Landsrettens kendelse om afvisning af anke i sag vedrørende bl.a. bortvisning, krav på erstatning som følge heraf samt godtgørelse på grund af chikane stadfæstes
Ret: Højesteret (3. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Ansættelsesforhold;
Retspleje og civilproces;

HØJESTERETS KENDELSE
afsagt torsdag den 3. november 2022

Sag BS-45134/2021-HJR

HK Danmark som mandatar for Kærende, tidligere Appellant (advokat Tina Sejr
Gad)

mod

Dansk Erhverv som mandatar for Indkærede A/S, tidligere Appelindstævnte A/S
(advokat Thomas Meyer Stage)

I tidligere instanser er afsagt dom af Københavns Byret den 15. januar 2021 (BS-
50527/2019-KBH) og af Østre Landsrets 9. afdeling den 3. juni 2021 (BS-
9985/2021-OLR).

Dommerne Vibeke Rønne, Hanne Schmidt og Jens Kruse Mikkelsen har delta-get
i denne afgørelse.

Påstande
Kærende, HK Danmark som mandatar for Kærende, tidligere Appellant, har
nedlagt påstand om, at landsrettens dom ophæves, og sagen hjemvises til reali-
tetsbehandling ved landsretten.

Indkærede, Dansk Erhverv som mandatar for Indkærede A/S, tidligere
Appelindstævnte A/S, har påstået stadfæstelse.



2

Sagsfremstilling
Kærende, tidligere Appellant blev den 28. februar 2017 ansat som servicemed-
arbejder hos Indkærede A/S, tidligere Appelindstævnte A/S, (Europcar
biludlejning) i Kastrup lufthavn. Af ansættelseskontrakten fremgår bl.a.:

”Funktionærloven er gældende for ansættelsesforholdet.

Da vi er en servicevirksomhed, som lever af vore kunder, forventer vi, at
du altid fremtræder venlig, høflig og imødekommende. Du vil få kontakt
til vores kunder, og derfor er det meget vigtigt, at du giver dem et godt
indtryk og en behagelig oplevelse ved at leje bil hos os.”

Den 29. oktober 2018 blev Kærende, tidligere Appellant bortvist. Af brev af 29.
oktober 2018 fra klargøringsleder Vidne 1 fremgår bl.a.:

”Årsagen til bortvisningen er en konkret situation, hvor du udviser en
meget utilstedelig og uacceptabel behandling af en kunde samt en ag-
gressiv adfærd overfor både kunden og kolleger, hvilket vi anser for at
være en grov misligholdelse af ansættelsesforholdet.”

Ved stævning af 8. november 2019 anlagde HK som mandatar for Kærende,
tidligere Appellant sag mod Indkærede A/S, tidligere Appelindstævnte A/S med
påstand om betaling af er-statning for løn i opsigelsesperioden, godtgørelse for
uberettiget bortvisning i henhold til funktionærlovens § 2b samt godtgørelse i
henhold til forskelsbe-handlingsloven på grund af chikane i relation til Kærendes,
tidligere Appellant seksualitet og race.

Kærende, tidligere Appellant anførte for byretten navnlig, at han den 22. okto-ber
2018 af en kunde blev udsat for chikane af racistisk karakter omfattet af for-
skelsbehandlingslovens § 1, stk. 4, og at bortvisningen den 29. oktober 2018 skete
som en direkte konsekvens af, at han over for Indkærede A/S, tidligere
Appelindstævnte A/S ved Vidne 4 i forlængelse af en krænkelse begået af en
kunde, fremsatte krav om ligebehandling. Indkærede A/S, tidligere
Appelindstævnte A/S har ved at bortvise ham handlet i strid med
forskelsbehandlingslovens § 2, stk. 1, og skal derfor betale en godtgørelse i
henhold til forskelsbehandlingslovens § 7, stk. 2, subsidiært en godtgørelse i
henhold til funktionærlovens § 2b, jf. § 3, idet hans opførsel over for kunden ikke
udgjorde en grov misligholdelse, som berettiger til en bortvisning eller en
opsigelse. Opførslen kunne alene give anledning til en advarsel. Han blev groft
forulempet af en kunde, og han forsøgte at afværge yderligere kommunikation
med den pågældende kunde ved at bede kunden om at forlade stedet. Han har ikke
groft misligholdt sit ansættelsesforhold, og han er derfor berettiget til løn i
opsigelsesperioden i henhold til funktionærlovens § 3.



