Denne sag drejer sig om, hvorvidt virksomhedsbortvisning af Sagsøger var uberettiget, og om Sagsøgte udenlandske virksomhed B.V., da virksomhed efterfølgende er gået konku... Vis mere
Ret: Østre Landsret (1. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Aftaler;
Ansættelsesforhold;

UDSKRIFT
AF

ØSTRE LANDSRETS DOMBOG
____________

D O M

Afsagt den 11. august 2008 af Østre Landsrets 11. afdeling

(landsdommerne Henrik Gam, Lone Kerrn-Jespersen og Jacob Scherfig (kst.)).

11. afd. nr. B-3498-04:

Ingeniørforeningen i Danmark

som mandatar for Sagsøger

(advokat Finn William Lænkholm)

mod

Sagsøgte

(tidligere Udenlandsk virksomhed B.V.)

(advokat Henning Hansen)

Biintervenient: Unique Broadband Systems Inc.

(advokat Jørgen Vinding)

Denne sag, der er anlagt den 29. november 2004, drejer sig om, hvorvidt UBS Technologies

A/S’ bortvisning af Sagsøger var uberettiget, og om Sagsøgte (tidligere Udenlandsk

virksomhed B.V.), da UBS Technologies A/S efterfølgende er gået konkurs, hæfter for

Sagsøgers løntilgodehavende m.v. i medfør af en tidligere udstedt garantierklæring.

Sagsøger har nedlagt påstand om, at Sagsøgte (tidligere



- 2 -

Udenlandsk virksomhed B.V.), skal betale ham 2.099.619 kr. med tillæg af sædvanlig

procesrente af 1.672.091 kr. fra den 16. januar 2003 og af 427.528 kr. fra den 5. juni 2003 til

betaling sker.

Påstanden er opgjort således:

Løn i perioden 1. januar – 31. oktober 2003 kr. 1.100.000

Gruppelivstillæg i perioden 1. januar – 31. oktober 2003 kr. 1.870

Værdien af fri bil i perioden 16. januar – 31. oktober 2003 kr. 55.279

Værdien af fri telefon i perioden 1. januar – 31. oktober 2003 kr. 2.500

Arbejdsgiverbetalt pensionsbidrag i perioden 1. januar – 31. oktober 2003 kr. 55.000

Bonus for kalenderåret 2001 kr. 220.000

Bonus for kalenderåret 2002 kr. 220.000

Bonus for perioden 1. januar – 31. oktober 2003 (10/12 af kr. 220.000) kr. 183.333

Feriegodtgørelse 12½ % af løn m.v. i perioden 1. januar – 15. juni 2003

5½ x kr. (110.000 + 187 + 5.818 + 250 + 18.333) kr. 92.529

Feriegodtgørelse 12½ % af løn m.v. i perioden 16. juni – 31. oktober 2003

4½ x kr. (110.000 + 187 + 5.818 + 250 + 18.333 – 60.000 – 5.750 - 250) kr. 38.580

Godtgørelse for usaglig afskedigelse, jf. funktionærlovens § 2b,

3 x kr. (110.000 + 187 + 5.818 + 250 + 5.500 + 18.333) kr. 420.264

Udgifter til EUROcard kr. 7.264 

I alt kr. 2.396.619

Fradrag for sagsøgers lønindtægter i perioden 1. januar – 31. oktober 2003

4½ x kr. (60.000 + 5.750 + 250) kr. 297.000 

Samlet krav kr. 2.099.619

Sagsøgte har påstået frifindelse.

Unique Broadband Systems Inc. (herefter UBS Inc.), der har været procestilvarslet af

Sagsøgte, er indtrådt i sagen som biintervenient til støtte for Sagsøgte.

UBS Inc. har påstået sig tilkendt sagsomkostninger fra Sagsøger.



- 3 -

Sagsøger har anført, at det forhold, at UBS Inc. er indtrådt i sagen som biintervenient, er ham

uvedkommende, hvorfor han ikke skal betale sagsomkostninger til UBS Inc.

Den beløbsmæssige opgørelse af Sagsøgers krav er ikke bestridt. Det er oplyst, at Sagsøgers

lønkrav m.v. for perioden fra 1. til 15. januar 2003 udgør 67.294 kr.

Sagsfremstilling

Af en ansættelsesaftale indgået den 30. marts 1999 mellem ProTeleVision Technologies A/S

(herefter ProTeleVision) og Sagsøger fremgår blandt andet:

”. . .

1. Ansættelse

1.1. Selskabet ansætter hermed Direktøren, der anfører, at han er fri for
beskæftigelsesmæssige forpligtelser over andre arbejdsgivere, som vice-
administrerende direktør for salg og marketing, i henhold til betingelserne i denne
aftale. Ansættelsesforholdet er gældende fra 1. august 1999.

…

3. Vederlag

3.1. Grundlønnen er DKK 825.000 om året.

…

3.4. Der udbetales bonus i henhold til Tillæg I og II til denne aftale.

…

8. Opsigelse

…

8.2. Såfremt Selskabet ønsker at opsige ansættelsesforholdet, skal det give Di-
rektøren et varsel på 6 måneder. Efter 1 år udvides varslingsperioden til 9 måneder.

…

12. Lovvalg

12.1. Denne ansættelsesaftale er underlagt dansk lov.



- 4 -

12.2. Medmindre andet er anført i denne ansættelsesaftale, er funktionærloven
gældende.

…”

Af tillæg I om regulering af løn- og bonusaftale til ansættelsesaftalen fremgår blandt andet:

”. . .
Vilkår:
En situation, hvor selskabets samlede omsætning i 1999 når eller overstiger budgettet
(DKK 101 mio.) medfører en bonus på 5 % af Sagsøgers løn (på årsbasis) (før skat).

En omsætning, der overstiger budgettet medfører en yderligere bonus (på års-basis).
Denne bonus skal være forholdsmæssig, således at hvis budgettet nås, er den DKK 0, og
for hver ekstra 10 % over budgettet er bonus yderligere 10 % af lønnen (før skat).

Betingelser:
• Denne aftale er gyldig umiddelbart ved ansættelsen og erstatter alle tidligere

bonusaftaler.
• Der udbetales bonus i januar det efterfølgende år, og denne er skattepligtig.
• Det samlede maksimale bonusbeløb, der skal udbetales, er 1 x årsløn-nen.
• Eventuelle tab på debitorer fratrækkes omsætningen, når tabet optræder eller når

økonomiafdelingen hensætter til imødegåelse af tab.
• Forsinkelser i produktudviklingen og/eller markedsføring ændrer ikke

ovennævnte vilkår.
• Ovennævnte aftale skal genforhandles hvert år.”

Tillæg II angik bonus i forbindelse med salg af selskabet.

ProTeleVision var på tidspunktet for Sagsøgers ansættelse 100 % ejet af det hollandske

selskab Udenlandsk virksomhed B.V.. Af en erklæring af 29. marts 1999 fra Udenlandsk

virksomhed B.V. Amersfoort fremgår (i dansk oversættelse) følgende:

”. . .

Såfremt ProTeleVision Technologies A/S går konkurs under Sagsøgers ansættelse,
garanterer Udenlandsk virksomhed B.V. fratrædelsesydel-serne som anført i
ansættelsesaftalen mellem Sagsøger og ProTele-Vision Technologies A/S.



- 5 -

(Underskrift)
Udenlandsk virksomhed B.V.,
Vidne 1,
CFO / Finansdirektør”

Af en e-mail af 29. august 2000 fra Vidne 2, som på daværende tidspunkt var administrerende

direktør i ProTeleVision, til Vidne 3 fremgår (i dansk oversættelse) følgende:

”…

I kraft af denne e-mail bemyndiger jeg dig til at inkludere en bonus på DKK 150.000 i
Sagsøgers lønudbetaling for september. Den blev budget-sat i majplanen.

…”

I september 2000 solgte Udenlandsk virksomhed B.V. samtlige aktier i ProTeleVision til det

canadiske selskab UBS Inc. ProTeleVision ændrede samtidig navn til UBS Technologies A/S

(herefter UBS A/S) med ProTeleVision som binavn. UBS A/S var således 100 % ejet af UBS

Inc.

Af aftalen af 1. september 2000 om køb af aktier mellem Udenlandsk virksomhed B.V. og

UBS Inc. fremgår (i dansk oversættelse) blandt andet:

”. . .

7.1 Sælgerens forpligtelse til at close (afslutte) er med forbehold af følgende:

…

G. Sælger frigøres fra de pågældende garantier og andre af de i Bilag 8.2.
anførte foranstaltninger.

…

8.2 Bilag 8.2 opregner en række af selskabets aftaler og forpligtelser, hvor sæl-
geren eller et selskab i Udenlandsk virksomhed B.V. koncernen har udstedt
sikkerhed, har kautioneret eller udstedt støtteerklæringer i forbindelse med
selskabets eller datterselskabernes forpligtelser. Såfremt sådanne genstande ikke fri-
gøres forud for closing og sælger frafalder den i § 7.1G anførte betingelse, skal
køber friholde sælger eller de relevante medlemmer af koncernen for tab og holde
dem skadesløs i forbindelse med tab som følge af en sådan sikkerhed eller kaution,
og køber skal kommercielt gøre sig rimelig umage



- 6 -

(handle som en bonus pater familias (forretningsmand)) for at bistå sælger med at
sikre frigørelse af enhver sikkerhed, dog således at evt.
administrationsomkostninger, som sælger har pådraget sig for at opnå sådanne
frigørelser, afholdes af sælger. Bestemmelserne i denne paragraf er også gældende
efter afslutningen af de heri omtalte handler.

…

BILAG 8.2
1. Støtteerklæring mellem Sælger og GPV Elbau Electronics A/S af 14. marts 2000
2. Støtteerklæring mellem sælger og GI Teamtec A/S af 6. oktober 1999
3. Støtteerklæring mellem sælger og Udenlandsk virksomhed S.a.r.l. og Virksomhed

A/S af 8. oktober 999
4. Aftale mellem sælger og K/S CEVO – INVEST A/S oprettet i 1998
5. Aftale mellem Udenlandsk virksomhed B.V. og Sagsøger”

Sagsøger blev efter aktieoverdragelsen til UBS Inc. forfremmet til administrerende direktør i

UBS A/S.

Den 22. december 2000 sendte Sagsøger en e-mail til Person 1, som på daværende tidspunkt

var økonomidirektør i UBS Inc. E-mailen havde (i dansk oversættelse) følgende ordlyd:

”…

Hermed bekræfter jeg vores aftale om, at

1.
Jeg modtager en fast årsløn på DKK 1.320.000 fra den 1. januar 2001 (sva-rende til
USD 150.000 til en kurs af 8,7).

2.
Jeg modtager yderligere en årlig bonus på DKK 440.000 (svarende til USD 50.000,
kurs = 8,7) i 2001 hvis målene for PTV’s drift opfyldes. Jeg fremsender mit udkast til
disse mål senest den 31. december. Målene skal aftales nærmere.

3.
Jeg modtager en særlig bonus for 2000 på: (150.000-120.000)/12*3,5*8,8 = DKK
77.000 for de første 3½ måneder af min ansættelse som administrerende direktør (CEO)
i PTV. (15. sept. – 31. dec.)

Jeg glæder mig til at modtage din bekræftelse af ovenstående.

…”

Person 1 svarede ”modtaget” ved e-mail af 22. december 2000.



- 7 -

Den 27. december 2000 sendte Sagsøger en e-mail til Person 1. E-mailen, hvis emne var

angivet som værende ”Sagsøgers mål for 2001” , havde (i dansk oversættelse) følgende

ordlyd:

”Hej Person 1, nedenfor ser du mine forslag til mål for 2001. Målene er en blan-ding af
meget konkrete kommercielle mål samt de lige så vigtige men mindre målbare mål for
produktudvikling.

1. Opnå et salg på DKK 50,0 mio. in 2001 (45.0 OFDM og 5.0 UBS)
i henhold til budgettet 25 points

2. Opnå et overskud før renter og skat (EBIT) på mere end DKK mio. (13,6) i henhold
til budgettet 25 points

3. Indføre anden generations modulatoren hos NAB i april 2001 25 points
4. Etablere en salgsorganisation og distributionskanal for UBS-produkter i Europa 25

points I ALT 100 points

Hvis de 100 points nås, modtager Sagsøger en bonus på DKK 440.000 (USD 50.000)
og yderligere 100.000 UBS aktieoptioner i januar 2002. Bonussen er lineær, så hvis de
75 points bliver nået, modtager Sagsøger 75 % af ovennævnte bonus.

