Landsretten stadfæster byrettens afgørelse i sag om principperne for beregning af forholdsmæssig (pro rata) erstatning for kaskoforsikringer og regreskrav for erstatning udbeta... Vis mere
Ret: Østre Landsret (2. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Forsikring;
Færdsel og parkering;

ØSTRE LANDSRET
DOM

afsagt den 22. december 2022

Sag BS-40530/2021-OLR
(18. afdeling)

Alm. Brand Forsikring A/S
(advokat Michael Rosenkilde-Hansen)

mod

Appelindstævnte, tidligere sagsøger
(advokat Rasmus Nilsson Børresen)

Københavns Byret har den 21. oktober 2021 afsagt dom i 1. instans (sag BS-
23201/2020-KBH).

Landsdommerne Ulla Staal, Jacob Waage og Nina Boserup (kst.) har deltaget i
ankesagens afgørelse.

Påstande
Appellanten, Alm. Brand Forsikring A/S, har nedlagt endelig påstand om, at
Appelindstævnte, tidligere sagsøger skal betale 40.674,89 kr. med procesrente fra
den 3. juli 2019.

Appelindstævnte, tidligere sagsøger, har heroverfor påstået stadfæstelse.

Appelindstævnte, tidligere sagsøger har endvidere gentaget sin påstand for
byretten om, at Alm. Brand Forsikring A/S skal anerkende at være forpligtet til at
yde dækning for de anmeldte skader med reduktion af den mellem parterne aftalte
selvrisiko på 6.202 kr. pr. skade.

Alm. Brand Forsikring A/S har heroverfor påstået stadfæstelse.



2

Supplerende sagsfremstilling
Af Alm. Brand Forsikring A/S’ bilforsikringspolice af 16. oktober 2018 med
Appelindstævnte, tidligere sagsøger som forsikringstager fremgår, at
Appelindstævnte, tidligere sagsøger med virk-ning fra den 9. august 2018 tegnede
en kombineret ansvars- og kaskoforsikring for personbil, mrk. Chrevrolet Spark,
Reg. nr.. Appelindstævnte, tidligere sagsøger er i policen angivet som ejer og
bruger af bilen, og i policen hedder det endvidere bl.a.:

”Faktisk bruger
Præmien er beregnet, og police udstedt på grundlag af, at den faktiske
bruger er den samme som den registrerede bruger eller dennes ægte-
fælle/samlever.
I skadetilfælde, hvor det konstateres, at den faktiske bruger er en anden
end den, der er forudsat i vurderingen af risikoen, kan erstatningen
nedsættes eller bortfalde, jvfr. forsikringsbetingelsernes punkt 1.[4].”

Anbringender
Parterne har i det væsentlige gentaget deres anbringender for byretten.

Retsgrundlag
Forsikringsaftalelovens § 6, stk. 1 og 2, har følgende ordlyd:

”§ 6. Har forsikringstageren, uden at forholdet omfattes af §§ 4 eller
5, givet urigtig oplysning, er selskabet fri for ansvar, hvis det kan anta-
ges ikke at ville have overtaget forsikringen, om det rette forhold havde
været oplyst.

Stk. 2. Må det antages, at selskabet ville have overtaget forsikringen,
men på andre vilkår, hæfter det i det omfang, i hvilket det mod den af-
talte præmie ville have forpligtet sig. Ville selskabet ved genforsikring i
videre omfang have begrænset sit ansvar for egen regning, nedsættes
erstatningen i samme forhold.”

Færdselslovens § 108 har følgende ordlyd:

”§ 108. Forsikringsselskabet hæfter umiddelbart over for skadelidte
for erstatning efter § 105, stk. 1.

Stk. 2. En aftale mellem forsikringsselskabet og forsikringstageren
om, at selskabet skal have regres mod den, der efter § 104 er ansvarlig
for skaden, når forsikringsbegivenheden er fremkaldt af den ansvarlige
ved uagtsomhed, har kun retsvirkning, hvis forsikringsbegivenheden er
fremkaldt ved en uagtsomhed, der kan betegnes som grov hensynsløs-
hed.”

Færdselslovens § 108 fik sin nugældende affattelse ved lov nr. 495 af 27. no-
vember 1985 om ændring af færdselsloven (Erstatning og forsikring). I lovfor-
slagets bemærkninger til bestemmelsen (lovforslag nr. L 7 af 2. oktober 1985)
hedder det bl.a.:



3

”§ 108, stk. 2, angår alene aftaler om regres, hvor regressen er be-
grundet i den ansvarliges forhold med hensyn til fremkaldelse af for-
sikringsbegivenheden.

