Sag om ophør af sagsøgtes engagement med tidligere andelskasse, herunder om en kreditaftale blev gyldigt opsagt, og om sagsøgte har et modkrav, han kan gøre gældende til kompensation,... Vis mere
Ret: Københavns Byret (1. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Fogedret;
Pengevæsen og kredit;

/

KØBENHAVNS BYRET
DOM

afsagt den 22. juni 2020

Sag BS-30273/2018-KBH
FS Finans V A/S
(advokat Jacob Pehrson)
mod
Sagsøgte
(advokat Christian Laubjerg)

og

Sag BS-17365/2019-KBH
FS Finans V A/S
(advokat Jacob Pehrson)
mod
Sagsøgte
(advokat Christian Laubjerg)

Denne afgørelse er truffet af Dommer.

Sagernes baggrund og parternes påstande
Sag 30273/2018 er anlagt den 21. august 2018. Sagen vedrører ophør af sagsøg-tes
engagement med den tidligere Andelskasse, herunder om en kreditaftale blev
gyldigt opsagt, og om sagsøgte har et modkrav, han kan gøre gældende til
kompensation.

Sag 17365/2019 er anlagt den 12. april 2019. Sagen er en justifikationssag, efter at
fogedretten i København efter sagsøgers begæring den 9. april 2019 foretog ar-rest
for 641.349,53 kr. i sagsøgtes ejendom, Adresse, By.

Sagsøgeren, FS Finans V A/S, har fremsat følgende påstande:



/

2

Påstand i hovedsagen:

Sagsøgte, tilpligtes til sagsøger, FS Finans V A/S, at betale 437.027,90 kr. tillæg af
Nationalbankens officielle udlånsrente + 8 % (pt. 8,05 % p.a.) af 580.027,90 kr. fra
den 29. december 2017 til den 6. november 2019 og af 437.027,90 kr. fra den 7.
november 2019 til betaling sker.

Påstand i justifikationssagen:

Stadfæstelse af den af Fogedretten i København den 9. april 2019 foretagne arre-st
i ejendommen Adresse, By, tilhørende sagsøgte for et beløb på kr. 641.349,53.

Sagsøgte, har efter sine endelige påstande fremsat følgende på-stande:

Påstand i hovedsagen:

Frifindelse for tiden, jf. modkrav i form af tilgodehavende for overarbejde i pe-
rioden 1. januar 2013 til 5. oktober 2015.

Påstand i justifikationssagen:

Justifikationssagen nægtes fremme (ophævelse af arresten).

Sagsøgte, har været selvmøder, men har under hovedforhand-lingen været
repræsenteret af advokat.

Dommen indeholder ikke en fuldstændig sagsfremstilling, jf. retsplejelovens § 218
a.

Oplysningerne i sagen

Det fremgår af sagen, at Finansiel Stabilitet den 5. oktober 2015 overtog kontrol-
len med Andelskasse. FS Finans V A/S har overtaget den tidligere andelskasses
engagement med Sagsøgte, herun-der den kreditaftale, som sagen vedrører.

Sagsøgte var direktør i andelskassen indtil oktober 2015.

Ved brev af 7. marts 2016 anmodede Sagsøgte om betaling for overarbej-de for
2015 (388.891,91 kr.).



/

3

Den 29. juni 2016 blev der holdt et møde mellem Sagsøgte, Vidne 1 og Person 1
(de to sidst nævnte fra Andelskassen under kontrol).

Af referatet fremgår blandt andet følgende:

”…
Konklusionen på drøftelsen var at der senest 1. september 2016 skal være en til-
bagemelding om muligheden for at finde en løsning via spor 1 og i det omfang at
det ikke er muligt skal der være en drøftelse primo september 2016 mhp at
undersøge hvordan en afvikling kan påbegyndes via løbende afdrag, herunder inkl
eventuelt balanceslankning.
…”

Ved mail af 14. november 2016 oplyste Vidne 1 på baggrund af et forslag fra
Sagsøgte til afvikling af engagementet, at det samlede engagement kunne afvikles
ved betaling af 70.000 kr. i kvartalet med en rente på 8%, og en tillægsbelåning i et
realkreditinstitut vedrørende den ene ejendom senest ultimo første kvartal 2017, og
såfremt dette ikke lykkedes, skulle engagementet ned-bringes via salg af de
pantsatte ejendomme. Et vilkår for det hele var, at der samtidig blev udstedt
salgsfuldmagter til andelskassen på de pantsatte ejen-domme.

I mail af 24. november 2016 til Vidne 1 afviste Sagsøgte at afgive salgsfuldmagter,
da dette kun ville vanskeliggøre muligheden for salg af ejen-dommene i ro og
orden og på rimelige vilkår.

I mail af 8. december 2016 til Sagsøgte skrev Vidne 1, at der var gi-vet en fornyet
frist til den 14. december 2016 for at komme med et alternativ til kravet om
salgsfuldmagter, idet engagementet ellers ville blive opsagt.

Af brev af 13. januar 2017 til Sagsøgte fra Vidne 1 fremgår blandt andet følgende:

”…
På baggrund af dine tidligere oplysninger omkring et muligt skifte af pengein-stitut
– alternativ optagelse af tillægsbelåning af ejendomme i realkreditinstitut samt
indholdet i skrivelsen fra Advokat er det besluttet at be-tinge en prolongation af
engagementet frem til 31. marts 2017 på de nuværende vilkår.

Såfremt engagementet ikke er indfriet den 31. marts 2017 vil dette blive opsagt
med 14 dages varsel til fuld indfrielse senest tirsdag, den 18. april 2017.



/

4

Opsigelsen skal henføres til den manglende opfyldelse for prolongeringsbetin-
gelserne og fremadrettede vilkår for engagementet, som er nævnt i vores mail af
14. november 2016.
…”

Ved brev af 10. april 2017 blev Sagsøgtes engagement i andelskassen her-efter
opsagt.

Følgende fremgår blandt andet af brevet:

”…
Opsigelsen af engagementet skal ses i lyset af vores brev af den 13. januar 2017,
den manglende genforhandling af kreditterne og den udeblevne betaling af ren-ter
pr. den 31. marts 2017, hvilket betyder, at vi anser dit engagement for at væ-re
misligholdt.
…”

Den 31. maj 2017 blev andelskassens banklicens indleveret, og andelskassen blev
omdannet til et finansselskab med navnet FS Finans V A/S.

Ved brev af 31. december 2017 anmodede Sagsøgte om betaling for over-arbejde
for 2013 (348.703,20 kr.) og 2014 (208.402,41 kr.).

Der er ikke tvist om den beløbsmæssige opgørelse af kravet i hovedsagen.

Om Sagsøgtes ansættelse i andelskassen og løn fremgår følgende:

Der er et ansættelsesbrev af 22. februar 2011, hvoraf fremgår, at Sagsøgte var ansat
fra den 1. oktober 1985, at arbejdstiden var aftalt til gennemsnitligt 37 timer pr.
uge, og at lønnen pr. måned udgjorde 38.587,34 kr.

Af et referat af et bestyrelsesmøde den 20. februar 2012 i andelskassen fremgår
blandt andet følgende:

”…
Aflønning af direktionen.
Direktør Sagsøgte forklarede kort problematikken omkring de nye regler for
variabel løn pr. 31. december 2011. Da direktøren hidtil har fået udbetalt
overarbejde er det at betragte som variabel løn, hvilket skal præsenteres sær-skilt i
årsrapporten.

Sagsøgte foreslog at aflønningen skulle være 600 t.kr. årligt med tillæg af variabel
del alt efter timetal, hvis dette er muligt inden for reglerne. Bestyrelsen



/

5

tilsluttede sig dette. Der udarbejdes en kontrakt som endelig godkendes og un-
derskrives på næste møde.
…”

Af tillæg af 11. april 2012 til ansættelsesbrev af 22. februar 2011 fremgår, at
Sagsøgtes løn fra den 1. januar 2012 fulgte Finansforbundets standardove-
renskomst og placeredes på løntrin 85. Lønnen udgjorde pr. 1. januar 2012
60.700,17 kr. månedligt.

I advokatundersøgelsen af 24. august 2012 er blandt andet anført:

”…
Det fremgår af andelskassens seneste årsrapport for regnskabsåret 2011, at di-
rektøren har modtaget såvel et kontraktligt vederlag som et ”variabelt kontant
vederlag” . Det variable kontante vederlag er på kr. 225.000, som direktøren i
andelskassen modtog for året 2011 for afholdt overarbejde. Af en note i årsrap-
porten fremgår, at dette vederlag ”består udelukkende af udbetaling af afholdt
overarbejde til direktøren. Overarbejdsbetalingen beregnes med udgangspunkt i
den kontraktlige timeløn” . Tilsvarende note ses ikke i årsrapporterne for 2007-
2010.
…
Det bemærkes, at der i revisionsprotokollat vedrørende andelskassens regnskab for
regnskabsåret 2011, udarbejdet af Ernst & Young, fremgår følgende under
”Vederlag til direktion” …
Vi skal anbefale, at andelskassen nærmere undersøger, hvorvidt overtidsbeta-ling
er at anse for et variabelt lønelement. Andelskassen har over for os oplyst, at
vederlaget til direktøren fremover alene vil bestå af en fast månedsløn.”