Særlig bonus:

Hvis salget ligger 10 % over målet på DKK 50 mio., modtager Sagsøger en særlig
salgsbonus på DKK 150.000.

Er det OK?

…”

Efter at Sagsøger den 4. januar 2001 pr. e-mail havde anmodet om en bekræftelse af aftalen,

sendte Person 1 samme dag en e-mail, som (i dansk oversættelse) havde følgende ordlyd:

”…

I mine øjne er dit udkast OK. Du skal bare lige vide, at vi ikke kan give optioner til den
nye økonomidirektør (controller) førend vedkommende er ombord [ansat]. For så vidt
angår dine optioner, er det OK for bestyrelsen med de 100.000, men [vi] vil ikke
forpligte os til yderligere 100.000 for det næste år. Den afgørelse træffes ved udgangen
af næste år.

…”

Af et håndskrevet dagbogsnotat, dateret den 28. august, men uden angivelse af årstal, har

Sagsøger (i dansk oversættelse) noteret blandt andet:



- 8 -

”. . .

Person 2's muligheder:
1 – Lukke PTV og flytte IPR (immaterialrettighederne) til Toronto 2 – Acceptere MBO
for 1$, beholder IPR’erne
3 – Fortsætte

Kære Person 2, Jeg forstår, at du står over for at skulle træffe nogle svære be-slutninger,
og jeg vil gerne blive ved med at arbejde i UBS, fordi jeg kan lide det, og jeg tror på
den [virksomheden]. Jeg gætter imidlertid på, at en af dine udveje er at lukke PTV.

Jeg vil i så fald gerne, at du skal vide, at jeg gerne vil overtage selskabet sam-men med
mit ledelsesteam.

…”

I marts 2002 underskrev Sagsøger og Person 2, som på daværende tidspunkt var

administrerende direktør i UBS Inc., et tillæg til Sagsøgers ansættelseskontrakt. Tillægget har

(i dansk oversættelse) følgende ordlyd:

”Tillæg til ansættelseskontrakt for Sagsøger
Administrerende direktør for UBS Technologies A/S

I fortsættelse af Sagsøgers tidligere kontrakt som vice administre-rende direktør for salg
og markedsføring bekræftes det hermed at ovenstående kontrakt er gyldig i fuld
udstrækning og at alle betingelser i ovenstående kon-trakt er gyldige i Sagsøgers stilling
som administrerende direktør for UBS Technologies A/S (Danmark).”

Den 7. januar 2003 ankom et antal personer fra UBS Inc. til Danmark, heriblandt UBS Inc.’s

daværende økonomidirektør Vidne 4.

Den 14. januar 2003, kl. 23.15, afholdtes ekstraordinært bestyrelsesmøde i UBS A/S. Af

referatet fremgår blandt andet:

”…
Dagsordenen var følgende:

1. Bortvisning af direktør Sagsøger
2. Ansættelse af ny direktør

Til stede var bestyrelsesformand Vidne 5 (pr. telefon) og bestyrelsesmedlemmerne
Vidne 4 og Vidne 6. Endvidere var Advokat 1 til stede som juridisk rådgiver for
bestyrelsen.



- 9 -

Bestyrelsesformanden oplyste, at direktør Sagsøger ikke var indkaldt til
bestyrelsesmødet, idet han var inhabil i forhold til punktet på dagsordenen om
bortvisning. De øvrige bestyrelsesmedlemmer tiltrådte dette.

Ad 1. Bortvisning af direktør Sagsøger

Der forelå forslag om bortvisning af selskabets direktør, direktør Sagsøger.

Forslaget om bortvisning af direktør Sagsøger blev enstemmigt vedtaget.

Vidne 4's udkast til bortvisningsskrivelse blev gennemgået og godkendt. Heraf fremgik
det, at baggrunden for bortvisningen var, at direktør Sagsøger havde misligholdt sin
fortroligheds- og loyalitetsforpligtelse over for selskabet, idet han havde oplyst
selskabets medarbejdere om indholdet af de igangværende forhandlinger med Unique
Broadband Systems Inc. om rekonstruktion af selskabet. Endvidere fremgik det, at
direktør Sagsøger havde opfordret selskabets medarbejdere til at modarbejde en rekon-
struktion af selskabet ved at opfordre medarbejderne til ikke at tiltræde
fratrædelsesaftaler med selskabet med henblik på senere selv at kunne erhverve
selskabets aktiver.

Advokat 1 oplyste på denne baggrund, at der efter hans opfattelse forelå en saglig
begrundelse for bortvisning af direktør Sagsøger. Han understregede dog, at beviserne
for direktør Sagsøgers adfærd alene bestod i et mundtligt udsagn fra Vidne 6. Samtidigt
understregede han, at det vil være selskabet, der skal løfte bevisbyrden for
bortvisningens saglighed, såfremt direktør Sagsøger anlægger en retssag mod selskabet
om bortvisningens saglighed.

Ad 2. Ansættelse af ny direktør

Som følge af bortvisningen af direktør Sagsøger forelå der forslag om at ansætte Vidne
6 midlertidigt som ny direktør.

Forslaget blev enstemmigt vedtaget.

* * *

Bestyrelsen bemyndigede Advokat 1 til at bistå bestyrelsen i forbindelse med
bortvisningen af direktør Sagsøger og foretage det nødvendige i den forbindelse samt til
på bestyrelsens vegne at foretage anmeldelse over for Erhvervs- og Selskabsstyrelsen.

Bestyrelsesmødet hævet.
…”

Sagsøger blev herefter bortvist ved brev af 15. januar 2003, hvoraf fremgår (i dansk

oversættelse):



- 10 -

” Vedr.: Deres ansættelse i UBS Technologies A/S
 
 

På vegne af bestyrelsen i UBS Technologies A/S er jeg desværre nødt til at meddele
Dem, at De er afskediget uden varsel og med omgående virkning fra Deres stilling som
administrerende direktør for selskabet. Samtidig er jeg nødt til at bede Dem om
omgående at aflevere materialer og dokumenter, som tilhø-rer selskabet eller som De
har modtaget som følge af Deres stilling som selska-bets adm. direktør. Desuden er jeg
nødt til at bede Dem om omgående at afle-vere nøglen til selskabets ejendom/lokaler,
nøglerne til Deres firmabil, Deres bærbare pc, kreditkort og andre genstande, der
tilhører selskabet og som er stillet til rådighed for Dem i forbindelse med Deres
ansættelse i selskabet.

Afskedigelsen uden varsel medfører at Deres ansættelse i selskabet er ophørt med
omgående virkning. Derfor har De ikke længere nogen forpligtelse til at arbejde for
selskabet, og De skal ikke møde på arbejde.

De opsiges uden varsel af følgende årsager:

Selskabets økonomiske situation er meget kritisk. Selskabets kassebeholdning (trl. bem.
her menes muligvis ’cash position’ eller ’cash flow’ = likviditet) er så lav, at det er mest
sandsynligt, at selskabets aktiviteter ikke kan fortsætte med-mindre selskabet tilføres
yderligere kapital inden for en meget kort frist. De er klar over dette og har adskillige
gange i de sidste uge bekræftet dette over for mig samt over for selskabets eneaktionær,
Unique Broadband Systems, Inc.

Under drøftelserne om en rekonstruktion og kapitalindsprøjtning foretaget af og mellem
Unique Broadband Systems, Inc. og selskabets bestyrelse siden den 7. januar 2003 har
Unique Broadband Systemts, Inc. præsenteret Dem for sider af sin detaljerede
handlingsplan og vilkårene for Unique Broadband Systems, Inc.’s eventuelle
kapitalindsprøjtning i selskabet.

Torsdag, den 9. januar 2003 fik De at vide, at en af betingelserne for en kapi-
talindsprøjtning fra Unique Broadband Systems, Inc. ville omfatte den mulig-hed, at
selskabets medarbejdere skulle acceptere at give afkald på dele af deres lønkrav i
opsigelsesperioden og evt. fratrædelsesgodtgørelse i henhold til funk-tionærlovens § 2a.
Medarbejdernes såkaldte afkald skulle gives i form af fra-trædelsesaftaler, der skulle
forhandles og underskrives umiddelbart inden Uni-que Broadband Systems, Inc. tilførte
selskabet yderligere kapital.

Samtidig blev De oplyst om, at Unique Broadband Systems, Inc.’s kapitalind-sprøjtning
var betinget af, at udlejeren af selskabets lokaler ville acceptere, at selskabets og Unique
Broadband Systems, Inc.’s forpligtelser i forhold til ud-lejeren blev reduceret betydeligt.

Endelig fik De at vide, at inden der kunne tilføres kapital, ville leverandøren, GPV,
skulle underskrive en afviklingsaftale med selskabet og Unique Broad-band Systems,
Inc. vedrørende selskabets forpligtelser over for GPV.

Efterfølgende er bestyrelsen blevet klar over, at De - efter modtagelsen af ovennævnte
strengt fortrolige oplysninger vedrørende Unique Broadband Sy-stems, Inc.’s
betingelser for at tilføre selskabet kapital torsdag, den 9. januar 2003 - direkte eller
indirekte kontaktede selskabets medarbejdere og oriente-



- 11 -

rede dem om, at De forventede, at selskabet ville blive erklæret konkurs, hvil-ket efter
Deres opfattelse ville ske i den nærmeste fremtid. Således foreslog De, at man
arbejdede hen imod en sådan konkurs, da De ville overveje at købe ak-tiviteterne ud af
konkursboet, hvortil De havde skaffet finansiering. Samtidig foreslog De selskabets
medarbejdere, at de skulle orientere selskabets besty-relse og Unique Broadband
System, Inc. om, at de ikke kunne træffe beslutning om et forslag om at give afkald på
dele af deres løn i opsigelsesperioden samt evt. fratrædelsesgodtgørelse. De orienterede
medarbejderne om, at hvis De ar-bejdede frem mod selskabets konkurs, ville det blive
nemmere at opfylde Deres planer om at købe selskabets aktiver og føre virksomheden
videre.

Den kendsgerning, at De torsdag den 9. januar 2003 uden at underrette besty-relsen
herom eller indhente dens tilsagn røbede fortrolige oplysninger vedrø-rende drøftelserne
med Unique Broadband Systems, Inc. med hensyn til en til-førsel af kapital til
selskabet, herunder vilkårene for en sådan kapitaltilførsel, er i sig selv en væsentlig
misligholdelse af deres fortrolighedspligt og loyalitet i forhold til selskabet.

Deres opfordring til at medarbejderne ikke skulle træffe nogen beslutning ved-rørende
spørgsmålet om de ville give afkald på visse rettigheder i forbindelse med deres
afskedigelse – særligt med hensyn til selskabets meget kritiske øko-nomiske situation –
er så illoyal en handling, at bestyrelsen er nødt til at afske-dige Dem uden varsel og med
omgående virkning, da Deres illoyale handling kan være afgørende for muligheden for
at få den nødvendige kapitalindsprøjt-ning. De bortvises derfor for at sikre, at De ikke
yderligere skader selskabets fremtidsmuligheder mht. at opnå finansiering og føre
virksomheden videre.

På grundlag af ovennævnte handlingsforløb beklager jeg at måtte meddele Dem, at
selskabet forbeholder sig ret til at kræve skadeserstatning af Dem, hvis Deres
manglende loyalitet betyder, at selskabet, dets kreditorer eller aktionærer lider noget
tab.

For god ordens skyld beder jeg Dem bekræfte modtagelsen af denne skrivelse på
vedlagte genpart.
…”

Ved påtegning på brevet anførte Sagsøger ”Modtaget, men ikke accepteret” .

Sagsøger blev efterfølgende med virkning fra den 15. juni 2003 ansat som administrerende

direktør i et selskab, med hvem han aftalte en løn på 60.000 kr. om måneden samt fri bil og fri

telefoni m.v.

UBS A/S’ konkursbo er sluttet. Der blev alene delvis dækning af godkendte krav i henhold til
konkurslovens § 95.



- 12 -

Forklaringer

Under hovedforhandlingen er der afgivet forklaring af Sagsøger, Vidne 7, Vidne 3, Vidne 4,

Vidne 2, Vidne 1, Vidne 8, Vidne 9, Vidne 5, Vidne 6, Vidne 10, Vidne 11, Vidne 12, Vidne

13, Vidne 14 og Vidne 15.