Det tilsigtes således ikke med bestemmelsen at gøre indskrænkning i
adgangen til at søge hel eller delvis regres mod den sikrede på grund-lag
af vilkår i policen om selvrisiko, objektive risikobegrænsninger,
overtrædelse af sikkerhedsforskrifter, urigtige risikooplysninger eller
fareforøgelse, eller til at indtræde i skadelidtes ret mod den ikke sikrede
skadevolder, herunder i de tilfælde, hvor forsikringen er ophørt på grund
af manglende præmiebetaling, jfr. betænkningen s. 116 og 151.”

Lovforslaget byggede på betænkning nr. 1036/1985 om erstatning og forsikring
for skader opstået ved benyttelse af motordrevne køretøjer. I betænkningen, der
indeholder et udkast til færdselslovens § 108, der er identisk med det senere
vedtagne, hedder det om regres bl.a. (s. 115 f.):

”6.5. Udvalgets overvejelser
6.5.1. Ved revisionen af motorloven i 1927 var begrundelsen for at

indføre en bestemmelse om lovpligtig regres alene, at den lovpligtige
forsikringsordning kunne virke svækkende på de motorkørendes an-
svarsbevidsthed, hvis de, uanset mulig grov skyld, ikke selv kom til at
udrede erstatning.

Udvalget finder ikke, at færdselslovens bestemmelser om regres i
dag kan antages at have en så væsentlig præventiv funktion, at der ale-ne
af den grund bør være særlige regler om legal regres. Den legale re-gres
har ikke nævneværdig økonomisk betydning for præmieniveauet. Den
omstændighed, at der under enhver straffesag skal tages stilling til
regresspørgsmålet, har i praksis givet anledning til unødige processuel-le
vanskeligheder. Det foreslås på denne baggrund, at bestemmelserne i
færdselslovens § 108, stk. 2 og 3, og § 114 ophæves.

6.5.2. Det har i udvalget været drøftet, i hvilket omfang der efter en
eventuel ophævelse af bestemmelserne om legal regres, bør være ad-gang
til at gøre regres gældende på andet grundlag, herunder regres ef-ter
særlige bestemmelser i policen. Det har i den forbindelse på den ene side
været gjort gældende, at almindelige regresregler har en vis præ-ventiv
effekt. Herimod har det på den anden side været anført, at de præventive
hensyn inden for færdselslovens område – også for så vidt angår spiritus-
og promillekørsel – er tilstrækkeligt varetaget gennem de strafferetlige
regler, herunder reglerne om frakendelse af førerretten. På denne
baggrund, og da færdselsskader efter udvalgets opfattelse i videst muligt
omfang bør dækkes af den lovpligtige forsikringsordning, således at der
generelt tillægges subjektive forhold ved skadens forvol-delse mindre
betydning, har udvalget med hensyn til spørgsmålet om regres ment at
burde begrænse forsikringstagerens personlige hæftelse. Det foreslås
derfor, at der i færdselsloven optages en bestemmelse, hvorefter det ikke
mellem forsikringsselskabet og forsikringstageren kan aftales, at
selskabet skal have regres mod den ansvarlige for ska-den, medmindre
forsikringsbegivenheden er fremkaldt ved grov hen-synsløshed. Udvalget
finder at udtrykket grov hensynsløshed bedre end begrebet grov
uagtsomhed beskriver det område, hvor forsikrings-selskabet bør kunne
forbeholde sig regres, således at skaden endeligt bæres af skadevolderen.
Der er efter udvalgets mening kun behov for at



4

ramme den bevidste tilsidesættelse af trafiksikkerheden – f.eks. den be-
vidst hasarderede kørsel – mens der ikke er grundlag for at ophæve
forsikringsdækningen, hvor skaden skyldes den enkeltstående hand-ling,
der er udslag af et øjebliks uopmærksomhed, selv om uopmærk-
somheden objektivt set må betegnes som grov.

Udvalget har ikke ud over det anførte fundet grundlag for at foreslå
begrænsninger i forsikringsselskabernes adgang til at søge hel eller del-
vis regres mod den sikrede på grundlag af risikobegrænsninger efter
objektive kriterier i policen, overtrædelse af sikkerhedsforskrifter, urig-
tige risikooplysninger eller fareforøgelse, eller til at indtræde i skadelid-
tes ret mod den ikke sikrede skadevolder, herunder de tilfælde, hvor
forsikringen er ophørt på grund af manglende præmiebetaling. Udval-get
har herved lagt vægt på, at forsikringsselskabernes adgang til at rej-se
krav mod skadevolder i disse tilfælde er særligt begrundet i, at for-
sikringsdækningen er begrænset efter almindelige forsikringsprincip-per
eller i, at forsikringen ikke er tegnet, ikke dækker den pågældende eller
er ophørt.”