3

Indkærede A/S, tidligere Appelindstævnte A/S anførte for byretten navnlig, at
bortvisningen af Kærende, tidligere Appellant var berettiget. Bortvisningen
skyldtes hans uacceptable, upas-sende, aggressive og tilnærmelsesvist farlige
adfærd over for virksomhedens kunde og var ikke begrundet i, at han skulle have
fremsat krav om ligebehand-ling over for virksomheden. Kærendes, tidligere
Appellant adfærd udgjorde en væsentlig misligholdelse af hans
ansættelsesforhold, der berettigede til en bort-visning. Han har ikke har løftet
bevisbyrden for, at han blev udsat for racistisk eller chikanøs adfærd fra en kunde
den 22. oktober 2018, jf. forskelsbehand-lingslovens § 1, stk. 4, eller at han af
virksomheden blev udsat for forskelsbe-handling, jf. forskelsbehandlingslovens §
7, jf. § 2.

Under hovedforhandlingen i byretten den 11. januar 2021 blev der afgivet for-
klaring af Kærende, tidligere Appellant og fire vidner: den i sagen omhand-lende
kunde, Vidne 2, Kærendes, tidligere Appellant tidligere kollega, Vidne 3, begge
via Microsoft Teams, samt tidligere supervisor for Kærende, tidligere Appellant
hos Indkærede A/S, tidligere Appelindstævnte A/S, Vidne 4, og afdelingsle-der
hos Indkærede A/S, tidligere Appelindstævnte A/S, Vidne 1.

Der blev ligeledes under hovedforhandlingen afspillet tre videooptagelser fra den
22. oktober 2018 foran check-in skuret hos Indkærede A/S, tidligere
Appelindstævnte A/S i lufthavnen. Byretten skriver i sine præmisser om
videooptagelserne, at

”[d]et fremgår heraf, at Kærende, tidligere Appellant som servicemed-
arbejder hos Indkærede A/S, tidligere Appelindstævnte A/S ved kunden
Vidne 2's aflevering af bil smækkede bildøren i, så Vidne 2 måtte flytte
sig, at Kærende, tidligere Appellant derefter bevægede sig mod Vidne 2
aggressivt og stillede sig meget tæt på Vidne 2, og at han åbnede
bagagerummet og kastede Vidne 2's bagage på vejen. Det fremgår videre,
at Kærende, tidligere Appellant bagefter gik hen og tog en anden bil og
derefter kom bakkende med høj fart mod ensretningen på den vej, hvor
Vidne 2 kom gående, og da Kærende, tidligere Appellant nåede hen til
Vidne 2, ophørte han med at bakke og kørte fremad.”

Herefter fastslår byretten:

”Efter Vidne 1's forklaring lægger retten til grund, at det var denne
episode med Vidne 2, der førte til bortvisning af Kærende, tidligere
Appellant.

Retten finder, at Kærende, tidligere Appellant ved episoden den 22.



4

oktober 2018 har udvist en sådan grov adfærd og tillige farlig adfærd
over for en kunde, at bortvisningen af ham er sket med rette.

Vidne 2 har forklaret, at han bad om Kærendes, tidligere Appellant navn,
fordi han ople-vede hele episoden som ubehagelig. Vidne 2 har afvist at
skulle have kaldt Kærende, tidligere Appellant ”den lille sorte mand” .

Det fremgår af Vidne 3's forklaring, at Kærende, tidligere Appellant var
irriteret, inden Vidne 2 kom, og at det var Kærendes, tidligere Appellant
holdning, at kunden selv skulle parkere bilen.

Retten finder det ikke mod Vidne 2's benægtelse og det i øvrigt
fremkomne bevist, at Vidne 2 skulle have kaldt Kærende, tidligere
Appellant ”den lille sorte mand” .

Efter Vidne 1's forklaring og Vidne 4's forklaring lægger retten til grund,
at Kærende, tidligere Appellant ikke har fremsat krav om ligebehandling.

Retten finder det således ikke bevist, at Kærende, tidligere Appellant har
været udsat for ulovlig forskelsbehandling.”

Ved byrettens dom af 15. februar 2021 blev Indkærede A/S, tidligere
Appelindstævnte A/S herefter frifundet.

