Højesteret formildede landsrettens afgørelse i sag om for overtrædelse af straffelovens § 143, jf. hjemrejselovens § 24, stk. 6, 2, pkt., jf. § 23, stk. 2, jf. udlændingelovens tidligere § 42a, stk. 8, 1. pkt.
Ret: Højesteret (3. instans)
Faggruppe: Straffesag — Øvrige straffesager
Sagsemner: Strafferetlige sanktioner og andre foranstaltninger;
Udlændinge;

Straffastsættelse ved overtrædelser af opholds- og meldepligt

Sag 66/2022

Dom afsagt den 17. november 2022

Anklagemyndigheden
mod
T

Straffastsættelse ved overtrædelser af opholds- og meldepligt under særligt skærpende
omstændigheder  

For Højesteret angik sagen navnlig, om T’s overtrædelser af opholdspligten fra juni 2019 til april 2021
med rette var henført under straffelovens § 143 og straffastsættelsen.   

Efter straffelovens § 143, 1. pkt., straffes med fængsel indtil 4 år den, som under særligt skærpende
omstændigheder overtræder en pålagt melde-, opholds- eller underretningspligt. Som særligt
skærpende omstændigheder anses navnlig et betydeligt antal overtrædelser over en længere periode,
jf. straffelovens § 143, 2. pkt.   

Højesteret udtalte, at anvendelsesområdet for straffelovens § 143 efter bestemmelsens ordlyd og
forarbejder ikke er begrænset til gentagelsestilfælde eller tilfælde, hvor en udlænding er pålagt både
melde-, opholds- og underretningspligt og overtræder alle tre typer af kontrolforpligtelser.   

T var i et af sagens forhold fundet skyldig i at have overtrådt sin opholdspligt med mere end 10
overtrædelser pr. måned i 23 måneder fra juni 2019 til april 2021. Efter antallet af overtrædelser og
længden af perioden fandt Højesteret, at dette forhold med rette var henført under straffelovens §
143.   

Ved fastsættelse af straffen for T fandt Højesteret, at der måtte lægges vægt på antallet af
overtrædelser af opholdspligten i perioden. Ved straffastsættelsen indgik det, at T aldrig tog ophold på
Udrejsecenter Kærshovedgård. Det indgik samtidig, at T ikke tidligere var straffet for overtrædelse af
de pålagte kontrolforpligtelser, og at der således var tale om et førstegangstilfælde.   

Efter en samlet vurdering nedsatte Højesteret straffen fra fængsel i 3 år til fængsel i 2 år og 6 måneder.
Højesteret tiltrådte, at T var udvist af Danmark med indrejseforbud for bestandig.