Byrettens dom blev ændret, således at tiltalte blev frifundet
Ret: Østre Landsret (2. instans)
Faggruppe: Straffesag — Almindelig domsmandssag
Sagsemner: Efterforskning og straffeproces;

ØSTRE LANDSRETS DOMBOG







Afsagt den 15. september 2010 af Østre Landsrets 6. afdeling
(landsdommerne Henrik Gam; Ulla Langholz og Ulrik Finn Jørgensen (kst.) med
domsmænd)_


6. afd. a.S. nr. S-1945-10:
Anklagemyndigheden
mod


(advokat Bjørn M Caning; besk)




Københavns Byrets dom af 7.juni 2010 (SS 3-10689/2009) er anket af
 med påstand om frifindelse.


Anklagemyndigheden har påstået stadfæstelse.


Landsrettens begrundelse og resultat


I retsplejeloven af 11. april 1916 8 908, stk. 2, var bestemt:


"Frifindelse finder Sted, naar Overanklageren ikke er paataleberettiget, naar
Forfølgning frafaldes, naar Strafskylden er forældet, samt naar Tiltalte ikke
findes skyldig:=

Overanklageren blev senere ændret til statsadvokaten.

- 2 - 
 
Bestemmelsen blev i øvrigt ændret ved lov nr. 385 af 20. maj 1992 , hvor den fik følgende 
indhold:  
 
Stk. 2. Frifindelse skal ske, når forholdet ikke  er undergivet offentlig påtale, når 
forfølgningen opgives, når forholdet er forældet, samt når tiltalte ikke findes 
skyldig .” 
 
Ændringen  af bestemmelsen, der med  senere  redaktionelle  ændringer svarer til den 
nugældende § 883, stk. 2 , byggede på Retsplejer ådets forslag i betænkning nr. 
1194/1990 om anklagemyndighedens struktur. Af betænkningen side 76 f. fremgår 
blandt andet:  
 
”Reglen i retsplejelovens § 727 foreskriver, at retten i embeds medfør skal 
prøve, om den, der har rejst tiltalen , er påtaleberettig et. Hvis retten inden 
domsforhandlingen bliver opmærksom på, at påtaleret mangler, skal sagen 
afvises, … . Opdages forholdet først, efter at domsforhandlingen er begyndt, 
skal den tiltalte derimod frifindes, … .  
 
… I offentlige straffesager bør retten efte r rådets opfattelse alene påse, at 
forholdet er undergivet offentlig påtale … . Derimod finder rådet, at 
spørgsmålet om, hvorvidt påtale er rejst af den rette instans inden for 
anklagemyndigheden, er et internt anliggende, som ikke bør medføre sagens 
afvis ning eller frifindelse.”  
 
I bemærkningerne til forslag til lo v om ændring af retsplejeloven  m.v., jf. 
Folketingstidende  1991 -92, tillæg A, sp. 4213, er anført blandt andet:  
 
”Ændringen af disse bestemmelser er en følge af forslaget om ophævelse af 
den gæld ende § 727 om rettens prøvelse af påtalekompetencen, som ikke er 
medtaget i lovforslaget. Baggrunden herfor er, at det findes unødvendigt, at 
retten prøver, om det er rette myndighed inden for anklagemyndigheden, der 
har rejst tiltalen, idet dette efter Ju stitsministeriets opfattelse bør være et internt 
anliggende for anklagemyndigheden. Retten skal dog fortsat påse, at det 
forhold, som ønskes pådømt under en offentlig  straffesag, er undergivet 
offentlig påtale.  
…” 
 
Indtil lovændringen i 1992 var det såled es klart, at der skulle ske frifindelse, når det 
under en hovedforhandling blev opdaget, at tiltalen var rejst af en statsadvokat, der 
ikke var påtaleberettiget. Det gjaldt, hvis det var en anden statsadvokat, der var 
påtaleberettiget, men efter den dagæld ende bestemmelses ordlyd gjaldt det også, hvis 
påtalekompetencen henhørte under den militære anklagemyndighed. Ændringen af 
retsplejelovens § 908 i 1992 var begrundet med, at det ikke længere skulle have 
konsekvenser i form af afvisning eller frifindelse, hvis tiltale blev rejst af én

myndighed inden for den civile anklagemyndighed, selv om påtalekompetencen
henhørte under en anden myndighed inden for den civile anklagemyndighed. Der er
hverken i den ovennævnte betænkning eller i lovforslagets bemærkninger taget
stilling til, hvorvidt ændringerne også skulle omfatte den foreliggende situation; hvor
påtalen tilkommer den militære anklagemyndighed. Da ændringen således var
begrundet i praktiske hensyn inden for samme anklagemyndighed, finder landsretten
det mest nærliggende at antage, at det ikke har været hensigten at ændre
retstilstanden i de tilfælde, hvor påtalekompetencen henhører under den militære
anklagemyndighed, hvilket fører til, at der i et sådant tilfælde fortsat sker frifindelse.



Thi kendes for ret:


Byrettens dom i sagen mod  ændres, således at
 frifindes.


Statskassen skal betale sagens omkostninger for landsretten.