Byrettens dom stadfæstet
Ret: Vestre Landsret (2. instans)
Faggruppe: Straffesag — Almindelig domsmandssag
Sagsemner: Formueforbrydelser;
Liv og legeme;

afsagt den 10. februar 2015 af Vestre_Landsrets 13. afdeling (dommerne John Lundum;
Henrik Bjømager Niclsen 0g Eva Skov (kst.) med domsmænd) i ankesag


VL S-2379 14


Anklagemyndigheden
mod

født  1986
(advokat Rasmus Amandusson, Aalborg)



Retten i Heming har den 7. november 20/4 afsagt dom i 1. instans (rettens nr. 3 -
902 2014).


Påstandc


Anklagemyndigheden har påstået dom i overensstemmelse med tiltalen i 1. instans .


Tiltalte har påstået stadfæstelse.


Supplercnde oplysningcr


Tiltalte er yderligere straffet den 20. november 20/4 med bøde for overtrædelse af færd-
selsloven.


Forklaringer


Vidne
det væsentlige forklaret som i 1. instans.

 Gaa
Hun så ikke andre komme til, efter at hun havde set de tre personer uden for huset. Det var
de samme tre personer, der Iøb væk; da politiet kom. Hun kan ikke sige noget om perso -
nemes beklædning Hendes hus ligger som genbohuset til 


Politibetien  har supplerende forklaret; at han ret hurtigt indhentede
personen 0g råbte ham an. Han var da få meter fra personen, og han er ikke i tvivl om, at
personen hørte ham.


Da de lå i haven; prøvede personen at komme fri ved at vride sig rundt 0g sparke med be-
nene. Da personen med genstanden i hånden trak armen tilbage, slap han sit tag, da han var
bange for, at han ellers ville være blevet slåct.


Lige inden, han væltede pågældende af cyklen; havde de øjenkontakt; ligesom han så per-
sonens ansigt tydeligt; da de lå i haven; og han forsøgte at holde pågældende. Han var helt
sikker på, at det var den samme person, han så på fotoet. Det var tilfældigt, at han så fotoet
af tiltalte i forbindelse med, at hans kollega var ved at gennemgå flere navne på personer,
som havde forbindelse til 


Da han kom tilbage til stationen; overvejede han ikke i første omgang; at han var forurettet,
men efter at have gennemgået for løbet med sin overordnede kunne han godt se, at han
havde været ; fare.


Landsrettens bcgrundelsc 0g resultat


 var ; sin egenskab af polititjenestemand på gemingsstedet; 0g
efterfølgende idenfikation af tiltalte ved at se fotoet af tiltalte fra politiets
fotoregister med henblik på at forsøge at identificere personen, som var på stedet, kan un-
der de foreliggende omstændigheder ikke anses for omfattet af reglerne om fotoforevisning
i retsplejelovens $ 745 d, 0g der er derfor ikke som anført af byretten grundlag for at fast-
slå at  genkendelse af tiltalte på fotoet ikke kan anvendes som bevis
i sagen.


Det lægges efier forklaringeme til grund, at  kun kortvarigt så perso-
nen; da 

havde fat i personen. Politiet foretog ikke i forhold til tiltalte yderligere i sagen
før den 29. oktober 2013,og politiet søgte således heller ikke i forlængelse af indbruddene
at fà afklaret, om tiltalte kunne have været på gerningsstederne omkring de pågældende
tidspunkter. Der foreligger' endvidere ikke oplysninger om, at tiltalte 0g  tidli-
gere skulle have begået lignende kriminalitet sammen; og politiet har efter det oplyste ikke
efterfølgende undersøgt; om andre med tilknytning til  kunne ligne personen,
som  havde kontakt til på stedet.


Under disse omstændigheder finder landsretten cfter en samlet vurdering; at det ikke er
bevist; at det var tiltalte; der var på stedet, 0g det tiltrædes derfor, at tiltalte er frifundet som
sket.


Landsretten stadfæster derfor dommen.


Ihikendes foL_Let:


Byrettens dom stadfæstes.


Statskassen skal betale sagens omkostninger for landsretten.




John Lundum