Tiltale for blandt andet vold og trusler efter straffelovens § 244 og § 266, afpresning og frihedsberøvelse efter straffelovens § 281, nr. 1, og § 261, stk. 1, subsidiært ulovlig tvang efter straffelovens § 260, nr. 1,
Ret: Retten i Randers (1. instans)
Faggruppe: Straffesag — Almindelig domsmandssag
Sagsemner: Formueforbrydelser;
Liv og legeme;

RETTEN I RANDERS

D O M

afsagt den 7. november 2013.

Rettens nr. 7-2527/2013
Politiets nr. 4200-75211-03157-12

Anklagemyndigheden
mod
Tiltalte 1
cpr-nummer (Født 1964),
Tiltalte 2
cpr-nummer (Født 1992) og
Tiltalte 3
cpr-nummer (Født 1981)

Der har medvirket domsmænd ved behandlingen af denne sag.

Anklageskrift er modtaget den 16. august 2013.

Tiltalte 1, Tiltalte 2 og Tiltalte 3 er tiltalt for overtrædelse af

1.
Alle de tiltalte

Straffelovens § 276, tyveri, ved i tidsrummet mellem den 23. november 2012
ca. kl. 16.00 og den 25. november 2012 ca. kl. 13.00 i forening at være brudt
ind i villaen beliggende, Adresse, Område 1, Grenaa, hvorfra de blandt andet
stjal bankoplysninger, bilnøgler, smykker, bærbar pc og andet elektronisk
udstyr til en værdi af ikke under 40.000 kr.

2a.

Tiltalte 1
Tiltalte 3

Straffelovens § 266, trusler, ved den 13. november 2012 ca. kl. 16.20 på
Adresse, Område 1, Grenaa, i forening at have truet Forurettede 1, idet Tiltalte
1 prikkede hende i brystet med en finger, hvorefter Tiltalte 3 udtalte ”at de
tiltalte ville komme tilbage så det kunne ordnes ude i skoven” eller lignende,
hvilket var egnet til at fremkalde alvorlig frygt for Forurettede 1's liv, helbred
eller velfærd.

Std 75284



side 2

2b.

Tiltalte 1
Tiltalte 3

Straffelovens § 244 og § 266, ved i forening og i forlængelse af at de tiltalte
forlod den i forhold 2a omtalte adresse ca. 17.00 i nærheden af Område 2 at
have udsat Forurettede 2 for vold og trusler, idet Tiltalte 1 slog ham over armen
med skaftet fra en økse, ligesom Tiltalte 3 udtalte "Jeg knuser dig og din
kærestes kranie og smider jer ud i skoven" eller lignende, hvorefter Tiltalte 1
udtalte "det kan du eddermande regne med" eller lignende, hvilket var egnet til
at fremkalde alvorlig frygt for Forurettede 2's og Forurettede 1's liv, helbred
eller velfærd

4.

Tiltalte 2
Tiltalte 3

Straffelovens § 293a, brugstyveri af motorkøretøj, ved i perioden fra den 28.
december 2012 til den 28. januar 2013 i forening uberettiget at have brugt en
personbil af mærket Peugeot 306, Reg. nr. 1, blandt andet til kørsel fra Adresse,
Område 1, Grenaa, til rasteplads ved Østbirk-vej i Horsens.

5 - 7.

Tiltalte 3
Tiltalte 2

Straffelovens § 276, tyveri, ved den 28. december 2012 i forening at have
stjålet Forurettede 1's dankort fra den i forhold 4 omtalte per-sonbil, hvilket
kort de tiltalte efterfølgende med rette kode anvendte til at hæve følgende
beløb:

den 28. december 2012 ca. kl. 14.16 på Jet tankstation, Silkeborgvej, Horsens:
kr. 450,04

den 28. december 2012 ca. kl. 14.25 i Sydbank, Bjerrevej 95, Horsens: kr.
2.000,00

den 28. december 2012 ca. kl. 15.19 på OK tanken, Vestergade 99, Horsens: kr.
294,90.

8a.

Alle de tiltalte



side 3

Straffelovens § 281, nr. 1, og § 261, stk. 1, afpresning og frihedsberøvelse,
subsidiært straffelovens § 260, nr. 1, ulovlig tvang, ved den 29. december 2012
i perioden mellem ca. kl. 02.00 og kl. 03.30 i forening og efter forud-gående
aftale i den hensigt at skaffe sig eller andre uberettiget vinding, idet Tiltalte 1
anstiftede at Tiltalte 2 og Tiltalte 3 indfandt sig på Adresse, Område 1, Grenaa,
hvor Tiltalte 3 truede Forurettede 1 ved at udtale: ”Du har fortjent den samme
kugle som den hest har fået” eller lig-nende, ligesom Tiltalte 3 berøvede
Forurettede 1's frihed, idet han under den i situationen liggende trussel om
anvendelse af vold, tvang hende til at op-holde sig i et soveværelse i ca. 30
minutter, hvorefter han tvang hende med på en køretur i ca. 30 minutter, under
hvilken køretur Tiltalte 3 flere gange truede med at skyde Forurettede 1,
ligesom han i forlængelse af køreturen udtalte: ”Vi skal nok lade jer være, hvis
I betaler 10.000 kr.” eller lignende.

8b.

Tiltalte 2
Tiltalte 3

Straffelovens § 123 ved i forening og efter forudgående aftale den 29. de-
cember 2012 i perioden mellem ca. kl. 02.00 og kl. 03.30 på Adresse, Område
1, Grenaa, med trussel om vold at have forulempet Forurettede 2 og
Forurettede 1 i anledning af deres forventede forklaring til politiet eller i retten
vedrørende det i forhold 8a beskrevne, idet Tiltalte 2 overfor Forurettede 2
udtalte ”Det kan ikke nytte noget at gå til politiet, da Danmark er for lille at
gemme sig i, og så går det rigtigt galt” , Hvis I begynder at gemme jer, så
kommer vi tilbage og gør huset ubeboeligt” eller lignende, hvilket var egnet til
at fremkalde alvorlig frygt for Forurettede 2's og Forurettede 1's liv, helbred
eller velfærd.

Påstande

Anklagemyndigheden har nedlagt påstand om fængselsstraf.

Tiltalte 1 har nægtet sig skyldig.

Tiltalte 2 har nægtet sig skyldig i forhold 1, 4, 8a og 8b.

Tiltalte 3 har nægtet sig skyldig.

Forurettede 1 har påstået, at de tiltalte skal betale 13.528,25 kr. i erstatning for
tingsskade og følgeomkostninger, samt 64.260,00 kr. i godtgørelse for svie og
smerte, 84.975,38 kr. i tabte arbejdsfortjeneste og 20.000 kr. i tortgodtgørelse.

Forurettede 2 har taget forbehold for erstatning og godt-gørelse.



side 4

De tiltalte har bestridt erstatningspligten og kravets størrelse.

Sparekassen Kronjylland har påstået, at de Tiltalte 3 og Tiltalte 2 skal betale
2.450,04 kr. i erstatning vedrørende forhold 5-7.

Tiltalte 3 har bestridt erstatningspligten og kravets størrelse.

Tiltalte 2 har bestridt erstatningspligten og kravets stør-relse.

