledes i relation til færdselslovens § 101, stk. 1 end
skader på personer ved åbning af en bildør og ved skader på
passagerer i andre situationer, idet det afgørende er, at det er
bilens dør, som forvolder skade, og at skaden opstår i forbindel-
se med udstigning af et motorkøretøj på færdselslovens områ-de,

at U 2011.760 H og den deri beskrevne betingelse om noget ” kør-
selsmæssigt usædvanligt”  ikke ses at have relevans i nærværende



20

sag, hvor der foreligger en righoldig praksis som netop aner-
kender skader forvoldt af bildøren ved åbning af denne, og hvor
der ikke er grundlag for at behandle skader ved lukning af døren
anderledes.

Det gøres dernæst gældende til støtte for friholdelsespåstanden gæl-
dende,

at fordelingen af erstatningsbyrden mellem flere ansvarlige skade-
voldere sker efter erstatningsansvarslovens § 25,

at der ved fordelingen af erstatningsbyrden henses til, om den er-
statningsansvarlige er dækket af en ansvarsforsikring,

at sagsøgte 1 i nærværende sag er dækket/omfattet af en lovpligtig
ansvarsforsikring, hvor erstatningsansvaret, hviler på et objek-tivt
grundlag, jf. Færdselslovens § 101, stk. 1,

at sagsøgte 2’s erstatningsansvar er dækket af en frivillig ansvars-
forsikring, hvor ansvarsnormerne er culpa,

at Højesteret ved dommen refereret i U 1999.83 H har slået fast, at
erstatningsbyrden endeligt skal bæres af den lovpligtige motor-
ansvarsforsikring, jf. Færdselslovens § 101, stk. 1 og erstatnings-
ansvarslovens § 25 i et tilfælde, som det foreliggende, hvor samme
skade er dækket af såvel en lovpligtig motoransvarsfor-sikring, jf.
Færdselslovens § 101, stk. 1 og en frivillig ansvarsfor-sikring,
hvor ansvarsgrundlaget er culpa, og

at sagsøgte 1 følgelig i det indbyrdes forhold mellem sagsøgte 1 og
sagsøgte 2 skal friholde sagsøgte 2.

…”

Parterne har under hovedforhandlingen nærmere redegjort for deres opfattelse af
sagen.

Rettens begrundelse og resultat
Om uheldet den 11. marts 2017 lægges til grund, at det skete i forbindelse med, at
Vidne 2, Vidne 4, Sagsøgte 2 og Sagsøger sammen forlod en fest for at hente
alkohol på en tankstation i Od-der. Det lægges endvidere efter de afgivne
forklaringer til grund, at Vidne 2 var fører at bilen, der var en 3-dørs bil. De øvrige
i bilen var placeret såle-des, at Vidne 4 sad på det forreste passagersæde, Sagsøger



21

på bagsædet bag Vidne 2 og Sagsøgte 2 på bagsæ-det bag Vidne 4.

På tankstationen lægges det efter de afgivne forklaringer til grund, at bilen blev
standset ved en stander, og der blev spurgt, hvem der ville med ind i butikken. Det
lægges efter Vidne 2's forklaring, der til dels understøttes af Sagsøger og Vidne 4's
forklaringer, at det var hende, der i forbindelse med, at bilen blev standset ved
standeren, spurgte. Sagsøger har forklaret, at hun tilkendegav, at hun ville med ind
i butikken, en forklaring, der ikke understøttes af de i øvrigt afgivne forklaringer.
Det lægges efter de i øvrigt afgivne forklaringer til grund, at Sagsøger i hvert fald
ikke tilkendegav, at hun ville med ud. Efter at være holdt ved standeren, steg Vidne
2 og Vidne 4 ud af bilen. Det lægges efter Vidne 2's forklaring til grund, at hun i
den forbindelse stoppede motoren og tog nøglen ud af tændingslåsen. Herefter steg
Sagsøgte 2, efter forsædet var skubbet frem, ud ad højre dør fra sin placering bag
dette sæde. I forbindelse med udstigningen lægges til grund, at Sagsøger bevægede
sig fra sin plads bag førersæ-det på tværs af bagsædet, for at følge efter Sagsøgte 2
der var kom-met ud og, idet Sagsøger var på vej ud af bilen, lukkede døren efter
sig således, at Sagsøger blev ramt af døren i hovedet og pådrog sig en
hjernerystelse.

Forudsætningen for, at en skade på en passager kan betegnes som værende for-
voldt ved færdselsuheld, og dermed omfattet af færdselslovens § 101, stk. 1, er, at
skaden er forvoldt ved kørselsuheld, såsom sammenstød eller påkørsel. Hvorvidt
der foreligger et kørselsuheld i færdselslovens forstand forudsættes, efter
Højesterets dom af 3. december 2010, refereret i U.2011.760H, at forholdet skal
være kørselsmæssigt usædvanligt.

Sagsøgers skade opstod i forbindelse med at hun ville forlade bilen, som hun og de
tre andre var kommet til tankstationen i, og således i umiddelbar forbindelse med
kørslen, hvorfor bilen på dette tidspunkt fortsat var i brug som trafikmiddel. Det er
imidlertid ikke under sagen godt-gjort, at uheldet ved udstigningen af bilen er
indtrådt under omstændigheder, der kan karakteriseres som kørselsmæssigt
usædvanlige, således at det kan an-ses som forvoldt ved færdselsuheld omfattet af
færdselslovens § 101, stk. 1.

Af de grunde tages Privatsikring A/S påstand om frifindelse til følge.

Ved bedømmelsen af, om Sagsøgte 2 har handlet uagtsomt i forbin-delse med at
hun, efter at være steget ud af bilens højre side, lukkede døren, lægges, som
ovenfor anført, til grund, at Sagsøger ikke tilkendegav, om hun ville med ind i
butikken på tankstationen. Det har på



22

den baggrund ikke været påregneligt, at hun bevægende sig fra sin plads bag
førersædet for at stige ud i samme side som Sagsøgte 2. Herefter har Sagsøgte 2
ikke, uanset hun ikke forinden hun lukkede døren så sig tilbage, handlet uagtsomt i
forbindelse med, at hun lukkede døren efter sig. Sagsøgte 2s forklaring om, at
døren på grund af vinden nok blev lukket kraftigere end den ellers ville være
blevet, kan ikke i sig selv føre til et andet re-sultat.

På den baggrund tages Sagsøgte 2s påstand om frifindelse til følge.

Efter sagen værdi, forløb og udfald, skal Sagsøger betale sagsomkostninger til
Privatsikring A/S og til Sagsøgte 2. Sagsomkostningerne, der er til dækning af
omkostninger til advokatbistand, fastsættes i forhold til Privatsikring A/S til
25.000,00 kr. inklusiv moms under hensyn til, at Privatsikring A/S ikke er
momsregistreret, og til Sagsøgte 2 til 25.000,00 kr. inklusiv moms under hensyn
til, at Sagsøgte 2 ikke er momsregistreret.

T H I  K E N D E S  F O R  R E T :

Forsikringsselskabet Privatsikring A/S frifindes.

Sagsøgte 2 frifindes.

Sagsøger skal inden 14 dage til Privatsikring A/S betale sagsomkostninger med
25.000,00 kr.

Sagsøger skal inden 14 dage til Sagsøgte 2 betale sagsomkostninger med
25.000,00 kr.

Sagsomkostningerne forrentes efter rentelovens § 8 a.