Sagsøger har forklaret, at han, der er 53 år, er uddannet civilingeniør. Via en
 

headhunter kom han i kontakt med ProTeleVision. Han var til ansættelsessamtale i februar

1999 med blandt andre Vidne 2. Under samtalen fik han forklaret, at der skulle fo-retages en

turn around i selskabet med henblik på salg inden for en kortere årrække. Han tiltrådte i

selskabet den 15. maj eller muligt den 1. juni 1999. Hans opgave var at renovere salg og

marketingsfunktionen, der skulle gøres mere internationalt orienteret og mere professionel.

Da han tiltrådte, var der 80-90 medarbejdere i virksomheden. Ledelsen bestod af Vidne 2 som

administrerende direktør, Person 3, der var udviklingschef, Person 4, der var

økonomidirektør, og ham selv. Ledelsen var forholdsvis ny, idet Person 4 var tiltrådt 1 måned

før ham selv, og Person 3 havde været i selskabet et år eller to.

Det fremgik af hans drøftelser med Vidne 2 i forbindelse med ansættelsen, at selska-bet tabte

penge. Han bad derfor om en moderselskabsgaranti. Udenlandsk virksomhed B.V. tiltrådte

dette med det samme. Han skitserede, hvordan han ønskede garantien udformet, men det er

Udenlandsk virksomhed B.V., der har formuleret garantien. Der blev ikke drøftet nogen

former for begrænsninger i garantien, heller ikke beløbsmæssige, eller at garantien f.eks. kun

skulle gælde indtil et salg af selskabet. Han overvejede heller ikke, hvad der skulle ske med

garantien i forbindelse med salget. Det blev heller ikke drøftet, at det skulle være en

forudsætning fra Udenlandsk virksomhed B.V.s side, at han skulle være omfattet af

konkurslovens lønprivilegium. Han er ikke klar over, om nogen af de andre i ledelsen havde

en tilsvarende garanti for deres løn. Allerede i forbindelse med hans ansættelse blev det

drøftet, at han skulle tage over efter Vidne 2, idet Vidne 2 højst kunne være i Danmark i tre år.

Hans forståelse af garantien var, at den var uden reservationer og skulle gælde, så længe han

var ansat. I forbindelse med, at selskabet blev solgt, kontaktede Udenlandsk virksomhed

B.V.s advokat, Advokat 2, ham den 15. september 2000. Advokat 2 bad ham underskrive en

erklæring om afkald på garantien, men det afviste han, idet han svarede, at køber skulle

påtage sig garanti, hvis Udenlandsk virksomhed B.V. skulle frigøres. Efter salget af aktierne

har han ikke haft nogen kontakt med de tidli-



- 13 -

gere ejere. De må være bekendt med, at han blev administrerende direktør, idet det skete på

deres forslag. Han har ikke orienteret Udenlandsk virksomhed B.V. om, hvad de nærmere

vilkår for hans ansættelse som administrerende direktør var.

Ved ansættelsen blev bonusordningen drøftet. Bonusordningen skulle genforhandles hvert år,

således at målene for det kommende år og størrelsen af bonusbeløbene blev fastsat. Den

bonus, han fik udbetalt i september 2000, var en specialbonus, som han fik, fordi han havde

opnået nogle store ordrer. Den angik ikke specifikt 1999.

I samme time, som handlen blev gennemført i september 2000, blev han forfremmet til ad-

ministrerende direktør. Han er bekendt med, at Vidne 2 i sommeren 2000, da der var kontakt

med køber, havde fortalt denne, at han var på tale som administrerende direktør. Han kender

ikke til de nærmere drøftelser mellem køber og sælger. Der blev ikke udarbej-det en ny

direktørkontrakt. Han forsøgte løbende at få en kontrakt igennem, men han fik først en

bekræftelse, umiddelbart før Person 2 fratrådte i marts 2002. Han fik ikke udbetalt nogen

bonus i forbindelse med salget, fordi selskabet ikke blev solgt godt nok.

På et møde i december 2000 med økonomidirektør Person 1 opnåedes der enighed om en

bonus for 2000 på 77.000 kr. Dette beløb blev udbetalt i januar 2001. Målene for 2000 blev

ikke nået, men der blev opnået ”milestones” .

Bonusmålene for 2001 var hans forslag. Der var enighed om, at bonus skulle udgøre 25 % af

hans lønpakke. Bonusmålene vedrørende omsætning og overskud blev ikke nået. Derimod

blev målene vedrørende indførelse af anden generations modulator og etablering af

salgsorganisation og distributionskanal i Europa opnået. Anden generations modulatoren blev

således præsenteret på NAB-udstillingen, der fandt sted i Las Vegas. Han selv, Vidne 7, den

italienske sælger og medarbejdere fra UBS Inc. var med på udstillingen i Las Vegas.

Salgsorganisationen blev opbygget på den måde, at der var sælgere i Italien, Holland,

Frankring og England, ligesom der andre steder var agenter. Der var daglige eller ugentlige

kontakter med sælgerne. Sælgerne var også regelmæssigt i Danmark, ligesom han selv var på

besøg hos sælgerne. Efter hans opfattelse var han derfor berettiget til halv bonus for 2001.

Bonus for 2001 skulle have været udbetalt i januar 2002, men det skete ikke. Han rykkede

telefonisk og pr. mail herfor over for Person 5 og Person 2. På det tidspunkt var der

ledelsmæssige omvæltninger i det canadiske selskab, og han fik ikke noget svar. Bestyrelsen

for det danske selskab var en papirbestyrelse. Derfor havde han



- 14 -

rapporteret til økonomidirektør Person 1. Der kom en ny ledelse i UBS Inc. i marts 2002. Fra

april/maj 2002 var det Vidne 4, han rapporterede til. Han sendte ikke egentlig dokumentation

for, at mål 3 og 4 var nået, men alle vidste, at det var tilfældet. Han sendte alene bonuskravet,

men dokumentationen herfor, der er i canadiernes besiddelse, har han ikke kunnet få adgang

til.

I løbet af marts måned 2002 genfremsatte han sine forslag vedrørende målene for

virksomheden for 2002. Der blev imidlertid ikke opnået enighed om målene, og bonusmål for

2002 er ikke blevet drøftet.

I efteråret 2001 havde han kontakt med revisorer og andre. Det skete, fordi Person 2 havde

opfordret ham til at lave en MBO (Management Buy Out). De dagbogsnotater af 28. august,

der er fremlagt i sagen, må han have foretaget i 2001 og ikke i 2002, idet han omtaler Person

2, der trådte ud i marts 2002. Han sendte sit forslag i december 2001 til Person 2. Han hørte

imidlertid ikke noget. Han rykkede i januar 2002, men på det tidspunkt var Person 2

involveret i flere slagsmål i Canada. I midten af 2002 gik driften af selskabet nogenlunde,

salgstallene var øget, men omkostningerne var stadig for store. På denne baggrund fremlagde

han et forslag om reduktion af staben. Han fik indskrænket sine beføjelser, således at han ikke

længere havde nogen beføjelser over ingeniørgruppen. Han skulle udelukkende koncentrere

sig om salgsafdelingen, medens Vidne 6 blev sat til at rapportere direkte til Canada, medens

han selv skulle rapportere til Person 6. Det skete i maj/juni 2002. Moderselskabets garanti

over for underleverandørerne blev ikke forlænget ud over den 20. juli 2002. I efteråret 2002

rykkede han fortsat for at få lov til at foretage indskrænkninger, ligesom han tiggede om

penge til selskabet. Der var imidlertid meget dårlige relationer mellem ham og ledelsen i

Canada, idet der i Canada var en stærk mistillid til ham som leder. I efteråret 2002 foretog han

sonderinger sammen med Vidne 6 vedrørende køb af selskabet. Han og Vidne 6 holdt i

efteråret møder med forskellige personer, der muligt kunne bistå. Hverken han eller Vidne 6

havde midler til at købe selskabet. De mødtes med Invest in Denmark og en onkel eller

bekendt til en af medarbejderne i selskabet. Han husker ikke i dag, hvem vedkommende var.

Desuden var der kontakt med Dansk Kapitalanlæg, men han husker ikke, hvornår det var. Der

var tale om meget foreløbige sonderinger. Under disse var alt oppe at vende. Det var ikke et

krav fra hans side, at han skulle have nogen ejerandel i selskabet, men han var interesseret i

dette under visse betin-gelser. Sonderingerne foregik på baggrund af den bemyndigelse, han

havde fået fra



- 15 -

Person 2 i efteråret 2001. Denne bemyndigelse var blevet givet skriftligt. Han fik aldrig

nogen besked fra Canada om at stoppe sonderingerne. Han orienterede ikke sin egen

bestyrelse eller Vidne 4 om, at han foretog sonderinger. Han har ingen erindring om, at der

skulle have været drøftelser i januar 2003 om køb af selskabet, men han kan ikke afvise, at

han har haft drøftelser med Vidne 6 på baggrund af deres tidligere drøftelser. Han har ingen

erindring om samtaler herom med Vidne 6 eller Vidne 13. De drøftede alle muligheder i

ledelsen.

I efteråret 2002 vævede man rundt for at få udarbejdet en revisorpåtegning på regnskabet for

2001/2002, som kunne accepteres af det canadiske selskab. Regnskabet blev derfor

underskrevet i sidste øjeblik i slutningen af december 2002 eller i begyndelsen af januar 2003.

Han ønskede ikke selv at underskrive regnskabet, idet han ikke kunne få en hensigtserklæring

fra det canadiske selskab. I forbindelse med de sidste drøftelser om årsregnskabet med Vidne

4 oplyste denne, at han ville komme til Danmark den 7. januar 2003 for at se på det danske

selskab. Den 7. januar 2003 kom ikke alene Vidne 4, men også nogle ingeniører, advokat

Vidne 12 og Advokat 1 som nye advokater for selskabet. Han fik en kortfattet orientering af

canadierne, der derefter gik i gang med at se på de tekniske designs og

produktdokumentationen, ligesom kundebasen blev gennemgået. Han følte sig dømt ude

under dette og var uden indflydelse. De canadiske ingeniører talte med ingeniørerne i det

danske selskabs udviklingsafdeling og Vidne 6. Vidne 4 havde møder med ham selv og Vidne

13.

Medarbejderne i selskabet blev urolige, og der var en bekymret stemning i virksomheden. Da

Vidne 11 bad om en orientering, indkaldte han til et medarbejdermøde. Han kunne ikke

orientere om så meget andet end, at canadierne så på det tekniske og data for at vurdere, hvad

man skulle stille op med selskabet. Der har givet været spørgsmål fra med-arbejderne, men

han gav alene en generel orientering. Vistnok den 9. januar 2003 om afte-nen blev der holdt et

ledelsesmøde med deltagelse af ham selv, Vidne 4, Vidne 12 og Vidne 13. Han husker ikke,

om Vidne 6 deltog. Der blev her orienteret om, at en mulighed var, at medarbejderne gav

afkald på lønkrav i opsigelsesperioden mv. Han følte sig på tynd is med hensyn til de

juridiske konsekvenser heraf. Vidne 12 forsøgte at berolige ham og oplyste, at man ville

drøfte dette spørgsmål med ingeniørerne og fagforeningen. Han kom selv under mødet med

nogle forslag til mulige besparelser. Der blev på et møde den 13. januar 2003 forhandlet med

udlejer om muligheden for at reducere de samlede forpligtelser over for udlejer. Selskabet

ønskede at frigøre sig fra



- 16 -

lejekontrakten, der havde et langt opsigelsesvarsel, mod at betale en reduceret sum på 6 mio.

kr. svarende til ca. halvdelen af den samlede forpligtelse. Der blev ikke opnået enighed med

udlejer. I dette forløb rykkede han på ny Vidne 4 for udbetaling af sin bonus for 2001, og han

sendte den 14. januar en mail om, at han krævede pengene udbetalt og i modsat ville gå

videre med kravet. Der kom ingen reaktion herpå.

Da han den 15. januar 2003 om morgenen mødte på arbejde, blev han kaldt ind i et

mødelokale, hvor Advokat 1, Vidne 6 og Vidne 4 var. Han fik her udleveret

bortvisningsskrivelsen. Han blev både chokeret og overrasket. Han fik lejlighed til at

gennemlæse skrivelsen, som han ikke kunne godkende. Han har ikke foretaget sig nogen af

de ting, som er omtalt i bortvisningsskrivelsen. På medarbejdermødet forsøgte han at finde

balancen mellem at pådrage sig ansvar og optræde illoyalt over for selskabet. Hans fornemste

opgave var naturligvis at bakke bestyrelsen op, men verden er ikke sort/hvid. Flere

medarbejdere spurgte, hvad der skete. Han svarede, at han ikke vidste det, men at alle

muligheder stod åbne. Han har ikke bedt Vidne 6 eller andre om at kontakte medarbejdere.