AROS Forsikring har påstået, at de tiltalte skal betale 137.153,39 kr. i erstat-
ning.

De tiltalte har bestridt erstatningspligten og kravets størrelse.

Sagens oplysninger

Tiltalte 1 forklarede, at Forurettede 1 har stjå-let en hest fra ham. Han havde
tidligere købt hesten af Forurettede 1. Han kender medtiltalte Tiltalte 3 perifert.
Medtiltalte Tiltalte 2 har han mødt et par gange, når denne har været sammen
med Tiltalte 3. Han købte hesten af Forurettede 1 den 6. oktober 2012, hvor han
sammen med sin samle-verske, Vidne, og deres søn var kørt til Forurettede 1's
adresse for at se på hesten. De havde forinden set hesten, en pinto pony,
annonceret på Gul&Gratis. I annoncen var prisen 3.000 kr., men da de stod der,
ville Forurettede 1 have 3.000 kr. med kvittering og 5.000 kr. uden kvittering.
Dette accepterede de. De fik hesten med hjem på prøve. Aftalen var, at de
skulle betale senest den 20. ok-tober, hvis de ville beholde hesten. Det blev
indført i kontrakten, at Forurettede 1 have 8 dages fortrydelsesret i
prøveperioden. Hun skulle i så fald skriftligt meddele, at hun havde fortrudt.
Dette skete ikke. Han kontaktede Forurettede 1 den 18. oktober og spurgte, om
de måtte komme forbi og aflevere pengene, idet de alligevel kørte forbi i
forbindelse med en tur til Sverige. Forurettede 1 var inde i huset, da de kom, og
tiltalte afleverede pengene til Forurettede 2, som stod i gårdspladsen. De havde
opstaldet hesten på en rideskole. Mens de var i Sve-rige, ringede Forurettede 1
til dem og sagde, at hun gerne ville se hesten. Han op-lyste, hvor den stod og
sagde, at hun var velkommen til at tage hen og se den. En bekendt fra
rideskolen kontaktede dem senere og oplyste, at Forurettede 1's børn red rundt
på hesten inde i ridehuset. Vidne ringede til Forurettede 1 og sagde, at det ville
de ikke have. Forurettede 1 blev sur og råbte eder og forban-delser i telefonen.
Til sidst sagde hun, at hun ville tage hesten med hjem. Det skete dog ikke på
det tidspunkt. Hesten blev lukket ind i boksen til af-ten, men næste morgen var
den væk. De ringede til Forurettede 1, som bekræfte-de, at hun havde taget
hesten. Forurettede 1 virkede helt psykotisk og var umulig at snakke med. Da
de kom hjem fra Sverige søndag den 21. oktober, kontak-



side 5

tede de politiet. Politiet gjorde ikke noget ved sagen i den følgende uge. Til-
talte kontaktede flere gange politiet for at spørge til sagen, og til sidst sagde en
tydeligt irriteret betjent til ham, at så måtte de selv kontakte Forurettede 1 og
lave en aftale med hende. Den 13. november kørte tiltalte og Vidne derfor op til
Forurettede 1. Vidne blev siddende i bilen, mens tiltalte gik op og ringede på.
Forurettede 1 åbnede døren og de talte lidt frem og tilbage. De lavede en aftale
om, at hesten skulle afleveres tilbage inden næste fredag. Hesten blev ikke
afleveret som aftalt, og i weekenden fandt han ud af, at Forurettede 1 havde
fået hesten skudt. Der lå en hvid kuvert i hans postkasse, hvori der lå en USB-
brik med to billeder af den døde pony. Han oprettede en hjemmeside, som han
lagde alle sagens dokumenter ind på. Da han efterfølgende prøvede at kontakte
Forurettede 1, besvarede hun ikke sin telefon. I løbet af weekenden var der 8-
10.000 besøgende på hans hjemmeside. Nogen - formentlig politiet -lukkede
hjemmesiden, og han lagde i stedet dokumenterne ind på Facebook. Han har
også forgæves forsøgt at kontakte Forurettede 1 via Facebook.

Tiltalte har ikke begået indbrud på Forurettede 1's adresse. Han har aldrig været
inde i hendes hus. Medtiltalte Tiltalte 3 har ikke været med tiltalte ude på
adressen. Han har heller ikke foranlediget, at de medtiltalte skulle opsøge
Forurettede 1. Tiltalte bor i en lille by i nærheden af Horsens, og Tiltalte 3 har
bekendte i samme by. Han mener ikke, at han selv har talt med Tiltalte 3 om
sagen vedrørende hesten, men oplysningerne lå frit tilgængeligt på inter-nettet.
Tiltaltes naboer og dermed sandsynligsvis også Tiltalte 3's bekendte, havde hørt
om sagen. På et tidspunkt hjalp han Tiltalte 3 med at reparere hans bil, og i den
forbindelse talte de i telefon med hinanden. Han husker ik-ke, om han i den
forbindelse nævnte, at han havde fået stjålet en hest. Han har aldrig spurgt
Tiltalte 3, om han ville hjælpe ham med sagen. Foreholdt foto af sms, bilag
1.17, side 8, forklarede tiltalte, at nummeret Tlf nr. 1 ikke er et, han anvender.
Nummeret siger ham ikke noget. Han har ikke sendt den anførte sms. Han har
på Facebook skrevet noget lignende, idet han skrev, at Forurettede 1 skulle
have kaffen klar. Han mente dermed, at de skulle mødes og finde en afklaring
på sagen. Foreholdt bilag 2.7 forklarede han, at det er salgsannoncen, der ses
øverst. Udskriften er taget fra den hjemmeside, han oprettede. Hjemmeside er
et stort forum, hvor hesteinteresserede køber og sælger heste. Han lagde det ind
på Hjemmeside for det tilfælde, at Forurettede 1 ville forsøge at sælge hesten til
andre. Desuden ville han advare andre i hesteverdnen mod Forurettede 1.
Foreholdt samme bilag side 13 forklarede han, at han skrev som anført, fordi
han ikke havde til hensigt at stoppe sine offent-liggørelser, før Forurettede 1
havde afleveret hesten tilbage. Samtidig tilkendegav han, at man skulle
moderere sit sprogbrug, idet flere brugere havde skrevet hårde kommentarer.
Da hesten ikke var blevet afleveret som aftalt, skrev han: "Vi ses snart". Han
vidste, at Forurettede 1 ville se det, idet hun var meget aktiv på Hjemmeside.

Han er bekendt med, at at en person ved navn Person 1 fik taget en hest, som
stod hos Forurettede 1, men det havde ikke noget med ham at gøre. Foreholdt
bil-ag 1.14a, teleoplysninger vedrørende Tlf nr. 2, forklarede til-



side 6

talte, at dette nummer tilhører ham. Det kan godt passe, at han har kommu-
nikeret med Tiltalte 3 via dette nummer. De talte sammen omkring repara-
tionen af Tiltalte 3's bil. Bilen stod på en rasteplads lidt nord for Aarhus.
Tiltalte kørte dertil og hjalp Tiltalte 3. De var sammen i en halv times tid,
hvorefter tiltalte kørte hjem igen. De så ikke hinanden igen umiddelbart ef-ter.
Tiltalte 3 kontaktede ham, fordi han var bekendt med, at han lavede bil-er. Han
tror, at han måske havde fået det at vide af deres fælles kammerat, Person 2,
som bor få hundrede meter fra tiltalte. Person 2 bor på Vej, men han husker
ikke nummeret.

