Stadfæstelse af landsrettens dom om frifindelse af kommune, da forlig indgået af faglig organisation afskar arbejdstager fra at fremsætte krav efter forskelsbehandlingsloven
Ret: Højesteret (3. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Ansættelsesforhold;

HØJESTERETS DOM
afsagt tirsdag den 27. juni 2023

Sag BS-32481/2022-HJR
(1. afdeling)

Ligebehandlingsnævnet som mandatar for Appellant, tidligere
Appelindstævnte (advokat Paw Fruerlund, beskikket)

mod

Appelindstævnte 2, tidligere Appellant (Kommune)
(advokat Elsebeth Aaes-Jørgensen)

Biintervenient til støtte for Appellant, tidligere Appelindstævnte: Danmarks
Lærerforening (advokat Henrik Karl Nielsen)

Biintervenient til støtte for Appelindstævnte 2, tidligere Appellant
(Kommune): KL
(advokat Elsebeth Aaes-Jørgensen)

I tidligere instanser er afsagt dom af Retten i Odense den 3. marts 2020 (BS-
7613/2019-ODE) og af Østre Landsrets 4. afdeling den 12. januar 2022
(BS-12117/2020-OLR).

I pådømmelsen har deltaget fem dommere: Jens Peter Christensen, Thomas
Rørdam, Lars Hjortnæs, Ole Hasselgaard og Peter Mørk Thomsen.

Påstande
Appellanten, Ligebehandlingsnævnet som mandatar for Appellant, tidligere
Appelindstævnte, har gentaget sin påstand om, at Appelindstævnte 2,
tidligere Appellant (Kommune) skal betale Appellant, tidligere
Appelindstævnte 390.000 kr. med tillæg af procesrente fra den 19. februar
2019.



2

Appelindstævnte 2, tidligere Appellant (Kommune), har påstået
stadfæstelse, subsidiært frifindelse mod betaling af et mindre beløb.

Supplerende sagsfremstilling
Der er fremlagt følgende dokument, som svarer til den fuldmagt, som
Appellant, tidligere Appelindstævnte efter det oplyste har underskrevet:

”Fuldmagt
Jeg giver hermed min faglige organisation, Danmarks
Lærerforening fuldmagt til på mine vegne, at behandle min sag i
Ligebehandlings-nævnet.

Navn:
__________________________________________________________
Adresse:
__________________________________________________________
__________________________________________________________

Telefon nr.: ___________________________

CPR nr.: ___________________________

Den / - 2017
___________________________________________________________
Underskrift”

Højesterets begrundelse og resultat

Sagens problemstillinger
Appellant, tidligere Appelindstævnte blev den 28. februar 2017 opsagt fra
sin stilling som overlærer på Skole i Appelindstævnte 2, tidligere Appellant
(Kommune).

Sagen angår i første række, om et forlig, som Appellants, tidligere
Appelindstævnte faglige organisa-tion indgik med Appelindstævnte 2,
tidligere Appellant (Kommune) den 24. februar 2017, forhindrer Appellant,
tidligere Appelindstævnte i at indbringe et krav efter
forskelsbehandlingsloven for Ligebehandlings-nævnet og domstolene.

Hvis Appellant, tidligere Appelindstævnte ikke som følge af forliget er
forhindret i at rejse krav efter forskelsbehandlingsloven, angår sagen, om
Appellant, tidligere Appelindstævnte blev udsat for ulovlig
forskelsbehandling på grund af alder og derfor har krav på godtgørelse efter
lo-ven.



3

Forligets bindende virkning
Appellant, tidligere Appelindstævnte henvendte sig til sin faglige
organisation efter at have modtaget oplysning om, at hun ville blive
indstillet til opsigelse. Efter det oplyste under-skrev hun i forbindelse
hermed et dokument, hvor hun gav Danmarks Lærer-forening ”fuldmagt til
på mine vegne at behandle min sag i Ligebehandlings-nævnet” .