Han har ikke sagt, at han forventede, at selskabet ville gå konkurs, men hvis han er blevet

spurgt, har han givet sagt, at det var en mulighed. Han er sikker på, at det i ledelsen blev

drøftet, hvordan situationen ville være, hvis selskabet gik konkurs, og man har sikkert også

drøftet, at man i den situation kunne købe aktiviteterne i selskabet.

Selskabet gik konkurs i februar 2003. Han fik ikke efter konkursen lejlighed til at afgive et

bud på virksomheden. Han havde talt med nogle tidligere medarbejdere om at købe

aktiviteterne ud, men han var ikke særlig langt i sine overvejelser. Han forsøgte at få noget

materiale fra konkursboet. Inden han nåede længere i sine overvejelser, var virksomhedens

aktiviteter blevet solgt til en gruppe omkring Vidne 6.

Han er nu administrerende direktør i New Tech.

Vidne 7 har forklaret, at hun blev ansat i ProTeleVision den 1. august 2000, og hun
 

holdt op i august 2001. Hun var ansvarlig for marketing og product management. Hun har

ikke været involveret i udarbejdelsen af bonusmål for Sagsøger. Efter hendes opfattelse

opfyldte Sagsøger bonusmål 3 omtalt i mailen af 27. december 2000. Anden generations

modulatoren blev således lanceret på NAB udstillingen i Las Vegas i april 2001. Hun har ikke

noget teknisk kendskab til dette apparat, som, så vidt hun husker, kunne transformere analoge

signaler til digitale signaler. Op til udstillingen havde de



- 17 -

arbejdet som små heste for at få designet færdigt. Fra det danske selskab deltog hun selv,

salgschefen, produktchefen og Sagsøger i udstillingen. Desuden deltog en italiensk sælger.

Det danske selskab delte stand med det canadiske moderselskab. Der var udarbej-det

brochuremateriale vedrørende produktet. Hun husker, at de havde flere af disse apparater med

til udstillingen. Hun rejste selv med et. Efter hendes opfattelse var også bonusmål 4 opfyldt.

Der var sælgere i England, Frankrig og Italien. Den danske salgschef, Person 7, der kom til i

foråret 2001, dækkede de andre lande i Europa. De havde således et distributionsnet, der

dækkede hele Europa, og hun vil sige, at de var leve-ringsdygtige i alle lande. I nogle tilfælde

blev deres produkter solgt i samarbejdspartneres navn. Man havde for eksempel et

samarbejde med RoteSchwartz. Sælgerne kom til Danmark ca. hver anden måned. I

sensommeren 2000 var der en udstilling i Holland, hvor sælgerne også var til stede.

Vidne 3 har forklaret, at hun har været med fra starten i ProTeleVision, idet hun var
 

ansat i den afdeling i Philips, som blev købt af Udenlandsk virksomhed B.V. og senere af

UBS. Da hun fratrådte i 2003 i forbindelse med konkursen, havde hun været i virksomheden i

38 år. Det meste af tiden har hun arbejdet som sekretær, men på grund af de dårlige tider fik

hun flere opgaver og var blandt andet personaleansvarlig i 1999. Hun var ikke

personaleansvarlig, da Sagsøger blev ansat. Hun har set Sagsøgers ansættelseskontrakt fra

1999. Hun har ikke bidt mærke i garantien, men hun vidste, at den var der.

Hun var orienteret om moderselskabets besøg i januar 2003. Fra Canada kom Vidne 4, en

person ved navn Person 8, og 8-9 ingeniører. Ingeniørerne sad på laboratoriet på nak-ken af

de danske ingeniører. De canadiske ingeniører kopierede materiale. Den it-ansvarli-ge

fortalte, at de havde fået besked på at sende det danske selskabs it-materiale til Canada.

Medarbejderne forstod ikke rigtigt, hvad der foregik, og de var meget bekymrede. Der blev

talt om, at man måske ville fortsætte firmaet fra Canada og lukke i Danmark. Hun husker

ikke, om hun talte med Sagsøger om, hvad der foregik. Hun fik ikke mange informationer fra

Sagsøger, der holdt kortene tæt ind til kroppen. På medar-bejdermødet den 9. januar 2003

sagde Sagsøger ikke noget om, at man var på vej til en konkurs, eller at man skulle arbejde

imod en konkurs. Forud for mødet var hun informe-ret om, at en rekonstruktion forudsatte, at

kreditorerne gav afkald på krav, og at medarbej-derne indgik aftale om frafald på lønkrav.

Hun mener, at Vidne 6 udleverede et papir med en aftale om, at hun skulle give afkald på

noget fratrædelsesgodtgørelse. Ingeni-ørerne skulle gå 15 % ned i løn. Hun kontaktede sin

fagforening, der frarådede hende at



- 18 -

skrive under, og hun skrev ikke under. Sagsøger har ikke sagt til hende, at hun ikke skulle

skrive under, og han har ikke udtalt sig negativt om canadierne. Hun blev chokeret over

bortvisningen af Sagsøger.

Vidne 4 har forklaret, at han blev ansat som økonomidirektør i UBS Inc. i april
 

2002 og var i selskabet indtil december 2003. Selskabet, der var børsnoteret på børsen i

Toronto, solgte digitalt radio- og videoudstyr. UBS A/S var hovedleverandør heraf. Der var

ca. 40 medarbejdere i det canadiske selskab og ca. 20 medarbejdere i det danske selskab.

UBS A/S blev købt for ca. 50 mio. kr. Derudover investerede UBS Inc. yderligere ca. 25 mio.

kr. i selskabet. Økonomien i UBS A/S var hans ansvarsområde. Den admini-strerende direktør

i UBS A/S rapporterede til den administrerende direktør i UBS Inc., Vidne 5. Bestyrelsen i

det danske selskab havde ikke været ændret i mange år. Den oprindelige bestyrelse i Danmark

talte blandt andre Person 9, Person 6 og Sagsøger. Person 9 og Person 6 forlod virksomheden.

Han har ikke kendskab til, om den resterende bestyrelse holdt møder, men de underskrev

regnskabet.

UBS Inc. indtrådte ved købet i en række garantier. Der var en, der angik hovedleve-randøren.

Han går ud fra, at den var i kraft i september 2000, men det var uvist, om den var i kraft i

januar 2003. Han ved ikke, hvad de garantier, der er nævnt som nr. 2-4 i aftalen om køb af

aktier, angår. Han mener ikke, at der var afsat beløb i regnskabet vedrørende garantierne. Det

er muligt, at garantien til udlejer fremgik af regnskabet.

I foråret 2002 besøgte han UBS A/S og fik præsenteret en forretningsplan, som imidlertid

skulle ændres. Han havde e-mail-korrespondance og løbende telefonisk kontakt med

Sagsøger om driftsmæssige og økonomiske spørgsmål, ligesom han havde kontakt med Vidne

13 om økonomiske forhold. Han har altid ringet tilbage, når Sagsøger har bedt ham ringe.

Han forsøgte i hele 2002 at få et forslag til rekonstruktion fra Sagsøger.

Sagsøger har ikke orienteret ham om, at han havde kontakt med mulige investorer i 2002.

Sagsøger var ikke bemyndiget til at have sådan kontakt, og han ville ikke have fået en sådan

bemyndigelse. Hvis virksomheden skulle være solgt, skulle der være lagt en strategi for det.

Hvis UBS Inc. havde haft kendskab til Sagsøgers kontakt med inve-storer, ville man

omgående have stoppet dette.



- 19 -

Han har ikke talt med Sagsøger om bonus for 2001, og han ikke set bonuskriterierne nævnt i

e-mailen af 27. december 2000. Sagsøger har heller ikke over for ham rejst krav om bonus for

2001. Han har ikke kendskab til, om mål 3 og 4 blev nået. Han er slet ikke klar over, hvad det

er for en modulator, der omtales i mål 3. For så vidt angår mål 4 er han heller ikke klar over,

hvilke parametre der refereres til. Der var to salgsfolk i Danmark, en i England og en eller to i

Australien. Han husker, at der i april 2002 ved hans tiltræden blev solgt UBS produkter i

Tyskland og Danmark. Han husker ikke andre steder. UBS Inc. havde udover UBS A/S også

et datterselskab i England. Det engelske selskab var en salgsorganisation med en eller to

medarbejdere. Alle indtægter gik til det danske selskab. Salgsorganisationen i England

arbejdede også med salg uden for England, blandt andet i Europa. Der var visse

territoriestridigheder. Disse stridigheder gik ud på, hvem der skulle stå for koordinationen

med f.eks. en køber i Italien. Det var hovedsagelig diskussioner mellem den danske og

engelske salgsorganisation.

Der har ikke været talt om bonus til Sagsøger for 2002. Grundlaget for det var heller ikke til

stede, da der ikke engang var udarbejdet en forretningsplan med udviklingsmål. I øvrigt gik

virksomheden dårligt, og salget var ikke tilfredsstillende. Det var helt nødven-digt at

omstrukturere.

I december 2002 kontaktede Sagsøger ham i anledning af nogle revisionsproblemer. Sagsøger

foreslog, at moderselskabet udarbejdede en støtteerklæring eller garanti over for kreditorerne.

Det var Sagsøgers opfattelse, at han havde pligt til at sørge for, at der blev indgivet

konkursbegæring, hvis der ikke fremkom en sådan garanti. Det var UBS Inc.’s opfattelse, at

det ikke var en rigtig forståelse, og man kontaktede en ny advokat, ad-vokatfirmaet Lind &

Cadovius. Her fik man oplyst, at regnskabet kunne underskrives, hvis det blev forsynet med

en påtegning om, at selskabet ikke var solvent. Samtidig skulle der udarbejdes en plan for den

videre drift. Det var med henblik herpå, at han tog til Danmark den 7. januar 2003.

Da han ankom til Danmark havde han en indledende drøftelse med Sagsøger. På en

forudgående telefonkonference med deltagelse af den danske og en canadisk advokat havde

Sagsøger fået besked om, at han ikke skulle tage initiativ til at indgive konkurs-begæring.

Han og de øvrige medarbejdere fra Canada fokuserede på at analysere salgsmu-lighederne og

produktudviklingen i UBS A/S. Man havde behov for at få identificeret de væsentligste

kreditorer: udlejer, hovedleverandøren, medarbejderne og de øvrige



- 20 -

kreditorer. En af de ting, der skulle udredes, var garantierne. Før han kom til Danmark, havde

han ikke overblik over, hvilke garantier UBS Inc. havde afgivet. Han orienterede løbende

Sagsøger om, hvilke muligheder han så. Sagsøger var samarbejdsvillig i dette forløb. Det

kunne ende på mange måder. Man kunne fortsætte som hidtil med kapitalindskud, men det

var ikke vejen frem. Man kunne også omstrukturere og reducere omkostningerne. Derudover

var en mulighed at øge omsætningen, men det var der ikke tid til. Endelig kunne konkurs

komme på tale. Hensigten med undersøgelserne var at finde ud af, hvor store gældsposterne

var, og om der var en mulighed for rekonstruktion. Sagsøger oplyste, at man i samarbejde

med den tidligere ledelse havde fået en vurdering fra Deloitte & Touche vedrørende salg.

Vurderingen var på 1 kr. eller 100 kr. Hans reaktion var, at det ikke var en mulighed. Det ville

være mere relevant at få en liste over virksomheder, der kunne være mulige købere. Han

finder det upassende, at Sagsøger ville købe selskabet, navnlig set i lyset af hans tale om

konkurs.

Alle medarbejderne fik en generel orientering om grunden til besøget. De ledende medar-

bejdere fik flere detaljer. De fik herunder at vide, at der var tre hovedområder, man interes-

serede sig for: udlejer, hovedleverandøren og medarbejdernes aftrædelsesaftaler. Sagsøger,

Vidne 13, Vidne 6 og muligt et par af ingeniørerne fik denne infor-mation. Han havde

allerede den første dag aftalt med Sagsøger, at han skulle deltage i alle møder med

medarbejderne. Imidlertid holdt Sagsøger et møde med medarbej-derne for lukkede døre. Han

spurgte Sagsøger, hvad formålet var med det. Sagsøger svarede, at medarbejderne var

bekymrede, og at mødet skulle berolige dem. Han ac-cepterede den forklaring, men han

mindede Sagsøger om, at al kommunikation skulle være åben.