Af ansættelsesbrev af 8. december 2014 fremgår, at arbejdstiden gennemsnitligt
var 37 timer pr. uge, og at Sagsøgtes løn pr. 1. januar 2015 udgjorde 62.972,92 kr.
månedligt.

Af fogedrettens kendelse af 9. april 2019 i arrestsagen fremgår blandt andet føl-
gende af rettens begrundelse:

”…
FS Finans V A/S' krav støttes på en kassekreditaftale, som ikke kan danne grundlag for foreta-gelse af
udlæg i henhold til retsplejelovens § 478.

Der kan ikke generelt ses bort fra lejekontrakten mellem på den ene side Virksomhed ApS og på den
anden side Person 2 og Person 3, uanset at lejekontrakten er af ældre dato. Den aftalte tidsbegrænsning
er uden be-tydning, jf. lejelovens 80, stk. 2, og Sagsøgte er indtrådt i udlejers forpligtelser over for le-
jerne ved sin erhvervelse af ejendommen, jf. lejelovens 7, stk. 1. Fogedretten lægger til grund, at
Person 2 og Person 3 indbyrdes har aftalt, at Person 3 skulle fort-



/

6

sætte lejeforholdet efter Person 2's fraflytning, jf. lejelovens 77a, 1. pkt., og at Person 3 fortsat bebor
lejligheden.

Fogedretten lægger til grund, at handelsværdien af en lejlighed, der er udlejet, sædvanligvis er
betydeligt lavere end handelsværdien af den samme lejlighed, såfremt denne ikke er udlejet. I en
situation som den foreliggende, hvor Person 2 og hendes ægtefælle køber en lejlighed af Person 2's far,
findes udlejningen af lejligheden til Person 2's søster imidlertid ikke at udgøre en sådan byrde for
Person 2 og hendes ægtefælle, at udlejningen har betydning for fastlæggelsen af lejlighedens handels-
værdi ved salget til Person 2 og hendes ægtefælle. Der må derfor i det konkre-te tilfælde ses bort fra
lejekontrakten ved fastsættelsen af lejlighedens handelsværdi.

I perioden fra 30. januar 2018 til 22. september 2018 blev der solgt 6 lejligheder i Adresse med
tilsvarende størrelse som den i sagen omhandlede lejlighed. Disse lejligheder blev solgt for mellem
3.400.000,00 kr. og 3.795.000,00 kr. Sagsøgte har endvidere forklaret, at en ejendomsmægler i januar
2017 vurderede, at lejligheden kunne sælges for 3.100.000,00 kr. på daværende tidspunkt, såfremt
lejligheden ikke var udlejet.

Herefter lægger fogedretten til grund, at lejlighedens handelsværdi i dag overstiger 2.600.000,00 kr.,
og at det må antages, at FS Finans V A/S' mulighed for senere at opnå dækning vil blive væ-sentligt
forringet, såfremt Sagsøgte overdrager lejligheden til Person 2 for dette beløb.

Sagsøgte har ikke for fogedretten godtgjort, at FS Finans V A/S' krav ikke består. Det for-hold, at der
verserer en civil sag mellem parterne vedrørende kravets eksistens, medfører ikke, at der ikke kan
foretages arrest til sikkerhed for kravet, jf. retsplejelovens 634, stk. 2 forudsæt-ningsvist. Sagsøgte har
ikke bestridt den beløbsmæssige opgørelse af FS Finans V A/S' krav.

Da FS Finans V A/S er et datterselskab af Finansiel Stabilitet, finder fogedretten det ubetænke-ligt at
lægge til grund, at FS Finans V A/S vil være i stand til at fyldestgøre et eventuelt erstat-ningskrav. Der
er derfor ikke grundlag for at betinge arrest af sikkerhedsstillelse for den skade og ulempe, som kan
påføres Sagsøgte ved arresten.
…”

Forklaringer
Der er afgivet forklaring af Vidne 2, Sagsøgte, Vidne 1, Vidne 3, Vidne 4, Vidne 5
og Vidne 6.

Vidne 2 har forklaret blandt andet, at han er bestyrelsesformand i FS Finans V
A/S, der er et datterselskab af Finansiel Stabilitet, hvor han er ad-ministrerende
direktør.

Han har gjort rede for etableringen af Finansiel Stabilitet og baggrunden herfor.

Afhændelse eller afvikling af pengeinstitutter, der ikke kan leve op til solvens-
kravet, skal ske hurtigst muligt, økonomisk forsvarligt og på en ordentlig og re-
delig måde.



/

7

Det lykkedes ikke at overdrage andelskassen i Slagelse til et andet pengeinsti-tut,
og en overdragelse til en udenlandsk investor blev heller ikke til noget.

Han kom ind i sagen i forbindelse med en indstilling fra administrationen på et
bestyrelsesmøde. Han deltog i et møde i maj 2016 med Sagsøgte og Vidne 3. Efter
advokatundersøgelsen rejste man et erstatningskrav over for Sagsøgte og Vidne 3,
der var tidligere formand for bestyrel-sen for andelskassen. Man skulle begynde på
en afvikling af andelskassens akti-viteter, og han gjorde på mødet med de to
opmærksom på, at de måtte påregne at få opsagt indlånskontrakter m.v. Reglerne
for afvikling var og er, at det skal ske hurtigst muligt, økonomisk forsvarligt og på
en ordentlig og redelig måde. Sagsøgte kunne ikke forvente andet, og
engagementet blev opsagt med tre måneders varsel.

Der blev givet tre måneder til, at de kunne forsøge at finde en løsning, og enga-
gementet blev herefter opsagt med tre måneders varsel. Brevet af 13. januar 2017,
ekstrakten s. 175, har han ikke set før. Han forstår brevet som et varsel. Der er ikke
tale om, at det er selve opsigelsen. De tre måneders opsigelse er for at give kunden
en vis periode til at indfri engagementet.

Sagsøgte har forklaret blandt andet, at han blev ansat i andelskassen som direktør i
1985. Fra starten var der ikke andre ansatte end ham. Han havde tre
kassekreditkontrakter. En af dem var kontrakten s. 67 i ekstrakten. Det fremgår, at
den skulle tages op til vurdering den 1. april 2003. Den blev taget op til vur-dering
hvert år og forlænget. Man vurderede, om sikkerheden var i orden, og om renterne
blev betalt til tiden. Han husker ikke, om der var bevægelser på denne kredit. De to
af de tre kassekreditkontrakter var der ikke bevægelser på, idet saldoen svarede til
den skete investering. Der var bevægelser på den tredje kontrakt. Kontrakten kunne
opsiges med tre måneders varsel.

I starten arbejdede han alene et par timer om ugen i andelskassen. Han fik løn for
de timer, han var der. Der blev ansat nogle flere, og han var fra 1991/92 an-sat på
fuld tid. De fik alle den samme løn. Han var ansat i 37 timer ugentligt og fik så
overarbejdsbetaling, hvis han arbejdede mere end de 37 timer. Den almin-delige
timebetaling svarede til en timeløn til en assistent. Omkring 2011/12 blev der ansat
personer med uddannelser, der medførte, at man ikke længere kunne fortsætte med
at have den samme timeløn for alle. Hans løn blev så også regule-ret til 600.000 kr.
årligt, hvortil der skulle lægges et tillæg for overarbejdstimer, jf. referatet af
bestyrelsesmødet den 20. februar 2012 i andelskassen og ekstrak-ten s. 76. Der var
som det fremgår af referatet tvivl om fortolkningen af reglerne vedrørende løn til
direktører. Der var dog enighed om, at det drejede som om bonusordninger, som
kunne tilskynde den enkelte til at acceptere kontrakter med store risici, og ikke
aflønning af almindeligt overarbejde.



/

8

Tillægget af 11. april 2012 til hans ansættelsesbrev, jf. ekstrakten s. 78, var en
opfølgning på beslutningen på bestyrelsesmødet den 20. februar 2012. Må-
nedslønnen var taget fra Finansforbundets standardoverenskomst, hvor han fandt
det løntrin, der svarede til den løn, som bestyrelsen havde besluttet, at han skulle
have fremover. Lønnen ville automatisk blive reguleret, således at man ikke skulle
genforhandle den hele tiden. Et alternativ ville have været en individuel
direktøraftale, hvilket ville have betydet en langt højere løn, men så-dan ønskede
de ikke at køre andelskassen. Den ugentlige arbejdstid på 37 timer kørte videre.

