Sag om humanitær opholdstilladelse
Ret: Østre Landsret (1. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Forvaltningssag;

/

UDSKRIFT
AF

ØSTRE LANDSRETS DOMBOG
____________

D O M

Afsagt den 14. november 2005 af Østre Landsrets 12. afdeling

(landsdommerne Ole Dybdahl, Frosell og Michael Toftager

(kst.)).

12. afd. sag nr. B-3239-04:

Sagsøger

(advokat Hans Boserup)

mod

Ministeriet for Flygtninge,

Indvandrere og Integration

(Kammeradvokaten ved advokat Mikkel Holm Nielsen)

Under denne sag, der er anlagt den 6. november 2004, har

Sagsøger, efter sin endelige påstand nedlagt følgende påstande:

1.Sagsøgtes afgørelser af 9. december 2003, 1. april 2004,

20. september 2004 og 13. oktober 2004 ophæves.

2.Sagsøgte tilpligtes at anerkende, at sagsøgeren lider af

en sygdom af meget alvorlig karakter.

3.Sagsøgte tilpligtes at anerkende, at sagsøgeren lider af

et alvorligt handicap, der er i risiko for forværring ved

udsendelse til Kosovo.



/

- 2 -

Sagsøgte, Ministeriet for Flygtninge, Indvandrere og

Integration, har over for sagsøgerens påstand 1 påstået

frifindelse

og over for sagsøgerens påstand 2 og 3 principalt påstået

afvisning, subsidiært frifindelse.

Sagens omstændigheder

Sagsøger, der er fra Kosovoprovinsen i Serbien og Montenegro,

indrejste i Danmark den 21. oktober 2002 og ansøgte om asyl.

Den 9. december 2003 meddelte Integrationsministeriet Sagsøger

følgende afgørelse:

”De har i forbindelse med asylsamtale med Dansk
Flygtningehjælp den 12. juni 2003 ansøgt om
opholdstilladelse i medfør af udlændingelovens § 9 b,
stk. 1.

Sagens afgørelse

Ministeriet for Flygtninge, Indvandrere og Integration
finder ikke, at De opfylder
betingelserne for at blive meddelt humanitær
opholdstilladelse efter udlændingelovens § 9 b, stk. 1.

Det påhviler herefter Dem at udrejse af landet straks,
jf. udlændingelovens § 33, stk. 2, 2. pkt.

Nedenfor følger en gennemgang af sagens faktiske
omstændigheder og begrundelsen for ministeriets
afgørelse.

Sagens faktiske afgørelse

De indrejste her i landet den 21. oktober 2002 og ansøgte
om asyl.



/

- 3 -

Det fremgår af registreringsrapport af 20. november 2002,
at De har oplyst, at De er forkølet, og at De har været
indlagt i 17 dage.

Det fremgår endvidere af boligplaceringsskema af 2. juni
2003, at De har oplyst, at De har haft tuberkulose og en
kræftsvulst i halsen, og at De har modtaget
strålebehandling for kræftsvulsten.

Til støtte for Deres ansøgning om humanitær
opholdstilladelse har De anført, at De ikke vil kunne få
den fornødne behandling i hjemlandet for Deres
kræftlidelse.

Ved brev af 13. juni 2003 ansøgte Dansk
Flygtningehjælp ligeledes om humanitær
opholdstilladelse på Deres vegne.

Den 27. juni 2003 meddelte Udlændingestyrelsen Dem afslag
på ansøgningen om asyl. Udlændingestyrelsen besluttede i
den forbindelse – efter at sagen havde været forelagt for
Dansk Flygtningehjælp – at afgørelsen ikke kunne påklages
til
Flygtningenævnet, jf. udlændingelovens § 53 b. De har
overfor Udlændingestyrelsen bl.a. forklaret, at De i 1999
var tilbageholdt i 14 dage af det serbiske politi, og at
De i den forbindelse blev udsat for fysiske overgreb i
form af slag og spark.

Ved brev af 30. juli 2003 oplyste ministeriet Dem om, at
De kan opholde Dem her i landet under sagens behandling.
Ministeriet anmodede Dem endvidere om at fremsende
eventuelle yderligere bemærkninger og eventuelle aktuelle
helbredsoplysninger.
Ministeriet vedlagde i den forbindelse Blanket til
udlændingemyndighedernes indhentelse af lægelige
oplysninger til brug for behandling af ansøgninger om
helbredsbetinget opholdstilladelse eller visum.

Ved brev modtaget i ministeriet den 8. august 2003
returnerede Læge 1, Rigshospitalet, den af ministeriet
fremsendte blanket i udfyldt stand. Det fremgår bl.a. af
blanketten, at De er blevet opereret for strubekræft, at
De
efterfølgende har været i strålebehandling, og at
strålebehandlingen blev afsluttet den 14. april 2003. Det
fremgår endvidere, at De har været til kontrol på
Rigshospitalet den 25. juni 2003, og at der på daværende
tidspunkt ikke var tegn på restsvulst. Endelig fremgår
det, at der er en ikke ubetydelig risiko for, at svulsten
blusser op igen, at det på den baggrund er væsentligt, at
De



/

- 4 -

regelmæssigt kontrolleres, og at De fortsat er præget af
den meget intensive strålebehandling.

Ved brev af 29. august 2003 fremsendte De diverse
lægelige oplysninger.

Ved brev modtaget i ministeriet den 14. oktober 2003 har
speciallæge i børne- og ungdomspsykiatri Læge 2 fremsendt
erklæring af 26. september 2003, hvoraf det bl.a.
fremgår, at De lider af posttraumatisk
belastningsreaktion, at De netop har indledt et
terapeutisk og medicinsk
behandlingsforløb, og at Læge 2 vurderer, at De
ubehandlet vil være i svær risiko for at begå selvmord
for at slippe for Deres lidelser.

Ved telefonopkald, senest den 28. november 2003, har
Deres søster Person 1 rettet henvendelse i sagen.

Retsregler og praksis

Ifølge udlændingelovens § 9 b, stk. 1, jf.
lovbekendtgørelse nr. 685 af 24. juli 2003, kan der gives
opholdstilladelse til udlændinge, hvis ”væsentlige hensyn
af humanitær karakter afgørende taler for at imødekomme
ansøgningen.”

Afgørelsen af, om der foreligger sådanne særlige
humanitære hensyn, som kan begrunde
opholdstilladelse efter den nævnte bestemmelse, beror
således på et skøn. Ved udøvelsen af dette skøn har
ministeriet i almindelighed navnlig lagt vægt på
ansøgerens personlige forhold, herunder om der er tale om
en familie med mindre børn, der kommer fra et land i
krig, om der foreligger en alvorlig sygdom hos den eller
de pågældende, samt varigheden af opholdet her i landet.

Efter ministeriets praksis kan der bl.a. meddeles
opholdstilladelse i medfør af udlændingelovens § 9 b,
stk. 1, til personer, der lider af fysiske eller psykiske
sygdomme af meget alvorlig karakter, f.
eks. livstruende sygdomme og uhelbredelige sindssygdomme.
Hvis en person lider af sygdom af meget alvorlig karakter
og har mulighed for at modtage den fornødne lægehjælp i
sit hjemland, kan der dog normalt ikke gives
opholdstilladelse.