I weekenden efter den 9. januar blev han kontaktet af Vidne 6, der fortalte, at Sagsøger havde

opfordret medarbejderne til ikke at samarbejde med hensyn til fratrædelsesordninger, fordi

slutresultatet ville blive konkurs. Sagsøger havde også sagt, at han havde kontakt med

investorer, således at han kunne overtage virksomheden. Sagsøger havde bedt Vidne 6 tale

med ingeniørerne om overtagelse efter konkurs. Han er ikke klar over, om Vidne 6 har gjort

det, men han tror det, fordi andre har bekræftet Vidne 6's oplysninger. Man kan sige, at Vidne

6 har foretaget en illoyal handling ved at kontakte ingeniørerne, men efterfølgende skiftede

han mening og orienterede om Sagsøgers handlinger. Det er rigtigt, at det blev besluttet at

bortvise Sagsøger og forfremme Vidne 6.



- 21 -

På baggrund af Vidne 6's oplysninger tog han herefter kontakt til advokaterne Vidne 12 og

Advokat 1. De gav udtryk for, at der var grundlag for bortvisning af Sagsøger, men at det dog

ville være at foretrække at have flere vidnesbyrd end Vidne 6's. Vidne 6 deltog senere i et

møde på advokatkontoret, hvor man havde Vidne 5 med på telefon fra Canada. På dette møde

gentog Vidne 6 sine oplysninger. Det blev indskærpet over for Vidne 6, at det var meget

alvorligt og kunne skade både det canadiske og danske selskab og ende med en bortvisning af

Sagsøger. Samtidig fik Vidne 6 at vide, at det kunne få alvorlige konsekvenser for ham selv,

hvis han ikke talte sandt. Derefter blev der holdt et møde med aktionærerne. Efterfølgende

blev der holdt bestyrelsesmøde. Vidne 6, der også var til stede under dette, gentog sine

oplysninger. Han har ikke talt med Sagsøger om, hvorvidt Vidne 6's oplysninger var korrekte.

Det var der ikke tid til, og der var grunde nok til bortvisning også set i lyset af det tidligere

forløb. Desuden havde Vidne 6 oplyst, at der var flere, der kunne bekræfte hans oplysninger.

Om aftenen den 14. januar 2003 bad han Sagsøger møde tidligt næste morgen. Om morgenen

den 15. januar blev der holdt et møde på virksomheden med deltagelse af ham selv, Sagsøger,

Advokat 1 og Vidne 12. På mødet fik Sagsøger udleveret bortvisningsbrevet. Sagsøger afviste

beskyldningerne. Efter bortvisningen talte han med nogle af medarbejderne. Han talte med

Vidne 13, Vidne 10, Vidne 14 og Person 10 og forklarede dem bortvisningen. Vidne 10

oplyste, at Sagsøger havde sagt, at de ikke skulle samarbejde, og at han gerne ville drive

virksomheden videre. Vidne 14 ville ikke involveres og ville hverken be- eller afkræfte Vidne

6's oplysninger. Person 10 ville ikke samarbejde om at give oplysninger, men han benægtede

ikke hændelsesforløbet. Vidne 13 ville hverken be-eller afkræfte oplysningerne.

Han husker ikke nogen e-mail fra Sagsøger om udbetaling af bonus, ligesom han ikke kan

huske fra sine regneark, at der skulle være tale om bonus. Han havde fået strenge in-strukser

fra Vidne 13 og Sagsøger om ikke at foretrække nogen kreditorer frem for andre. Det ville

derfor også af den grund være upassende at udbetale bonus til Sagsøger.

På forslag fra UBS Inc. blev Vidne 6 midlertidigt ny administrerende direktør. Der blev

opnået en aftale med udlejer, og medarbejderne indgik aftaler om reduktion af



- 22 -

deres fratrædelsesordninger. Han mener, at alle medarbejderne underskrev aftale om

reduktion af fratrædelsesordningerne. Medarbejdernes samarbejdsvilje forandrede sig således

efter bortvisningen af Sagsøger. Aftalerne om reduktion i fratrædelsesordningerne var ikke

bindende, hvis ikke omstruktureringsprocessen blev gennemført. Før medarbejderne skrev

under, blev der afholdt et medarbejdermøde, hvor der var en advokat for fagforeningen til

stede, ligesom advokat Vidne 12 var til stede. Hovedleverandøren ville ikke forhandle. Deres

juridiske rådgiver anbefalede, at selskabet blev erklæret konkurs, og at man derefter kunne

købe aktiviteterne ud, men det ville UBS Inc. ikke. I stedet arbejdede man på, at Vidne 6 og

en kreds af ingeniørerne skulle være den nye ejergruppe med UBS Inc. som investor. Det

lykkedes imidlertid ikke. Efter konkursen afgav UBS Inc. et bud, men det blev Vidne 6, der

købte aktiviteterne.

Vidne 2 har forklaret, at han blev ansat i ProTeleVision som administrerende direk-
 

tør i begyndelsen af 1999 og fratrådte i sensommeren eller efteråret 2000. Det var hans

opgave at forøge selskabets værdi med henblik på salg. Da han kom til, var selskabets

økonomiske situation ikke særlig god, og selskabet var tabsgivende. Der skulle derfor

ansættes folk til at skabe værdi i selskabet. Salget var helt i bund. Sagsøger blev fundet

gennem et headhunterfirma. Sagsøger blev ansat som ansvarlig for salg og marketing. I

samme periode blev der ansat en ny økonomidirektør. Han var involveret i forhandlingerne

om lønnen til dem begge. Forslaget om udarbejdelse af en garanti kom fra headhunterfirmaet,

der gjorde opmærksom på, at det kunne være vanskeligt at tiltrække den rigtige ansøger uden

en sådan garanti. Han mener, at indholdet i det væsentlige hidrørte fra headhunteren. Han

husker ikke, om der var forhandlinger om indholdet, ligesom han ikke husker, hvem der

formulerede den endelige tekst, der kom fra Amersfoort. Det blev ikke drøftet, hvad der

skulle ske med garantien, hvis Sagsøgers arbejdsopgaver blev ændret. Han husker ikke, om

det blev drøftet, at det skulle være en forudsætning, at Sagsøger var omfattet af den danske

lønmodtagergaranti. Alle medarbejdere var klar over, at hensigten var, at selskabet skulle

sælges. Han mener ikke, at det blev diskuteret, hvad der skulle ske med garantien i tilfælde af

salg. For sit eget vedkommende forventede han, at garantien kun var gældende, så længe

Udenlandsk virksomhed B.V. var ejer. En garanti gælder normalt ikke efter et salg. Han er

ikke klar over, om Udenlandsk virksomhed B.V. bad om at få garantien tilbage efter salget.



- 23 -

Det var op til det nye selskab, hvem der skulle efterfølge ham som administrerende direk-tør,

men han talte med Sagsøger om det. Allerede i 1999 talte han med Sagsøger om, at han var et

muligt emne til stillingen, og de talte senere om det ved flere lejligheder. Han talte også med

andre medarbejdere, navnlig for at få afklaret om de pågældende var interesseret. Han

arbejdede også på, at Sagsøger skulle blive i stand til at overtage stillingen. Den første

kontakt med UBS Inc. om et salg kom gennem Udenlandsk virksomhed B.V. og fandt sted i

juli eller august 2000. Han fortalte UBS’s folk, at Sagsøger kunne være et muligt emne som

administrerende direktør. Det var Person 1, som han var i kontakt med. Han mener, at alle de

støttebreve og aftaler, der er nævnt i overdragelsesaftalen, kom fra moderselskabet. Han

mener, at de alle var i kraft. Han husker dog ikke, om de var gæl-dende i hele den tid, han var

i selskabet, og heller ikke, om de angik engangsleveringer. Punkt 1 angår selskabets

hovedleverandør. Punkt 5 angår Sagsøgers garanti.

Vidne 1 har forklaret, at han har været administrerende direktør i Udenlandsk virksomhed
B.V. fra begyn-

delsen af 1998 til slutningen af 1999. Hensigten med at købe ProTeleVision var at gøre

selskabet overskudsgivende og derefter sælge det. Vidne 2, der havde teknisk ekspertise, blev

udpeget som ny administrerende direktør. Med henblik på at finde den rette mand med viden

inden for markedsføring og salg rettede man henvendelse til et dansk headhunterfirma. Det

danske headhunterfirma oplyste, at det på baggrund af selskabets økonomiske situation kunne

blive vanskeligt at finde den rette kandidat, medmindre der blev afgivet en garanti af

moderselskabet. Han husker ikke, om det var et krav fra Sagsøger, at der blev udstedt en

garanti, eller om forslaget kom fra Udenlandsk virksomhed B.V.. Forslaget til for-mulering af

garantien kom fra headhunterfirmaet. Der var ingen diskussion om formulerin-gen. Der blev

ikke udstedt garanti til andre medarbejdere, heller ikke til Vidne 2. Udenlandsk virksomhed

B.V. forventede, at garantien ophørte eller blev overført til de nye ejere i forbindelse med salg

af selskabet. Bortset fra udstedelsen af garantien var han ikke selv involveret i ansættelsen af

Sagsøger. Han har ikke drøftet med Sagsøger, hvad der skulle ske med garantien ved salg.

Vidne 8 har forklaret, at han var ansat i ProTeleVision fra 1990 og indtil konkursen i 2003.

Han begyndte som udviklingsingeniør. På konkurstidspunktet var han koordinerende

projektleder. Den 7. januar 2003 kom der en hel delegation fra Canada, blandt andre to

topingeniører. De to udspurgte udviklingsstaben, primært ingeniørerne, om produkt- og

udviklingsdokumentation. Dokumentationen blev kopieret. Da det gik op for medarbejderne,

at man kopierede udviklingsdokumentationen, opstod der mistanke om, at



- 24 -

det var ved at være slut med selskabet. Vidne 11, der var en erfaren udviklings-ingeniør i hans

afdeling, blev mere og mere mystificeret. Han fik i stand, at Sagsøger indkaldte til et

medarbejdermøde. Han husker ikke præcis, hvornår det fandt sted. På mødet gav Sagsøger

udtryk for, at han stort set ikke havde mere baggrundsviden end medarbejderne. Han husker

ikke, om det var Sagsøger eller de to topingeniører fra Canada, der havde informeret

medarbejderne. Sagsøger sagde ikke, at han forventede, at selskabet ville blive erklæret

konkurs, eller at man skulle arbejde imod konkurs. Sagsøger oplyste heller ikke, at han skulle

være interesseret i selv at købe selskabet. Han har heller ikke hørt Sagsøger sige, at

medarbejderne skulle lade være med at underskrive fratrædelsesaftaler. Han husker ikke, om

der blev talt om fratrædelsesaftaler, men han kan ikke afvise det. Mødet var ganske kort, det

varede kun ca. 15 minutter. Han har ikke eksempler på, at Sagsøger skulle have talt dårligt om

canadierne. Sagsøger var åben til et vist naturligt punkt.

Vidne 6, som han kendte godt, kontaktede ham telefonisk en aften. Hans budskab var, at hvis

de fik et aftaleudkast om en fratrædelsesaftale, skulle de slå koldt vand i blodet. Han husker

ikke, om Vidne 6 oplyste, hvad et sådant aftaleudkast kunne gå ud på. Det var en ganske kort

samtale. Han ved, at andre også blev kontaktet af Vidne 6. Det forlød i dagene efter, at Vidne

6 kontaktede medarbejderne på Sagsøgers foranledning. En uges tid efter den samtale, fik han

et aftaleudkast. Han læste det grundigt igennem. Det blev foreslået, at man skulle søge

rådgivning hos IDA. Efter at der var blevet afleveret kommentarer til det første aftaleudkast,

kom UBS ikke med et nyt udkast. Han skrev ikke selv under på aftalen, og han er ikke

bekendt med, at andre skulle have gjort det. Han husker ikke, om Vidne 6's telefonopringning

var før eller efter medarbejdermødet.

Han fandt bortvisningen af Sagsøger dramatisk. Det blev oplyst, at det skete på grund af

illoyal adfærd. Han antog, at der måtte være forhold, som han ikke selv kendte til.

Han blev ikke ansat i det rekonstruerede selskab, men han er nu ansat i virksomheden igen.