Landsrettens begrundelse og resultat
Appelindstævnte, tidligere sagsøger tegnede hos Alm. Brand Forsikring A/S en
kombineret an-svars- og kaskoforsikring for en personbil, som kort efter med en
måneds mel-lemrum blev involveret i to færdselsuheld, første uheld ved at påkøre
en anden bil, mens andet uheld var et solouheld, hvor bilen blev totalskadet. Ved
begge færdselsuheld var Appelindstævntes, tidligere sagsøger datter, som ikke er
omtalt i forsikrings-policen, fører af bilen. Sagen angår, om Appelindstævntes,
tidligere sagsøger datter var fast bru-ger af bilen, og i bekræftende fald om Alm.
Brand Forsikring A/S under henvis-ning til urigtige risikooplysninger er berettiget
til at opgøre erstatningen for kaskoskaderne på Appelindstævntes, tidligere
sagsøger bil og erstatningen for ansvarsskaden på modpartens bil ud fra pro rata
beregninger efter forsikringsaftalelovens § 6, herunder om bestemmelsen i
færdselslovens § 108 udgør en begrænsning i for-sikringsselskabets adgang til at
gøre regres mod Appelindstævnte, tidligere sagsøger for en for-holdsmæssig del
af den udbetalte erstatning vedrørende ansvarsskaden.

Efter de foreliggende oplysninger må det lægges til grund, at bilen blev købt i
forbindelse med, at Appelindstævntes, tidligere sagsøger datter fik kørekort,
hvorefter der var
registreret tre biler på adressen, at datteren var fører af bilen ved begge uheld,
at både Appelindstævnte, tidligere sagsøger og datteren har forklaret, at datteren
brugte bilen 2-3 gange om ugen, at datteren på lydoptagelser flere gange omtaler
bilen som sin egen, og at Appelindstævnte, tidligere sagsøger har forklaret, at
datteren efter bilens totalbeska-digelse i hans navn købte en ny bil, som hun er
fast bruger af.

Landsretten finder det herefter godtgjort, at datteren var fast bruger af den to-
talbeskadigede bil, og at Appelindstævnte, tidligere sagsøger således ikke har
givet korrekte risi-kooplysninger til Alm. Brand Forsikring A/S, hvilket må
tilskrives ham som uagtsomt. Betingelserne i forsikringsaftalelovens § 6 for at
opgøre erstatninger-ne for såvel kaskoskaderne som ansvarsskaden ud fra pro rata
beregninger er derfor opfyldt. Spørgsmålet er imidlertid, om bestemmelsen i
færdselslovens §



5

108 udgør en begrænsning i forsikringsselskabets adgang til at gøre regres mod
Appelindstævnte, tidligere sagsøger for en forholdsmæssig del af den udbetalte
erstatning vedrø-rende ansvarsskaden.

Det fremgår af forarbejderne til færdselslovens § 108, stk. 2, at bestemmelsen
ikke tilsigter at gøre indskrænkning i et forsikringsselskabs adgang til at søge hel
eller delvis regres mod den sikrede på grundlag af bl.a. urigtige risikoop-
lysninger. Landsretten finder derfor, at bestemmelsen ikke begrænser Alm. Brand
Forsikring A/S’ adgang til regres mod Appelindstævnte, tidligere sagsøger på
grund af afgivelse af urigtige risikooplysninger.

Herefter, og da den beløbsmæssige opgørelse af Alm. Brand Forsikring A/S’ krav
bestående af for meget udbetalt erstatning for kaskoskaderne og regres for en
forholdsmæssig del af den udbetalte erstatning for ansvarsskaden er ube-stridt,
tager landsretten forsikringsselskabets betalingspåstand til følge. Lands-retten
stadfæster følgelig byrettens bestemmelse om, at forsikringsselskabet fri-findes
for Appelindstævntes, tidligere sagsøger anerkendelsespåstand.

Efter sagens udfald skal Appelindstævnte, tidligere sagsøger i sagsomkostninger
for begge retter til Alm. Brand Forsikring A/S betale 31.500 kr., hvoraf 30.000 kr.
udgør dækning for udgifter til advokatbistand ekskl. moms, og 1.500 kr. udgør
dækning for udgift til retsafgift. Ud over sagens værdi er der ved fastsættelsen af
beløbet til advokatbistand taget hensyn til sagens forløb og omfang og til, at
forsikrings-selskabet har været repræsenteret ved en ansat advokat.

THI KENDES FOR RET:

Appelindstævnte, tidligere sagsøger skal til Alm. Brand Forsikring A/S betale
40.674,89 kr. med procesrente fra den 3. juli 2019.

Alm. Brand Forsikring A/S frifindes for Appelindstævntes, tidligere sagsøger
anerkendelsespå-stand.

I sagsomkostninger for begge retter skal Appelindstævnte, tidligere sagsøger til
Alm. Brand Forsikring A/S inden 14 dage betale 31.500 kr. Beløbet forrentes efter
rente-lovens § 8 a.