Der kan endvidere meddeles humanitær
opholdstilladelse til personer, der ved en tilbagevenden
til et hjemland med vanskelige



/

- 5 -

levevilkår vil være i risiko for at få eller opleve en
forværring af et alvorligt handicap.

Begrundelse

Efter en gennemgang af sagen har Ministeriet for
Flygtninge, Indvandrere og Integration ikke fundet, at
der foreligger humanitære hensyn af en sådan styrke, at
disse afgørende taler for, at opholdstilladelse bør
gives.

Ministeriet har herved lagt vægt på, at De efter det
oplyste ikke lider af en fysisk eller psykisk sygdom af
meget alvorlig karakter, og at der ikke i øvrigt
foreligger sådanne omstændigheder, at der er grundlag for
at meddele humanitær opholdstilladelse efter bestemmelsen
i udlændingelovens § 9 b, stk. 1.

Det forhold, at De er blevet opereret for strubekræft, at
De efterfølgende har modtaget strålebehandling, som er
afsluttet, og at der er en ikke ubetydelig risiko for, at
svulsten blusser op igen, kan således ikke begrunde
meddelelse af humanitær opholdstilladelse.

Ministeriet har i den forbindelse lagt vægt på, at De har
været til kontrol på Rigshospitalet cirka to måneder
efter strålebehandlingens afslutning, og at der på
daværende tidspunkt ikke var tegn på restsvulst.

Ministeriet skal i den forbindelse bemærke, at det
forhold, at der er risiko for, at en udlænding udvikler
en fysisk sygdom af meget alvorlig karakter, ikke kan
begrunde opholdstilladelse efter udlændingelovens § 9 b,
stk. 1.

Det forhold, at De regelmæssigt skal til kontrol, kan
endvidere ikke begrunde meddelelse af opholdstilladelse i
medfør af udlændingelovens § 9 b, stk. 1.

Det forhold, at De lider af posttraumatisk
belastningsreaktion, og at De netop har indledt et
terapeutisk og medicinsk behandlingsforløb som følge
heraf, kan endvidere ikke begrunde, at De meddeles
humanitær opholdstilladelse.

Ministeriet har i den forbindelse lagt vægt på, at
posttraumatisk belastningsreaktion efter ministeriets
praksis ikke er en psykisk sygdom af meget alvorlig
karakter.



/

- 6 -

Ministeriet skal – for så vidt angår oplysningerne om, at
De ubehandlet vil være i svær risiko for at begå selvmord
for at slippe for Deres lidelser – bemærke, at efter
ministeriets praksis er dette ikke i sig selv
tilstrækkeligt til at give humanitær opholdstilladelse.

Psykisk sygdom – i kombination med oplysninger om en
aktuel og overvejende risiko for selvmord – vil dog kunne
danne grundlag for meddelelse af humanitær
opholdstilladelse.
Ministeriet finder ikke – efter en konkret og samlet
vurdering af oplysningerne i denne sag – at der alene
under henvisning til risikoen for selvmord er grundlag
for at give Dem humanitær opholdstilladelse.

For så vidt angår det anførte om, at De har været udsat
for fysiske overgreb, skal ministeriet bemærke, at uanset
at det lægges til grund, at De har været udsat for
fysiske overgreb, kan dette ikke i sig selv begrunde
meddelelse af
opholdstilladelse efter udlændingelovens § 9 b, stk. 1.
Alvorlig psykisk eller fysisk sygdom som følge af fysiske
overgreb vil dog efter en konkret vurdering kunne danne
grundlag for meddelelse af humanitær opholdstilladelse
efter udlændingelovens § 9 b, stk. 1.

Ministeriet har foretaget en konkret vurdering af
oplysningerne i sagen og har ikke fundet, at
oplysningerne om de fysiske overgreb sammenholdt med de
øvrige oplysninger i sagen, herunder oplysningerne om
Deres helbredstilstand, kan begrunde meddelelse af
opholdstilladelse efter udlændingelovens § 9 b, stk. 1.”

Den 1. april 2004 meddelte Integrationsministeriet Sagsøgers

advokat følgende:

”De har som advokat for statsborgeren fra Kosovoprovinsen
i Serbien og Montenegro Sagsøger ved e-mail af 18.
december 2003 til Ministeriet for Flygtninge, Indvandrere
og Integration og til Udlændingestyrelsen anmodet om
enhver mulig opholdstilladelse til Deres klient.

Ministeriet har anset Deres e-mail af 18. december 2003
som en anmodning om at genoptage behandlingen



/

- 7 -

af Deres klients sag vedrørende udlændingelovens § 9 b,
stk. 1.

Sagens afgørelse

Ministeriet for Flygtninge, Indvandrere og Integration
skal meddele, at ministeriet ikke finder grundlag for at
genoptage behandlingen af Deres klients sag.

...

Sagens faktiske omstændigheder

...

Ved e-mail af 19. januar 2004 har De har til støtte for
Deres genoptagelsesanmodning bl.a. anført, at Deres
klient har afsluttet en behandling for strubekræft i
halsen, at han skal gå til løbende kontrol i flere år, at
De på baggrund af de lægelige akter er af den opfattelse,
samt at der er en ikke ubetydelig risiko for, at Deres
klients kræft bryder ud igen. De har endvidere henvist
til en af Dem fremsendt erklæring af 7. januar 2004 fra
Speciallæge i børne- og ungdomspsykiatri Læge 2, hvoraf
det bl.a. fremgår, at der er sket en forværring af Deres
klients PTSD-symptomer, således at Deres klient har
udviklet en svær depression, at Deres klient har
selvmordsindskydelser, samt at Deres klient har behov for
et langvarigt behandlingsforløb i form af psykoterapi,
psykofarmaka og psykosociale foranstaltninger.

Ved brev af 5. februar 2004 til ministeriet har De
fremsendt kopi af erklæring af 21. januar 2004 fra Læge
1, overlæge, dr.med., Rigshospitalet, hvoraf det bl.a.
fremgår, at Deres klient fra den 4. marts 2003 til den
14. april 2003 fik strålebehandling for strubekræft, at
Deres klient blev kontrolleret to måneder efter afsluttet
strålebehandling, at der ved kontrollen ikke blev fundet
tegn på svulstvæv, samt at Deres klient fortsat går til
kontrol.

Ved e-mail af 5. februar 2004 til ministeriet har De
supplerende oplyst, at Deres klient ikke kan forvente at
kunne få kræftkontrol i Kosovo, samt at Deres klient ikke
kan betale for en sådan kontrol, såfremt en sådan kontrol
måtte være tilgængelig i Kosovo.