Vidne 9 har forklaret, at han var ansat som softwareudviklingsingeniør i UBS fra
 

2001 til 2003, i alt 15 eller 16 måneder. Den 7. januar 2003 ankom der nogle høje herrer og

nogle ingeniører fra Canada. Han husker ikke, hvor mange ingeniører de var, men måske

omkring 5. Snakken gik i virksomheden om, at de kopierede manualerne. Medarbejderne



- 25 -

undrede sig voldsomt. Medarbejderne havde fået at vide, at det skulle undersøges, om

virksomhedens kredit kunne udvides. Det må have været Sagsøger, der gav den information.

Han har deltaget i et medarbejdermøde. På mødet svarede Sagsøger på spørgsmål, men han

svarede ikke særlig præcist. Sagsøger kan ikke have oplyst, at virksomheden var ved at lukke.

Hvis det havde været tilfældet, ville han have søgt job et andet sted, og det gjorde han ikke.

Sagsøger sagde heller ikke noget om, at man skulle arbejde imod en konkurs, eller at han

ønskede at overtage virksomheden, ligesom han ikke sagde, at de skulle lade være med at

underskrive fratrædelsesaftaler. Det blev kun sagt, at man skulle læse dem grundigt igennem.

Han er ikke blevet kontaktet af Vidne 6. Han fandt det naturligt, at ledelsen ikke kunne

informere mere, end det var tilfældet.

Han blev dybt chokeret over bortvisningen af Sagsøger. Efter konkursen blev han ansat i

Virksomhed, hvor han stadig er ansat.

Vidne 5 har forklaret, at han i forbindelse med skiftet i ejerkredsen i marts 2002
 

blev bestyrelsesformand og administrerende direktør i UBS Inc. og har været det siden. Der

skete dengang fuldstændig udskiftning af bestyrelsen. Den administrerende direktør i UBS

A/S rapporterede til ham. Derudover rapporterede direktøren i nogle henseender til

økonomiafdeling i UBS Inc. Hver gang, der var noget større på tale, talte han med Sagsøger.

Det var ofte. Det kunne være en gang om måneden om økonomi, og oftere om tekniske

spørgsmål. Der var endnu oftere samtaler, når UBS A/S skulle bruge likviditet. Han ringede

altid tilbage, når Sagsøger lagde telefonbesked, ligesom han også besvarede e-mails.

Han har ikke talt med Sagsøger om bonus for 2001, og han har ikke rejst noget krav. Han har

talt med ham om bonusmål og kriterier for 2002. De havde et møde i Danmark, hvor de

gennemgik den økonomiske situation. Han gav tilsagn om økonomisk støtte, men ville følge

op på situationen på månedlig eller kvartalsmæssig basis. Hvis Sagsøger opnåede de

økonomiske og driftsmæssige mål, ville man overveje en bonus, men der var slet ikke tale om

beløb. Han fandt det upassende at tale om bonus samtidig med, at Sagsøger bad om yderligere

kapitalindskud og ikke overholdt de driftsmæssige og økonomiske mål.

Han har ikke talt med Sagsøger om, at denne skulle søge investorer, ligesom Sagsøger ikke

har oplyst ham om, at han talte med investorer. Hans reaktion på at få at vide,



- 26 -

at Sagsøger har gjort dette i 2002 er, at det er helt utroligt. Selskabet havde store

driftsmæssige problemer. Det var Sagsøgers opgave at tage sig af dette. Det er ikke en rigtig

strategi at forsøge at afsætte et produkt og samtidig forsøge at sælge produktionsselskabet,

idet man så kan få problemer med at afsætte produktet. Det er ikke i overensstemmelse med

god selskabsledelse at tale med investorer uden godkendelse. Han ville aldrig have givet en

sådan godkendelse uden forelæggelse for bestyrelsen.

Sagsøger havde på et tidspunkt meddelt UBS Inc., at gælden skulle omlægges til egenkapital,

ellers kunne selskabet ikke få en revisorerklæring, og selskabet ville gå konkurs. Det kunne

han ikke tro på. Efter at have undersøgt spørgsmålet, fandt han ud af, at der ikke var behov

for omlægning af gæld til egenkapital, men at selskabet ikke kunne få en blank

revisorpåtegning. Der blev sendt en delegation til Danmark på grund af selskabets

økonomiske situation og det forhold, at selskabet ikke havde troværdige fremtidsplaner.

Delegationen bestod af tre personer. Det var fra UBS Inc. Vidne 4 og Person 8 og desuden en

ekstern rådgiver fra Canada. Delegationen skulle have møder med ledelsen i det danske

selskab og se på mulighederne for en omstrukturering. Moderselskabets samlede tab på

datterselskabet var på ca. 100 mio. kr. Sagsøger og resten af ledelsen vidste, hvorfor de kom

til Danmark. Projektets succes var afhængig af ledelsens medvirken. Han havde hver nat

samtaler med delegationen i Danmark. Vidne 4 var hver gang leder af disse

telefonkonferencer. Under en af disse samtaler fik han at vide, at Sagsøger havde holdt et

medarbejdermøde, hvor han havde sagt, at medarbejderne ikke skulle hjælpe med en

omstrukturering. Han forstod ikke, at Sagsøger på den ene side bad om kapital og på den

anden side underminerede muligheden for omstrukturering, derfor var bortvisningen

nødvendig.

En af overvejelserne i forbindelse med omstruktureringen var en management buy out. Han

kan ikke sige, hvem der kom med det forslag. Man talte ikke om, at Sagsøger kunne overtage

selskabet, men en management buy out var en overvejelse i forhold til ledelsen. Sagsøger har

aldrig fået tilladelse til at tale med eksterne om investering i selskabet. En sådan kontakt ville

være et problem i forhold til leverandører, kunder og medarbejdere. Hvis man skulle tale om

ekstern investering, skulle man have hyret eksterne investment bankfolk. Han havde bestemt

ikke kendskab til en forretningsplan eller et prospekt, og han har ikke givet tilladelse til, at

Sagsøger kunne udarbejde et prospekt eller til, at han kunne vise et sådant til investorer.

Sagsøger var blevet bedt om at lave en plan til bestyrelsen, men det skete ikke.



- 27 -

Der kunne ikke opnås en aftale med en af de større kreditorer, og udlejer indgav konkurs-

begæring. UBS Inc. afgav ikke efter konkursen bud på aktiviteterne i UBS A/S. Han har ikke

været involveret i, at Vidne 6 købte aktiviteterne ud af selskabet. Efter konkursen er det

oplyst, at UBS Inc.’s forpligtelser var meget større, end man havde forventet. Der verserer en

række sager om UBS Inc.’s garantier. Under forberedelsen af disse sager har man fundet ud

af, at Sagsøger ikke har informeret UBS Inc. korrekt.

Vidne 6 har forklaret, at han blev ansat i ProTeleVision i 1999 eller 2000 som
 

udviklingsingeniør. Han blev senere udviklingschef og var en del af ledergruppen. Han har

ikke i efteråret 2002 haft samtaler med Sagsøger om at købe virksomheden sammen med

ham. Han har fra en af sælgerne, Vidne 10, hørt om et tiltag for at skaffe penge til køb af

virksomheden.

På et tidspunkt inden Sagsøger blev bortvist, blev han ringet op af denne og bedt om at

kontakte udviklingsgruppen med henblik på at få dem til at sige nej til et udspil fra UBS Inc.

om opgivelse af aftrædelsesgoder. Sagsøger sagde, at hvis medarbejderne ikke accepterede,

ville virksomheden sandsynligvis gå konkurs, og det var sandsynligt, at han så kunne købe

aktiviteterne ud af konkursboet. Sagsøger havde den opfattelse, at canadierne ikke ville

fortsætte driften. Det er rigtigt, at Sagsøger sagde, at de skulle arbejde mod en konkurs. Han

indikerede, at han havde finansieringen på plads. Det var noget familie til Sagsøger, der

kunne finansiere. Han er dog ikke sikker på, om han hørte dette under telefonsamtalen med

Sagsøger eller fra Vidne 10. Han studsede kun lidt over, at Sagsøger mente, at de ikke skulle

samarbejde, idet han godt forstod den holdning. Der var en meget ubehagelig stemning.

Canadierne indsamlede en masse teknisk information, efter at canadierne var ankommet med

en delegation på omkring 8 mand. Han talte ikke ved andre lejligheder med Sagsøger om, at

man skulle arbejde mod en konkurs. Han husker ikke, hvor mange af ingeniørerne han fik

ringet til, men det var ikke ret mange. Vidne 11 har sagt til ham, at han kan huske at være

blevet ringet op. Det er muligt, at han også ringede til Person 11. Han mener, at dem han talte

med gav udtryk for, at det ikke ville være særlig sjovt at give afkald på

fratrædelsesgodtgørelse. Under sine samtaler videregav han Sagsøgers budskab, og han

bakkede også selv op om det. Han har ikke kendskab til andre tilfælde, hvor Sagsøger har

modarbejdet canadierne.



- 28 -

Han har deltaget i medarbejdermødet og har hørt andre sige, at Sagsøger her skulle have givet

udtryk for de samme synspunkter som under deres telefonsamtale, men det er absolut ikke

tilfældet.

Under bestyrelsesmødet blev der givet udtryk for stor utilfredshed med Sagsøger som

direktør. Der blev talt om forskellige grundlag for afskedigelse. Der blev spurgt, om der var

nogen, der havde noget at bidrage med. Det havde han. Han mener, at der blev spurgt til

illoyalitet, og der blev hurtigt fokus på det, han sagde. Han kan ikke huske, om han inden

havde henvendt sig til Vidne 4, men han mener, at han ville huske det, hvis det var tilfældet.

Han husker heller ikke, om han har været til et forudgående møde med en advokat. Han

husker ikke, om han så bortvisningsbrevet på bestyrelsesmødet, men han mener det ikke.

Han blev udpeget som administrerende direktør på UBS Inc.’s foranledning. Selv havde han

forinden absolut ikke haft noget ønske herom. Inden konkursen foreslog UBS Inc., at nogle af

medarbejderne skulle investere i virksomheden. Herunder foresloges det, at han kunne købe

virksomheden for 1 $ under den forudsætning, at al udvikling skulle tilflyde canadierne. Det

var han ikke interesseret i. Det var motiveret af menneskelige relationer, at han efter

konkursen sammen med en investor besluttede at købe aktiviteterne i virksomheden.

Vidne 10 har forklaret, at han blev ansat i ProTeleVision i 2000 og var ansat indtil
 

konkursen som key account manager. Han var ikke en del af ledergruppen. Han blev også

ansat i det selskab, der fortsatte driften efter konkursen.

I 2002 umiddelbart efter at nogle folk fra UBS Inc. havde været i Danmark i maj havde han

en løselig samtale med Sagsøger om overtagelse af selskabet. De berørte kun, at Sagsøger

havde en rig tante. Han tror, at Sagsøger som alle andre ikke var tilfreds med den måde,

canadierne havde grebet tingene an på.

I januar 2003 havde han en privat samtale med Sagsøger om virksomhedens fremtid.

Samtalen fandt sted et par dage efter, at canadierne var kommet. Det var soleklart, at

selskabet var på vej mod konkurs. Sagsøger sagde ikke noget om, at man skulle arbejde mod

konkurs. Han sagde, at det lod til, at firmaet ville gå konkurs, og at der derfor ville være

mulighed for at købe firmaet ud af UBS. Han fortalte, at han arbejdede på en



- 29 -

plan, hvori en rig tante var involveret. De talte om, at man via Vækstfonden eller andet kunne

lave en MBO. Han havde selv forbindelse til Person 12, MCD, som er specialister i ventures.

Et par dage før Sagsøger blev bortvist, var de til et møde med Person 12. Ved den lejlighed

udleverede Sagsøger en form for prospekt eller forretningsplan til Person 12. Han husker ikke

detaljer fra prospektet/planen. Han vil antage, at prospektet/planen har været udarbejdet af

Sagsøger eller Vidne 13. Prospektet/planen blev ikke drøftet med canadierne. Der var ikke

tale om noget færdigt prospekt eller nogen færdig plan, idet der var forhold, der skulle

undersøges nærmere. Grunden til, at Sagsøger henvendte sig til ham, var formentlig, at han

var den af sælgerne, der solgte mest. Den anden sælger, Vidne 14, var på vej væk. Han

involverede ikke andre i overvejelserne.

Han husker ikke, om han har fået en henvendelse om opgivelse af fratrædelsesgoder, men han

ved, at andre blev spurgt. Der var diskussioner om, hvorvidt de involverede skulle acceptere

aftalen. Han har for nylig hørt, at der skulle være blevet opfordret til, at man skulle

modarbejde, men det hørte han ikke noget om dengang.