Først da han havde været til afhøring hos politiet i Grenaa, fandt han ud af, at
Tiltalte 3 var involveret i sagen. Tiltalte arbejder ikke med bilreparation, men
det er almindelig kendt, at det er hans hobby. Hans offentliggørelse på
internettet medførte mange kommentarer fra andre, som havde dårlige erfa-
ringer med at handle hest med Forurettede 1. Kun to personer, Forurettede 1's
barn-domsveninde og hendes bror, støttede Forurettede 1. Tiltalte blev anmeldt
for at havde stjålet Person 1's hest fra Forurettede 1, men sagen blev frafaldet.

Kommunikationen med Forurettede 1 skete fra tiltaltes telefon Tlf nr. 2 el-ler
Vidnes telefon Tlf nr. 3.

Tiltalte 3 forklarede, at han ikke ved, hvem de foruret-tede er. Han kender
medtiltalte Tiltalte 2. I 2012 boede de en over-gang i sammen i tiltaltes
lejlighed, fordi Tiltalte 2 og hans kæreste var flyttet fra hinanden. Han har mødt
medtiltalte Tiltalte 1 et par gange hos deres fælles kammerat, Person 2. Han har
fra Tiltalte 1's nabo hørt om heste-handlen. På et tidspunkt, hvor han var på vej
hjem fra Nordjylland, gik hans bil i stykker. Han husker ikke datoen. Han
ringede til Person 2, men han var til fest og havde ikke mulighed for at hjælpe.
Person 2 sagde, at Tiltalte 1 måske kunne hjælpe ham i stedet. Tiltalte holdt på
en rasteplads, og Tiltalte 1 kom dertil og hjalp ham. Det tog ca. en halv time,
før bilen var ladet op via de startkabler, som Tiltalte 1 havde medbragte. Senere
sendte han en sms til Tiltalte 1, hvori han skrev tak for hjælpen. Tiltaltes
telefon nr. er Tlf nr. 4. Det er rigtigt, at han til politiet sagde, at han ikke kendte
en person ved navn Tiltalte 1. Han kendte dengang ikke Tiltalte 1's efternavn.
Foreholdt teleoplysninger, bilag 1.14a, forklarede tiltalte, at det så må have
været den 23. november, hans bil gik i stykker. Han var den dag i kontakt med
Tiltalte 1 flere gange for at aftale, hvad der skulle laves ved bilen. Dagen efter
sendte han en enkelt sms for at takke for hjælpen. De talte ikke om
hestehandlen.

Han har aldrig været på Adresse i Område 1. Han kender ikke no-get til et
brugstyveri af en Peugeot fra den nævnte adresse. Han har været med til at
tanke en bil sammen med Tiltalte 2. Foreholdt foto, bilag 5.4, be-kræftede
tiltalte, at det er ham og Tiltalte 2, der ses på dette foto. Det er Tiltalte 2's bil.
Han husker ikke, hvor de kom fra. De var på vej til Horsens for at besøge
Person 2. Tiltalte havde Tiltalte 2's kort i lommen, for at det ikke skulle blive
væk for Tiltalte 2. Han satte kortet i automaten, og Tiltalte 2 indtastede ko-



side 7

den. Han tjekkede ikke, om det var Tiltalte 2's eget kort. Derefter kørte de vide-
re hen til Person 2. De var der kun i ganske kort tid, fordi det passede Person 2
dårligt den dag. De tog i stedet på værthus. Han har ikke været med til at hæve
penge ved Sydbank eller på en OK-tank. Han ved ikke, om Tiltalte 2 har gjort
det. Han mener, at han også var sammen med Tiltalte 2 den følgende dag. De
var ikke i Område 1. De var i byen i Fredericia, og derefter tog de hjem til
tiltalte. Det var i den periode, hvor Tiltalte 2 boede hos ham. Foreholdt hånd-
skrevet seddel, bilag 8.7, forklarede tiltalte, at det ikke er ham, der har skre-vet
denne seddel. Han skriver altid med skråskrift.

Da hans bil gik i stykker, var det kilremmen, der skulle skiftes. Han kendte ikke
størrelsen på den, og bl.a. derfor var han flere gange i kontakt med Tiltalte 1.
Han ringede også til Tiltalte 1 for at sige, at han skulle huske at med-bringe
startkabler.

Tiltalte 2 forklarede, at han har kendt medtiltalte Tiltalte 3 i 1½-2 år. Han fik
lov at flytte ind hos Tiltalte 3 i en periode, da han flyttede fra sin kæreste. Han
har set medtiltalte Tiltalte 1 en en-kelt gang, hvor de kørte forbi på vej ud til
Person 2, men han har aldrig talt med ham. Han har via Facebook hørt om
hestehandlen, fordi han har mange veninder, som er hesteinteresserede. Han
kender ikke de forurettede. Han kender ikke noget til brugstyveriet af de
forurettedes bil. På et tidspunkt par-kerede han på en samkørselsplads ved
Horsens. Ved siden af holdt en sort Peugeot, som var ulåst. I bilens handskerum
fandt han en pung, hvori der lå et Dankort med tilhørende kode. Koden var
skrevet på et stykke malertape. Han var alene, da han fandt kortet. Senere på
dagen mødtes han med Tiltalte 3. Han gav Tiltalte 3 kortet, fordi han selv har
tendens til at smide ting væk. Tiltalte 3 troede, at det var tiltaltes kort. De kørte
i tiltaltes bil, som er en sølvfarvet Opel Astra. Han husker ikke
registreringsnummeret. Da de skulle tanke, satte Tiltalte 3 kortet i automaten,
hvorefter tiltalte tastede ko-den. Foreholdt foto, bilag 5.4, bekræftede tiltalte, at
det er ham og Tiltalte 3, der ses på billedet. Han kørte derefter Tiltalte 3 ud til
Person 2. Der er ca. et kvarters kørsel. Han kørte selv videre først til en bank og
senere til en tankstation, hvor han hævede penge på kortet. Bagefter hentede
han Tiltalte 3 igen, og de tog på værtshus. Han havde til hensigt at bruge
pengene. Ud på natten kørte de tilbage til Tiltalte 3's lejlighed, hvor de så film
og hyggede sig, inden de lagde sig til at sove. Han husker ikke, om de både var
i byen i Horsens og i Fredericia den pågældende aften. Han har aldrig været på
Adresse ved Grenå.

Foreholdt foto, bilag 6.5, forklarede tiltalte, at koden stod bag på kortet. Han
kiggede på koden, da han skulle hæve penge ved banken.

Tiltalte 3 forklarede supplerende, at han har været ude at køre i en Citroen
Xsara. Han har flere gange lånt bilen af en kammerat ved navn Person 3, som
er kæreste med bilens registrerede ejer, Person 4. I au-gust 2012 blev han to
gange stoppet af politiet, mens han kørte i bilen. Han



side 8

kørte ikke i bilen i november 2012, idet han ikke måtte låne den mere efter at
være blevet stoppet.

