Højesteret stadfæster Landsrettens afgørelse i sag om erstatningskrav inden for og uden for kontrakt i form af friholdelseskrav mod sælgere, grossist og forhandler, af MgO-plader
Ret: Højesteret (3. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Entreprise og håndværkere;
Erstatning uden for kontrakt;

/

HØJESTERETS DOM
afsagt onsdag den 24. august 2022

Sag BS-27896/2021-HJR
(2. afdeling)

Appellant A/S, tidligere Sagsøger A/S
(advokat Carsten Led-Jensen)

mod

Selskabet af 30. august 2002 A/S (tidligere Nordisk Pladeimport A/S) (advokat
Jan Presfeldt)

I tidligere instans er afsagt dom af Østre Landsrets 8. afdeling den 23. juni 2021
(BS-14245/2019-OLR).

I pådømmelsen har deltaget fem dommere: Poul Dahl Jensen, Vibeke Rønne,
Hanne Schmidt, Kristian Korfits Nielsen og Søren Højgaard Mørup.

Påstande
Appellant A/S, tidligere Sagsøger A/S har nedlagt påstand om, at ind-stævnte,
Selskabet af 30. august 2002 A/S, skal betale 3.839.610,70 kr. med pro-cesrente
fra sagens anlæg den 23. november 2018.

Selskabet af 30. august 2002 A/S (i det følgende NPI) har nedlagt følgende på-
stande:

1. Stadfæstelse.

2. NPI bør i relation til den del af landsrettens dom, som er indbragt for Hø-
jesteret (renoveringsprojektet Elkærparken), tilkendes fulde sagsomkost-
ninger til dækning af udgifter til syn og skøn og advokat for så vidt angår



/

2

(i) isoleret bevisoptagelse/syn og skøn forud for sagsanlæg, (ii) supple-rende
syn og skøn gennemført under sagsforberedelsen i landsretten og (iii)
behandling af sagen for landsretten og Højesteret.

3. NPI bør i relation til den del af landsrettens dom, som ikke er indbragt for
Højesteret (renoveringsprojekterne Brøndby Strand og Sundhedshuset),
tilkendes fulde sagsomkostninger til dækning af udgifter til syn og skøn og
advokat for så vidt angår (i) isolerede bevisoptagelser/syn og skøn forud for
sagsanlæg, (ii) supplerende syn og skøn gennemført under sags-
forberedelsen i landsretten og (iii) behandling af sagerne for landsretten.

Over for NPI’s påstande 2 og 3 har Appellant A/S, tidligere Sagsøger A/S nedlagt
påstand om frifindelse.

Supplerende sagsfremstilling
Af NPI’s montagevejledning vedrørende Megapan Windbreaker fra februar 2012
fremgår bl.a., at Megapan Windbreaker er ”det helt rigtige valg af vind-spærre” ,
og at Megapan Windbreaker er ”fremtidens vindspærre” . Tilsvarende fremgår af
montagevejledninger vedrørende samme produkt dateret den 31. ja-nuar og 30.
juli 2013 og vedrørende MgO Windbreaker dateret den 14. januar 2014.

I datablade af 29. januar og 30. juli 2013 vedrørende Megapan Windbreaker er
som i montagevejledningerne anført, at Megapan Windbreaker er det helt rig-tige
valg af vindspærre, og desuden, at Megapan Windbreaker har de ”unikke
egenskaber der er behov for ved en vindspærre.” Tilsvarende fremgår af et da-
tablad af 14. januar 2014 vedrørende MgO Windbreaker.

Af voldgiftsrettens kendelse i sagen mellem Byggeskadefonden, Appellant A/S,
tidligere Sagsøger A/S og White Arkitekter A/S vedrørende Elkærparken fremgår,
at Skønsmand 2 og Skønsmand 1 under hovedforhandlin-gen forklarede bl.a., at
der i perioden fra 2011 blev solgt rigtig mange m  MgO-plader. Ingen havde idé
om, at pladematerialet afgav væske. Hvis der konstate-redes vand på eller fra
pladerne, fokuserede man på, om der var en utæthed i konstruktionen. Alle antog,
at det var et godt og velegnet materiale. Derfor blev BYG-ERFA-bladet (21)
131227 udgivet den 27. december 2013. Indtil udgivelsen heraf fandtes der ingen
godkendelser af MgO-plader i Danmark. Heller ikke ifølge BYG-ERFA-bladet var
der foretaget undersøgelser af pladernes fugtafgi-velse.

2

De samme skønsmænd havde i en sag vedrørende en bebyggelse i Helsingør af-
givet en skønserklæring, hvoraf bl.a. følgende fremgår:



/

3

”Nej, det kan ikke i efteråret 2012 betegnes som sædvanligt at sende
plader til undersøgelse hos DTU, Teknologisk Institut eller andet med
henblik på en undersøgelse af pladernes fugtsugende egenskaber, med-
mindre der var mistanke til det pågældende produkts fugttekniske
egenskaber.”

Skønsmændene vedstod under hovedforhandlingen i voldgiftssagen vedrø-rende
Elkærparken bl.a. dette svar og forklarede, at det ikke er sædvanligt, at
leverandører undersøger materialer med hensyn til sorption. De har aldrig set
dette. Det er sædvanligt, at leverandører undersøger for diffusionsåbenhed, Z-
værdien.