Han fik overarbejdsbetaling i 2011. Han udarbejdede opgørelser over overarbej-de
i 2013, 2014 og 2015, jf. ekstrakten s. 99 og frem. Han kom ikke frem med sit
krav, idet han ikke syntes, at det var tiden at presse solvensen yderligere. An-
delskassen var hårdt presset i de pågældende år. Han har ikke på noget tids-punkt
frafaldet sit krav. Alle i bestyrelsen vidste også, hvor hårdt han arbejde-de. Han
håbede også, at han kunne afspadsere timerne i stedet for at få løn.

Revisionen gennemgik hans timeregnskab i 2011, jf. udbetalingen på 225.000 kr.
Han mener ikke, at timeregnskaberne for 2013, 2014 og 2015 blev sendt til revi-
sionen, fordi beløbene ikke var blevet udbetalt.

Finanstilsynet pressede bestyrelsen og ham til, at han skulle opsige sin stilling som
direktør, jf. hans brev af 23. oktober 2015 til Finansiel Stabilitet, ekstrakten s. 101.
Han var fortsat ansat i andelskassen på samme vilkår. Finanstilsynet hav-de ikke
bemærkninger hertil.

Han lavede sine tidsregistreringer dag for dag og står ved tallene fra 2013, 2014 og
2015.

Om opsigelse af hans engagement har han forklaret, at det skulle afvikles på en
ordentlig måde. Han havde ikke held med at få det overflyttet til andre penge-
institutter, og han mener, at han havde krav på at afvikle det efter den forelig-gende
aftale. Der var et møde i maj 2015. Han fik ikke tilsagn om en bestemt lø-betid,
men forstod dog, at han ville få en rimelig løbetid. Han ville også forsøge at optage
et realkreditlån, men tiderne var vanskelige, og det kunne ikke afkla-res fra den ene
dag til den anden. Der var imidlertid rimelig sikkerhed for lånet, og der var et
fornuftigt overskud i form af lejeindtægter på de sikkerheder, han havde stillet. Der
var altså tale om nogle sunde engagementer. Han blev truet med opsigelse i
september 2015. Han modtog brevet af 13. januar 2017, jf. ek-strakten s. 175, der
reelt var en opsigelse af engagementet. Han ved ikke, hvor-fra det med de 14 dage
kom. Han arbejdede på at finde en anden finansiering, men det var ikke muligt
med de korte tidsfrister, som han fik.



/

9

Om arrestsagen har han forklaret, at den lejekontrakt, der ligger på lejligheden i
Adresse, ikke er en proforma kontrakt. Det er hans yngste datter, Person 2, og
hendes samlever, som skal købe lejligheden. I lejligheden bor han med sin ældste
datter, Person 3. Hun betaler 8.000 kr. i leje. Hun har boet i lejlig-heden i 22 år. Så
vidt han ved, har Finansiel Stabilitet ikke været inde i lejlighe-den. Hvis salget var
blevet gennemført som planlagt, ville han være kommet ud af sin gæld til
Andelskassen Østervrå, ligesom han kunne stille sikkerhed for mellemværendet
med Finansiel Stabilitet. Han skulle også sælge en anden lej-lighed i Jylland. Efter
foretagelse af arresten stod alle af. Han har på intet tids-punkt forsøgt at unddrage
sine midler fra kreditorerne. Han solgte ejendom-men i Jylland for 600.000 kr. og
betalte 143.000 kr. til Finansiel Stabilitet. Resten gik til renter på gælden til
Andelskassen Østervrå.

Han har ikke haft nogen personlig interesse i andelskassens drift. Det er rigtigt, at
han var med til at tegne andelskapitalen, og at han havde ansvarlig indskud-
skapital i andelskassen.

Han mener ikke, at der var noget i den kollektive overenskomst, der forhindre-de
ham i at modtage overtidsbetaling. Som forklaret blev opgørelserne i 2013, 2014
og 2015 ikke sendt til revisor. Det er rigtigt, at der var tale om en økono-misk
forpligtelse for andelskassen. Men hans tanke var dengang som forklaret at
afspadsere timerne i det omfang, det kunne lade sig gøre.

Til bestyrelsesmødet den 20. februar 2012 i andelskassen, jf. ekstrakten s. 76, har
han på ny forklaret, at han skulle modtage 600.000 kr. i løn, og at den variable del
var betaling for udført overarbejde. De var dengang i tvivl, om overarbejde ville
være det, som i loven kaldtes ”variabel” , og det viste sig, at dette ikke var
tilfældet. Andelskassen havde en tiltrædelsesoverenskomst, som var underskre-vet
af ham, en fra bestyrelsen og Finansforbundet.

Om ansættelsesbrevet af 8. december 2014, jf. ekstrakten s. 98, har han forkla-ret,
at retten til løn for overarbejde indirekte fremgår. Hans arbejdstid var 37 ti-mer
ugentligt. Hertil kom overenskomsten og praksis og så også referatet fra
bestyrelsesmødet. Når der står gennemsnitligt, betyder det, at arbejdsgiveren havde
en vis mulighed for at indrette hans arbejdstid.

Til bemærkningerne i advokatundersøgelsen, jf. ekstrakten s. 89 (”alene vil be-stå
af en fast månedsløn”), sammenholdt med ansættelseskontrakten, jf. ek-strakten s.
98, har han oplyst, at det væsentlige var at overholde de gældende regler.

Vidne 1 har forklaret blandt andet, at han er chef for kreditafdelingen i Finansiel
Stabilitet. Efter overtagelsen af andelskassen blev han indsat som kre-ditdirektør i
Andelskasse. Succeskriteriet var at få andelskassen afviklet. Hvis



/

10

man ikke kunne sælge andelskassen, skulle man få de såkaldte røde engage-menter
afviklet i god ro og orden. Værdisættet er, at afviklingen skal ske hur-tigt,
økonomisk forsvarligt og pænt, ordentligt og redeligt. Han deltog i be-handlingen
af Sagsøgtes engagement med andelskassen. Han holdt et møde med Sagsøgte og
Vidne 3. Man ønskede at gøre dem an-svarlige for et økonomisk tab, idet det var
uhørt, at formanden for bestyrelsen og den tidligere direktør havde indgået så store
engagementer som sket.

Der var et nyt møde den 29. juni 2016, jf. ekstrakten s. 162, mellem Person 1,
Sagsøgte og vidnet. Man drøftede afviklingen, men nåede al-drig frem til en
konkret plan. Det skulle ske noget i forhold til afviklingen, idet der alene skete
forrentning af engagementet. Der var to spor, man kunne køre af. Det ene var, at
Sagsøgte opnåede, at engagementet blev overtaget af andre, eller han opnåede en
finansiering, som kunne nedbringe gælden. Det an-det spor var, at han slankede
balancen ved at sælge ud af porteføljen, således at man minimerede risikoen.
Priserne på ejendomme med den pågældende belig-genhed kunne både stige og
falde. Hertil kom Sagsøgtes egne indtægts-forhold og hans alder. Der var flere
grunde til, at man var bekymret for mulig-heden for afvikling af gælden. Skulle
man give en længere henstand, måtte man have salgsfuldmagter på ejendommene,
der lå til sikkerhed for engagementet. Der var tale om en individuel vurdering af
sagen. Der var flere mail, hvori man skrev, at engagementet ville blive opsagt, hvis
der ikke kom noget konkret på bordet. Men der skete ingen genforhandling af
kontrakten og ingen afvikling af engagementet. Sagsøgte kom i ”default” . Der var
ikke indgået en forlæn-gelsesaftale, og man kunne ikke fortsat leve med restancen.

Vidnet har præciseret, at kravet om salgsfuldmagter var for at lægge pres på
Sagsøgte. Vidnet har ikke i de 9 år, han har været ansat, på noget tids-punkt
anvendt en sådan fuldmagt. Men scenen blev sat. Sagsøgte måtte finde en anden
bank eller en anden finansieringskilde. I modsat fald ville enga-gementet blive
opsagt, og der ville komme et retsligt efterspil. Brevet af 13. ja-nuar 2017, jf. s.
175 i ekstrakten, var et led i at ”sætte scenen” . Brevet blev fulgt op af et påkrav
med en frist til betaling.

Vidnet har ingen viden om aflønningen af Sagsøgte. Person 1 var direktør i
selskabet. Han sad på Kalvebod Brygge, men kom en gang ugentlig i andelskassen.
Vidnet selv blev udstationeret på pladsen.