/

- 8 -

Ved e-mails af 11. marts 2004 og 22. marts 2004 til
ministeriet har De fremsendt kopi af erklæringer af 8.
marts 2004 og 20. marts 2004 fra Speciallæge i børne- og
ungdomspsykiatri Læge 2, hvoraf det bl.a. fremgår, at
Deres klient er psykosenær og af og til er
hørehallucineret, at Deres klient trods psykofarmaka og
sovemedicin næsten ikke får noget søvn, hvilket bringer
ham yderligere i risiko for et psykotisk sammenbrud, at
han fremtræder som dement, samt at Læge 2 frygter, at han
kan få et hjertetilfælde.

Ved e-mail af 24. marts 2004 til ministeriet har De bl.a.
anført, at De sammen med deres klients læge frygter, at
Deres klients kræft bryder ud igen.

Retsregler

Efter almindelige retsgrundsætninger kan en sag
genoptages, hvis der fremkommer nye oplysninger af så
væsentlig betydning for sagen, at der er en vis
sandsynlighed for, at sagen ville have fået et andet
resultat, hvis oplysningerne havde foreligget ved den
oprindelige afgørelse i sagen. Der kan herved nærmere
henvises til Hans Gammeltoft-Hansen m.fl.,
Forvaltningsret, 2. udgave (2002), side 921f.

Begrundelse

Ministeriet for Flygtninge, Indvandrere og Integration
har efter en gennemgang af sagen ikke fundet, at Deres e-
mail af 18. december 2003 samt de ovenfor nævnte
efterfølgende henvendelser med bilag til ministeriet
indeholder nye væsentlige oplysninger af betydning for
ministeriets behandling af sagen.

Det forhold, at Deres klient går til kontrol for en
kræftsygdom og det forhold, at der er risiko for, at
Deres klients kræftsygdom bryder ud igen, kan ikke
begrunde meddelelse af humanitær
opholdstilladelse.

Ministeriet kan i den forbindelse i det hele henholde sig
til begrundelsen herom i ministeriets afslag af 9.
december 2003 om ansøgning på humanitær
opholdstilladelse.

For så vidt angår det af Dem anførte om, at Deres klient
ikke kan forvente at kunne få kontrol for sin kræftsygdom
i Kosovo, kan ministeriet oplyse, at muligheden for
behandling i hjemlandet alene



/

- 9 -

inddrages i vurderingen af en sag om humanitær
opholdstilladelse i det omfang, den pågældende lider af
en sygdom, der vil kunne begrunde opholdstilladelse efter
udlændingelovens § 9 b, stk. 1.

Dette er ikke tilfældet i denne sag, og ministeriet har
derfor ikke fundet anledning til at undersøge
mulighederne for kontrol i Deres klients hjemland.

Det anførte vedrørende Deres klients psykiske tilstand,
herunder at hans PTSD-symptomer er forværret, at han
lider af svær depression, at han er psykosenær og af og
til er hørehallucineret, at han er i risiko for et
psykotisk sammenbrud, samt at han fremtræder som dement,
kan endvidere ikke begrunde meddelelse af humanitær
opholdstilladelse.

Ministeriet har i den forbindelse lagt vægt på, at Deres
klient ikke lider af en psykisk sygdom af meget alvorlig
karakter.

Ministeriet skal – for så vidt angår oplysningerne om, at
Deres klient har selvmordsindskydelser -bemærke, at efter
ministeriets praksis er det ikke i sig selv
tilstrækkeligt til at give humanitær opholdstilladelse,
at en ansøger oplyser, at han eller hun har
selvmordstanker.

Psykisk sygdom – i kombination med oplysninger om en
aktuel og overvejende risiko for selvmord – vil dog kunne
danne grundlag for meddelelse af humanitær
opholdstilladelse.

Sådanne oplysninger om en aktuel og overvejende risiko
for selvmord foreligger imidlertid ikke i denne sag.

Det af Speciallæge i børne- og ungdomspsykiatri Læge 2
anførte om, at hun frygter, at Deres klient kan få et
hjertetilfælde, kan heller ikke begrunde meddelelse af
humanitær opholdstilladelse.

Ministeriet kan således henholde sig til afgørelsen af 9.
december 2003.

...”

Den 20. september 2004 meddelte Integrationsministeriet

Sagsøgers advokat følgende:



/

- 10 -

” ...

Ministeriet har anset ... som en anmodning om at
genoptage behandlingen af Sagsøgers sag om humanitær
opholdstilladelse efter udlændingelovens § 9 b, stk. 1.

...

Sagens afgørelse

Ministeriet for Flygtninge, Indvandrere og Integration
skal meddele, at ministeriet ikke finder grundlag for at
genoptage behandlingen af Deres klients sag.

...

Sagens faktiske omstændigheder

...

Ved brev af 5. maj 2004 til ministeriet rettede
speciallæge i børne- og ungdomspsykiatri Læge 2 som nævnt
henvendelse i sagen. Det fremgår heraf, at Deres klient
personlighedsmæssigt er ved at miste sine færdigheder på
grund af den store usikkerhed om hans fremtidige
overlevelsesmuligheder, at Deres klient af lægerne har
fået oplyst, at det er nødvendigt, at han kontrolleres
hver 3. måned for kræft med mulighed for hurtig og
professionel indgriben, at Deres klients hjerte-
karsystem påvirkes af belastningen, så han har øget
risiko for at udvikle en blodprop i hjertet, at Deres
klient har udviklet en svær depression, samt at han
fremtræder som en dement person.

...

Ved e-mail af 31. august 2004 til ministeriet anførte De
til støtte for genoptagelsesanmodningen, at deres klient
går til kontrol for kræft, at han lider af PTSD og
depression, samt at han har oplevet en alvorlig
forværring af sin psykiske tilstand, idet han er i en
dement tilstand.

Retsregler

...

Begrundelse



/

- 11 -

Ministeriet for Flygtninge, Indvandrere og Integration
har efter en gennemgang af sagen ikke fundet, at
henvendelsen fra Læge 2 af 5. maj 2004 samt Deres e-mail
af 31. august 2004 til ministeriet indeholder nye
væsentlige oplysninger af betydning for ministeriets
behandling af sagen.

Oplysningerne om, at Deres klient går til kontrol for en
kræftsygdom, indgik således i grundlaget for ministeriets
afgørelser af 9. december 2003 og 1. april 2004, og
ministeriet kan i det hele henholde sig til
begrundelserne i disse afgørelser.

Oplysningerne om, at Deres klient har udviklet en svær
depression og fremtræder som dement, indgik ligeledes i
grundlaget for ministeriets afgørelse af 1. april 2004,
og ministeriet kan henholde sig til begrundelsen i denne
afgørelse.

Det af speciallæge i børne- og ungdomspsykiatri Læge 2
anførte om, at Deres klients hjerte-karsystem påvirkes af
den belastning, Deres klient er i, således at han har
øget risiko for at udvikle en blodprop i hjertet, kan
ikke begrunde meddelelse af humanitær opholdstilladelse.

Ministeriet kan således henholde sig til afgørelserne af
9. december 2003 og 1. april 2004.

...”