Forurettede 1 har forklaret, at hun og Forurettede 2 er kærester. De har kendt
hinanden i 7 år og har to børn sammen. De købte huset på Adresse for 6 år
siden. De flyttede derfra i januar i år. Tiltalte 1 og hans kæreste, Vidne, købte
en pony af hende i oktober 2012. Hun havde sat ponyen til salg via internettet,
og Vidne kontaktede hende på baggrund af denne annonce. Vidne kom hjem til
hende sammen med sine børn, og Vidnes største søn prøvede ponyen. Tiltalte 1
var ikke med. Vidnet havde printet en standardsalgskontrakt ud fra nettet.
Dertil blev tilføjet, at vidnet havde tilbagekøbsret, samt at der var gensidig
fortrydelses-ret. Hun husker ikke, om der var tidsfrist på fortrydelsesklausulen.
De aftalte en pris på 3.000 kr. Vidne havde ikke pengene med, og de skrev i
kontrak-ten, at vidnet skulle hente pengene den 20. oktober. Ponyen var
speciel, og vidnet ville samtidig sikre sig, at den havde det godt. Efterfølgende
sms'ede hun et par gange med Vidne, som skrev, at ponyen havde det godt, og
at de havde valgt at flytte den til en rideskole. Den 18. oktober meddelte Vidne,
at hun ville komme op til vidnet med pengene. Dette afslog vidnet, idet hun
svarede, at de skulle holde sig til kontrakten. Hun mente, at det var i begge
parters interesse, at kontrakten blev overholdt. Vidne, som virkede til at været
rigtig træt af det, ringede derefter til hende og sagde, at hendes børn ville blive
meget kede af det, hvis hun valgte at tage ponyen hjem, og at hun ikke havde
mulighed for at være hjemme den 20. oktober, da hun og famili-en havde fået
mulighed for at tage en tur til Sverige. Forurettede 2 modtog pengene den 18.
oktober om aftenen, mens vidnet var på arbejde. Den 20. oktober kørte hun
sammen med Forurettede 2 og deres børn til det sted, hvor ponyen opholdt sig.
Inden da havde hun sms'et med Vidne for at få oplyst adressen. Ponyen stod i
en boks og hang med hovedet, hvilket var usædvanligt for den ellers meget
friske pony. Hun undersøgte den for at finde ud af, hvad der var galt, og hun
kunne umiddelbart se, at alle fire ben var tykke. Hun kontaktede Vidne og
sagde, at ponyen var syg. Dette benægtede Vidne. Vidne bad hende om at tage
ponyen med ind i ridehallen og trække lidt rundt med den for bedre at kunne
vurdere den. Vidnet gjorde dette, hvorefter hun sendte en sms til Vidne, hvori
hun skrev, at hun ville hente ponyen hjem. Hun havde ingen hestetrailer med,
men samme aften kørte Forurettede 2 og Person 1 ned og hentede den. Hun
blev derefter ringet op af en mand, som præsenterede sig som Tiltalte 1. Han
sagde, at ponyen straks skulle leveres tilba-ge, og han blev hurtigt meget
ubehagelig. Hun tilså ponyen i et stykke tid, men til sidst tog hun beslutning
om, at den skulle aflives. Så vidt hun hus-ker, var det ca. tre uger efter, hun
havde hentet den hjem.

Den 13. november 2012 blev hun opsøgt på bopælen af to mænd. Hun var lige
kommet hjem med børnene. Bryggersdøren stod åben, og pludselig stod de to
mænd i døren. Den ene, som hun senere fandt ud af var Tiltalte 1, sagde, at hun
havde noget af hans. Da hun spurgte, hvem han var, svarede han, at hun
udmærket godt vidste, hvem han var. Han bad hende om



side 9

at lade være med at spille dum, og han blev mere og mere ubehagelig. Han
sagde, at han ville have sin pony. Ponyen var blevet aflivet dagen forinden,
men det turde hun ikke fortælle ham. Da hun bad ham om at tage det roligt, gik
han hen mod hende og prikkede hende i brystet med en finger. Han skubbede
også til hende med to hænder, så hun var ved at falde bagover. Hun sagde, at
hun ville gå ind og lukke døren, da hendes to børn sad derinde. Tiltalte 1
svarede, at det var han ligeglad med, da det skulle gå ud over hendes børn,
ligesom det var gået ud over hans børn. Den anden mand, Tiltalte 3, blandede
sig i samtalen og sagde, at de kunne tage hende med ud i skoven. Vidnets datter
kom ud og spurgte, hvad der skete, og det fik mænde-ne til at forlade stedet.
Vidnet skyndte sig at lukke døren, men holdt samti-dig øje med, hvilken bil
mændene kørte i. Det var en Citroen. Hun ringede straks til Forurettede 2 og
fortalte, hvad der var sket. Han spurgte, hvilken bil de kør-te. Lige inden han
lagde på, sagde han, at han måtte snakke med dem. Vid-net ringede derefter til
politiet.

Ca. to uger senere var der indbrud i deres hus. Forurettede 2 var på det
tidspunkt i sommerhus med børnene, mens vidnet var hos en kammerat. I den
periode var hun og Forurettede 2 flyttet fra hinanden. Hun fandt to billeder af
den døde pony på nettet, og hun ringede straks til Forurettede 2 og skældte ham
ud, fordi hun troe-de, at det var ham, der stod bag dette. Forurettede 2
benægtede og sagde, at billeder-ne kun lå på deres computer. Vidnets kammerat
kørte derefter til huset og konstaterede, at der havde været indbrud. Hun
kontaktede politiet og aftalte med dem, at de skulle mødes ved huset. Hun viste
politiet en besked, som hun havde modtaget fra Tiltalte 1. I beskeden stod der:
"Aflever den pony, eller ha' kaffen klar til uventede gæster." Han havde to
gange for-inden ringet til hende, og hun havde i den forbindelse tastet
nummeret ind som kontakt i sin telefonbog. Hun husker ikke, om han
præsenterede sig, men hun kunne genkende hans stemme. Første gang
begyndte han at sige noget, men anden gang lagde hun straks røret på. Han
havde på et tidligere tidspunkt ringet truet hende. Han sagde herunder, at han
havde noget af hen-des, og at de jo kunne bytte. Da hun sagde, at han ikke
havde noget af hen-des, svarede han, at det ville hun finde ud af, når hun kom
hjem. Hun og Forurettede 2 sad på det tidspunkt hos en ejendomsmægler, fordi
de ville sætte huset til salg. Forurettede 2 kørte hjem og konstaterede, at Person
1's hest var væk. Person 1 an-meldte det som tyveri.

Den 28. december 2012 havde de foreskellige gøremål. Om eftermiddagen
byttede de julegaver. Pludseligt fungerede Forurettede 2's dankort ikke. Da de
kom hjem, var bilen, hvor i hendes pung og dankort befandt sig stjålet.