De samme skønsmænd havde i to sager vedrørende en bebyggelse i Slagelse af-
givet en skønserklæring, hvoraf bl.a. følgende fremgår:

”I perioden frem til december 2013, hvor produktet blev omtalt i Træ 68,
den 27.12.2013, Byg-Erfa-erfaringsblad (21) 131227 udkommer og
blåstempler MgO-produkter, er der et kraftigt stigende forbrug af disse
plader og på et tidspunkt mellem 2010 og 27.12.2013 må MgO-plader
betegnes som et gængs og anerkendt problemfrit produkt, idet BYG-
ERFA blade udarbejdes på baggrund af opsamlede erfaringer, som af-
hænger af det beskrevne emnes anvendelsesomfang, kompleksitet samt
en tidsfaktor, hvor MgO-pladerne havde et stort anvendelsesomfang på
kort tid. Endvidere blev MgO-plader hyldevarer i alle større byggemar-
keder relativt hurtigt…”

Skønsmændene vedstod under hovedforhandlingen i voldgiftssagen vedrø-rende
Elkærparken bl.a. dette svar og forklarede, at når det besluttes at udgive et BYG-
ERFA-blad, er man af den opfattelse, at der er tale om et anerkendt og problemfrit
produkt. Dette er baseret på den stigende anvendelse af produktet op mod
beslutningen om at udgive et BYG-ERFA-blad.

Det fremgår desuden af kendelsen, at skønsmændene fik forelagt bl.a. følgende
svar fra den skønserklæring, som var afgivet af skønsmændene i sagen vedrø-
rende Lilletoften:

”Spørgsmål KKL 11
…
Svar:
Som det fremgår af svaret på KKL 4 har MgO-plader været almindeligt
anvendt siden 2010. Anvendelsen har efter skønsmændenes opfattelse
omfattet anerkendte rådgivere, entreprenører og producenter, og
markedsføringen har omfattet velan-skrevne leverandører.

Spørgsmål KKL 12
…



/

4

Svar:
Så vidt det er skønsmændene bekendt havde ingen i branchen mistanke om,
at de pågældende MgO-plader var fugtopsugende og -afgivende før end i
efteråret 2014.”

Skønsmand 2, der var den ene af de to skønsmænd i sagen vedrørende Lilletoften,
vedstod under hovedforhandlingen i voldgiftssagen vedrørende Elkærparken bl.a.
disse svar, og Skønsmand 1 tilsluttede sig besvarelserne med den bemærkning og
tilføjelse til svaret på spørgsmål KKL 11, at han stort set kan tiltræde svaret, men
mange rådgivere var ikke klar over, hvad MgO var. MgO-pladerne var blevet
anvendt siden 2010.

Endelig fik skønsmændene forelagt følgende uddrag af den forklaring, som var
afgivet af skønsmændene i sagen vedrørende Lilletoften:

”Skønsmand 3 forklarede, at han ville fæste lid til oplysningerne i et
datablad, selv om der var angivelse af de kemiske bestanddele i produktet.
Han ville kun iværk-sætte undersøgelser på det grundlag, hvis han havde
mistanke om, at der var noget galt. Skønsmand 2 bekræftede, at han heller
ikke ville iværksætte undersø-gelse blot på grundlag af oplysningerne om
kemiske bestanddele i pladerne.

Oplysningerne, der kom frem i 2015, om problemerne ved at anvende MgO-
pla-der som udendørs vindspærreplader, kom som en stor overraskelse for
hele bygge-branchen, dvs. både for entreprenører og rådgivere og måske
også for leverandø-rerne, hvoraf nogle havde indbygget dem i færdige
tagkassetter. Ved udgivelsen af BYG-ERFA bladet i 2013 var der ikke nogen
i de tekniske udvalg, der god-kendte BYG-ERFA bladet, der tænkte over
muligheden for fugtopsugning. Begge skønsmænd bekræftede, at de også
selv kunne have overset det… Der kommer hver dag mange nye
byggematerialer på markedet. MgO-plader blev i perioden 2010-14
markedsført og anvendt af anerkendte leverandører, entreprenører og tek-
niske rådgivere.”

Skønsmand 2 vedstod under hovedforhandlingen i voldgiftssagen ved-rørende
Elkærparken dette uddrag af forklaringen fra sagen vedrørende Lille-toften, og
Skønsmand 1 tilsluttede sig forklaringen. Skønsmand 2 forklarede supplerende, at
oplysningerne kom frem i slutningen af 2014. Skønsmand 1 forklarede, at han
også ville have overset mu-ligheden for fugtopsugning. Ingen mistænkte dette.

Forklaringer
Til brug for Højesteret er der afgivet forklaring af tidligere administrerende di-
rektør for Appellant A/S, tidligere Sagsøger A/S Vidne 13 og salgsmedarbejder
ved STARK Vidne 14 samt supplerende forklaring af Vidne 4.

Vidne 4 har supplerende forklaret bl.a., at Appellant A/S', tidligere Sagsøger A/S
største materialeleverandører var de fem landsdækkende trælasthandler, som



/

5

de havde rammeaftaler med. I samråd med bygherrens arkitekt og ingeniør be-
stemte byggelederne og projektlederne, hvilke materialer der skulle indkøbes.