Landsdels Lærerkreds indgik herefter på vegne af Danmarks Lærerforening
en aftale med Appelindstævnte 2, tidligere Appellant (Kommune)
vedrørende den påtænkte opsigelse af Appellant, tidligere Appelindstævnte
og syv andre lærere. Aftalen indebar, at tre af de varslede opsigelser ikke
ville blive gennemført. Af et referat fra forhandlingsmødet den 24. februar
2017 fremgår, at parterne var enige om, at der ikke efterfølgende udestod
krav ved-rørende opsigelserne, herunder i forhold til overenskomsten og
”diskrimina-tionslovgivning” , og at ”sagen ikke videreføres i det fagretlige
system, ved de civile domstole, administrative nævn el.lign.” .

Det krav efter forskelsbehandlingsloven, som Appellant, tidligere
Appelindstævnte har rejst, er ikke overenskomstdækket. Højesteret finder
derfor, at den faglige organisation ikke på grundlag af en
organisationsfuldmagt kunne forhandle om kravet.

Den fuldmagt, som Appellant, tidligere Appelindstævnte efter det oplyste
gav sin faglige organisation, bemyndigede alene organisationen til på
hendes vegne at behandle sagen i Li-gebehandlingsnævnet, og
organisationen har ikke været legitimeret til at for-handle på hendes vegne
ud over denne bemyndigelse. På denne baggrund, og da Appellant, tidligere
Appelindstævnte ikke efterfølgende tiltrådte forliget med kommunen, finder
Højesteret, at forliget ikke har afskåret hende fra at indbringe sit krav efter
for-skelsbehandlingsloven for Ligebehandlingsnævnet eller domstolene.

Forskelsbehandling på grund af alder
Efter forskelsbehandlingslovens § 2, stk. 1, må en arbejdsgiver ikke
forskelsbe-handle lønmodtagere ved afskedigelse. Hvis en person, der anser
sig for kræn-ket efter § 2, påviser faktiske omstændigheder, som giver
anledning til at for-mode, at der er udøvet direkte eller indirekte
forskelsbehandling, påhviler det modparten at bevise, at
ligebehandlingsprincippet ikke er blevet krænket, jf. § 7 a.

Appellant, tidligere Appelindstævnte har anført, at de statistiske oplysninger
viser, at skoleledelsen på Skole udvalgte et uforholdsmæssigt højt antal
ældre lærere til opsi-gelse, da skolen som følge af nedlæggelsen af
modtageklasser og faldende elev-tal skulle reducere lærerstaben.

Statistiske oplysninger vedrørende f.eks. de opsagtes alder og
aldersfordelingen i den samlede medarbejdergruppe kan indgå ved
bedømmelsen af, om der er skabt en formodning for forskelsbehandling
med den virkning, at det herefter



4

påhviler arbejdsgiveren at føre bevis for, at ligebehandlingsprincippet ikke
er blevet krænket, jf. Højesterets dom af 14. december 2015 (UfR
2016.1168).

I den foreliggende sag var ingen af de opsagte under 53 år.

Ifølge det høringsbrev, som Appellant, tidligere Appelindstævnte modtog
forud for opsigelsen, var der ved udvælgelsen af hende lagt vægt på faglige
kompetencer i forhold til den fremtidige opgaveløsning på skolen samt
opgaver, der ville bortfalde. Højeste-ret lægger efter bevisførelsen til grund,
at skolen ved udvælgelsen af de medar-bejdere, der skulle opsiges som
følge af den opståede arbejdsmangel, lagde vægt på den enkelte lærers
linjefagskompetencer og den enkelte lærers mulig-hed for at kunne indgå i
skolens samlede opgavevaretagelse.

Selv om oplysningerne om aldersfordelingen kan pege i retning af en
formod-ning om forskelsbehandling, finder Højesteret på den anførte
baggrund, at kommunen har bevist, at opsigelsen af Appellant, tidligere
Appelindstævnte ikke har haft nogen di-rekte eller indirekte sammenhæng
med hendes alder. Opsigelsen er derfor ikke i strid med
forskelsbehandlingsloven.

Med denne begrundelse stadfæster Højesteret dommen.

Konklusion og sagsomkostninger
Landsrettens dom stadfæstes.

Under hensyn til sagens forløb og udfald finder Højesteret, at ingen af
parterne skal betale sagsomkostninger for Højesteret til den anden part eller
til statskas-sen.

THI KENDES FOR RET:

Landsrettens dom stadfæstes.

Ingen af parterne skal betale sagsomkostninger for Højesteret til den anden
part eller til statskassen.