Den 29. december 2012 låste to mænd sig ind i deres hus om natten, mens de lå
og sov. Hun hørte fodtrin i gangen og i køkkenet, og hun gemte sig un-der
dynen. Forurettede 2 rakte ud efter sin telefon, men i det samme kom en mand
kom ind og sagde: "Den tager jeg". Begge mænd gik over til Forurettede 2's
side af sengen. De sagde, at Forurettede 2 skulle følge med ind i stuen. Hun
blev i sovevæ-relset. Tiltalte 3 blev hos hende. Hun kender hans navn, fordi
han senere lagde



side 10

en seddel med sit navn og telefonnummer. Hun bad om lov til at tage tøj på.
Tiltalte 3 stod og kiggede på hende imens, og det var meget ubehageligt. Han
satte sig ned på sengen og fik hende til at sætte sig ved siden af. Han sagde, at
det var noget lort hun havde lavet med den pony. Han talte lavt og meget
truende. Hun tænkte, at han ville gøre hende noget, fordi han havde truet med
dette, første gang han opsøgte hende. I et stykke tid talte de om kon-trakten.
Han kaldte hende gentagne gange for en luder og en dum kælling. Til sidst
sagde han, at hun skulle følge med ham uden for. Hun sagde, at det ville hun
ikke, da hun ville blive og passe på sine børn. Han tog fat om hen-des skuldre
og sagde meget bestemt, at de skulle ud at køre. De gik hen til en bil, som holdt
på tværs i indkørslen. Han åbnede døren i passagersiden, så hun kunne sætte
sig ind. Han satte sig selv ind på førersædet og begyndte at køre mod Glesborg.
Han sagde, at det var synd for det kræftramte barn, det var gået ud over, at hun
havde taget ponyen. Hun svarede, at hun ikke havde solgt ponyen til et sygt
barn, men til Vidne og hendes store søn. I Glesborg vendte han bilen og
begyndte at køre tilbage igen. I skoven stoppe-de han bilen og sagde, at han
burde sætte hende af. Hun blev ved med at si-ge, at hun skulle hjem til sine
børn. Han kørte videre forbi deres hus ind til Område 1 og ud til Område 3.
Han sagde ikke så meget mere. Da hun sagde, at der ikke var noget ud ad den
vej, sagde han: "Så vender jeg bare her". Han holdt igen ind til siden og fortalte
hende, at hun var en møgluder, der burde sælges. Under hele turen kørte han
meget langsomt, omkring 30 km/t. Han aede hende på håret. Han tog en dildo
frem, som han kastede efter hende og sagde, at hun skulle "stoppe den langt
op". Hun genkendte dildoen hjemme-fra. I det samme kom en bil imod dem, og
det fik Tiltalte 3 til at "vågne op". De kørte tilbage til Område 1. Han sagde, at
han nok skulle lade hende være, hvis han fik 10.000 kr. Han sagde, at han ville
være fair, hvorfor hun ikke behøvede at betale det hele på én gang. Da de havde
parkeret i indkørslen, sagde han, at det foregik på den måde, at han skrev sit
navn og nummer, så hun kunne ringe til ham, når hun havde pengene. Da de
gik ind i huset, mød-te de den anden mand, som spurgte, om det gik godt.
Tiltalte 3 svarede: "Det går som det skal". Tiltalte 3 skrev en seddel, hvorefter
vidnet og Forurettede 2 fik der-es telefoner og nøgler tilbage. Den anden mand,
som havde taget noget at drikke, vaskede og tørrede sit glas af. Derefter gik de,
idet de sagde: "Kan I have en god aften". Hun lagde ikke så meget mærke til
den mand, der blev hos Forurettede 2. Hun så ham kun i kort tid, og hun har
derfor ikke kunnet udpege ham hos politiet.

Inden de kørte fra huset, spurgte Tiltalte 3, hvad hun skulle skyde den hest for.
Han sagde, at han burde trække hende med ud bagved og skyde hende på
samme måde. Hun husker ikke, om han også truede med at skyde hende, mens
de var ude at køre. Foreholdt afhøringsrapport, bilag 8.2, side 5, midt på,
bekræftede vidnet, at hun forklarede politiet som anført. Hun kan huske det, nu
hvor hun får det læst op. Da de kom tilbage til huset, spurgte hun Tiltalte 3, om
han lovede, at hverken han eller de andre ville opsøge dem igen, hvis han fik
pengene. Hun sagde i den sammenhæng, at så skulle de vel ikke kontakte
politiet. Hertil svarede Tiltalte 3, at det ville være rigtig dumt.



side 11

Da Forurettede 2 og den anden mand havde forladt soveværelset, lukkede
Tiltalte 3 døren og stillede sig op ad den. Hun var i soveværelset sammen med
ham i mindst en halv time. Hun husker, at hun kiggede på uret, og at klokken
da var 2. Da mændene var gået, kiggede hun igen på uret, og da var klokken
3.15. Køreturen varede også mindst en halv time.

Foreholdt håndskrevet seddel, bilag 8.7, forklarede vidnet, at hun så Tiltalte 3
skrive sedlen. Hun forsøgte ikke at gå ud af soveværelse, idet hun ikke følte det
som en mulighed. Da de kom uden for, og hun kortvarigt protesterede ved at
sige, at hun ikke ville med, tog Tiltalte 3 kraftigt fat i hende.

Den 6. oktober var Tiltalte 1 ikke med, da Vidne og hendes børn kom for at se
på ponyen. Han var med, da pengene blev afleveret til Forurettede 2 den 18.
oktober. Næste gang han kom var den 13. november 2013. Dette var første
gang, vidnet så ham. Hun konkluderede, at det var Tiltalte 1, fordi han sagde, at
hun havde taget en pony fra hans børn. Hun mener kun, at hun har set ham den
ene gang. De to mænd kørte i en mørk bil, måske mørkeblå. Hun lavede ikke
nogen aftale om, at hun skulle levere ponyen til-bage, da Vidne kom tilbage fra
Sverige. Hun talte kun i telefon med Tiltalte 1, Vidne ville ikke tale med hende.

Hun så ikke noget skydevåben, hverken i soveværelset eller under køreturen.

Den hjemmeside, hvor hun fandt billederne af den døde pony, var oprettet af
Tiltalte 1. Hun talte ikke med den mand, der blev hos Forurettede 2. Da hun og
Tiltalte 3 forlod huset, sad Forurettede 2 og den anden mand i stuen, hvorfra de
ik-ke kunne se hianden. Da de kom tilbage efter køreturen, gik der kun ganske
få minutter, før mændene forlod huset.

Da politiet kom den 25. november, viste hun dem sin telefon med beskeden fra
Tiltalte 1. Hun så ikke, at politiet tog et billede af hendes tele-fon. Foreholdt
sms, bilag 2.6, forklarede vidnet, at hun på et tidspunkt talte med en betjent,
som bad hende om at sende beskeden til ham.

Hun husker, at hun, mens hun kørte rundt med Tiltalte 3, sagde til ham, at hun
gerne ville have børnenes dåbsattester og sin computer tilbage. Babybilleder af
børnene har hun kun på computeren. Tiltalte 3 svarede, at han vidste, hvor
computeren var, og at hun nok skulle få tingene, når han fik pengene. Hun
opbevarer ikke koden til sit Dankort sammen med kortet. Hun ved ikke,
hvordan gerningsmanden er kommet i besiddelse af koden.