Ved skrivelse af 13. oktober 2004 traf

Integrationsministeriet følgende afgørelse vedrørende Sagsøger:

”  Person 2 har på vegne af Dem ved brev af 27. september
2004 anmodet Ministeriet for Flygtninge, Indvandrere og
Integration om at revurdere Deres sag, hvorved
ministeriet senest den 20. september 2004 meddelte Dem
afslag på en anmodning om genoptagelse af en ansøgning om
humanitær opholdstilladelse i medfør af udlændingelovens
§ 9 b, stk. 1.

Sagens afgørelse

Ministeriet for Flygtninge, Indvandrere og Integration
skal meddele, at ministeriet ikke finder grundlag for at
genoptage behandlingen af Deres sag.



/

- 12 -

...

Sagens faktiske omstændigheder

...

Ved breve af 1. april 2004 og 20. september 2004
... meddelte ministeriet Dem afslag på en anmodning om
genoptagelse af Deres sag om humanitær opholdstilladelse
...

...

Ved brev af 27. september 2004 har Person 2 som nævnt på
vegne af Dem anmodet ministeriet om at revurdere Deres
sag. Person 2 har til støtte for genoptagelsesanmodningen
bl.a. henvist til Deres traumatiske oplevelser under
krigen i Kosovo med bl.a. voldelige overgreb samt til
Deres helbredstilstand, herunder at De går til kontrol
for en kræftsygdom, og at De har det psykisk dårligt og
taler om selvmord. Person 2 har endvidere anført, at De
ikke vil kunne få den fornødne behandling for Deres
lidelser i hjemlandet, ligesom han har henvist til nogle
vedlagte avisartikler, der vedrører krigen i Kosovo,
Deres livssituation og helbredstilstand.

Retsregler

...

Begrundelse

Ministeriet for Flygtninge, Indvandrere og Integration
har efter en gennemgang af sagen ikke fundet, at Person
2's brev af 27. september 2004 indeholder nye væsentlige
oplysninger af betydning for ministeriets behandling af
Deres sag.

Ministeriet finder således fortsat ikke, at De efter det
oplyste lider af en fysisk eller psykisk sygdom af en
meget alvorlig karakter, og at der i øvrigt foreligger
oplysninger om sådanne omstændigheder, at der er grundlag
for at meddele humanitær opholdstilladelse.

For så vidt angår det anførte vedrørende Deres
helbredstilstand, herunder at De går til kontrol for en
kræftsygdom, at De har det psykisk dårligt og taler om
selvmord, og for så vidt angår det anførte om, at De ikke
vil kunne få den fornødne



/

- 13 -

behandling for Deres lidelser i hjemlandet, skal
ministeriet henvise til begrundelsen i ministeriets
afgørelser af henholdsvis 9. december 2003, 1.
april 2004 og 20. september 2004.

For så vidt angår det anførte om, at De har været udsat
for traumatiske oplevelser – herunder voldelige overgreb
– under krigen i Kosovo, kan dette ikke begrunde
meddelelse af humanitær opholdstilladelse.

Det bemærkes i den forbindelse, at
Udlændingestyrelsen og Flygtningenævnet ved behandlingen
af Deres asylsag har taget stilling til spørgsmålet om,
hvorvidt De risikerer forfølgelse ved en tilbagevenden
til hjemlandet. En eventuel opholdstilladelse i medfør af
udlændingelovens § 9 b, stk. 1, skal således være
begrundet i andre humanitære hensyn.

Ministeriet finder ikke, at de til sagen fremsendte
avisartikler vedrørende krigen i Kosovo og vedrørende
Deres livssituation og helbredstilstand, kan medføre en
ændret vurdering af sagen.

Ministeriet kan således henholde sig til afgørelserne af
9. december 2003, 1. april 2004 og 20. september 2004.”

Sagsøgers forklaring

Sagsøger har forklaret blandt andet, at han går til

kontrolundersøgelse hver 4. måned efter den afsluttede

behandling for kræft. Han hører stemmer og har ofte mareridt om

natten. Han sover derfor dårligt. Han er sjældent alene.

Lægerne har sagt til ham, at han fortsat skal gå til kontrol

for sin kræftsygdom og fortsat har behandlingsbehov for sin

psykiske lidelse. Han er for syg til at arbejde og modtager

offentlig hjælp.

Udlændingelovens § 9 b, stk. 1, forarbejder og praksis

Den gældende bestemmelse i udlændingelovens § 9 b, stk. 1, blev

indføjet ved lov nr. 365 af 6. juni 2002 om ændring af

udlændingeloven og ægteskabsloven med flere love. Ved samme



/

- 14 -

lov blev den dagældende bestemmelse i lovens § 9 ophævet. Ved

lovændringen i 2002 blev den tidligere gældende bestemmelse i

lovens § 9, stk. 2, nr. 2, erstattet af den nuværende bestem-

melse i § 9 b, stk. 1,

I bemærkningerne til lovforslaget til den dagældende bestem-

melse i § 9, stk. 2, nr. 2, i udlændingeloven, hedder det

blandt andet (Folketingstidende 1984-85, tillæg A, spalte 4091-

4092):

”...

Den foreslåede bestemmelse i udlændingelovens § 9, stk. 2,
nr. 2, er i øvrigt udformet således, at væsentlige hensyn
af humanitær karakter skal tale afgørende for op-
holdstilladelse. Ved dette ordvalg har man tilsigtet at
give bestemmelsen et anvendelsesområde, som på samme tid
både er bredt og snævert.

Der skal nemlig ikke indlægges særlige begrænsninger i
bestemmelsen, når det drejer sig om de ganske særlige om-
stændigheder, som kan begrunde opholdstilladelse. På den
anden side skal de pågældende hensyn tale afgørende for, at
tilladelsen gives, og hermed tilkendegives det, at det vil
have undtagelsens karakter, at justitsministeren gi-ver
opholdstilladelse til personer, som af flygtningenæv-net
har fået afslag på egentlig flygtningestatus.

Udtrykket ”væsentlige hensyn af humanitær karakter” hen-
viser især til de hensyn, som er opregnet i lovens § 26 om
de humanitære hensyn, som navnlig skal tages i be-tragtning
i forbindelse med afgørelser om udvisning eller inddragelse
af opholdstilladelse.

De særlige hensyn, som kan begrunde, at justitsministeren
efter en konkret vurdering giver opholdstilladelse, kan
således først og fremmest bestå i udlændingens alder,
helbredstilstand og andre personlige forhold, smlgn. § 26,
nr. 1. Det skal i den forbindelse fremhæves, at den
subjektive frygt, som en udlænding kan tænkes at nære over
for tanken om hjemsendelse, kan indebære et sådant meget
betydeligt nervepres for den pågældende, at dette kan tale
for opholdstilladelse.

Vurderingen af, om betingelserne for at give opholdstil-
ladelse efter den foreslåede bestemmelse er til stede, må i
sagens natur være meget konkret. Som nævnt ovenfor er



/

- 15 -

reglen tiltænkt et snævert anvendelsesområde, og det vil
derfor være af betydning for vurderingen, med hvilken
styrke de enkelte hensyn foreligger, og ikke mindst om de
foreligger i kombination.”