HK Danmark som mandatar for Kærende, tidligere Appellant ankede dommen
med samme påstande som for byretten. Af ankestævningen af 10. marts 2021
fremgår bl.a.:

”ANBRINGENDER
Der henvises i det hele til de anbringender og beviser, som appellanten
gjorde gældende under forberedelsen og hovedforhandlingen af sagen for
byretten.

Baggrunden for anken er, at appellanten finder det bevist ved partsfor-
klaring og vidneforklaring, at Vidne 2 tiltalte appellanten som ”den lille
sorte mand” , hvilket ikke er tillagt vægt i dommen fra byretten.
…

BEVISFØRELSE
Indstævntes bevisførelse vil – udover de i sagen fremlagte bilag – bestå i
supplerende partsforklaring.”



5

Dansk Erhverv som mandatar for Indkærede A/S, tidligere Appelindstævnte A/S
påstod i ankesvarskrift af 24. marts 2021 afvisning af anken med henvisning til
retsplejelovens § 368 a, stk. 1.

I et processkrift af 16. april 2021 påstod HK Danmark som mandatar for
Kærende, tidligere Appellant sagen fremmet til realitetsbehandling med
henvisning til, at der ikke var grundlag for at fravige det grundlæggende
retssikkerheds-mæssige princip om prøvelse af sager i to instanser. Det blev
ligeledes gjort gældende navnlig, at sagen er principiel og af stor betydning for
Kærende, tidligere Appellant, og at han for landsretten ville afgive supplerende
forklaring særligt i forhold til forklaringen for byretten fra vidnet, Vidne 3, om
for-løbet umiddelbart før han satte sig ind i bilen og kørte væk fra episoden med
kunden, Vidne 2.

Landsretten afviste ankesagen ved dom af 3. juni 2021 med følgende begrun-
delse:

”Efter retsplejelovens § 368 a, stk. 1, kan landsretten afvise at behandle
en sag i 2. instans, hvis der ikke er udsigt til, at sagen vil få et andet ud-
fald end i byretten, og sagen ikke er af principiel karakter, eller andre
grunde ikke i øvrigt taler for, at sagen skal behandles af landsretten.

Kærende, tidligere Appellant, der for landsretten har gentaget sine på-
stande og anbringender for byretten, har anført, at han for landsretten
ønsker at afgive en supplerende forklaring om forløbet umiddelbart før, at
han satte sig ind i bilen og kørte fra stedet.

Landsretten har gennemset de tre videosekvenser vedrørende optrinnet
den 22. oktober 2018 med kunden Vidne 2.

Efter en gennemgang af sagen finder landsretten, at der ikke er udsigt til,
at sagen vil få et andet udfald end i byretten. Herefter, og da sagen ikke er
af principiel karakter og heller ikke andre grunde i øvrigt taler for, at
sagen skal behandles af landsretten, afvises anken, jf. retsplejelo-vens §
368 a.”

Parternes synspunkter
HK Danmark som mandatar for Kærende, tidligere Appellant har anført navn-
lig, at denne sag må anses for at have særlig betydning for ham, idet den angår
prøvelse af berettigelsen af Indkærede A/S', tidligere Appelindstævnte A/S
bortvisning af ham. Bortvisning er den mest ultimative og indgribende sanktion,
som en arbejdsgiver kan anven-de. En bortvisning medfører 3 ugers karantæne i
A-kassen, og dermed mistede



6

han sit indtægtsgrundlag. En bortvisning kan også have betydning for under-
støttelse, tab af lønsikring, og eventuelt tab af karrieremuligheder.

Dertil kommer, at han oplevede episoden med kunden som en racistisk ned-
gørende behandling, som hans arbejdsgiver ikke tog alvorligt. Der er således tale
om en sag af principiel betydning for fortolkning af forskelsbehandlings-lovens §
1, stk. 4, om chikane begrundet i blandt andet hudfarve.

Fravigelse af toinstansprincippet i henhold til retsplejelovens § 368 a kan kun ske
undtagelsesvist og i særlige tilfælde. Det kan ikke anses for åbenbart, at sagen
ikke ville få et andet resultat i landsretten. Som det fremgår af forarbej-derne til
bestemmelsen, er det en betingelse for afvisning. Den bevismæssige vurdering i
sagen beror i høj grad på en vurdering af parter og vidners tro-værdige forklaring.
De fremlagte videosekvenser viser ikke, hvilken ordveks-ling der var mellem ham
og kunden, Vidne 2, eller hvorvidt han udsatte Vidne 2 for fare, eller havde nogen
intentioner herom. For lands-retten vil han netop afgive supplerende forklaring
særligt i forhold til forklar-ingen for byretten fra vidnet, Vidne 3, om forløbet
umiddelbart før han kørte væk.