Forurettede 2 har forklaret, at han er samlevende med Forurettede 1. Han var
hjemme, den dag Forurettede 1 fik besøg af Vidne og hendes børn, som skulle
se på en pony. Det er rigtigt, at han sam-men med en anden senere hentede
ponyen tilbage. Den dag, Forurettede 1 blev opsøgt at to mænd på bopælen, var
han kørt på genbrugspladsen. Forurettede 1



side 12

ringede til ham og fortalte, at Tiltalte 1 og en anden havde været der.
Forurettede 1 var helt ude af den. Hun fik fortalt, at hun var blevet skubbet.
Han spurgte, hvilken bil de kørte i, og han skyndte sig at køre fra
genbrugspladsen i håb om at få øje på bilen. Han kom til at køre bag bilen ved
landsbyen Område 2. Det var en sort Citroen Xsara. Han kørte tæt bag den og
fulgte med, da den over-halede en anden bil. Han tror, at de derved blev
opmærksomme på, at han fulgte efter dem. De holdt ind til siden, og det samme
gjorde vidnet. Tiltalte 3, som førte bilen, steg ud af bilen samtidig med vidnet.
Vidnet præsenterede sig og sagde, at der var noget, de blev nødt til at snakke
om. Tiltalte 3 "gjorde sig bred" og gik hen mod ham, mens han sagde, at der ik-
ke var noget at tale om. Vidnet blev stående ved sin bil. Nu steg også Tiltalte 1
ud, men han lænede sig kort efter ind i bilen igen og tog et øk-seskaft. Han kom
hen mod vidnet og sagde, at ponyen skulle leveres tilbage, og at de ikke anede,
hvad de havde rodet sig ud i. Tiltalte 3 sagde noget i retning af, at hvis de ikke
rettede sig efter, hvad der blev sagt, så ville han komme igen og slæbe dem
med ud i skoven, hvor han kunne slå hul på deres kranie. Han sagde, at han
havde siddet inde i 2 år for trusler, og at han ville gøre det igen. Tiltalte 1 stod
lidt i baggrunden og sagde: "Kan du fatte det", "har du forstået det" og
lignende. Tiltalte 1 lagde økseskaftet på vidnets skulder, mens han sagde, at
hvis ikke ponyen blev leveret tilbage, så ville det gå ud over hele vidnets
familie. Som afslutning på dette slog han vidnet på højre skulder med
økseskaftet. Da de gik tilbage mod deres bil, sagde Tiltalte 1, at hvis hesten
ikke var tilbage inden fredag kl. 12, så vil de vende fuldtalligt tilbage. Vidnet
havde ikke synlige mærker efter slaget, men han kunne mærke det gennem sin
vinterjakke og en tyk trøje. Han kan i dag ikke huske bilens
registreringsnummer, men dengang noterede han det ned og gav det til politiet.
Foreholdt afhøringsrapport af 15. november 2012, bilag 3.2, bekræftede vidnet,
at han forklarede politiet som anført. Han husker, at han rettede
registreringsnummeret under genafhøringen, fordi betjenten hav-de anført det
forkerte registeringsnummer, som Forurettede 1 havde oplyst, at hun ringede til
ham.

Den 28. december 2012, hvor han og Forurettede 1 stod og skulle betale i en
for-retning, kunne de ikke bruge deres kort, selv om de vidste, at der skulle
være penge på kortet. Da de kom hjem, opdagede de, at deres anden bil
manglede. I den stjålne bil lå Forurettede 1's pung og hendes Dankort. Under
det første ind-brud blev alle nøgler og reservenøgler stjålet.

Den 29. december 2012 vågnede han om natten, fordi han hørte skridt i køk-
kenet. Han satte sig afventende op i sengen. Døren til soveværelset blev åb-net,
og lyset blev tændt. Tiltalte 3 stod i døren, og Tiltalte 2 stod bag ham. Navnene
har han først fået på plads efter afhøringerne hos po-litiet. Han genkendte
Tiltalte 3, idet det var den samme person, som var fø-rer af Citroenen den 13.
november 2012. Begge mænd havde sorte handsker på. Vidnet spurgte, om de
ikke kunne sætte sig ind i stuen og tale om det. Det sagde de ok til. Tiltalte 3
gik om og tog vidnets telefon ud af opladeren og puttede den i lommen.
Vidnets stod op og tog bukser på, inden han gik



side 13

ind i stuen og satte sig på sofaen. På det tidspunkt opdagede han, at det kun var
Tiltalte 2, der var fulgt med. Tiltalte 2 sagde, at de var mange, der var trætte af
det, og at de ikke gad køre til Område 1 hele tiden. Da vidnet spurgte, hvad der
skulle ske, svarede Tiltalte 2, at Tiltalte 3 og Forurettede 1 lige skulle tale sam-
men og finde en løsning. Han sagde, at Forurettede 1 skulle fatte alvoren, og at
de skulle aftale en pris, som de fandt var fair. Han sagde: "Hvis hun ikke forstår
det, så må hun betale med denne her", mens han kiggede ned mellem sine egne
ben. Vidnet svarede, at det kunne man ikke tvinge folk til. Tiltalte 2 sag-de
derefter, at der bare var to, der skulle holde hende, mens hun fik et skud heroin.
Han sagde, at han havde kørt med ludere før, og at Tiltalte 3 havde gjort det
hele klart, hvis det blev nødvendigt. Der blev stille lidt, og derefter begyndte
Tiltalte 2 at fortælle om sig selv, bl.a. at han var tidligere bokser, men at han
blev smidt ud af klubben på grund af en voldsdom. Da vidnet på et tidspunkt
spurgte, hvad de andre lavede, svarede Tiltalte 2, at de vist var kørt en tur. På
det tidspunkt blev vidnet for alvor bange. Han havde ikke ob-serveret, at de
havde forladt huset. Tiltalte 2 nævnte, at det ikke kunne nytte noget at gå til
politiet, da Danmark var for lille at gemme sig i. Han sagde dette i forbindelse
med, at han spurgte ind til en anmeldelse mod Tiltalte 1. Vidnet havde anmeldt
Tiltalte 1 for vold og trusler. Tiltalte 2 sagde, at han nok gjorde bedst i at
trække den anmeldelse tilbage, da Tiltalte 1 kun-ne slå hårdere, end han anede,
og at han gerne gjorde det igen. Børnene lå og sov på deres værelser under
episoden. På et tidspunkt vågnede deres datter, og han sagde til Tiltalte 2, at
han var nødt til at gå ind til hende. Han gav datte-ren et glas vand og puttede
hende igen. Imens stod Tiltalte 2 afventende uden for døren. Vidnet hørte døren
gå, da Forurettede 1 og Tiltalte 3 kom tilbage. Tiltalte 2 rejste sig og gik ud til
dem. Han hørte Tiltalte 2 spørge, om det var gået godt, hvilket Tiltalte 3
bekræftede. Vidnet rejste sig, fordi han ville ud at se til Forurettede 1. Tiltalte 3
sagde til Forurettede 1: "Du ringer bare" og "I får lige jeres nøgle igen", mens
han pegede på hoveddøren. Derefter forlod de stedet. Vid-nets telefon lå da på
køkkenbordet. Han tog den og kiggede på den, og klok-ken var da kl. omkring
03.20 eller 03.30.