I et af sagsøgte udarbejdet notat af 12. december 2001 om op-

holdstilladelse efter udlændingelovens § 9, stk. 2, nr. 2,

begrundet i helbredsforhold er der anført følgende om anven-

delsesområdet for den dagældende § 9, stk. 2, nr. 2:

”...

2. Fastlæggelse af praksis for bestemmelsens anvendelses-
område.

Efter indførelse af bestemmelsen i udlændingelovens § 9,
stk. 2, nr. 2, i 1985 er der på baggrund af forarbejderne
fastlagt en praksis for bestemmelsens anvendelsesområde.

Det følger af bemærkningerne til bestemmelsen, at afgø-
relsen af, om der foreligger sådanne særlige humanitære
hensyn, som kan begrunde opholdstilladelse, beror på et
skøn. De særlige hensyn, der indgår i den skønsmæssige
vurdering, er navnlig de hensyn, der er indeholdt i ud-
lændingelovens § 26, stk. 1, herunder udlændingens hel-
bredsforhold. Det er endvidere forudsat, at meddelelse af
opholdstilladelse efter bestemmelsen har undtagelsens ka-
rakter.

Ved besvarelse den 2. november 1992 af spørgsmål nr. 41 af
26. oktober 1992 fra Folketingets Retsudvalg oplyste
justitsministeren bl.a., at der i almindelighed vil blive
meddelt opholdstilladelse i medfør af udlændingelovens § 9,
stk. 2, nr. 2, til personer, om hvem der foreligger
helbredsoplysninger, hvorefter det må anses for godt-gjort,
at den pågældende lider af en akut eller livstru-ende
sygdom.

Ved brev af 27. april 1993, vedlagt Indenrigsministeriets
notat af 31. marts 1993, orienterede indenrigsministeren
Folketingets Retsudvalg om ændring af praksis for medde-
lelse af opholdstilladelse efter udlændingelovens § 9, stk.
2, nr. 2. For så vidt angår meddelelse af humanitær
opholdstilladelse under henvisning til helbredsforhold,
fremgår det af notatet, at ministeriets praksis vedrø-rende
meddelelse af opholdstilladelse til personer, der lider af
akutte eller livstruende fysiske sygdomme samt til
personer, der har så alvorlige psykiske sygdomme, at de
pågældende må anses for uhelbredeligt sindssyge, frem-over
ville blive udvidet således, at der i videre omfang



/

- 16 -

vil blive meddelt opholdstilladelse til personer med fy-
siske eller psykiske sygdomme af meget alvorlig karakter,
uanset at den pågældende sygdom ikke kan anses for væ-rende
akut eller direkte livstruende. Der skal dog fort-sat være
tale om et snævert anvendelsesområde, og ansøge-rens
mulighed for at klare sig samt modtage kvalificeret
lægehjælp i hjemlandet må indgå i vurderingen.

Ændringen af praksis indebar således bl.a., at meddelelse
af humanitær opholdstilladelse efter udlændingelovens § 9,
stk. 2, nr. 2, begrundet i meget alvorlig psykisk syg-dom,
ikke længere forudsætter, at den pågældende er uhel-
bredeligt sindssyg.

Ved brev af 22. september 1999 orienterede indenrigsmini-
steren – ved fremsendelse af et brev af 21. september 1999
til medlemmer af Folketinget Person 3 og Person 4 –
Folketingets Retsudvalg om, at anvendelsesområ-det for
meddelelse af opholdstilladelse efter udlændinge-lovens §
9, stk. 2, nr. 2, ville blive udvidet, således at der
endvidere meddeles opholdstilladelse til personer, der ved
tilbagevenden til et hjemland med vanskelige le-vevilkår
vil være i risiko for at få eller opleve en for-værring af
et alvorligt handicap. I brevet oplyses endvi-dere, at der
er tale om en bestemmelse, der både efter sin formulering
og efter forarbejderne er tiltænkt et me-get begrænset
anvendelsesområde, at det fremgår af be-mærkningerne til
bestemmelsen, at det skal have undtagel-sens karakter, at
ministeren giver opholdstilladelse til personer, der har
fået afslag på egentlig flygtningesta-tus, og at
ministeriets praksis for anvendelse af bestem-melsen i
overensstemmelse hermed er ganske restriktiv.

Ministeriets praksis med hensyn til opholdstilladelse af
helbredsmæssige grunde er ikke ændret siden efteråret 1999.

...

4. Ministeriets praksis for så vidt angår psykiske syg-
domme/psykiske problemer.

Ministeriet modtager jævnligt ansøgninger om humanitær
opholdstilladelse fra personer – asylansøgere, der er
meddelt endeligt afslag på asyl – som er traumatiserede i
forskellig grad som følge af fængsling, tortur, vold,
krigsoplevelser o.lign., og som hyppigt har psykiske pro-
blemer i form af post traumatisk stress syndrom (PTSD),
depression og krise- og sorgreaktioner.

Herudover modtager ministeriet ansøgninger om humanitær
opholdstilladelse fra asylansøgere, der lider af sværere



/

- 17 -

psykisk sygdom. Det kan være asylansøgere, der f.eks. er
psykotiske eller skizofrene.

Ministeriet har siden den under pkt. 2 nævnte ændring af
praksis i foråret 1993, hvor området for meddelelse af
humanitær opholdstilladelse blev udvidet, således at der
bl.a. meddelelse humanitær opholdstilladelse til perso-ner,
der lider af meget alvorlig psykisk sygdom, blandt andet
taget stilling til, om PTSD kan begrunde meddelelse af
humanitær opholdstilladelse.

...

Efter ministeriets praksis kan PTSD, depression, belast-
ningsreaktion, krise- og sorgreaktioner o. lign. således
ikke i sig selv begrunde meddelelse af humanitær opholds-
tilladelse. Derimod kan meget alvorlig psykisk sygdom,
f.eks. sindssygdommene skizofreni og paranoia, i sig selv
efter fast praksis begrunde, at der meddeles humanitær
opholdstilladelse. Er den psykiske lidelse ifølge ud-
talelser fra læge, psykolog og/eller psykiater så alvor-
lig, at den kan sidestilles med en egentlig sindssygdom,
kan der ligeledes meddeles humanitær opholdstilladelse.

PTSD, depression mv. kan som nævnt ikke i sig selv be-
grunde meddelelse af humanitær opholdstilladelse, men
indgår som et relevant hensyn ved vurderingen af en an-
søgning om humanitær opholdstilladelse, således at PTSD,
depression mv. i kombination med andre hensyn kan be-grunde
meddelelse af opholdstilladelse efter udlændinge-lovens §
9, stk. 2, nr. 2.

...”

I bemærkningerne til det lovforslag, der ligger til grund for

den nugældende bestemmelse i § 9 b i udlændingeloven, hedder

det blandt andet (Folketingstidende 2001-02, tillæg A, spalte

4015-4016):

”...