På den enkelte byggesag skulle man altid lave en procesopstart på det pågæl-
dende produkt – det være sig vinduer, gulve, vindplader osv. Det skulle igen-nem
en proces med en opstilling – en mock-up – så man kunne vise, hvordan det så ud,
og hvordan man havde læst projektet. Hvis man så ønskede at ændre på
produkterne, kunne man forelægge det for bygherrens arkitekt og ingeniør, der så
kunne godkende produkterne. Han tror, at det er nok bare at vise det i mock-up’en,
hvis man ønsker at ændre noget, men han ved det ikke. Han har aldrig overværet
sådan en forelæggelse. Man skulle lave mock-up i alle tilfælde og ikke kun, hvis
man skulle ændre noget i forhold til projektmaterialet. Når det var godkendt,
kunne man gå i gang.

Det var bygge- og projektlederen på det enkelte projekt, der lagde op til eventu-
elle ændringer i materialer eller lignende, og så drøftede de med deres divisi-
onschef, om det var i orden. Divisionschefen var ”direktøren” på den enkelte
byggesag. Divisionschefen havde mange forskellige byggesager samtidig.

Han ved ikke, om der konkret blev afholdt projektopstartsmøde, hvor man
drøftede materialer osv., inden man gik til bygherren og rådgiveren med even-
tuelle ændringer, men det burde man have gjort. Det var vedtaget internt hos
Appellant A/S, tidligere Sagsøger A/S, at man gjorde det på den måde for ikke at
lave fejl.

På samtlige byggesager skulle der laves et kvalitetssikringsdokument med foto-
dokumentation for den løbende proces, som skulle arkiveres i 5 år. Deraf kan man
se, hvilke produkter der blev brugt, og hvad der var godkendt. Produkt-blade vil
fremgå heraf, hvis de forelå.

Angående Person 7's forklaring for voldgiftsretten i sagen om Lilletoften
forklarede han, at Person 7 var projektleder på Lilletoften, men så vidt han ved,
gik Person 7 ikke selv ud og undersøgte markedet for at finde en alternativ
vindspærreplade. Så vidt han ved, blev Person 7 og Person 6 kontaktet af Person 5
på byggepladsen. Person 5 var agent for Megapan. Han kom med Megapan-
pladen, som på daværende tidspunkt var alletiders. Den var let, billig og nem at
håndtere. Han udleverede papirer om pladen.

Det var Person 7 og Person 6, der traf beslutningen om at bruge Megapan-
pladerne. De var henholdsvis projektleder og sektionsleder på Lilletoften. Han ved
ikke, om de drøftede det med deres divisionschef. Han hu-sker ikke, hvem der var
divisionschef på sagen.



/

6

Han blev kontaktet af både Person 6 og Person 7, der spurgte, om de kunne bruge
Megapan-pladen. Han sagde, at det vidste han ikke, men at de skulle sørge for at
få det undersøgt og få den godkendt af byg-herrens arkitekt og ingeniør. Han var
supportfunktionen, som skulle under-søge, hvor man kunne få pladen billigst.

Om mail af 11. november 2009 fra Vidne 14 ved STARK til ham med
prisindikation på Megapan-plader, forklarede han, at han modtog mailen, fordi han
havde bedt om prisindikationen. Han skulle indhente priser fra flere for-skellige,
men fordi Person 7 kendte Vidne 14, ville Person 7 gerne, at han også spurgte
ham.

Han er ikke enig i, at det var STARK, der kom på idéen med at anvende Mega-
pan-plader som alternativ til andre vindspærreplader, som Vidne 3 forklarede for
landsretten. Det var Person 7 og Person 6, der kom på idéen.

I starten valgte Appellant A/S, tidligere Sagsøger A/S at importere Megapan-
plader direkte fra VC Wood i Belgien for at spare mellemleddet. Han var ikke
involveret i at be-stille pladerne. Det var byggelederne selv, der bestilte hos
firmaet i Belgien.

Undervejs i projektet på Lilletoften skiftede man fra at købe direkte fra VC Wood
til at bestille gennem Virksomhed A/S 3, fordi VC Wood ikke længere kunne
håndtere bestillingerne. De skulle have forskellige mængder hver gang, og VC
Wood kunne kun sende et helt lastvognstræk ad gangen, hvilket Appellant A/S,
tidligere Sagsøger A/S ikke kunne håndtere. De gik derfor over til at købe fra
Virksomhed A/S 3. Det var Person 5, der fortalte, at de ikke længere kunne købe
direkte fra VC Wood, men at det skulle gå gen-nem en leverandør. De havde ikke
indflydelse på, at det blev NPI. NPI solgte heller ikke direkte, men kun gennem
trælasthandler, og så kunne de lige så godt vælge den trælasthandel, som var
billigst.

Person 7 kendte både Vidne 14 hos STARK og Person 21, som var afdelingschef i
Virksomhed A/S 3. Virksomhed A/S 3 var billigere end STARK, og derfor endte
de med at købe derfra. Han ved ikke, hvorfor NPI valgte at sælge til Virksomhed
A/S 3. NPI solgte til alle træ-lasthandler.

Han kan godt huske, at Appellant A/S, tidligere Sagsøger A/S købte PowerBoard-
plader, men han husker ikke, hvilke projekter de blev brugt på. Han husker det
sådan, at Po-werBoard-pladerne kom på markedet umiddelbart efter, at de havde
brugt Me-gapan-plader på Lilletoften. PowerBoard-plader var billigere end
Megapan-pla-der, og de kunne ikke se forskel. De opfattede det som et tilsvarende
produkt.