Vidne 11 har forklaret, at han blev ansat i virksomheden i 1990, da den var en del
 

af Philips. Han var ansat indtil konkursen. Han arbejdede som ingeniør og havde ikke

ledelsesansvar. Under den canadiske delegations besøg på virksomheden var det hans opgave

at overdrage og gennemgå den tekniske dokumentation, testprogrammer mv. med dem.

Stemningen i virksomheden var frustreret, og medarbejderne var bekymrede for, at den skulle

lukke. Han talte ikke med Sagsøger om dette. Han deltog i medarbejdermødet den 9. januar

2003. Efter hans opfattelse kom der ingen konklusion på mødet, idet Sagsøger ikke oplyste

noget. Han havde samtaler med kolleger, men ikke med Sagsøger, om, at selskabet ville gå

konkurs.

En aften ved 19-20tiden blev han ringet op af Vidne 6, der sagde, at han havde talt med

Sagsøger. Vidne 6 sagde, at han var blevet ringet op af Sagsøger og bedt om at ringe til nogle

stykker. Sagsøger havde sagt, at der ville blive indkaldt til et møde dagen efter om

fratrædelsesordninger. Vidne 6 sagde endvidere, at Sagsøger havde sagt, at de ikke skulle give

afkald på deres rettigheder efter funktionærloven. Det blev ikke begrundet. Vidne 6 sagde

ikke noget om konkurs. Samtalen varede to til tre minutter. Der var ikke noget møde dagen

efter.

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 



- 30 -

Efter konkursen blev han ansat i det rekonstruerede selskab, hvor han fortsat er ansat.

Vidne 12 har forklaret, at han, der er advokat, en af de første dage i januar 2003 af

 

 

 

 

 

 

 

UBS Inc. blev bedt om at yde bistand til en rekonstruktion eller lignende. Fra den 3. januar og

resten af januar brugte han rigtig mange timer på denne sag. Der er således registreret et

tidsforbrug på 181 timer på sagen. Moderselskabet sendte Vidne 4 og en anden medarbejder

til Danmark. Han undersøgte sammen med Vidne 4 muligheden for rekonstruktion. Han

forhandlede med kreditorerne, og han deltog sammen med Sagsøger i et møde med udlejerens

advokat. Canadierne fik den idé at forsøge at få medarbejderne til at gå ned i løn. En af hans

kolleger rådgav om dette.

Vidne 6, der var en centralt placeret medarbejder, henvendte sig den 13. eller 14. januar 2003

til Vidne 4. Han blev selv hevet til side ude i virksomheden af Vidne 6. Vidne 6 bekræftede

over for ham, at Sagsøger havde opfordret medarbejderne til at sige nej til at medvirke, idet

Sagsøger selv havde midler til at købe aktiviteterne ud efter en konkurs. Vidne 6 sagde, at

Sagsøger bad medarbejderne modarbejde rekonstruktionen, og at Sagsøger sagde, at han

havde investering klar. Han havde ikke dengang noget forhold til Vidne 6, der virkede meget

oprigtig. Han rådgav canadierne om, at Sagsøger kunne bortvises, hvis Vidne 6's oplysninger

var rigtige. Hans kollega, Advokat 1, har behandlet bortvisningssagen, fordi han selv skulle til

Malmø, den dag bortvisningen skete, men han har været sagsbehandlende advokat også på

denne del af sagen. Bestyrelsesmødet blev arrangeret den dag, det blev afholdt, eller dagen

før. Han havde i samarbejde med en arbejdsretsspecialist på advokatkontoret udarbejdet et

udkast til bortvisningsskrivelse. Det skete 12-36 timer før bestyrelsesmødet. Han husker ikke,

om der blev ændret i bortvisningsskrivelsen under mødet. Han lyttede med på medhør under

bestyrelsesmødet den 14. januar 2003. Han husker ikke, om der blev drøftet andre grunde til

bortvisning af Sagsøger end det, der fremgik af Vidne 6's oplysninger. Efterfølgende blev

Vidne 6 administrerende direktør. Det var ikke blevet stillet ham i udsigt. Sagsøgers

handlinger ødelagde muligheden for gennemførelse af den rekonstruktionsplan, man

arbejdede med.

Vidne 13 har forklaret, at hun blev ansat den 1. april 2001 som økonomidirektør, og hun var i

virksomheden indtil konkursen. Det var hendes første job som økonomiansvarlig. I de to år,

hun var i virksomheden, skete der væsentlige reduktioner af omkostningerne, og



- 31 -

der blev herunder foretaget afskedigelser. Den største reduktion skete under den tidligere

canadiske ledelse.

Tidligt under hendes ansættelse, formentlig i sommeren 2001, var der en åben dialog med den

daværende ledelse i Canada om Sagsøgers eventuelle ønske om at overtage virksomheden.

Hun har ikke efter dette tidspunkt talt med Sagsøger om hans eventuelle ønske om at overtage

virksomheden alene eller sammen med andre medarbejdere. Hun var nok ikke en

nøgleperson.

Der blev holdt ugentlige telefonmøder med den nye ledelse i Canada. Disse møder

kulminerede som regel med, at de blev kaldt uduelige og fyret alle sammen.

I januar 2003 blev der fløjet folk ind fra Canada. Der blev sat en advokat ind, og der blev

kopieret tegninger. Samtidig skulle man have det hele til at fungere. Sagsøger sagde gang på

gang, at han ikke troede på, at det var rigtigt at flytte forretningen til Canada. Hun kan

tydeligt huske, at canadierne ønskede, at medarbejderne skulle give afkald på

fratrædelsesgoder. Under et af de ugentlige medarbejdermøder nævnte Sagsøger dette som en

mulighed. Han sagde også, at de selv måtte finde ud af, hvad de ville. I virksomheden blev

der talt om, at de muligt ville gå konkurs. Virksomheden var bagud med huslejen og bagud

med alle kreditorerne. Hun havde også flere gange måttet give medarbejderne besked om, at

lønnen var forsinket.

Vidne 14 har forklaret, at han blev ansat i UBS A/S primo 2002 og var der

 

 

 

 

 

 

 

 

godt et år. Han arbejdede som sales manager. Han har ikke i januar 2003 haft nogen drøftelser

med Sagsøger om overtagelse af virksomheden. Der var nogle medarbejdere, der fik en

henvendelse om afgivelse af fratrædelsesgoder, men han var ikke selv en af dem. Han har

ikke kendskab til, om Vidne 6 har drøftet med nogen, at man skulle sige nej til henvendelsen.

Han sagde selv op ca. en måned før, virksomheden lukkede.

Vidne 15 har forklaret, at han blev ansat i virksomheden, da den var en del af Philips, og han

holdt op ved konkursen. Han var oprindelig udviklingsingeniør, men han fik efterhånden

andre opgaver og sad derfor ikke sammen med de andre ingeniører. Han havde blandt andet

ansvaret for lageret og produktionen. Mellem jul og nytår var man ved at løbe tør for dele.

Hvis der kom ordrer ind i foråret, ville virksomheden derfor komme i en



- 32 -

situation, hvor man ikke kunne levere. Han pressede derfor på for at få lov til at bestille varer.

Han og Vidne 13 havde en samtale herom med canadierne mellem jul og nytår. Det var som

om, det var en overraskelse for canadierne. Han har ikke talt med Sagsøger om

virksomhedens økonomiske situation. Det kom frem, at canadierne ønskede, at

medarbejderne skulle afstå fratrædelsesgoder. Det var han ikke selv indstillet på. Han har

givet talt med nogen om det, men han husker ikke hvem. Han mener ikke, at Vidne 6 har

ringet til ham og opfordret ham til at sige nej. I forgårs har han hørt, at der dengang blev

ringet rundt.

Procedure

Sagsøger har navnlig gældende, at der ikke har været grundlag for at bortvise ham. Han har

til stadighed varetaget UBS A/S’ interesser loyalt. Bevisbyrden for det modsatte påhviler

Sagsøgte, og denne bevisbyrde er ikke løftet. På medarbejdermødet den 9. januar 2003

forsøgte han alene at berolige medarbejderne, og det er bekræftet ved de afgivne

vidneudsagn. Ingen af grundene til bortvisningen, som de fremgår af bortvisningsskrivelsen

af 15. januar 2003, er korrekte. De bygger alene på oplysninger fra Vidne 6, som selv

efterfølgende blev direktør, og troværdigheden hos vidnerne, der er ført til støtte for

bortvisningen, har ikke været stor. De sonderinger, som fandt sted, skete på foranledning af

UBS INC.’s overvejelser om en MBO. Han har derfor krav på løn m.v. i opsigelsesperioden

og under alle omstændigheder for perioden fra den 1. januar 2003 og frem til bortvisningen

den 15. januar 2003, hvilket krav kan opgøres til 67.294 kr., ligesom han efter

funktionærloven har krav på minimum 2 måneders løn for uberettiget afskedigelse. Dertil har

han krav på halv bonus for 2001, idet to af de fire bonusmål er opfyldt. Endvidere har han

efter aftale og sædvane krav på bonus for 2002 og 2003, på samme måde som han i 2000 to

gange fik udbetalt bonus. UBS A/S bærer ansvaret for, at han i strid med tillæg til

direktørkontrakten ikke fik genforhandlet bonusaftalen og ikke fik fastsat sine bonusmål for

2002 og 2003. Bonus for 2002 og 2003 kan passende fastsættes som for 2001.

Sagsøgte hæfter i medfør af garantierklæringen af 29. marts 1999 for samtlige de krav, som

han i henhold til sit ansættelsesforhold kan gøre gældende over for UBS A/S.

Garantierklæringens ordlyd er meget enkel, og bevisbyrden for begrænsninger deri, som efter

de afgivne vidneforklaringer ikke førhen har været drøftet, påhviler Sagsøgte. Det må derfor

bestrides, at garantierklæringen skulle være bortfaldet ved salget af ProTeleVision,



- 33 -

eller at det var en forudsætning, at han kunne få dækket en del af sit eventuelle lønkrav hos

Lønmodtagernes Garantifond, eller at der i øvrigt var beløbsmæssige begrænsninger, således

at Sagsøgte maksimalt skulle hæfte efter forholdene på

aktieoverdragelsestidspunktet. Eventuelle forudsætninger fra Udenlandsk virksomhed B.V.s

side har ikke været kendelige for ham. For så vidt angår spørgsmålet om lønprivilegierne

bemærkes i øvrigt, at han heller ikke under ansættelsen som salgsdirektør var omfattet af

lønprivilegiet. Sagsøgtes anbringender stemmer da heller ikke overens med det faktum, at

Sagsøgte på aktieoverdragelsestidspunktet selv var af den opfattelse, at garantien også var

gældende efter aktiesalget.

Sagsøgte og UBS Inc. har under hovedforhandlingen, herunder proceduren, opdelt sagen

således, at UBS Unc. har varetaget den del af sagen, der angår bortvisningen og bonuskrav,

og Sagsøgte har varetaget den del af sagen, der angår garantien. Proceduren er gengivet i

overensstemmelse hermed.

Sagsøgte har gjort gældende, at garantierklæringen hverken efter sin ordlyd eller parternes

intentioner kan fortolkes som dækkende de af Sagsøger indtalte krav. Erklæringen var

begrænset til alene at finde anvendelse på Sagsøgers ansættelse hos ProTeleVision og for den

periode, hvori Udenlandsk virksomhed B.V. ejede dette selskab. Erklæringen dækker kun

fratrædelsesydelser i en konkurssituation, og om en konkurs var der først tale, efter at

Sagsøger var blevet bortvist. Alle relevante forhold som ansættelse, bortvisning og konkurs er

indtruffet, medens UBS Inc. har ejet UBS A/S. Sagsøger kan ikke have haft en berettiget

forventning om, at Udenlandsk virksomhed B.V. for bestandigt og herunder efter salget af

aktierne i ProTeleVision, hvorefter Udenlandsk virksomhed B.V. hverken havde nogen form

for kontrol med selskabets fortsatte drift endsige kunne bestemme størrelsen af Sagsøgers

vederlag, skulle afdække hans vederlagskrav i en konkurssituation. Dertil er der efterfølgende

sket så væsentlige ændringer i Sagsøgers ansættelsesretlige status og vederlæggelse, herunder

at han som direktør ikke længere var dækket af lønprivilegiet, at Udenlandsk virksomhed

B.V.s oprindelige garantierklæring under alle omstændigheder må anses som værende

bortfaldet. Endelig er eventuelle bonusbeløb ikke dækket af erklæringens ordlyd.