Vidnet blev løbende orienteret om arrestsagen, og han godkendte, at man gik den
vej. Man var bekymret over, at Sagsøgte ville sælge ejerlejligheden, og at deres
underpant ville blive slettet uden fyldestgørelse af kravet. Den pris, som Sagsøgte
ville sælge lejligheden for, var alt for billig. De kiggede på ejendomme i nabolaget,
og vidnet har netop i dag set en lejlighed over for



/

11

Sagsøgtes lejlighed, som er sat til salg for 3,9 millioner kroner. De har ikke konkret
besigtiget Sagsøgtes lejlighed.

Vidne 3 har forklaret blandt andet, at han først sad i bestyrelsen for andelskassen i
nogle år. Fra 2012 til 2015 var han formand for bestyrelsen. Der var
bestyrelsesmøder en gang om måneden, og de var i bestyrelsen aktive og arbejdede
med tallene. Der blev spurgt grundigt ind til både gamle og nye en-gagementer, og
Sagsøgtes kassekreditter var også oppe at vende.

Sagsøgte havde ret til betaling for overarbejde. Oprindeligt var der aftalt en fast
løn, og det kørte i mange år. Der blev indgået en ny aftale, hvorefter Sagsøgtes løn
steg, og han skulle have betaling for overarbejdstimer ud fra en opgørelse, som de
modtog fra ham. Opgørelsen blev behandlet på et be-styrelsesmøde, og man fandt,
at timerne var rimeligt opgjort, hvorefter man ud-betalte løn herfor. Det var oven i
den faste løn. Sagsøgte oparbejdede særlig i forbindelse med Finansiel Stabilitet
mange timer uden for den alminde-lige arbejdstid. Betaling for overarbejde var
ikke noget, som hørte under det, som i reglerne kaldes variabel løn. ”Variabel løn”
dækkede f.eks. ekstra bonus i forbindelse med salg af risikoprodukter.

Vidnet husker ikke, om han så Sagsøgtes opgørelser over overarbejde for 2013,
2014 og 2015. Andelskassen havde i disse år mange udfordringer, så det kunne
sagtens passe, at Sagsøgte af hensyn til andelskassens likviditet ik-ke ville belaste
den med betaling for overarbejde. Revisor fik det, som man bad om. Vidnet er ikke
klar over, om revisor fik opgørelserne for 2013, 2014 og 2015. Det er rigtigt, at der
er tale om et tilgodehavende, som bør fremgå af regnska-berne, men det kræver jo,
at revisionen var bekendt med opgørelserne. Han har ikke hørt, at Sagsøgte skulle
have frafaldet sit krav på betaling for overar-bejde. Han deltog ikke i
bestyrelsesmødet den 20. februar 2012, jf. ekstrakten s. 76-77. Når aflønningen
beskrives som variabel, tænkes der på, at timeantallet selvsagt varierede. Sagsøgtes
løn steg, jf. ansættelsesbrev af 22. februar 2011 og tillægget af 11. april 2012, jf.
ekstrakten s. 74 sammenholdt med s. 78. Årsagen var, at hans løn i adskillige år
havde ligget lavt. Der kom nye ansatte i andelskassen, og de fik en højere løn end
f.eks. Sagsøgte. Lønnen blev så reguleret i henhold til Finansforbundets takster.
Lønnen blev beregnet ud fra en arbejdsuge på 37 timer. Vidnet mener, at Sagsøgte
også efter advokatun-dersøgelsen af 24. august 2012, herunder referatet af
revisionens bemærkninger, ekstrakten s. 89, var berettiget til betaling for overtid.
Vidnet husker ikke, at man skulle have meddelt revisor, at Sagsøgte fremover kun
skulle have en fast månedsløn. Vidnet ved ikke, om Sagsøgte var omfattet af
standar-doverenskomsten, jf. s. 84.



/

12

Vidnet har forklaret, at han og Sagsøgte har kendt hinanden siden 1985, hvor
Sagsøgte kom til andelskassen. De er stadig venner. Sagsøgte har ikke underholdt
ham om denne retssag, men nok om ”ansvarssagen” .

Vidne 5 har forklaret blandt andet, at han var medlem af besty-relsen for
andelskassen fra 2015 og til Finansiel Stabilitets overtagelse af an-delskassen. Han
er uddannet elektroniktekniker og har været it konsulent hos Dong. Han er nu gået
på pension. Han underskrev ansættelseskontrakten, hvor Sagsøgtes løn blev
reguleret. Efter reguleringen havde Sagsøgte stadig krav på betaling for overtid, jf.
også overenskomsten. De var alle almin-delige medarbejdere og berettiget til
betaling for overtid. Grunden til at Sagsøgtes løn blev reguleret var, at der var ansat
nye medarbejdere til højere løn end hvad Sagsøgte fik. Vidnet er ikke bekendt med
baggrunden for reguleringen i 2012, idet det var før han kom ind i bestyrelsen.

Vidne 4 har forklaret blandt andet, at han var ansat i andelskassen fra 1996 til
2014. Det var Sagsøgte, som ansatte ham. Han havde i et andet ansættelsesforhold
været involveret i fagligt arbejde. Princippet i andelskassen var, at alle fik samme
løn, men at de arbejdede i forskelligt omfang. Der blev ansat en ny souschef, som
fik mere i løn end vidnet, hvilket gjorde, at vidnet brokkede sig. Sagsøgte var altid
på arbejde, og det var vidnets indtryk, at han blev aflønnet i forhold til alle de
timer, han brugte på arbejdet, men det er ikke noget, som han har talt med Sagsøgte
om. Vidnet har ikke set Sagsøgtes ansættelseskontrakter. Vidnet har aldrig mødt et
menneske så de-dikeret, som Sagsøgte var.

Vidne 6 har forklaret blandt andet, at han var almindeligt medlem i bestyrelsen fra
begyndelsen af 1990’erne og til det hørte op. Han havde en lille tegnestue.
Sagsøgte blev ansat i 1985. Han husker ikke ansættelseskon-trakterne, og han ved
reelt ikke, om Sagsøgte også fik overtidsbetaling.

Parternes synspunkter
FS Finans V A/S har i sit påstandsdokument anført følgende:

”…
Hovedsagen

Opsigelse af Sagsøgtes engagement

Til støtte for den nedlagte påstand gøres det overordnet gældende, at Andels-
kassen sagligt - og dermed retmæssigt - har opsagt Sagsøgtes engagement i An-
delskassen (nu FS Finans V A/S).

Generel opsigelsesadgang



/

13

Det gøres indledningsvis gældende, at der ikke var aftalt uopsigelighed for
Sagsøgtes engagement.

Idet dette ikke bestrides af Sagsøgte, gøres det gældende, at retten skal lægge til
grund, at der mellem parterne er enighed om, at Andelskassen kunne opsige
Sagsøgtes engagement, såfremt dette skete på de aftalte vilkår.

Saglig begrundelse

Overordnet gøres det gældende, at Andelskassens opsigelse af Sagsøgtes engage-
ment var saglig begrundet, og at engagementet dermed er retmæssigt opsagt.

Af opsigelsesskrivelsen af 10. april 2017 (bilag 14) fremgår det, at opsigelsen dels 
var begrundet i den manglende genforhandling af kreditterne og dels i den ude-
blevne betaling af renter pr. 31. marts 2017. Det bestrides således, at Andels-
kassens opsigelse af engagementet var ubegrundet.

Andelskassen og Sagsøgte har afholdt møder og korresponderet (bilag 10) om at
opnå en hensigtsmæssig afvikling af Sagsøgtes engagement, og da det bl.a. ikke
var muligt at nå til enighed herom, var en opsigelse af engagementet nødven-dig
for at sikre afvikling af engagementet.

I den forbindelse gøres det gældende, at formålet med den generelle opsigel-
sesadgang bl.a. er, at Andelskassen og dermed FS Finans V A/S ikke skal tåle en
uhensigtsmæssig - eller for den sags skyld manglende afvikling af engagemen-tet,
blot fordi der ikke kunne opnås enighed om vilkårene for denne afvikling.
Endvidere sikrer opsigelsesadgangen, at der ikke var et uligevægtigt kontrakt-
forhold, som kunne give Sagsøgte anledning til at forhale en dialog om afviklin-
gen af hans engagement og dermed forhale selve afviklingen af engagementet.

Opsigelsesadgangen modsvares dog af, at opsigelse skal ske med et varsel på 3
måneder, og derfor opsagde Andelskassen den 10. april 2017 Sagsøgtes engage-
ment med 3 måneders varsel til betaling den 10. juli 2018.

I forlængelse heraf gøres det gældende, at den manglende enighed om afvikling af
Sagsøgtes engagement i sig selv udgør en saglig opsigelsesgrund, og at Andels-
kassen allerede af den grund retmæssigt har opsagt Sagsøgtes engagement.

Opsigelsesvarsel

Overordnet gøres det gældende, at Andelskassen var berettiget til at opsige
Sagsøgtes engagementet med et varsel på 3 måneder.