/

7

Appellant A/S, tidligere Sagsøger A/S importerede selv PowerBoard-plader fra
udlandet i hele containere, dvs. i stort omfang. Det var over halvdelen af
PowerBoard-plader-ne, der blev importeret fra udlandet.

De importerede til lager på Adresse, fordi mange af de projekter, som Appellant
A/S, tidligere Sagsøger A/S havde på det tidspunkt, blev produceret på Adresse og
så monteret ude på de enkelte byggesager. De bestilte hele containere til de faca-
derenoveringer, de havde på Sjælland. Det var for dyrt at transportere dem til Fyn
og Jylland. Der var et antal tusinde kvadratmeter i en container, og det tog ca. 6
uger at få hjem. Det kunne godt være et gæt, hvor meget de skulle bruge. De købte
til lager, og så kunne de forskellige byggesager få dem derfra. Det var nok
almindeligt kendt, at pladerne lå på Adresse. Det drøftede man forment-lig ved
projektopstartsmøderne.

I starten havde han selv kontakten til PowerBoard og bestilte derfra til Adresse.
Siden blev det bl.a. en håndværksmester på Adresse ved navn Person 22, der
sammen med byggelederne vurderede, hvor meget de skulle bruge og bestilte. Han
ved ikke, om det konkret var Person 22, som foretog bestil-lingerne, eller om der
var en, der gjorde det for ham.

MgO-plader blev hurtigt den foretrukne vindspærreplade på markedet. Det
var muligvis allerede i 2010 eller 2011, men han husker det ikke præcist. Deref-ter
brugte Appellant A/S, tidligere Sagsøger A/S generelt MgO-plader i stedet for de
fore-skrevne plader, hvis det blev godkendt af bygherren og dennes rådgivere.

MgO-pladerne var væsentlig billigere og lettere at forarbejde og montere. De
havde divisionsmøder en gang i kvartalet, hvor de udvekslede erfaringer. Han tror,
at det blev drøftet på de møder, at man godt kunne lide den type plade.

I 2012-2013 brugte man nok MgO-plader alle de steder, hvor det kunne lade sig
gøre. Måske 90 % af facaderenoveringerne, hvor det kunne lade sig gøre. De li-
gestillede PowerBoard-pladerne med Megapan-pladerne, men de brugte langt flere
PowerBoard-plader. De brugte måske 90 % PowerBoard-plader og 10 %
Megapan-plader.

Bygge- og projektlederne ser hele tiden på økonomien. Både PowerBoard-pla-den
og Megapan-pladen havde fordele. Man forlod vindgipsplader, fordi de su-gede
vand, hvis der kom hul i dem, og så kom der skimmelsvamp. De havde altså
ulemper, men også fordele. Fibercementpladerne var en hel del tungere – måske
50 % tungere – og dyrere. MgO-pladerne var klasse A-beklædning, dvs. at de var
brandsikre, hvilket absolut var en fordel, når alle de elementer, der blev lavet på
Adresse, var lavet af træ. De anede ikke, at MgO-pladerne su-gede fugt. De tænkte
ikke på, om pladerne kunne stå udenfor i vejrlig. Alle pla-der skulle dog helst stå
indendørs eller afdækkes med presenning.



/

8

Han har aldrig set produktmateriale udarbejdet af NPI. Hvis der er blevet ind-
hentet produktmateriale til Elkærparken, så har det været gennem trælasthand-len,
hvor Megapan-pladerne blev købt. Han ved ikke, om der blev indhentet
produktdatablade på Megapan-pladerne til brug for Elkærparken, men han tror det
ikke. Pladerne var allerede afprøvet, og det var alment kendt hos Appellant A/S,
tidligere Sagsøger A/S, at man brugte den plade. Nogle af projektlederne
indhentede gene-relt produktdatablade og andre gjorde ikke.

Anbringender
Appellant A/S, tidligere Sagsøger A/S har for Højesteret anført navnlig, at NPI
som importør og
leverandør af de MgO-plader, der blev anvendt til byggeriet Elkærparken, er
nærmest til at bære risikoen for og dermed de økonomiske konsekvenser af, at
pladerne viste sig uegnede til anvendelse som vindspærreplader, der var det
formål, som NPI markedsførte pladerne til.

Appellant A/S', tidligere Sagsøger A/S krav mod NPI er baseret på, at NPI efter de
i retspraksis udviklede regler om direkte krav kan gøres erstatningsansvarlig for
det tab, som Appellant A/S, tidligere Sagsøger A/S har lidt ved at udrede
erstatning til Elkærparkens bygherre. Appellant A/S', tidligere Sagsøger A/S krav
for Højesteret er således ikke baseret på et ansvar efter produktansvarsloven, det i
retspraksis udviklede produktansvar, indtrædelsessynspunkter eller reglerne om
erstatning i kontrakt i øvrigt.