Den foreslåede bestemmelse svarer til den gældende be-
stemmelse i udlændingeloven § 9, stk. 2, nr. 2, og forud-
sættes anvendt i overensstemmelse med gældende praksis,
hvorefter bestemmelsen er givet et meget begrænset anven-
delsesområde. Humanitær opholdstilladelse gives således kun
helt undtagelsesvis og kun efter en konkret vurdering af
omstændighederne i den enkelte sag...



/

- 18 -

Efter gældende praksis gives humanitær opholdstilladelse
navnlig til personer, der lider af fysiske eller psykiske
sygdomme af meget alvorlig karakter. Der kan endvidere
gives humanitær opholdstilladelse til personer, der ved
tilbagevenden til et hjemland med vanskelige levevilkår vil
være i risiko for at få eller opleve en forværring af et
alvorligt handicap.

Vurderingen af, om der kan meddeles humanitær opholdstil-
ladelse som følge af helbredsforhold, foretages altid på
baggrund af erklæringer fra læger, psykologer og psykia-
tere. Disse erklæringer lægges – for så vidt angår den
faglige vurdering – uprøvet til grund. Ministeriet fore-
tager således alene en juridisk bedømmelse af sagen, hvor
det på baggrund af erklæringerne vurderes, om den pågæl-
dende efter praksis vil kunne meddeles humanitær opholds-
tilladelse. Det påhviler udlændingen – eller dennes advo-
kat – at fremkomme med de ovenfor nævnte erklæringer, jf.
udlændingelovens § 40, stk. 1, 1. pkt., hvoraf fremgår, at
en udlænding skal meddele de oplysninger, som er nød-
vendige til bedømmelse af, om en tilladelse i henhold til
loven kan gives.
...

Udover i de ovenfor nævnte tilfælde kan der gives humani-
tær opholdstilladelse til familier med mindre børn, som
kommer fra et område, hvor der hersker krig eller krigs-
lignende tilstand, samt til enlige kvinder og familier med
børn fra områder, hvor der hersker ekstremt vanske-lige
levevilkår, f. eks. som følge af hungersnød.

...”

Procedure

Sagsøger har til støtte for sine påstande anført, at de af

sagsøgte trufne afgørelser af 9. december 2003, 1. april 2004,

20. september 2004 og 17. oktober 2004 må ophæves, da

afgørelserne er truffet i strid med udlændingelovens § 9 b,

stk. 1. Denne bestemmelse må fortolkes i overensstemmelse med §

9, stk. 2, nr. 2, i den tidligere udlændingelov. Det fremgår af

forarbejderne til den sidstnævnte bestemmelse, at der ved

afgørelsen af, om der bør gives humanitær opholds-tilladelse,

skal tages hensyn til, hvorvidt et afslag må med-føre en særlig

belastning for ansøgeren bedømt efter krite-rier, som er

opregnet i udlændingelovens § 26. Dette må sam-



/

- 19 -

menholdes blandt andet med det, der er anført i den asylhånd-

bog, som er udarbejdet af FN’s Flygtningehøjkommissariat ved-

rørende subjektiv frygt i asylsager. Ved afgørelsen af, hvor-

vidt der bør gives humanitær opholdtilladelse bør der både

tages hensyn til sagsøgerens personlige forhold og forholdene i

Kosovo, hvilket ikke er sket ved de af sagsøgte trufne af-

gørelser. De fremgår blandt andet af de såkaldte ”Positions”

udarbejdet af FN’s Flygtningehøjkommissariat vedrørende beho-

vet for beskyttelse af personer fra Kosovo, at en hjem-sendelse

af sagsøgeren til Kosovo vil være i strid med ele-mentære

humanitære principper. Disse anvisninger er bindende for de

danske myndigheder.

Sagsøger har i øvrigt procederet i overensstemmelse med det,

der er anført i et påstandsdokument af 18. oktober 2005:

”Efter ØLR dommen af 22. september 2005 er der behov for
udtrykkeligt at få landsrettens stillingtagen til, om det
kan antages, at der ikke skal tages stilling til
tilstedeværelse af meget alvorlig sygdom eller alvorligt
handicap. Det bekræftes, at kriterierne kan anses for
indeholdt som anbringender i påstand 1, men såfremt
landsrettens præjudicielle afgørelser herom ikke fremgår
tydeligt af landsretten afgørelse, er der behov for
særskilt afgørelse om sygdommens eller handicappets
tilstedeværelse. Både kriterierne meget alvorlig sygdom
og alvorligt handicap har mellem parternes advokater
været gennemdrøftet stof de seneste 2-3 år og er derfor
kendt stof.
Afvisning af påstandene af formelle grunde, må betragtes
som værende uden saglig baggrund.

...

Sagsøger ankom som flygtning til Danmark den 21.
oktober 2002 i kølvandet af de serbiske
krigsforbrydelser i Kosovo, hvor han var udsat for
fysiske overgreb i form af slag og spark.

Sagsøger er voldsomt traumatiseret og har i den anledning
ansøgt om helbredsbetinget
opholdstilladelse, her også under henvisning til, at
sagsøger lider af kræft i halsen.



/

- 20 -

Fra udlændingemyndighederne foreligger der den 10.
december 2001 notat fra Udlændingestyrelsen, om
opholdstilladelse til traumatiserede kosovarer ... Og fra
sagsøgte foreligger notat af 12. december 2001 om
opholdstilladelse begrundet i
helbredsforhold ... Sagsøgte har modtaget en
fyldestgørende mængde af lægelige oplysninger om
sagsøgers alvorlige helbredstilstand, og der foreligger
adskillige lægeerklæringer, herunder fra speciallæge i
psykiatri Læge 2 og Odense Universitetshospital.

Den 28. juni 2004 tilskrev FN administrationen i Kosovo,
UNMIK; at minister Person 5 i fortsættelse af FNs
tidligere instruktioner og standpunkter, at kronisk syge,
herunder PTSD ramte, ikke tvangsmæssigt kunne udsendes
til Kosovo på baggrund af de manglende
behandlingsmuligheder der
...

Sagsøgeren lider af hjernesvind eller af demens i meget
alvorlig grad. Demens betragtes af lægerne som en
livstruende tilstand, idet sagsøger ikke er i stand til
at tage vare på eget liv eller livssituation.

Uanset hvilken af sygdommene sagsøgeren lider af, kan de
ikke behandles i hjemlandet. dette er tilfældet, så kan
det denne påvirkes i gunstig retning eller stoppes i en
videreudvikling. Det må lægges til grund som
veldokumenteret, at sagsøger ikke er i stand til at tage
vare på sig selv eller sin situation. Dette gælder uagtet
der måtte være tale om en pseudo demens.

Sagsøger lider både af en både akut og livstruende
sygdom/handicap af meget alvorlig karakter.
Sagsøger har ubestridt ingen muligheder har for at klare
sig samt at modtage den fornødne lægehjælp i sit
hjemland.

Afskæres sagsøger til forskel fra danske patienter adgang
til at fuldføre den cancerkontrol, som er iværksat af de
danske sundhedsmyndigheder, er der tale om ulovlig og
usaglig forskelsbehandling.