/

14

Som anført i stævningen forefandtes de til kreditaftalen i bilag 2 hørende almin-
delige forretningsbetingelser ikke på tidspunktet for Finansiel Stabilitets' over-
tagelse af kontrollen med Andelskassen, hvorfor disse ikke kan fremlægges.

Generelt om Andelskassens almindelige forretningsbetingelser kan det dog si-ges,
at der i disse er en adgang for Andelskassen til med 3 måneders varsel at opsige en
kreditaftale.

Den generelle opsigelsesadgang fremgår af Andelskassens Almindelige Forret-
ningsbetingelser pkt. 10 (bilag 27, side 5):

” *Udlånsaftaler (kreditaftaler) kan dog kun opsiges af Andelskasse med et var-sel
på 3 måneder, medmindre der foreligger misligholdelse eller anden forfaldsgrund.
Hvis Andelskasse opsiger udlånsaftalen, har kunden krav på en begrundelse.”

At Andelskassen kunne opsige engagementet med et varsel på 3 måneder un-
derstøttes af det af Sagsøgte fremlagte gældsbrev af 24. november 2016 (bilag F),
hvoraf det på side 3 fremgår, at:

” Kreditor kan opsige kreditaftalen med 14 dages varsel og forlange betaling af
det skyl-dige beløb, herunder påløbne renter og omkostninger. Ved kreditors
opsigelse har debitor krav på en saglig begrundelse.”

Det gøres gældende, at det af Sagsøgte fremlagte udkast til gældsbrev (bilag F)
alene støtter FS Finans V A/S' synspunkt om, at Andelskassen i hvert fald kun-ne
opsige engagementet med et varsel på 3 måneder.

På baggrund af ovenstående gøres det gældende, at Andelskassen var berettiget til
at opsige Sagsøgtes engagement med et varsel på 3 måneder.

Det bestrides i det hele, at Andelskassens brev af 13. januar 2017 (bilag 12) kan
sidestilles med en opsigelse. Eftersom det udtrykkeligt fremgår af brevet, at en-
gagementet vil blive opsagt, såfremt engagementet ikke indfries inden den 17.
marts 2017, forekommer det åbenbart, at brevet vil blive fulgt op af en opsi-gel-se,
og at brevet følgelig ikke udgør en opsigelse i juridisk forstand. Allerede som følge
heraf savner Sagsøgtes anbringende herom mening.

Opsigelse pga. misligholdelse

Under alle omstændigheder gøres det gældende, at Sagsøgte har misligholdt sin
betalingsforpligtelse ved ikke at have betalt de renter, der forfaldt til betaling den
31. marts 2017.



/

15

Eftersom det følger af lånebetingelserne på side 2 i bilag 2, at gælden straks er
forfalden til betaling, hvis et skyldigt beløb ikke erlægges rettidigt, gøres det
gældende, at Andelskassen var berettiget til at opsige gælden til fuld indfrielse på
grund af den manglende rentebetaling.

Endelig gøres det gældende, at der ikke foreligger omstændigheder, der med rette
kunne have givet Sagsøgte en forventning om, at han ikke var forpligtet til at betale
den løbende rente af sit engagement.

Det gøres som følge heraf gældende, at den manglende betaling tillige (og i sig
selv) er en misligholdelse af engagementet, der berettigede til opsigelse heraf.

Betydningen af reglerne i bekendtgørelsen om god skik for finansielle virksom-
heder

Indledningsvist gøres det gældende, at engagementet er søgt afviklet på en or-
dentlig og redelig måde i overensstemmelse med de regler, der gælder for dan-ske
pengeinstitutters håndtering af private- og erhvervskunder, herunder reg-lerne i
bekendtgørelse om god skik for finansielle virksomheder.

Vedrørende finansielle virksomheders adgang til at opsige et indgået engage-ment
følger det af bekendtgørelse om god skik for finansielle virksomheder § 6, stk. 5,
at:

"Opsiger en finansiel virksomhed en aftale indgået med en kunde, skal opsigelsen
være sagligt begrundet og ske i papirformat eller på andet varigt medium."

Følgende fremgår af vejledningen til bekendtgørelsen om god skik for finan-si-elle
virksomheder (bekg. nr. 330 af 7. april 2016) om bestemmelsen i § 6, stk. 5:

"Stk. 5 forpligter den finansielle virksomhed, på nær forsikringsselskaber, til at
give en begrundelse for en opsigelse. Det nærmere indhold af dette kriterium skal
forstås i over-ensstemmelse med Pengeinstitutankenævnets praksis vedrørende
opsigelse af aftaler med deres kunder."

Hvorvidt en opsigelse er saglig i relation til god skik for finansielle virksomhe-der
afhænger således af Pengeinstitutankenævnets (nu Det Finansielle Anke-nævn)
praksis.

Pengeinstitutankenævnets praksis smh. med opsigelsen af Sagsøgtes engagement

Ifølge Pengeinstitutankenævnets praksis vil en opsigelse af en kassekredit bl.a.
være saglig, såfremt denne er begrundet i manglende afvikling/misligholdelse af
engagementet.



/

16

Dette følger af Ankenævnskendelse 310/1992, hvor en bank den 10. april 1987
ydede en kunde en kassekredit på kr. 100.000,00. Ifølge kontrakten skulle kre-
dittens maksimum tages op til vurdering den 1. april 1989. Frem til den 31. de-
cember 1990 gav banken i nogle tilfælde kunden tilladelse til at overtrække kas-
sekreditten. Da kundens kassekredit havde været overtrukket siden 1. januar 1991,
uden at det lykkedes at opnå en ordning, og uden at kunden efterkom bankens
anmodning om indbetaling af overtrækket, fandtes bankens opsigelse i november
1991 af kundens engagement til fuld og endelig indfrielse at have været berettiget.

Denne retsstilling følger endvidere af Ankenævnskendelse 404/1999, der ved-rørte
spørgsmålet om, hvorvidt banken havde været berettiget til at opsige kun-dernes
overtrukne kassekredit. Banken havde rykket for inddækning af over-træk og
havde tilbudt kunderne at omlægge kreditten til et fast lån med en må-nedlig ydelse
på kr. 900. Idet kunderne ikke havde økonomisk mulighed for at afvikle kreditten
med kr. 900 månedligt, tilbød de i stedet en afvikling med kr. 750 pr. måned, indtil
overtrækket var inddækket og derefter 2,5 % af saldoen hver måned.

Ankenævnet fandt, at banken under de nævnte omstændigheder var berettiget til at
opsige kreditten, idet Ankenævnet samtidig bemærkede, at banken ikke var
forpligtet til at acceptere kundernes tilbud om en afvikling med kr. 750 pr. måned.

De to ankenævnskendelser viser, at en opsigelse begrundet i manglende afvik-ling
og misligholdelse er saglig. Hændelsesforløbet i de to ankenævnskendelser ligner
til forveksling hændelsesforløbet i nærværende sag.

Som dokumenteret ved korrespondancen i bilag 10 indgik Andelskassen såle-des i
drøftelser med Sagsøgte med henblik på at opnå en hensigtsmæssig afvik-ling af
Sagsøgtes engagement, hvilket dog ikke lykkedes. I forlængelse heraf blev
Sagsøgte i brev af 13. januar 2017 (bilag 12) underrettet om, at hans engagement
ville blive opsagt til fuld indfrielse, såfremt engagementet ikke var indfriet den 31.
marts 2017.

Da det ikke skete, opsagde Andelskassen i brev af 10. april 2017 (bilag 14)
Sagsøgtes samlede engagement med virkning fra 10. april 2017 til betaling den 10.
juli 2018.

Opsigelsen var således bl.a. begrundet i den manglende genforhandling og af-
vikling af Sagsøgtes engagement. Endvidere var opsigelsen som bekendt begrun-
det i Sagsøgtes misligholdelse, idet Sagsøgte udeblev med betaling af renter pr. 31.
marts 2017.



/

17

På den baggrund gøres det gældende, at fremgangsmåden i forbindelse med
opsigelsen af Sagsøgtes engagement er sket i overensstemmelse med Penge-insti-
tutankenævnets praksis, og at opsigelsen derfor er sket i overensstemmelse med de
regler, der gælder for danske pengeinstitutters håndtering af private- og
erhvervskunder, herunder reglerne i bekendtgørelse om god skik for finansi-elle
virksomheder.

Forskelsbehandling

Afslutningsvist gøres det gældende, at Sagsøgtes postulat om, at Andelskassen har
givet andre debitorer længere afviklingsperioder, i det hele fremstår som
udokumenteret. Ligeledes gøres det gældende, at det er udokumenteret, at An-
delskassen skulle have handlet i strid med reglerne om god bankskik. Det gøres
gældende, at Sagsøgte bærer bevisbyrden herfor, og at denne ikke er løftet.