Der gælder i dansk entrepriseret et almindeligt og generelt princip, hvorefter
underentreprenører kan ifalde erstatningsansvar direkte over for senere kon-
traktsled, hvis det kan påvises, at den pågældende underentreprenør ”har be-gået
håndværksmæssige fejl” . Dette princip må udstrækkes til ikke blot under-
entreprenører, men også leverandører og rådgivere, idet fejl begået af disse har
samme skadespotentiale som underentreprenørernes fejl. Ansvaret omfatter bl.a.
faglige fejl begået i forbindelse med beskrivelse af et produkts egenskaber og
anvendelse, i hvert fald når det for leverandøren var eller burde være klart, at de
pågældende oplysninger om produktegenskaber ville blive videreformid-let til
senere omsætningsled til brug for disse, jf. UfR 2012.2255 H. Hoved-spørgsmålet
i denne højesteretssag og i UfR 2002.249 H var, om en producent henholdsvis
importør, der markedsfører et produkt som ”nyt” , ”bedre” , ”frem-tidens” i
relation til en nærmere angiven anvendelse kan gøres ansvarlig for tab som følge
af, at produktet efterfølgende viser sig uegnet til formålet.

Sager om direkte krav bedømmes efter dansk rets almindelige regler om erstat-
ning uden for kontrakt. Der kræves således et ansvarsgrundlag, kausalitet og
adækvans. Der er ikke grundlag for at betinge et direkte krav af grov uagtsom-hed,
og ansvarsstandarden er som i andre professionelle sammenhænge, om der er
begået faglige fejl.



/

9

Den 25. oktober 2010 udarbejdede NPI sit første produktblad vedrørende MgO-
pladerne. Herved stod NPI som afsender af en række faktiske oplysninger om
pladernes egenskaber og anvendelse, jf. markedsføringslovens § 20, stk. 2, nr. 1,
og byggevarebekendtgørelsens § 3 og § 5. Det fremgik af dette datablad, at pla-
den var ”multifunktionel” , ”vandfast og fugtafvisende” , og at pladerne kunne
anvendes som ”dekorations- eller beklædningsplader både indvendigt og ud-
vendigt” . Produktnavnet blev ændret til ”Megapan Windbreaker” i februar 2012,
og af montagevejledningen af 1. februar 2012 vedrørende dette produkt fremgår
bl.a., at pladen ”med sin samling af unikke egenskaber [er] det helt rig-tige valg af
vindspærre” , og at produktet er ”fremtidens vindspærre” .

NPI havde efter de anførte bestemmelser i markedsføringsloven og byggevare-
bekendtgørelsen pligt og derfor anledning til at lade MgO-pladerne teste for de-res
egnethed som vindspærreplader. NPI har begået faglige fejl ved ikke at fore-tage
test til afdækning af pladernes evne til at absorbere fugt, herunder ved at få udført
en sorptionskurve.

NPI’s datablade og montagevejledninger var afgørende for Appellant A/S',
tidligere Sagsøger A/S beslutning om at anvende MgO-plader på projektet ved
Elkærparken. NPI har begået faglige fejl i forbindelse med markedsføringen af
selskabets MgO-plader. NPI måtte indse, at denne markedsføring kunne have
betydning for Appellant A/S', tidligere Sagsøger A/S beslutning om at anvende
pladerne, og NPI er derfor er-statningsansvarlig for Appellant A/S', tidligere
Sagsøger A/S tab.

Det bestrides ikke, at Appellant A/S, tidligere Sagsøger A/S også før projektet ved
Elkærparken havde anvendt MgO-plader. Disse var indkøbt fra en udenlandsk
leverandør, som havde oplyst, at pladerne var velegnede som vindspærre. Den
opfattelse bibeholdt Appellant A/S, tidligere Sagsøger A/S gennem hele det
efterfølgende forløb, idet den blev entydigt bestyrket ved modtagelse af teknisk
materiale fra NPI. Appellant A/S, tidligere Sagsøger A/S indkøbte også MgO-
plader af mærket Megapan fra danske bygge-centre til andre projekter forud for
Elkærparken. Disse plader var leveret af NPI, som var eneleverandør af Megapan-
plader til det danske marked på da-værende tidspunkt.

Det bestrides imidlertid, at det herudfra kan sluttes, at Appellant A/S, tidligere
Sagsøger A/S ville have anvendt pladerne, uanset om NPI havde udsendt sine
datablade, og så meget desto mere, hvis databladene havde været retvisende i
forhold til MgO-pladernes uanvendelighed som vindspærreplader.

Ved opførelsen af projektet ved Elkærparken blev beslutningen om at anvende
MgO-plader truffet på baggrund af NPI’s oplysninger om produktet, herunder
ved bekræftelse og betryggelse af Appellant A/S', tidligere Sagsøger A/S
opfattelse af, at MgO-pladerne var anvendelige til formålet. Desuden vidste NPI,
at pladerne blev indkøbt og anvendt som vindspærreplader. Hvis NPI havde
foretaget de nød-



/

10

vendige undersøgelser af pladerne, kunne og burde NPI have gjort opmærk-som
på, at denne forventelige og sædvanlige brug af pladerne ikke var forsvar-lig. NPI
er herefter ansvarlig for Appellant A/S', tidligere Sagsøger A/S tab.