Sagsøger har alene mulighed for at indtage flydende
skånekost, hvilken skånekost ikke er tilgængelig i
Kosovo.

Sagsøger lider dels af en meget alvorlig sygdom.
Dels lider han af et alvorligt handicap, der vil
forværres ved udsendelse. Afvisning af



/

- 21 -

opholdstilladelse til denne syge sagsøger vil være
usaglig forskelsbehandling i forhold til andre syge
kosovarer, der har fået opholdstilladelse.

Det gøres gældende, at sagsøgte allerede havde givet
tilstrækkelige oplysninger, da de i påstanden anførte
afslag blev afgivet.

UNMIK vil på intet tidspunkt acceptere
tvangsudsendelse. Nægtelsen vil ske under henvisning til
EMRK og sundhedshensyn som anført ved de tidligere
afvisninger i andre sygdomssager med kosovarer.

...

Sagsøgte har ikke fulgt sagsøgerens opfordring til at
undersøge, hvilke behandlingsmuligheder sagsøger har i
sit hjemland til at undergå en regelmæssig cancerkontrol.

Sagsøgte har ikke fulgt sagsøgerens opfordring til at
undersøge, hvilke muligheder sagsøger har for at blive
behandlet terapeutisk, psykiatrisk og medicinsk i sit
hjemland for sin PTSD

Sagsøgte har ikke fulgt sagsøgerens opfordring til at
undersøge, behandlingsmulighederne for sagsøger i den
fysiske tilstand, han befinder sig i, som følge af at han
befinder sig enten i en egentlig demenstilstand, en
pseudo-demens tilstand eller det konstateres at han lider
af et hjernesvind.

Sagsøgte har særligt let ved at foretage disse
undersøgelser, da man siden marts 2003 har haft en fast
attaché Person 6 på stedet og i øvrigt i årevis tæt har
fulgt udviklingen i sundhedssektoren i Kosovo.

Undladelse af at følge opfordringer må medføre processuel
skadevirkning.”

Integrationsministeriet har i et påstandsdokument af 12.

oktober 2005 anført følgende:

”Indledningsvis bemærkes, at sagsøgeren først ved
skrivelse af 11. oktober 2005 har formuleret sine
endelige påstande således, at sagsøgeren nu nedlægger 3
sideordnede påstande.



/

- 22 -

Sagsøgerens påstand 1 er identisk med den tidligere
fremsatte påstand.

Til støtte for påstanden om frifindelse gøres følgende
gældende i relation til de enkelte afgørelser:

Ad sagsøgtes afgørelse af 9. december 2003:

Sagsøgtes afgørelse blev truffet i medfør af
udlændingelovens § 9 b, stk. 1.

Efter den bestemmelse kan der meddeles
opholdstilladelse, hvis en udlænding befinder sig i en
sådan situation, at væsentlige hensyn af humanitær
karakter afgørende taler for at imødekomme ansøgningen.
Efter praksis kan der meddeles opholdstilladelse til en
person med akut eller livstruende sygdom eller fysiske
eller psykiske sygdomme af meget alvorlig karakter. Hvis
en ansøger lider af en akut eller livstruende sygdom
eller fysiske eller psykiske sygdomme af meget alvorlig
karakter, indgår det som et væsentligt moment i
vurderingen af sagen, om den pågældende har mulighed for
at klare sig samt modtage den fornødne lægehjælp i sit
hjemland.
Ministeriet undersøger i sådanne tilfælde som
udgangspunkt behandlingsmulighederne i den pågældendes
hjemland via de danske ambassader.

Sagsøgte har ved sin afgørelse af 9. december 2003
... lagt de foreliggende lægelige oplysninger til grund
og foretaget et lovligt og sagligt juridisk skøn ved
afvejningen af de foreliggende
omstændigheder inden for rammerne af
udlændingelovens § 9 b, stk. 1, forarbejderne hertil og
administrativ praksis.

Sagsøgte lagde ved sin afgørelse vægt på, at sagsøger
efter det oplyste ikke lider af en fysisk eller psykisk
sygdom af meget alvorlig karakter, og at der ikke i
øvrigt foreligger omstændigheder, som giver grundlag for
at meddele humanitær
opholdstilladelse efter udlændingelovens § 9 b, stk. 1.

Sagsøgte lagde herved bl.a. vægt på, at operationen samt
den efterfølgende strålebehandling for strubekræft
medførte, at der ved efterfølgende kontrol på
Rigshospitalet ikke var tegn på restsvulst.



/

- 23 -

Sagsøgte lagde endvidere vægt på, at posttraumatisk
belastningsreaktion ikke i sig selv kan begrunde
meddelelse af humanitær opholdstilladelse.

Sagsøgers selvmordstanker samt tidligere fysiske overgreb
er tillige ikke forhold, der i sig selv kan begrunde
meddelelse af humanitær
opholdstilladelse.

Disse lidelser kan dog i kombination med andre
omstændigheder herunder alvorlig fysisk eller psykisk
sygdom efter omstændighederne danne grundlag for
humanitær opholdstilladelse.

I denne sag fandt sagsøgte efter en konkret afvejning og
vurdering, at de samlede oplysninger om sagsøgers
helbredsmæssige tilstand ikke gav grundlag for meddelelse
af opholdstilladelse ud fra humanitære årsager.

Det bemærkes hertil, at bestemmelsen i
udlændingelovens § 9 b, stk. 1, har et meget begrænset
anvendelsesområde ...

Det gøres gældende, at sagsøgtes afgørelse er i
overensstemmelse med den administrative praksis, som på
baggrund af lovens ordlyd og forarbejder følges af
sagsøgte.

Det gøres på denne baggrund sammenfattende gældende, at
der ikke er grundlag for at tilsidesætte det skøn, som
sagsøgte har udøvet ved sin afgørelse af 9. december
2003, hvorved det blev vurderet, at sagsøger ikke
opfyldte betingelsen for at opnå humanitær
opholdstilladelse.

Ad sagsøgtes afgørelse af 1. april 2004:

Sagsøgte traf den 1. april 2004 ... afgørelse om, at der
ikke var grundlag for at genoptage sagens behandling og
fastholdt afslaget af 9. december 2003 ...

Sagsøgte tog stilling til sagsøgers oplysninger om
forværring af PTSD-symptomer, at sagsøger var psykosenær
og af og til hørehallucineret, samt oplysninger om
selvmordsindskydelser, og bemærkede i relation til det
sidste, at der ikke sagen var oplysninger om en aktuel og
overvejende risiko for selvmord, hvilket i kombination
med psykisk sygdom efter omstændighederne kunne danne
grundlag for humanitær opholdstilladelse.



/

- 24 -

Det gøres gældende, at der ikke er grundlag for at
tilsidesætte sagsøgtes vurdering af, at der ikke var
fremkommet nye oplysninger af så væsentlig betydning for
sagens afgørelse, at der var grundlag for genoptagelse.”