Han er sikker på, at Tiltalte 1 ikke var med, da Vidne og børnene kom og
kiggede på ponyen den 6. oktober 2012. Han så Tiltalte 1 første gang den 13.
november 2013. Han ræsonnerede sig frem til, at det måtte være Tiltalte 1. Han
udpegede i retten Tiltalte 1 som værende den person, der truede ham og slog
ham under episoden den 13. november.

Foreholdt afhøringsrapport af 2. januar 2013, bilag 4, forklarede vidnet, at han
forklarede politiet om det, Tiltalte 2 sagde om heroin og eskort, men at po-litiet
valgte at henlægge det som "historier". Alt det, han har forklaret i ret-ten i dag,
forklarede han også politiet. Hans forklaring dengang var nok me-re detaljeret,
idet han huskede det bedre dengang.

Foreholdt afhøringsrapport af 15. november 2012, bilag 3.2, side 2, med-terst,
bekræftede vidnet, at han forklarede politiet som anført. Han forklare-de, at han
fik slaget øverst på armen, hvilket for ham er det samme som



side 14

skulderen.

Vidne har som vidne forklaret, at det var hende, der tog kontakt til Forurettede
1 i forbindelse med køb af ponyen. Hun ringe-de til Forurettede 1 og aftalte,
hvornår de kunne komme og se på ponyen. De afta-le også, at hun kunne tage
ponyen med hjem, hvis det var noget. Hun kørte til Område 1 den 6. oktober
2012 sammen med Tiltalte 1 og deres tre børn. Hun er sikker på, at Tiltalte 1
var med. De tog ponyen med hjem samme dag og fik den opstaldet på en
rideskole. Aftalen var, at de skulle betale senest den 20. oktober, når de havde
haft den på prøve. De kørte forbi og betalte penge-ne den 18. oktober, da de var
på vej i sommerhus i Sverige. De afleverede pengene til Forurettede 2. Mens de
var i Sverige skrev Forurettede 1 til dem, at hesten havde det skidt. Forurettede
1 havde fået lov til at køre ned og se til ponyen. Vid-net var i kontakt med
rideskolen, som oplyste, at der ikke var noget galt med ponyen. De oplyste
også, at Forurettede 1's børn havde redet rundet på ponyen. Hun sagde til
Forurettede 1, at det skulle hun holde op med, da det nu var deres pony. Ponyen
blev lukket ind omkring kl. 18. Rideskolen havde i den for-bindelse tjekket den
en ekstra gang og skrevet til hende, at alt var ok. Næste morgen fik hun besked
fra rideskolen om, at ponyen var væk. Efter råd fra rideskolen sendte hun en
sms til Forurettede 1, hvori hun skrev, at ponyen skulle afleveres tilbage inden
24 timer, og at hun ellers ville kontakte politiet. Den 13. november 2012 kørte
hun og Tiltalte 1 igen til Område 1. Hun mener, det var om eftermiddagen,
inden det blev mørkt. De kørte i en hvid kassevogn, som Tiltalte 1 bakkede ind
i indkørslen. Vidnet blev siddende i bilen, mens Tiltalte 1 gik ind og talte med
Forurettede 1. Da han kom tilbage sagde han, at de havde aftalt, at ponyen kom
tilbage fredagen efter. Hun kunne se Forurettede 1 og Tiltalte 1 stå i døren og
tale frem og tilbage, men hun kunne ikke høre, hvad der blev sagt. Tiltalte 1 var
ikke ophidset. Han sagde bare, at nu var Forurettede 1 en-delig kommet til
fornuft. Derefter kørte de hjem og hentede deres børn. Tiltalte 1 var hjemme
resten af aftenen.

Hun gav Forurettede 2 3.000 kr. "på papir" og 5.000 kr. "under bordet" som
betaling for ponyen. Da hun havde betalt, fik hun udleveret hestepas m.v.
vedrørende ponyen. I kontrakten indførte de en gensidig fortrydelsesret. Hvis
en af par-terme ville gøre brug af demme, skulle dette meddeles senest 7 dage
før den 20. oktober. Vidnet har ikke trailerkørekort, og Tiltalte 1 er derfor altid
med, når hun skal transportere heste.

Tiltalte 2 er af betydning for sagen straffet ved

betinget dom af 14. december 2012 med fængsel i 28 dage for hæleri. Afsagt af
Landesgericht Wien.

udeblivelses dom af 19. december 2012 med 5 dagbøder af 200 kr. for tyve-ri.

dom af 28. august 2013 med fængsel i 1 år og 8 måneder for tyveri, to tilfæl-



side 15

de af røveri jf. straffelovens § 288, stk. 1, nr.1, og bekendtgørelse om eufori-
serende stoffer.

Tiltalte 3 er straffet senest ved

dom 9. november 2009 med fængsel i 1 år og 3 måneder for overtrædelse af
straffelovens § 192A, stk. 1, nr. 1. Løsladt 11. august 2010. Prøvetid 2 år.
Reststraf 160 dage.

dom af 26. febuar 2013 med fængsel i 60 dage for tyveri og overtrædelse af
færdselsloven

Tiltalte 3 har om sine personlige forhold forklaret, at han er uddannet smed.
Har har en kæreste, som har et barn på 11 år. De har kendt hinanden i et år. Han
har ikke selv børn. Har har egen bolig, bil og fast arbejde.

Tiltalte 1 har om sine personlige forhold forklaret, at han og Vidne har boet
sammen i 14 år. De bor i eget hus. De har tre børn på henholdsvis 13, 8 og 7 år.
Deres yngste søn har en tumor i hjernen, som han er i behandling for. Hans
samleverske har orlov til at passe deres søn. De er begge hjemme om aftenen,
således at der er en til at passe de to ældste børn, hvis én af dem pludselig skal
på sygehuset med den yngste. Han er uddannet både som kok og som smed,
men han modtager nu førtidspension. Han er blevet kontaktet af
Kriminalforsorgen, men kan ikke se formålet med at del-tage i en
personundersøgelse.

Rettens begrundelse og afgørelse

Vedrørende forhold 2.

Den 6. oktober 2012 fik Tiltalte 1's samlever Forurettede 1's pony på prøve.
Købesummen blev betalt den 18. oktober 2012. Den 20. oktober 2012 tog
Forurettede 1 ponyen tilbage. Tiltalte 1 mente ikke, at Forurettede 1 var
berettiget hertil, og Tiltalte 1 oprettede en hjemmeside vedrørende tvisten.

Efter bevisførelsen lægger retten til grund, at Tiltalte 1 og Tiltalte 3 kendte
hinanden, og at Tiltalte 2 i den for denne sag relevante periode boede hos
Tiltalte 3 i Fredericia.

Retten finder det endvidere bevist, at Tiltalte 3 har haft adgang til at bruge en
Citroen Xsara med Reg. nr. 2, i det han er standset i denne bil den 8. august
2012 og den 30. september 2012.