Landsrettens sagsomkostningsafgørelse er i overensstemmelse med retsplejelo-
vens § 312. Afgørelsen må læses i sammenhæng med de øvrige dele af dom-men,
herunder navnlig landsrettens vurdering af, at NPI bar et betydeligt (med-)ansvar
for anvendelsen af de uegnede MgO-plader på byggerierne. Det må endvidere
være tillagt betydning, at sagens væsentligste tvistepunkt var af prin-cipiel
karakter og måtte formodes at blive retningsgivende for byggebranchens
håndtering af et hyppigt forekommende delspørgsmål vedrørende det retlige
efterspil om brugen af MgO-pladerne, ligesom det må være tillagt betydning, at
NPI havde vidtløftiggjort sagen. Sagsomkostningerne skal i givet fald fastsættes
med udgangspunkt i en sagsgenstand på 6.839.610,70 kr.

NPI har for Højesteret anført navnlig, at Appellant A/S, tidligere Sagsøger A/S var
den første
entreprenørvirksomhed i Danmark til at finde på, stille forslag om og anvende
Megapan MgO-plader som vindspærre i facaderenoveringsprojekter. Pladerne blev
første gang anvendt i 2010 på projektet Lilletoften i Skovlunde og efterføl-gende
anvendt på tre andre facaderenoveringsprojekter, herunder projektet El-kærparken.
NPI var underleverandør til Virksomhed A/S 5, tidligere Sagsøgte A/S, hvor-fra
Appellant A/S, tidligere Sagsøger A/S købte MgO-plader til Elkærparken.

Fra juli til oktober 2010 markedsførte NPI MgO-pladerne på grundlag af det op-
rindelige produktblad fra VC Wood. I oktober 2010 udarbejdede NPI et pro-
duktblad, der i al væsentlighed havde samme indhold som VC Woods oprinde-lige
produktblad. Frem til februar 2012 markedsførte NPI ikke Megapan MgO-plader
som vindspærreplader, og det fremgår ikke udtrykkeligt af produktbla-dene, at
pladerne var anvendelige som vindspærreplader. NPI begyndte først at sælge og
markedsføre pladerne som vindspærreplader efter at have udført sup-plerende
tekniske undersøgelser, brandtest mv., og udarbejdede den første
montagevejledning i februar 2012. Først i et produktblad af 29. januar 2013 be-
skrev man pladerne som vindspærreplader. På grund af leverandørskifte udar-
bejdede NPI den 14. januar 2014 et produktblad, som i voldgiftskendelsen er be-
nævnt ”MgO-Windbreaker” og samtidig montagevejledningen hertil. Det er under
voldgiftssagen fejlagtigt lagt til grund, at Appellant A/S, tidligere Sagsøger A/S
var i be-siddelse af produktbladet for ”MgO-Windbreaker” i december 2012, og at
det var dette produktblad, der blev sendt til bygherrerådgiverens godkendelse se-
nest i forbindelse med gennemgang og godkendelse af mock-up’en for Elkær-
parken i marts/april 2013.

Appellant A/S, tidligere Sagsøger A/S har ikke godtgjort, at der er grundlag for et
direkte krav mod NPI som underleverandør og importør/grossist efter reglerne om
erstat-ningsansvar uden for kontrakt, herunder at der foreligger et kvalificeret an-



/

11

svarsgrundlag eller andre særlige omstændigheder, som forudsat i højesterets-
praksis og den juridiske litteratur. Appellant A/S, tidligere Sagsøger A/S har heller
ikke godt-gjort, at et eventuelt mangelskrav ikke eller kun med vanskelighed
kunne være gennemført over for Appellant A/S', tidligere Sagsøger A/S
aftalepartVirksomhed A/S 5, tidligere Sagsøgte A/S. Tværtimod burde et eventuelt
erstatningskrav alene have været rejst mod Virksomhed A/S 5, tidligere Sagsøgte
A/S, som er et økonomisk solidt og forsikringsdækket byggemarked. Appellant
A/S, tidligere Sagsøger A/S har endvidere ikke godtgjort, at NPI’s salg og
markeds-føring af Megapan MgO-plader i tillid til VC Woods produktoplysninger
og tekniske dokumentation samt egne supplerende interne og eksterne undersø-
gelser udgør et retsbrud i form af et kvalificeret ansvarspådragende forhold,
hvilket er og bør være en forudsætning for et direkte krav inden for løsøreom-
sætningen.

Det bestrides ikke, at NPI kunne have fået udført undersøgelser af MgO-plader-
nes fugtmæssige egenskaber ved høj fugtighed, herunder i form af udførelse af en
sorptionskurve, og derved have opdaget pladernes fugtopsugning og afgi-velse af
saltholdig væske ved høje luftfugtigheder, men der var ikke noget, der gav NPI
anledning til mistanke om, at Megapan MgO-pladerne ikke var egnede som
vindspærre i facader.

Som forklaret af skønsmændene i voldgiftssagen vedrørende Lilletoften var der
ingen i byggebranchens normfastsættende tekniske udvalg, der tænkte på mu-
ligheden for, at MgO-pladerne kunne være fugtsugende, og begge skønsmænd
bekræftede, at de selv kunne have overset det. Det blev også tiltrådt af skøns-
manden i denne sag. Det kunne derfor ikke kræves, at NPI fik foretaget en sorp-
tionsundersøgelse.

Efter forudgående bestilling fik Appellant A/S, tidligere Sagsøger A/S leveret de
første Mega-pan MgO-plader til Elkærparken fra Virksomhed A/S 5, tidligere
Sagsøgte A/S den 31. januar 2013. Dette skal sammenholdes med, at det første
produktblad, som NPI udarbejdede, hvor MgO-pladerne blev markedsført som
vindspærreplader, er dateret den 31. ja-nuar 2013.