Integrationsministeriet har i relation til afgørelserne af 20.

september 2004 og 13. oktober 2004 anført tilsvarende som

vedrørende afgørelsen af 1. april 2004.

Vedrørende påstandene 2 og 3 er der i

Integrationsministeriets påstandsdokument anført følgende:

” Ad den principale påstand 2:

Denne påstand er stort set identisk med den i replikken
fremsatte. Den blev i processkrift 1 af 29. maj 2005
frafaldet.

I relation til afvisningspåstanden gøres for det første
gældende, at påstanden må anses for frafaldet og på denne
baggrund ikke igen kan fremføres på dette sene tidspunkt.

Herudover gøres det gældende, at sagsøgers påstand reelt
er et anbringende til støtte for påstand 1. Sagsøger har
således ingen selvstændig interesse i en prøvelse af den
yderligere påstand, ligesom det ikke vil ændre
retsstillingen mellem parterne, såfremt sagsøger får
medhold heri.

Til støtte for frifindelsespåstanden gøres det gældende,
at sagsøger ikke lider af en psykisk sygdom af meget
alvorlig karakter.

Der henvises i øvrigt til det ovenfor til støtte for
frifindelsespåstanden anførte, idet det bemærkes, at
påstand 2 må forstås i relation til de indbragte
afgørelser og ikke i relation til tiden efter
afgørelserne er truffet.

Ad den principale påstand 3:

Til støtte for påstanden om afvisning gøres det gældende,
at der er tale om en ny påstand, der ikke bør tillades
fremsat på dette sene tidspunkt, hvor forberedelsen er
afsluttet.



/

- 25 -

Derudover henvises til det ovenfor anførte til støtte for
afvisningspåstanden.

Til støtte for frifindelsespåstanden gøres det gældende,
at sagsøger ikke lider af et alvorligt handicap, der er i
risiko for forværring ved udsendelse til Kosovo.

Der henvises i øvrigt til det ovenfor til støtte for
frifindelsespåstanden anførte, idet det bemærkes, at
påstand 3 tillige må forstås i relation til de indbragte
afgørelser og ikke i relation til tiden efter
afgørelserne er truffet.”

Integrationsministeriet har i alt væsentligt procederet i

overensstemmelse med sit påstandsdokument.

Landsrettens begrundelse og resultat

Vedrørende påstand 1

Ved Integrationsministeriets afslag af 9. december 2003 på

Sagsøgers ansøgning om humanitær opholdstilladelse efter

udlændingelovens § 9 b, stk. 1, lagde ministeriet vægt på, at

ansøgeren ikke lider af en fysisk eller psykisk sygdom af meget

alvorlig karakter, og at der ikke i øvrigt foreligger sådanne

omstændigheder, at der er grundlag for at meddele

opholdstilladelse efter den nævnte bestemmelse. Ved

afgørelserne af 1. april, 20. september og 13. oktober 2004

fandt Integrationsministeriet, at der på de pågældende

afgørelsestidspunkter ikke forelå oplyst sådanne nye væsentlige

forhold, at der var grundlag for at genoptage behandlingen af

ansøgningen om humanitær opholdstilladelse.

Det fremgår af afgørelserne, at Integrationsministeriet har

foretaget en konkret vurdering af Sagsøgers forhold, herunder

det oplyste om hans fysiske og psykiske tilstand, samt sagens

øvrige oplysninger.



/

- 26 -

Som det fremgår af ordlyden i udlændingelovens § 9 b, stk. 1,

og den nugældende lovs forarbejder, beror afgørelsen af, om der

bør gives humanitær opholdstilladelse efter denne be-stemmelse,

på et konkret skøn i den enkelte sag. Det er i lovens

forarbejder (Folketingstidende 2001-02, tillæg A, spalte 4015-

4016) anført, at bestemmelsen forudsættes anvendt i

overensstemmelse med gældende praksis og med et meget begrænset

anvendelsesområde. Det fremgår af forarbejderne, at humanitær

opholdstilladelse navnlig gives til personer, der lider af

fysiske eller psykiske sygdomme af meget alvorlig karakter. Der

er endvidere i forarbejderne opregnet nogle yderligere grupper

af tilfælde, som kan begrunde humanitær opholdstilladelse.

Integrationsministeriets afgørelser findes herefter at være

truffet i overensstemmelse med udlændingelovens § 9 b, stk. 1,

således som bestemmelsen efter lovens forarbejder fra

folketingsåret 2001/02 skal anvendes. Det af Sagsøger anførte

vedrørende udlændingelovens § 26 og dennes kriterier kan ikke

føre til andet resultat. Der findes ikke grundlag for at

fastslå, at Integrationsministeriet ved sin sagsoplysning ikke

skulle have tilvejebragt et tilstrækkeligt klart og

bevismæssigt sikkert grundlag for afgørelserne, at

Integrationsministeriet har foretaget en mangelfuld

skønsafvejning af de enkelte kriterier, eller at der i øvrigt

foreligger nogen fejl ved Integrationsministeriets behandling

af Sagsøgers ansøgninger. Der er herefter ikke grundlag for at

tilsidesætte ministeriets skønsmæssige vurdering, hvorefter de

konkrete forhold i sagen ikke giver grundlag for meddelelse af

opholdstilladelse efter udlændingelovens § 9 b, stk. 1.

Integrationsministeriets frifindelsespåstand tages derfor til

følge.



/

- 27 -

Vedrørende påstand 2 og 3

Påstandene 2 og 3 er identiske med anbringender, som er gjort

gældende vedrørende sagens påstand 1. Påstandene 2 og 3

relaterer sig til kriterier, der har betydning for

Integrationsministeriets afgørelser omfattet af påstand 1, og

som indebærer, at Integrationsministeriet skal udøve et

forvaltningsmæssigt skøn. De nedlagte anerkendelsespåstande

angår alene dele af begrundelserne for

Integrationsministeriets afgørelser af 1. december 2003, 1.

april, 20. september og 13. oktober 2004, og det ville ikke

ændre på retsforholdet mellem parterne, såfremt Sagsøger fik

medhold i de nedlagte anerkendelsespåstande. Landsretten finder

på denne baggrund ikke, at Sagsøger har en retlig interesse i

at få påkendt de af ham nedlagte

anerkendelsespåstande. Integrationsministeriets påstand om

afvisning af disse påstande tages derfor til følge.

Vedrørende sagens omkostninger findes Sagsøger at burde betale

15.000 kr. til dækning af sagsøgtes udgifter til

advokatbistand.

T h i  k e n d e s  f o r  r e t :

Sagsøgte, Ministeriet for Flygtninge, Indvandrere og Integra-

tion, frifindes for Sagsøgers, påstand om, at sagsøgtes

afgørelser af 9. december 2003, 1. april 2004, 20. september

2004 og 13. oktober 2004 skal ophæves. Sagsøgers øvrige

påstande afvises.

Sagsøger skal inden 14 dage betale 15.000 kr. til sagsøgte i

sagsomkostninger.



/

- 28 -

- 28 -




/