UBS Inc. har gjort gældende, at bortvisningen af Sagsøger var berettiget. En administrerende

direktør har ganske særlige forpligtelser til at varetage selskabets og ikke egne interesser, og

forpligtelserne skærpes i krisesituationer. Dette princip fremgår i øvrigt af aktieselskabslovens

§ 54, hvori direktionens beføjelser er fastsat. UBS Inc. sendte som



- 34 -

moderselskab store summer til UBS A/S, men alligevel voksede de økonomiske problemer.

Derfor sendte UBS Inc. en delegation til Danmark, der skulle arbejde på en rekonstruktion af

UBS A/S. I denne situation havde de ansatte i UBS A/S ikke de varmeste følelser over for det

canadiske moderselskab. Derfor er der så meget desto mere grund til at tro på de afgivne

vidneudsagn, herunder navnlig fra Vidne 6 og Vidne 10, og hvorefter Sagsøger utvivlsomt har

udvist illoyalitet. Deres vidneudsagn er understøttet af andre vidneudsagn under sagen,

herunder af Vidne 4, Vidne 12, Vidne 8 og Vidne 11. Også Sagsøgers egen forklaring, der har

været usikker omkring hans kontakt til investorer og om hans planer i relation til selskabet,

understøtter, at Sagsøger optrådte illoyalt ved at modarbejde rekonstruktionsplanerne.

Bortvisningen, der foregik på en fair måde, var derfor berettiget. Kravet på godtgørelse efter

funktionærloven for uberettiget afskedigelse må afvises i sin helhed, idet Sagsøger under alle

omstændigheder kunne være opsagt, subsidiært må der udmåles et lavt beløb.

For så vidt angår de fremsatte bonuskrav, har Sagsøger ikke dokumenteret at have opfyldt

bonusmål for 2001, og der har aldrig været drøftelser om – og er så meget desto mindre

indgået – nogen form for bonusaftale for kalenderårene 2002 og 2003, ligesom selskabets

resultater da heller ikke tilsagde, at der kunne blive tale om bonus. Det forhold, at der i 2000

er udbetalt bonus, er uden betydning, idet der var tale om en særlig engangsbonus.

Rettens begrundelse og resultat

I brevet af 15. januar 2003, hvormed Sagsøger blev bortvist af UBS A/S, blev det lagt til

grund, at denne havde misligholdt sin loyalitetsforpligtelse og optrådt illoyalt i forhold til

selskabet. Det blev i brevet således anført, at Sagsøger direkte eller indirekte havde orienteret

selskabets medarbejdere om, at han forventede, at selskabet inden for den nærmeste fremtid

ville blive erklæret konkurs, ligesom han havde foreslået, at man arbejdede imod en sådan

konkurs, og at han da ville overveje at købe aktiviteterne ud af konkursboet, hvortil han havde

skaffet finansiering. Samtidig blev det i brevet anført, at Sagsøger havde opfordret

medarbejderne til ikke at træffe beslutning om et forslag om, at de skulle give afkald på dele

af deres løn i opsigelsesperioden samt eventuel fratrædelsesgodtgørelse.



- 35 -

Efter bevisførelsen finder landsretten at kunne lægge til grund, at det canadiske moderselskab

UBS Inc. som sit erklærede mål med den 7. januar 2003 at sende en delegation til Danmark

havde at undersøge mulighederne for at rekonstruere sit datterselskab UBS A/S. I den

forbindelse indgik forhandlinger med en udlejer, leverandører og datterselskabets

medarbejdere om at reducere datterselskabets samlede forpligtelser, herunder ved at

medarbejderne skulle give afkald på dele af deres løn i opsigelsesperioden samt eventuel

fratrædelsesgodtgørelse. Efter bevisførelsen, herunder navnlig de af Vidne 6 og Vidne 11 og

til dels Vidne 8 afgivne forklaringer, finder landsretten endvidere at kunne lægge til grund, at

Sagsøger på et tidspunkt efter delegationens ankomst rettede henvendelse til Vidne 6 og

anmodede ham om til medlemmer af ingeniørgruppen at videreformidle en opfordring til at

afvise at afstå fra fratrædelsesgoder. På denne baggrund, og da landsretten efter de afgivne

vidneforklaringer, herunder navnlig af Vidne 10, ligesom Sagsøger under sin egen forklaring

har oplyst i efteråret 2002 at have taget kontakt til investorer, tillige lægger til grund, at

Sagsøger uden om det canadiske moderselskab og næsten helt frem til bortvisningen den 15.

januar 2003 tog kontakt til eksterne investorer, anser landsretten det for godtgjort, at Sagsøger

ikke over for UBS A/S har optrådt med den loyalitet, som med rette har kunnet forventes af

ham som administrerende direktør for selskabet. Landsretten bemærker i øvrigt herved, at

uanset at Sagsøger med den tidligere ledelse for det canadiske moderselskab har drøftet en

såkaldt management buy out, er mandatet i så henseende dog ikke fornyet i forbindelse med,

at en ny ledelse som oplyst tiltrådte i marts 2002.

Landsretten finder herefter, at bortvisningen den 15. januar 2003 af Sagsøger har været

berettiget, og han har efter dette tidspunkt derfor ikke været berettiget til løn m.v. fra UBS

A/S, ligesom han ikke var berettiget til godtgørelse for uberettiget afskedigelse.

Som sagen er forelagt, kan det lægges til grund, at Sagsøger fra den 1. januar 2003 og frem til

bortvisningen ikke har oppebåret løn m.v. Lønkravet i den forbindelse er opgjort til 67.294

kr., hvilket beløb ikke under sagen er blevet bestridt. Landsretten tager derfor Sagsøgers

påstand om løn m.v. til følge med det nævnte beløb. Tilsvarende tager landsretten som

ubestridt Sagsøgers påstand om dækning for udgifter til EUROcard med 7.264 kr. til følge.



- 36 -

Ved ansættelsesaftalen af 30. marts 1999 mellem ProTeleVision og Sagsøger med tillæg I

aftaltes bonusbeløb, som dog skulle genforhandles hvert år. Ved årsskiftet 2000/2001 aftaltes

mellem Sagsøger og økonomidirektøren for UBS Inc. for 2001 fire bonusmål, der hver skulle

udløse en bonus på 110.000 kr. Navnlig efter den af Vidne 7 afgivne forklaring finder

landsretten at kunne lægge til grund, at to af bonusmålene – lanceringen af anden generations

modulatoren på NAB udstillingen i april 2001 samt etablering af en salgsorganisation og

distributionskanal for UBS-produkter i Europa – blev opfyldt. Landsretten tager derfor

Sagsøgers påstand om at have krav på en bonus på 220.000 kr. for 2001 til følge. Der har ikke

tilsvarende været aftalt bonusmål for 2002 og 2003, og landsretten finder allerede af denne

grund ikke, at der er et tilstrækkeligt grundlag for at tildele Sagsøger en bonus for disse år

som påstået.

Garantierklæringen, som Udenlandsk virksomhed B.V. den 29. marts 1999 afgav over for

Sagsøger, blev, som Vidne 1 har forklaret, udarbejdet på baggrund af ProTeleVisions

økonomiske situation, og forslaget til formuleringen kom fra det headhunterfirma, som skulle

finde den rette mand til en stilling i ProTeleVision. Der var ifølge Vidne 1 ingen diskussion

om formuleringen eller nogen drøftelse om, hvad der skulle ske med garantien ved et salg af

ProTeleVision. På denne baggrund og på baggrund af den meget brede formulering af

garantierklæringen, og idet der ikke for Sagsøger efterfølgende kan siges at have været tale

om ekstraordinært store lønstigninger, finder landsretten, at Sagsøgte hæfter for de krav,

herunder for opfyldelse af bonusmål, som Sagsøger måtte have mod UBS A/S, efter at dette

selskab er gået konkurs. Landsretten bemærker i øvrigt herved, at garantierklæringen er

medtaget i et bilag til aktieoverdragelsesaftalen af 1. september 2000 mellem Udenlandsk

virksomhed B.V. og UBS Inc.

I overensstemmelse med det anførte tager landsretten således Sagsøgers påstand til følge for

et beløb på 294.558 kr.

Det følger af retsplejelovens § 313, stk. 1, at når hver af parterne for en del taber og for en del

vinder sagen, pålægger retten en af parterne at betale delvise sagsomkostninger til modparten

eller bestemmer, at ingen af parterne skal betale sagsomkostninger til modparten. Ved

bedømmelsen af, hvem der har fået mest medhold, må der tages udgangspunkt i de nedlagte

påstande. Landsretten bemærker, at der i sagen har været tvist om navnlig bortvisningens

berettigelse, erstatningskravets størrelse, herunder navnlig spørgsmål om bonus samt

gyldigheden af moderselskabsgarantien. Der må således tages



- 37 -

hensyn til såvel resultatet i forhold til det omtvistede beløb, men også til at der ved dommen

er givet Sagsøger medhold i, at moderselskabsgarantien fortsat er gældende og Sagsøgte

medhold i, at bortvisningen var berettiget.

Efter retsplejelovens § 252, stk. 4, 2. pkt., kan retten tillægge eller pålægge en indtrædende

tredjemand sagsomkostninger. Landsretten bemærker, at det af bestemmelsens forarbejder og

af praksis følger, at sagsomkostninger tillægges eller pålægges en biintervenient, hvor særlige

grunde taler for det. Ved afgørelsen herom må der lægges vægt på sagens beskaffenhed.

Herefter og henset til dommens resultat sammenholdt med parternes påstande og forløbet og

varigheden af sagen, herunder at hovedforhandlingen har strakt sig over fire dage, finder

landsretten, at Sagsøger inden 14 dage skal betale sagsomkostninger til Sagsøgte med 53.000

kr., hvoraf 50.000 kr. udgør delvis dækning af udgift til advokatbistand, og 3.000 kr. udgør

dækning af øvrige udgifter, der har været fornødne til sagens forsvarlige udførelse. Heri er

indeholdt udgiften til udarbejdelse af materialesamling og delvis dækning af udgiften til

tolkebistand under hovedforhandlingen. Der er ikke grundlag for at tilkende noget beløb

vedrørende udgifterne til vidnerne Vidne 2 og Vidne 1, hvis forklaringer i det væsentlige har

angået spørgsmålet om garantien. Landsretten finder heller ikke grundlag for at tilkende noget

beløb til dækning af Sagsøgtes udgifter til inddragelse af UBS Inc. som biintervenient, idet

disse udgifter, der vedrører oversættelse af processkrifter og enkelte bilag samt legalisering,

angår forholdet mellem Sagsøgte og UBS Inc., og da det ikke er godtgjort, at disse udgifter i

forhold til Sagsøger har været fornødne til sagens forsvarlige udførelse.

Landsretten finder endvidere efter en samlet vurdering af sagen, herunder at det i

arbejdsfordelingen mellem Sagsøgte og UBS Inc. i det væsentlige er sidstnævnte, der har

varetaget spørgsmålet om bortvisningens berettigelse, at der foreligger sådanne særlige

grunde, der kan begrunde, at UBS Inc. som biintervenient tillægges sagsomkostninger.

Landsretten finder herefter, at Sagsøger skal betale sagsomkostninger til UBS Inc. med

80.000 kr., hvoraf 50.000 kr. udgør delvis dækning af udgift til advokatbistand, og 30.000 kr.

udgør dækning af øvrige udgifter, der har været fornødne til sagens forsvarlige udførelse.

Heri er indeholdt dækning af udgiften til udarbejdelse af materialesamling, udgifterne til

førelsen af danske vidner, delvis dækning af udgiften til førelsen af vidnerne



- 38 -

Vidne 5 og Vidne 4. Landsretten har herved fundet, at det har været fornødent at indkalde

disse vidner, men at udgifterne til rejse og overnatning for disse vidner skønsmæssigt alene

kan dækkes med ca. 12.500 kr. hver.

T h i  k e n d e s  f o r  r e t :

Sagsøgte, skal inden 14 dage til Sagsøger, betale 294.558 kr. med tillæg af sædvanlig

procesrente af 287.294 kr. fra den 16. januar 2003 og af 7.264 kr. fra den 5. juni 2003 til

betaling sker.

I sagsomkostninger skal Ingeniørforeningen i Danmark som mandatar for Sagsøger inden 14

dage betale 53.000 kr. til Sagsøgte

I sagsomkostninger skal Ingeniørforeningen i Danmark som mandatar for Sagsøger inden 14

dage betale 80.000 kr. til Unique Broadband Systems Inc.

Sagsomkostningerne forrentes efter rentelovens § 8a.