Appellant A/S, tidligere Sagsøger A/S har ikke godtgjort, at Megapan MgO-
pladernes uhen-sigtsmæssige egenskaber ved anvendelse som vindspærre udgør en
retligt rele-vant mangel i relation til NPI, at NPI’s salg og markedsføring af MgO-
pladerne, herunder produktmateriale, som følge af Appellant A/S', tidligere
Sagsøger A/S forudgående viden, adfærd og dispositioner, har virket
bestemmende for beslutningen om at anvende Megapan MgO-plader, og at der
dermed er den fornødne årsagssam-menhæng og påregnelighed. Herunder har
Appellant A/S, tidligere Sagsøger A/S ikke – på trods af processuel opfordring
hertil – fremlagt nogen form for dokumentation for, at Appellant A/S, tidligere
Sagsøger A/S har modtaget, været i besiddelse af eller videregi-vet
produktmateriale udarbejdet af NPI til de respektive bygherrerådgivere. Det bør
tillægges processuel skadevirkning.



/

12

Uanset om Appellant A/S, tidligere Sagsøger A/S traf beslutning om at anvende
Megapan MgO-plader som vindspærre i Elkærparken i november/december 2012
eller i marts/april 2013, skete det på et tidspunkt, hvor Appellant A/S, tidligere
Sagsøger A/S havde besluttet at anvende – eller i praksis anvendte – MgO-plader
som det fore-trukne vindspærreprodukt, og i øvrigt på et tidspunkt, hvor det er
ubestridt, at MgO-plader af forskellige fabrikater havde overtaget hele markedet
for vind-spærreplader.

Appellant A/S, tidligere Sagsøger A/S har ikke godtgjort at have lidt et
erstatningsrelevant tab. Et eventuelt erstatningskrav bør bortfalde eller nedsættes
væsentligt som følge af Appellant A/S', tidligere Sagsøger A/S egen skyld og/eller
accept af risiko, henset til Appellant A/S', tidligere Sagsøger A/S forudgående
produktkendskab, viden, adfærd og disposi-tioner.

Landsretten har uden begrundelse ophævet sagsomkostningerne i forholdet
mellem Appellant A/S, tidligere Sagsøger A/S og NPI på trods af, at landsretten
frifandt NPI vedrørende samtlige tre byggeprojekter. Samtidig tilkendte
landsretten Virksomhed A/S 5, tidligere Sagsøgte A/S 250.000 kr. i
sagsomkostninger, selv om Virksomhed A/S 5, tidligere Sagsøgte A/S kun var
sagsøgt – og blev fri-fundet – i ét byggeprojekt og ikke deltog aktivt i syn og skøn.
Det er ikke i over-ensstemmelse med de gældende principper for tilkendelse af
sagsomkostninger til den vindende part, jf. retsplejelovens § 312, stk. 1,
udmålingspraksis og al-mindelige ligerets- og ligebehandlingsprincipper. NPI har
ikke vidtløftiggjort sagen. Tværtimod har Appellant A/S, tidligere Sagsøger A/S
forlænget og forsinket sagen væ-sentligt. NPI har haft udlæg til isoleret
bevisoptagelse (syn og skøn) og supple-rende syn og skøn i landsretten for i alt
222.760 kr. Det bør ved udmåling af sagsomkostninger for så vidt angår Brøndby
Strand og Sundhedshuset desuden lægges til grund, at NPI som den vindende part
har opnået medhold i et beløb på i alt 19,6 mio. kr.

Højesterets begrundelse og resultat

Sagens baggrund og problemstilling
I årene 2010-2014 blev såkaldte MgO-plader, der består af bl.a. magnesiumoxid
og magnesiumklorid, anvendt som vindspærre i byggerier i Danmark. I løbet af
efteråret 2014 blev der konstateret fugtproblemer i forbindelse med MgO-pla-der,
og det viste sig, at MgO-plader er uegnede som vindspærre under danske
klimaforhold.

Sagen angår, om entreprenørvirksomheden Appellant A/S, tidligere Sagsøger A/S,
der ved et renoveringsprojekt vedrørende Elkærparken i Tune anvendte MgO-
plader i 2013 og 2014, kan kræve erstatning af Selskabet af 30. august 2002 A/S
(NPI) for udgifter i forbindelse med, at Appellant A/S, tidligere Sagsøger A/S har
måttet udskifte MgO-pladerne på byggeriet i Elkærparken med andre
vindspærreplader.



/

13

Appellant A/S, tidligere Sagsøger A/S anvendte i byggeriet MgO-plader af
mærkerne Megapan Windbrea-ker og MgO Windbreaker købt hos Sagsøgte A/S,
som havde købt pladerne hos importøren NPI.

Direkte krav
Appellant A/S, tidligere Sagsøger A/S har for Højesteret gjort gældende, at NPI
har handlet an-svarspådragende i forbindelse med markedsføring og salg af MgO-
plader, og at NPI er erstatningsansvarlig over for Appellant A/S, tidligere
Sagsøger A/S efter principperne om direkte krav.

