Landrettens dom stadfæstes, således at tiltalte idømmes fængsel i 3 år, ligesom Højesteret ikke har fundet grundlag for at fastslå, at udvisning af tiltalte med et indrejseforbud i 6 år vil væ... Vis mere
Ret: Højesteret (3. instans)
Faggruppe: Straffesag — Øvrige straffesager
Sagsemner: Strafferetlige sanktioner og andre foranstaltninger;
Udlændinge;

Om der kunne ske udvisning af tyrkisk statsborger

Sag 36/2021

Dom afsagt den 18. august 2021

Anklagemyndigheden
mod
T

Udvisning af tyrkisk statsborger med et indrejseforbud i 6 år var ikke i strid med
asso-cieringsafgørelsen eller Menneskerettighedskonventionen

T var fundet skyldig i overtrædelse af navnlig straffelovens § 191, stk. 2, jf. stk. 1, 1. pkt.,
jf. lovgivningen om euforiserende stoffer, ved i forening med to medtiltalte at have været i
besid-delse af ca. 1 kg amfetamin med henblik på videreoverdragelse. Han blev i
landsretten straffet med fængsel i 3 år og udvist med indrejseforbud i 6 år.

For Højesteret angik sagen strafudmålingen, og om der skulle ske udvisning.   

Højesteret tiltrådte, at straffen skulle fastsættes til fængsel i 3 år.   

T, der var tyrkisk statsborger, var omfattet af Associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 af 19.
sep-tember 1980 om udvikling af associeringen mellem EØF og Tyrkiet
(associeringsafgørelsen), og spørgsmålet var herefter, om udvisning ville være i strid med
associeringsafgørelsens arti-kel 14, stk. 1. Det var endvidere spørgsmålet, om udvisning
ville være i strid med Den Euro-pæiske Menneskerettighedskonventions artikel 8.

Højesteret tiltrådte under hensyn til karakteren af og omstændighederne ved den begåede
kri-minalitet, at T’s adfærd, uanset at han – bortset fra tre bødeforhold – ikke tidligere var
straffet, aktuelt måtte anses for at udgøre en reel og tilstrækkeligt alvorlig trussel, der
berørte en grundlæggende samfundsinteresse, jf. artikel 14, stk. 1, i associeringsafgørelsen.
Trusselsbe-tingelsen i associeringsafgørelsen måtte således anses for opfyldt.   

Ved proportionalitetsvurderingen lagde Højesteret til grund, at T’s bånd til Danmark var
me -get stærkere end hans tilknytning til Tyrkiet. Han havde dog ud over statsborgerskabet
en vis tilknytning til Tyrkiet og ville ikke være uden forudsætninger for at begå sig i
Tyrkiet, hvis han blev udvist.   

Efter arten og grovheden af den begåede kriminalitet fandt Højesteret efter en samlet
vurde-ring, at de hensyn, der talte for udvisning af T, var så tungtvejende, at de havde
større vægt end de hensyn, som talte imod udvisning på baggrund af hans stærke
tilknytning til Danmark og svage tilknytning til Tyrkiet. Hans familie og kæreste ville have
mulighed for at opretholde kontakten med ham, herunder ved besøg i Tyrkiet og ved at
kommunikere via telefon og in-ternet. Det indgik endvidere i proportionalitetsvurderingen,
at der i sagen alene var spørgsmål om indrejseforbud i 6 år.

Højesteret tiltrådte herefter, at udvisning med indrejseforbud i 6 år ikke udgjorde et
upropor-tionalt indgreb i strid med associeringsafgørelsens artikel 14, stk. 1, eller artikel 8
i Den Euro-pæiske Menneskerettighedskonvention.

Højesteret stadfæstede derfor landsrettens dom.