Det følger af bekendtgørelse om god skik for finansielle virksomheder § 3, at en
finansiel virksomhed skal handle redeligt og loyalt over for sine kunder.

Heri ligger blandt andet, at finansielle virksomheder ikke må fastsætte skær-pe-de
vilkår for enkelte kunder eller bestemte kundegrupper, medmindre forskels-
behandlingen sker på et sagligt og rimeligt grundlag. Sker forskels-behandlin-gen
på et sagligt og rimeligt grundlag, vil forskelsbehandlingen således være le-gitim.
Dette vil blandt andet være tilfældet, såfremt en finansiel virksomhed fa-satsætter
individuelle vilkår for den enkelte kunde under hensyn til den enkelte kundes
konkrete kreditrisiko.

Det gøres gældende, at der som følge heraf kan aftales og iværksættes indi-vi-
duelle afviklingsaftaler baseret på den enkelte kundes kreditrisiko, og An-
delskassen derfor under alle omstændigheder har været berettiget til at forsøge at
opnå en individuel afviklingsaftale med Sagsøgte.

På baggrund heraf bestrides det, at Andelskassen har handlet i strid med reg-lerne i
bekendtgørelse om god skik for finansielle virksomheder.

--o0o--

Afslutningsvist gøres det generelt gældende, at selv hvis det antoges, at Andels-
kassen har handlet i strid med reglerne i bekendtgørelse om god skik for finan-
sielle virksomheder ville det dog ikke have civilretlig betydning for, om Sagsøgte
er det påstævnte beløb skyldig, idet overtrædelse af reglerne i bekendtgørelse om
god skik for finansielle virksomheder alene er strafferetligt sanktioneret, jf.
bekendtgørelsens § 30.



/

18

På baggrund af det anførte gøres det gældende, at Sagsøgtes engagement er sag-ligt
og retmæssigt opsagt.

Modregning

Overordnet

Til støtte for den nedlagte påstand gøres det overordnet gældende, at Sagsøgte ik-
ke har ret til at foretage modregning i FS Finans V A/S’ krav, idet modkravet er
udokumenteret.

Sagsøgte har på intet tidspunkt fremlagt dokumentation for, at han skulle være
berettiget til honorering for overtidsbetaling, og det bemærkes da også, at der i
Sagsøgtes ansættelseskontrakt ikke er hjemlet en ret til betaling for overtid.

I 2012 blev der foretaget en lønregulering af Sagsøgtes månedsløn fra kr.
38.587,34 til kr. 60.700,17. Sagsøgtes løn blev netop opjusteret for at modsvare, at
Sagsøgte ef-ter lønreguleringen ikke var berettiget til honorar for overarbejde. Der
er såle-des ej heller i de efterfølgende år sket honorering for overtidsarbejde.
Lønstig-ningen kan opgøres til 57,30 % på et enkelt år og svarer omtrent til den
tidligere faste løn med tillæg af overtidsbetaling. Den omstændighed underbygger i
sig selv, at det mellem Andelskassen og Sagsøgte ikke var aftalt, at Sagsøgte var
beretti-get til honorar for overarbejde.

Bail-in

Det gøres gældende, at et eventuelt modkrav for overtidsbetaling under alle
omstændigheder er nedskrevet til kr. 0 i forbindelse med Finansiel Stabilitets
overtagelse af kontrollen med Andelskassen i form af bail-in, idet Sagsøgte ikke
var medarbejder og dermed ikke er omfattet af undtagelsen fra bail-in i § 25, stk. 3,
nr. 7 i lov om restrukturering og afvikling af visse finansielle virksomhe-der.

Ved bail-in forstås, at ikke-efterstillede kreditorer samt efterstillede gældsfor-
pligtelser, der ikke er nedskrevet eller konverteret i medfør af lovens §§ 17 og 18,
pålægges at bære en del af en finansiel virksomheds tab, ved at disse kredi-torers
krav på virksomheden helt eller delvist nedskrives og/eller konverteres til aktier
eller andre ejerskabsinstrumenter.

Det følger af lovens § 25, hvilke passiver der kan anvendes bail-in på, og i for-hold
til løntilgodehavender fremgår følgende af § 25, stk. 3, nr. 7, litra a:

” Der kan ikke gennemføres bail-in i forhold til følgende forpligtelser:



/

19

a) en medarbejder som følge af et løntilgodehavende, pensionsydelser eller anden
fast godtgørelse undtagen den variable del af lønnen for væsentlige
risikotagere og undtagen den variable del af lønnen, som ikke er reguleret ved
kollektive overenskom-ster,”

Det følger heraf, at bail-in ikke kan anvendes på medarbejderes løntilgodeha-
vender. Allerede af den grund at Sagsøgte var administrerende direktør og ikke
medarbejder, gøres det gældende, at Sagsøgte ikke er omfattet af beskyttelsen i §
25, stk. 3, nr. 7 i lov om restrukturering og afvikling af visse finansielle virksom-
heder.

Som administrerende direktør var Sagsøgte tværtimod en af de væsentlige risiko-
tagere, som bestemmelsen omtaler, og da det direkte fremgår af bestemmelsen, at
beskyttelsen mod bail-in ikke omfatter den variable del af lønnen for væsent-lige
risikotagere, gøres det gældende, at Sagsøgtes postulerede krav på overtids-
betaling ikke er undtaget fra bail-in.

Sagsøgtes egen bekræftelse

Det gøres endvidere gældende, at Sagsøgte ved sin mail af 27. august 2012 har be-
kræftet, at han fremover ikke havde krav på overtidsbetaling.

Der kan i den forbindelse henvises til notat af 24. august 2012 (bilag 28) udarbej-
det af LETT Advokatfirma til Andelskassen. Notatet blev udarbejdet som følge af
Finanstilsynets udkast til bødeforlæg til Andelskassen, fordi Sagsøgte i 2011 havde
fået udbetalt variabel løn i strid med Andelskassens lønpolitik. På nota-tets side 2
nederst er indsat følgende citat fra revisionsprotokollatet for An-delskassens
årsrapport fra 2011:

” …Andelskassen har over for os oplyst, at vederlaget til direktøren fremover alene
vil bestå af en fast månedsløn.”

Inden LETT Advokatfirma fremsendte notatet til Finanstilsynet, blev det sendt til
Sagsøgte (i hans funktion som administrerende direktør for Andelskassen). No-
tatets indhold blev i mail af 27. august 2012 (bilag 29) bekræftet af Sagsøgte, som
ikke havde bemærkninger til notatet.

Det gøres på den baggrund gældende, at Sagsøgte ved sin mail af 27. august 2012
har bekræftet, at han fremover - dvs. efter underskrivelsen af tillæg af 11. april
2012 (bilag C) - ikke havde krav på overtidsbetaling. På den baggrund fasthol- 
des det, at Sagsøgte efter lønreguleringen ikke var berettiget til honorar for over-
arbejde.



/

20

Under alle omstændigheder gøres det gældende, at ansættelsesaftalen af 1. de-
cember 2014 erstatter ansættelsesaftalen af 22. februar 2011 samt tillæg af 11. april
2012. Idet det ikke fremgår af ansættelsesaftalen af 1. december 2014, at Sagsøgte
skulle være berettiget til honorering for overtidsarbejde, er Sagsøgtes po-stulerede
modkrav – i hvert fald efter den 1. december 2014 – udokumenteret, og det gøres
derfor gældende, at Sagsøgte ikke er berettiget til at foretage modregning i FS
Finans V A/S' krav.

Finansforbundets Standardoverenskomst

Sagsøgte har til støtte for sit postulerede modregningskrav gjort gældende, at hans
løn var fastsat svarende til Finansforbundets Standardoverenskomsts 2012 (bilag
30) løntrin 85, og at Sagsøgte i henhold til dette løntrin er berettiget til ho-norering
for overtidsbetaling. Dette bestrides.

Det fremgår af ansættelseskontrakt af 22. februar 2011 (bilag B), at Sagsøgtes må-
nedsløn på daværende tidspunkt udgjorde kr. 38.587,34. Ved tillæg af 11. april
2012 (bilag C) blev Sagsøgtes månedsløn reguleret fra kr. 38.587,34 til kr.
60.700,17. Det fremgår ikke af tillægget af 11. april 2012, at Sagsøgte skulle have
en særskilt ret til honorering for overarbejde.

Det gøres i den forbindelse gældende, at lønjusteringen netop blev foretaget som et
modsvar til, at Sagsøgte ikke fremadrettet skulle være berettiget til honore-ring for
overtidsarbejde. Det ville således savne mening at opjustere Sagsøgtes løn med
57,30 %, såfremt dette ikke skete for at modsvare, at Sagsøgte ikke fremadret-tet
skulle være berettiget til honorering for overarbejde.