Dansk Erhverv som mandatar for Indkærede A/S, tidligere Appelindstævnte A/S
har anført navnlig, at
der ikke er udsigt til, at sagen vil få et andet udfald end i byretten, at sagen ikke er
af principiel karakter, og at der heller ikke er andre grunde i øvrigt, som taler for,
at sagen skal realitetsbehandles af Østre Landsret, jf. retsplejelovens § 368 a, stk.
1.

Kærende, tidligere Appellant har for landsretten i ankestævningen og i proces-
skriftet af 16. april 2021 alene henvist til de for byretten fremførte anbringender
og beviser, og til at han ville afgive en supplerende partsforklaring. Kærendes
forklaring for byretten blev på flere punkter modsagt af vidnerne og var i øvrigt
ikke understøttet af andre beviser.

Det er Kærende, tidligere Appellant, der skal løfte bevisbyrden for, at han blev
udsat for forskelsbehandling, jf. forskelsbehandlingslovens § 1, stk. 4, og § 7, stk.
2, jf. § 2. Sammenholdt med, at han ikke har varslet ny bevisførelse for
landsretten, er der ikke udsigt til, at sagen vil få et andet udfald end i byretten.
Heroverfor står, at virksomheden har fremlagt tre videosekvenser som bevis for
bortvisningens berettigelse.

Der er ingen principielle problemstillinger i sagen, som blev afgjort på bag-grund
af en konkret bevisvurdering. Sagen er ikke af stor betydning for Kærende,
tidligere Appellant i retlig sammenhæng, jf. retsplejelovens § 368 a, stk. 1.



7

Det forhold, at han mistede sit arbejde som følge af den væsentlige mislighold-
else af ansættelsesforholdet er ikke af stor betydning i retlig sammenhæng. Kri-
teriet vedrørende sagens betydning for Kærende, tidligere Appellant bør i øv-rigt
ikke tillægges særlig vægt, da de øvrige forhold klart peger i retning af, at
byrettens afgørelse er korrekt.

Højesterets begrundelse og resultat
Sagen angår anvendelsen af bestemmelsen i retsplejelovens § 368 a, hvorefter
landsretten kan afvise at behandle en sag i 2. instans, hvis der ikke er udsigt til, at
sagen vil få et andet udfald end i byretten, og sagen ikke er af principiel ka-rakter,
eller andre grunde i øvrigt taler for, at sagen skal behandles af lands-retten.

Den afviste ankesag angår, hvorvidt Indkærede A/S', tidligere Appelindstævnte
A/S bortvisning af Kærende, tidligere Appellant var berettiget, og om Kærende,
tidligere Appellant har krav på erstatning for løn i opsigelsesperioden og
godtgørelse samt godt-gørelse i henhold til forskelsbehandlingsloven.

Det fremgår af forarbejderne til retsplejelovens § 368 a, at bestemmelsen for-
udsættes benyttet i tilfælde, hvor landsretten på grundlag af en indledende
vurdering har fundet, at der ikke af ankesagens parter er oplyst forhold, som gør,
at der er udsigt til, at sagen vil få et andet udfald end i byretten, og hvor
landsretten endvidere har fundet, at sagen ikke er af principiel karakter, og at der
ikke i øvrigt foreligger grunde til, at sagen skal prøves i to instanser. Lands-retten
har efter gennemsyn af videooptagelserne i sagen foretaget en sådan vur-dering.

Af de grunde, der er anført af landsretten, og da det, som Kærende, tidligere
Appellant har anført for Højesteret, ikke kan føre til et andet resultat, stadfæster
Højesteret dommen, hvorfor ankesagen afvises.

THI BESTEMMES:

Landsrettens dom stadfæstes.

I sagsomkostninger for Højesteret skal HK Danmark som mandatar for Kærende,
tidligere Appellant betale 8.000 kr. til Dansk Erhverv som mandatar for
Indkærede A/S, tidligere Appelindstævnte A/S. Det idømte beløb skal betales
inden 14 dage efter denne kendelses afsigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.