Landsrettens dom stadfæstes
Ret: Højesteret (3. instans)
Faggruppe: Straffesag — Øvrige straffesager
Sagsemner: Internationalt samarbejde;
Udlændinge;

Overtrædelse af meldepligt  

Sagen angik en udlænding, der blev anset for at være til fare for statens sikkerhed og derfor i januar
2008 blev udvist af Danmark med indrejseforbud for bestandigt. Da udlændingemyndighederne i april
2008 vurderede, at der var risiko for, at udlændingen ville blive udsat for tortur mv., hvis han vendte
tilbage til Irak, besluttede myndighederne, at han ikke kunne tvangsudsendes. Han blev derfor pålagt
opholds- og meldepligt i Center Sandholm.   

Højesteret skulle tage stilling til, om udlændingen kunne straffes for at have overtrådt sin meldepligt
1183 gange i perioden fra slutningen af marts 2012 til slutningen af juni 2015. Højesteret skulle i den
forbindelse tage stilling til, om påbuddene udgjorde et uproportionalt indgreb i udlændingens
bevægelsesfrihed, jf. artikel 2 i Tillægsprotokol 4 til Den Europæiske Menneskerettighedskonvention,
og i hans ret til privatliv, jf. konventionens artikel 8, samt om påbuddene var i strid med
diskriminationsforbuddet i artikel 14.

Højesteret udtalte i relation til artikel 2 i Tillægsprotokol 4, at baggrunden for, at udlændingen var
udvist, kunne indgå i vurderingen af, om meldepligten var proportional. Proportionalitets-vurderingen
skulle endvidere foretages i lyset af, at opholdspligten ikke var til prøvelse under sagen, og at
udlændingen var pålagt meldepligt det sted, hvor han boede. Meldepligten udgjorde derfor et
forholdsvis beskedent indgreb i udlændingens bevægelsesfrihed og var ikke uproportional, selv om
det med tiden kan blive vanskeligere at begrunde indgreb i retten til at færdes frit.

Udlændingen havde hverken ægtefælle eller børn, og da meldepligten udgjorde et forholdsvis
beskedent indgreb i hans bevægelsesfrihed, tiltrådte Højesteret, at konventionens artikel 8 ikke var
krænket.

Højesteret udtalte endvidere, at meldepligten ikke var begrundet i, at udlændingen var vurderet til fare
for statens sikkerhed, men i muligheden for at udsende ham. Meldepligten rejste derfor ikke
spørgsmål om overtrædelse af konventionens artikel 14, sammenholdt med artikel 2 i Tillægsprotokol
4. Det forhold, at baggrunden for udvisningen indgik i vurderingen af meldepligtens proportionalitet,
ændrede ikke herved.

Landsrettens dom, hvorved udlændingen var blevet idømt fængsel i 30 dage, blev derfor stadfæstet.