NPI importerede fra 2010 MgO-plader til Danmark og udarbejdede i efteråret
2010 et produktblad, hvoraf det fremgår, at Megapan er en byggeplade, som er
vandfast og fugtafvisende samt fugtbestandig, at den er egnet som beklæd-
ningsplade både indvendigt og udvendigt, og at den er velegnet til ekstreme og
aggressive miljøer med store udsving i temperatur og luftfugtighed. Produkt-
bladets oplysninger svarer i det væsentlige til et produktblad fra den belgiske
leverandør VC Wood.

Efter bevisførelsen, herunder forklaringen fra Vidne 4, som var ind-købschef i
Appellant A/S, tidligere Sagsøger A/S, må det lægges til grund, at MgO-plader fra
forskellige leverandører hurtigt blev den foretrukne type vindspærreplade på
markedet, og at det muligvis allerede var i 2010 eller 2011.

I februar 2012 udarbejdede NPI en montagevejledning til byggepladen, der nu
blev solgt under navnet Megapan Windbreaker. I montagevejledningen er det
anført, at Megapan Windbreaker er egnet som vindspærre. Dette fremgår også af
produktblade og montagevejledninger, som blev udarbejdet efter 2012. Fra
slutningen af 2013 solgte NPI en lignende plade under navnet MgO Windbrea-ker,
der også blev betegnet som en vindspærre i bl.a. et produktblad.

På grundlag af de nævnte oplysninger måtte en køber fra februar 2012 kunne
forvente, at pladerne kunne anvendes som vindspærre i byggerier i Danmark.

Som nævnt var MgO-pladerne imidlertid uegnede som vindspærre under dan-ske
klimaforhold. Det er ubestridt, at NPI kunne have fået udført undersøgelser af
MgO-pladernes fugtmæssige egenskaber ved høj fugtighed, herunder i form af
udførelse af en sorptionskurve, og derved have opdaget pladernes fugtop-sugning
og afgivelse af saltholdig væske ved høje luftfugtigheder.

Det fremgår af kendelsen i voldgiftssagen mellem Appellant A/S, tidligere
Sagsøger A/S og Byggeskadefonden vedrørende Elkærparken, at skønsmændene
var enige om, at der i perioden fra 2011 blev solgt mange MgO-plader, og at ingen
havde idé om, at pladematerialet afgav væske. Alle antog, at det var et godt og
velegnet materiale. Oplysningerne om problemerne ved at anvende MgO-plader
som



/

14

udendørs vindspærreplader kom som en stor overraskelse for hele byggebran-
chen.

I BYG-ERFA-erfaringsblad (21) af 27. december 2013 ”Vindspærrer i facader –
materialevalg og afdækning i byggeperioden” omtales bl.a. vindspærrer udført i
magnesiumbaseret plademateriale.

Skønsmændene har under voldgiftssagen forklaret, at der ikke ved udgivelsen af
BYG-ERFA-bladet i 2013 var nogen i de tekniske udvalg, som godkendte BYG-
ERFA-bladet, der tænkte over muligheden for fugtopsugning. Skønsmæn-dene har
begge forklaret, at de også selv kunne have overset denne mulighed.

Efter det anførte finder Højesteret, at det må lægges til grund, at det var almin-
deligt at anvende MgO-plader som vindspærre, allerede inden NPI begyndte at
markedsføre og sælge MgO-plader som egnede til dette formål. Det må endvi-dere
lægges til grund, at ingen i branchen – heller ikke de sagkyndige, som ud-
arbejdede BYG-ERFA-bladet – tænkte over muligheden for fugtopsugning, og der
var derfor ingen, der undersøgte, om pladerne optog fugt og afgav salthol-dig
væske under danske klimaforhold, herunder ved at få udført en sorptions-kurve.

Højesteret finder herefter, at det ikke er godtgjort, at NPI har udvist sådanne
forhold, at der er grundlag for, at Appellant A/S, tidligere Sagsøger A/S i medfør
af princip-perne om direkte krav kan kræve erstatning for de udgifter, som
Appellant A/S, tidligere Sagsøger A/S har haft ved at udskifte MgO-pladerne på
byggeriet i Elkærparken med andre vindspærreplader.

Højesteret stadfæster derfor landsrettens dom.

Sagsomkostninger for Højesteret
Sagsomkostningerne for Højesteret fastsættes til dækning af advokatudgift med
200.000 kr.

Sagsomkostninger for landsretten
Sagen drejede sig for landsretten foruden Elkærparken om to andre byggepro-
jekter. NPI blev frifundet for de krav, som Appellant A/S, tidligere Sagsøger A/S
havde fremsat vedrørende alle tre byggerier. Landsretten bestemte, at parterne
skulle bære egne omkostninger.

Højesteret finder ikke grundlag for at fravige det almindelige udgangspunkt,
hvorefter den tabende part skal betale sagsomkostninger til den vindende part.
Appellant A/S, tidligere Sagsøger A/S skal herefter i sagsomkostninger for
landsretten betale 722.760 kr. til NPI. Heraf er 500.000 kr. til dækning af
advokatudgifter, og 222.760 kr. til dækning af udgifter til syn og skøn.



/

15

THI KENDES FOR RET:

Landsrettens dom stadfæstes.

I sagsomkostninger for landsret og Højesteret skal Appellant A/S, tidligere
Sagsøger A/S betale 922.760 kr. til Selskabet af 30. august 2002 A/S.

Det idømte beløb skal betales inden 14 dage efter denne højesteretsdoms afsi-
gelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.



/