På grundlag af Forurettede 1's og Forurettede 2 sikre og detaljerede
forklaringer, og da det kan lægges til grund, at ger-



side 16

ningsmændene kørte i en Citroen Xsara med Reg. nr. 2, finder retten det bevist,
at Tiltalte 1 og Tiltalte 3 den 13. oktober 2012 omkring kl. 16 sammen opsøgte
Forurettede 1 på hendes bopæl i Område 1. Retten finder det på grundlag af
vid-nets forklaring bevist, at de to tiltalte i forening udsatte Forurettede 1 for de
i tiltalen beskrevne trusler.Retten finder det endvidere bevist, at Forurettede 2
kørte efter den sorte Zsara, der standsede op, hvorefter han blev udsat for den i
anklageskriftet beskrevne vold og trusler.

Vedrørende forhold 1, 4 og 5-7.

Den 23. november 2012 var der indbrud i ejendommen Adresse, og i
forbindelse med indbruddet blev blandt andet stjålet en computer, bankop-
lysninger og reservenøgler til familiens to biler. Tyveriet af reservenøglerne er
særskilt anmeldt den 16. december 2012.

Den 28. december 2012 efter kl. 11.00 blev familiens Peugeot 206 stjålet ved
brug af nøgle, og i bilen befandt sig Forurettede 1's pung og kreditkort. Kort
efter kl.14 samme dag blev dette kreditkort anvendt i Horsens.
Overvågningsbillederne viser, at Tiltalte 3 og Tiltalte 2 begge var tilstede på
tankstationen, da kortet første gang blev an-vendt. Kortet blev anvendt med
rette kode.

Retten finder det med det for domfældelse fornødne bevis godtgjort, at Tiltalte
3, der havde været på ejendommen Adresse den 13. november 2013, har udført
eller deltaget i indbruddet den 23. no-vember 2012, og at han derfor den 28.
decmber 2012 var i besiddelse af re-servenøglen til den stjålne Peugot 206 samt
koden til kreditkortet. Tiltalte 3 findes derfor skyldig i indbrud, brugstyveri af
bil, samt 3 ty-verier ved brug af kreditkortet.

Den tætte tidsmæssige sammenhæng mellem brugstyveriet og anvendelsen af
kortet udgør et for domfældelse fornødet bevis for, at Tiltalte 2 er skyldig i
begge disse forhold. Der foreligge ikke bevis for, at Tiltalte 2 tillige deltog i
indbruddet den 23. november 2012.

Tiltalte 1's konflikt med Forurettede 1 havde givet an-ledning til episoden den
13. november 2012, og konflikten var endvidere grundlaget for episoden den
29. december jf. nedenfor. Tiltalte 1 har nægtet at have deltaget i indbruddet
den 23. november 2012, og hans forklaring om, at de mange telefonkontakter i
perioden fra den 23. til den 25. november 2012, der fremgår af de historike
teleoplysninger, der er indhentet vedrørende Tiltalte 1's mobiltelefon, skyldes,
at han assisterede Tiltalte 3 i forbinelse med reperation af Tiltalte 3's bil kan
ikke afvises, da der ikke foreligger oplysninger op, hvor Tiltalte 3 befandt sig,
da han modtog opkaldene. Forurettede 1 har for-



side 17

klaret, at billederne af den aflivede pony alene fandtes på den stjålne compu-
ter. Der foreligger imidlertid ikke bevis for, at det var Tiltalte 1 der i tidsmæssig
sammenhæng med indbruddet lagde billederne af den nu afli-vede pony på
internettet. Retten finder således ikke, at der foreligger det for domfældelse
fornødne bevis for, at Tiltalte 1 har deltaget i eller medvirket til indbruddet.

Vedrørende forhold 8 a og 8 b.

Tiltalte 3 havde været på Adresse den 13. og 23. novem-ber og den 28.
december 2012. De to personer, der kom ind i huset en 29. dcember 2012
omkring kl. 02:00 anvendt en nøgle til husets fordør. De foru-rettede har med
stor sikkerhed begge udpeget Tiltalte 3 og Tiltalte 2 som gerningsmændene, og
retten finder det bevist, at det forholder sig således.

På grundlag af de forurettedes forklaringer lægger retten til grund, at Tiltalte 3
og Tiltalte 2 tog de forurettedes mobiltelefoner, hvo-refter Tiltalte 2 fulgte
Forurettede 2 ind i stuen. Tiltalte 3 blev i soveværelset med Forurettede 1.
Retten finder det bevist, at han ved sin adfærd, der i sig selv indeholdt en
trussel om vold, og ved at fremsætte trusler som beskrevet i tiltalen og ved efter
ca. 30 minuter at forlange og ved at tage fat i hende gennemføre, at Forurettede
1 steg ind i gerningsmændenes bil, hvorefter han i ca 30 minuter kørte rundt
med hende og udsatte hende for yderligere trusler, har udsat Forurettede 1 for
frihedsberøvelse. Retten finder det endvidere bevist, at Forurettede 1 med afsæt
i konflikten ved-rørende hesten blev afkrævet 10.000 kr., og at hun således
tillige blev udsat for afpresning, ligesom retten finder det bevist, at såvel
Tiltalte 3 og Tiltalte 2 truede de forurettede til ikke at gå til politiet som
beskrevet i tiltalen. Retten finder det bevist, at alt blev begået i forening og
efter fælles overenskomst.

Uanset episodens tilsyneladende tilknytning til Tiltalte 1's konflikt med
Forurettede 1 finder retten det ikke bevist, at Tiltalte 1 har anstiftet, at de to
medtiltalte handlede som ovenfor beskrevet og Tiltalte 1 frifindes derfor i
forhold 8a.

Tiltalte 1 er således skyldig i forhold 2a og 2b.

Tiltalte 3 er således skyldig i overensstemmelse med tiltalen.

Tiltalte 2 er således skyldig i forhold 4, 5-7, 8a og 8b.

Vedrørende Tiltalte 1 fastsættes straffen til fængsel i 60 dage, jf. straffelovens §
266 og § 244.



side 18

Der findes ikke grundlag for at gøre straffen betinget.

Vedrørende Tiltalte 3 fastsættes straffen til fængsel i 1 år, jf. straffelovens §
285, jf. § 276, § 266, § 244, § 293a, § 281, nr.1, § 261, stk. 1, og § 123 jf. § 89.

Der er ved straffastsættelsen lagt vægt på, at denne tiltalte flere gange foru-
lempede Forurettede 1 og dennes samlever og på grovheden af den adfærd
denne tiltalte udviste i forbindelse med frihedsberøvelsen.

Vedrørende Tiltalte 2 fastsættes straffen til fængsel i 6 måneder jf. straffelovens
§ 293a, § 285, jf. § 276, § 281, nr. 1, § 261, stk. 1, og § 123, jf. § 89.

Der er lagt vægt på grovheden af forhold 8a og 8b.

De fremsatte krav på erstatning og godtgørelse henvises til evt. civilt søgs-mål.
Vedrørende kravene for svie og smerte og tabt arbejdsfortjeneste fin-ders der
ikke at foreligge tilstrækkeligt sikre oplysninger om sygeperiodens længe og
årsag. Uanset grovheden af forhold 8a er der ikke grundlag for at tilkende
godtgørelse for tort.

Thi kendes for ret:

Tiltalte 1 skal straffes med fængsel i 60 dage.

Tiltalte 3 skal straffes med fængsel i 1 år.

Tiltalte 2 skal straffes med fængsel i 6 måneder.

De tiltalte skal hver især betale de sagsomkostninger, der vedrører dem.

Dommer