Det gøres dertil gældende, at den omstændighed at det i tillægget er anført, at
Sagsøgtes løn følger Finansforbundets Standardoverenskomst, ikke i sig selv be-
rettiger Sagsøgte til honorering for overtidsarbejde.

Overenskomstens personelle gyldighedsområde er reguleret i overenskomstens § 1,
stk. 1, som bestemmer, at:

” Overenskomsten omfatter medarbejdere med beskæftigelse inden for
Finansforbun-dets område i virksomheder, som er medlem af FA, medmindre
medarbejderne er omfat-tet af en anden mellem FA og Finansforbundet indgået
overenskomst om løn- og ar-bejdsvilkår eller af en virksomhedsoverenskomst.”

Heraf kan udledes, at alene almindelige medarbejdere er omfattet af overenskom-
sten. Det gøres på den baggrund gældende, at Sagsøgte som administrerende di-
rektør i Andelskassen ikke er at betragte som en medarbejder, hvorfor Sagsøgte
ikke var omfattet af Finansforbundets Standardoverenskomst.



/

21

Hertil kommer, at det hverken fremgår af ansættelsesaftale af 22. februar 2011 eller
tillæg af 11. april 2012, at Standardoverenskomsten skulle regulere Sagsøgtes
ansættelsesforhold i Andelskassen, men kun at lønnen følger Standardove-
renskomsten.

Såfremt retten – mod forventning – må lægge til grund, at Sagsøgtes ansættelses-
forhold i Andelskassen var reguleret af Finansforbundets Standardove-renskomst,
gøres det gældende, at den omstændighed at det i tillæg af 11. april 2012 er indført,
at lønnen følger Finansforbundets Standardoverenskomst og placeres på løntrin 85,
ikke i sig selv berettiger Sagsøgte til honorering for over-tidsarbejde. Tværtimod
fremgår følgende af Finansforbundets Standardove-renskomst § 17, stk. 2 (bilag
28, side 17):

” For finansansatte på løntrin 73 eller højere kan betalingen for eventuelt
merarbejde under hensyntagen til stillingens karakter efter aftale være indeholdt
helt eller delvist i lønnen, eller særlige ordninger i ansættelsesforholdet kan efter
aftale indeholde passende betaling for eventuelt merarbejde.”

Det fremgår heraf, at kravet på honorering af overtidsarbejde kan være inde-holdt i
lønnen efter aftale. Det gøres gældende, at tillægget af 11. april 2012 og den
dermed forbundne lønregulering netop må anses for at udgøre en sådan af-tale om,
at betaling for merarbejde er indeholdt i lønnen, idet Sagsøgtes må-nedsløn blev
opjusteret med 57,30 %.

--o0o--

På baggrund af ovenstående gøres det gældende, at Sagsøgtes postulerede mod-
krav i det hele er udokumenteret, og at Sagsøgte derfor ikke er berettiget til at fo-
retage modregning i FS Finans' krav.

Ad tab som følge af opsigelse

Det gøres overordnet gældende, at Sagsøgtes postulerede tab er udokumenteret.
Endvidere savner det mening, at Sagsøgte i sin tabsopgørelse tager udgangspunkt i
sin andel af egenkapitalen i Virksomhed I/S ved udgangen af 2015, idet udgangs-
punktet for en sådan beregning under alle omstændigheder må være Sagsøgtes
andel af egenkapitalen på tidspunktet for Andelskassens opsigelse af Sagsøgtes
engagement den 10. april 2017.

På baggrund heraf fastholdes det, at Sagsøgtes modkrav er udokumenteret, og at
Sagsøgte derfor ikke er berettiget til at foretage modregning i FS Finans V A/S'
krav.

Ad Sagsøgtes opfordring C



/

22

Idet Sagsøgtes øvrige opfordringer er besvaret i ovenstående, relaterer nedenstå-
ende sig alene til Sagsøgtes opfordring C.

Sagsøgte har i sin duplik opfordret FS Finans V A/S til at redegøre for (i) hvilke
retningslinjer og politiker Andelskasse under kontrol har for håndteringen af lån og
kreditter med hensyn til bl.a. afviklingsperioder, og (ii) om FS Finans V A/S finder
det i overensstemmelse med god bankskik ikke at udlevere oplysninger herom.

Ad retningslinjer for Andelskassen under kontrol

Der henvises i det hele til argumentationen i pkt. 2.1.1.3, hvor der er redegjort for,
at Sagsøgtes engagement er afviklet i overensstemmelse med de regler, der gælder
for danske pengeinstitutters håndtering af private- og erhvervskunder, herunder
reglerne i bekendtgørelse om god skik for finansielle virksomheder.

I forlængelse heraf gøres det gældende, at yderligere besvarelse af Sagsøgtes op-
fordring følgelig vil udgøre unødvendig bevisførelse, jf. retsplejelovens § 341.

Ad manglende udlevering af dokumenter

Det bemærkes først og fremmest, at de vilkår, som er aftalt ved engagementets
indgåelse, i sagens natur er gældende for Sagsøgtes engagement. Det gøres i den
forbindelse gældende, at Sagsøgte som tidligere direktør i Andelskassen udmær-
ket er bekendt med vilkårene for kundeengagementer i Andelskassen.

Eftersom FS Finans V A/S' opsigelse af Sagsøgtes engagement er sagligt begrun-
det, er det i øvrigt uden betydning for nærværende sag, hvorvidt Sagsøgte – efter
engagementets indgåelse - har fået udleveret dokumenter vedrørende retnings-
linjer og politikker for Andelskasse under kontrol. Dertil kom-mer, at spørgsmålet
om, hvorvidt Andelskassen og/eller FS Finans V A/S har handlet i
overensstemmelse med god bankskik, ikke har betydning for, om Sagsøgte hæfter
for det påstævnte beløb. Derfor finder FS Finans V A/S ikke an-ledning til at
opfylde Sagsøgtes opfordring yderligere.

Anbringender – Justifikationssagen

Betingelser for foretagelse af arrest

Til støtte for den nedlagte påstand gøres det overordnet gældende, at betingel-serne
for arrestens foretagelse er opfyldt, idet (i) FS Finans V A/S ikke kunne fo-retage
udlæg for fordringen, og idet det (ii) må antages, at muligheden for sene-



/

23

re at opnå dækning ellers vil blive væsentligt forringet, hvis arresten ikke blev
foretaget.

Første betingelse

Det gøres gældende, at den første betingelse for arrestens foretagelse uden vi-dere
er opfyldt, idet FS Finans V A/S' krav beror på en kreditaftale, der ikke kan
tvangsfuldbyrdes, og om hvilken hovedsagen i nærværende handler.

Anden betingelse

Ejendommens handelsværdi

Det gøres gældende, at handelsværdien af Sagsøgtes ejendom er kr. 3.275.000 eller
derover, hvorfor et salg til kr. 2.600.000,00 som minimum vil være kr. 675.000,00
(ca. 20 %) under den reelle handelsværdi. Et salg til kr. 2.600.000,00 vil være en
usædvanlig realisation af ejendommen, som medfører, at FS Finans V A/S ikke
senere kan søge sig fyldestgjort i ejendommens friværdi, som vurderes at udgø-re
minimum kr. 817.957,90 (kr. 3.275.000,00 – kr. 2.457.042,10).

Det gøres i den forbindelse gældende, at det i det hele er udokumenteret, at
ejendommens handelsværdi "kun" skulle være kr. 2.600.000,00, idet den værdi
alene er fastsat af Sagsøgte i forening med Sagsøgtes datter og svigersøn. Der har
så-ledes ikke medvirket en ejendomsmægler eller anden uvildig og sagkyndig per-
son ved fastsættelse af købesummen, hvorfor den ikke er retvisende.

Tværtimod har FS Finans V A/S - ved den interne vurdering i bilag 7 og ud-
skriften fra Boligsiden.dk over tilsvarende lejligheder solgt i Adresse i 2018-2019
(bilag 8) – ført bevis for, at en købesum på kr. 2.600.000,00 er markant under den
reelle handelsværdi. Retten må i sin vurdering af ejendom-mens værdi derfor
lægge afgørende vægt på oplysningerne i bilag 7 og 8.

For så vidt angår den fremlagte lejekontrakt gøres det gældende, at den ikke
forringer ejendommens handelsværdi. Således er der et stort antal ejendomsin-
vestorer, der er interesseret i ejendomme beliggende centralt i København og med
faste lejere, der kan sikre den løbende forrentning af investeringen.

Selv hvis retten måtte lægge til grund, at handelsværdien af en udlejet ejendom er
lavere end handelsværdien af den samme ejendom, hvis den ikke er udlejet, gøres
det gældende, at udlejningen af ejendommen i denne konkrete sag ikke har
betydning for ejendommens handelsværdi. Således vil udlejningen til Person 2's
søster (og Sagsøgtes datter), Person 3, ikke at udgøre en sådan byrde for Person 2
og Person 4, at udlejningen



/

24

har betydning for fastlæggelsen af ejendommens handelsværdi ved salget til Person
2 og Person 4.

Dette understøttes af, at Sagsøgte i fogedretten forklarede, at baggrunden for at
Person 2 og Person 4 ønsker at købe ejendommen er, at deres børn eventuelt vil
flytte ind i lejligheden om ca. 20 år. Der er således tale om en langsigtet
investering, der først skal udmønte sig i deres børns indflyt-ning om ca. 20 år,
hvorfor udlejningen til Person 3 snarere er en fordel end en byrde for Person 2 og
Person 4.

Retten må på baggrund af ovenstående se bort fra lejekontrakten ved fastsættel-sen
af ejendommens handelsværdi, subsidiært tillægge lejekontrakten en meget
begrænset betydning ved fastsættelsen af ejendommens handelsværdi.

Sagsøgtes bilag A – vurdering fra Nybolig

Overordnet gøres det gældende, at den af Sagsøgte fremlagte vurdering af ejen-
dommen beliggende Adresse, By, udarbej-det af Nybolig (bilag A) udgør en
ensidig indhentet erklæring, der er indhentet efter sagens anlæg.

Retsplejelovens § 341 a, stk. 1, hjemler en part adgang til – under visse betingel-
ser - at fremlægge en ensidigt indhentet erklæring, der er indhentet inden sa-
gens anlæg. Der findes ikke en tilsvarende bestemmelse om, at en ensidigt ind-
hentede erklæringer, der er indhentet efter sagens anlæg, kan fremlægges.

Det følger af retspraksis, at erklæringer indhentet ensidigt efter sagens anlæg
som hovedregel ikke kan fremlægges, jf. UfR 1998.625 H. Fra tiden efter indfø-
relsen af retsplejelovens § 209 a og § 341 a kan der henvises til UfR 2019.1557 Ø,
hvor et ensidigt indhentet bilag efter sagsanlæg ikke blev tilladt fremlagt.

I den forbindelse bedes retten lægge vægt på:

at vurderingen er indhentet på Sagsøgtes egen foranledning uden orientering
og/eller inddragelse af FS Finans V A/S og retten,

at hverken FS Finans V A/S eller retten har været inddraget i forbindelse med
rekvireringen af vurderingen, hvorfor FS Finans V A/S og retten derfor ikke har
haft nogen indflydelse på de oplysninger, som er blevet videregivet til Nybolig til
brug for udarbejdelse af vurderingen,

at FS Finans V A/S og retten fortsat ikke har kendskab til de oplysninger, som har
dannet grundlag for vurderingen, og



/

25

at FS Finans V A/S ikke har haft nogen indflydelse på valget af den sagkyndige.

Det gøres i forlængelse heraf gældende, at der i nærværende sag ikke foreligger
sådanne særlige omstændigheder, at vurderingen i bilag A rent undtagelsesvist kan
tillades fremlagt, selv om det er ensidigt indhentet efter sagsanlæg.

På baggrund af ovenstående gøres det således gældende, at Sagsøgte skal
nægtes adgang til at fremlægge den i bilag A indhentede vurdering fra Nybolig,
således at bilag A ikke indgår i sagen.

Såfremt retten – mod forventning – måtte tillade bilag A fremlagt i sagen, gøres det
gældende, at bilag A skal tillægges en lav bevismæssig værdi, idet der i øv-rigt
henvises til de omstændigheder, som bilag A er indhentet under.

Kreditorly og unddragelse af primær pantesikkerhed

Det følger af Karnovs note 2901 til retsplejelovens § 627, nr. 2, at såfremt en for-
retningsdrivende skyldner foretager usædvanlige realisationer af sine aktiver, vil
det kunne berettige til arrest. Om end Sagsøgte ikke er forretningsdrivende i
relation til sit salg af ejendommen, gøres det gældende, at der også kan foreta-ges
arrest i forhold til private personer, når der er en risiko for kreditorly.

Dette følger også modsætningsvist af U 1989.767 VLK, hvor der til støtte for en
begæring om arrest var henvist til, at der havde været begæret talrige tvangs-
auktioner over skyldnerens ejendom, og at skyldneren havde et tilgodehaven-de,
som ejendommens panthavere søgte at bemægtige sig. Fogedretten og landsretten
nægtede arrest, idet de bl.a. bemærkede:

"I den foreliggende sag støttes anmodningen om arrest på, at kreditor er bekendt
med, at der har været begæret talrige tvangsauktioner over debitors ejendom, at
debitor har et tilgodehavende hos EF-direktoratet for tilskud for leverancer af
markfrø, samt at ejen-dommens panthavere forsøger at bemægtige sig det
pågældende tilskud.

Der er således ikke tale om, at rekvirenten søger at sikre sig imod, at rekvisitus
fuldstændigt unddrager et aktiv fra kreditorforfølgning , men at rekvirenten søger 
at sikre sig over for rekvisiti øvrige kreditorer i relation til et pengebeløb, som
tilgår rek-visitus. Dette hensyn bør snarere varetages gennem konkurslovens regler
om omstødel-se end gennem retsplejelovens regler om arrest, jfr. herved
betænkning nr. 1107/1987, s. 45, 2. pkt.

Fogedretten har herefter ikke fundet, at betingelserne for foretagelse af arrest er
opfyldt."

Afgørelsen viser, at betingelserne for arrest kunne være opfyldt, hvis arrestbe-
gæringen i stedet havde været støttet på, at en debitor forsøgte at unddrage et



/

26

aktiv fra kreditorforfølgning. Således viser afgørelsen, at en arrestbegæring kan
støttes på, at en debitor forsøger at unddrage et aktiv fra kreditorforfølgning. Er det
tilfældet, er betingelsen om, at muligheden for senere at opnå dækning el-lers vil
blive væsentligt forringet, opfyldt.

Gennemføres et salg til under den reelle handelspris vil Sagsøgte de facto have
unddraget ejendommen fra kreditorforfølgning, idet ejendommen herefter ejes af
familiemedlemmerne Person 2 og Person 4.

Sagsøgtes salg af ejendommen falder sammen med, at han den 28. februar 2019
skulle have indfriet sin gæld til Andelskassen J.A.K. Østervraa i henhold til kre-
ditaftale stor kr. 1.550.000,00 med en restgæld på kr. 1.549.450,83. FS Finans V
A/S havde således indtil for nylig udsigt til at få fuld pantesikkerhed pr. 28. fe-
bruar 2019 for sit resttilgodehavende i henhold til kreditaftale nr. 9981-2010030
(tidligere kredit nr. 212000061).

Det bestyrker i øvrigt FS Finans V A/S' mistanke om kreditorly og unddragelse af
primær pantesikkerhed, at Sagsøgte har misligholdt sin betalingsforpligtelse i
henhold til kassekreditkontrakten indgået med Andelskassen J.A.K. Østervraa og
som følge heraf betaler månedlige morarenter på ca. kr. 38.000,00 i stedet for at
indfri eller afdrage på sin gæld til Andelskassen J.A.K. Østervraa. Sammen-holdes
dette med, at købesummen var fastsat markant under den reelle han-delsværdi, og
at kr. 520.000,00 af købesummen skulle finansieres af Sagsøgte selv, understøtter
det, at Sagsøgte ikke ønsker, at FS Finans V A/S opnår den primære underpanteret
i ejerpantebrevet, samt at han er villig til at gå langt for at undgå det.

På den baggrund gøres det gældende, at Sagsøgtes forsøg på salg af ejendommen
til kr. 2.600.000,00 er et forsøg på at bringe ejendommen i kreditorly og et forsøg
på unddragelse af den primære pantesikkerhed, som FS Finans V A/S havde udsigt
til.

--o0o--

Det gøres gældende, at Sagsøgtes postulerede modkrav er udokumenteret, lige-som
det gøres gældende, at Sagsøgte har bevisbyrden for, at FS Finans V A/S' krav
skulle være ophørt ved modregning, og denne bevisbyrde er ikke løftet.

Endvidere gøres det gældende, at Sagsøgte ikke har andre aktiver med tilstrække-
lig friværdi, som FS Finans V A/S kan søge sig fyldestgjort i.

På baggrund af det anførte gøres det samlet gældende, at der foreligger en bety-
delig risiko for, at det krav, som FS Finans V A/S har mod Sagsøgte, ikke ville



/

27

kunne fyldestgøres, medmindre fyldestgørelsesmuligheden sikres ved stadfæ-stelse
af fogedrettens kendelse om foretagelse af arrest i ejendommen.

Arresten er forfulgt korrekt

Det gøres gældende, at arresten er forfulgt korrekt, idet hovedsagen allerede in-den
arrestens foretagelse er iværksat ved indlevering af stævning ved Køben-havns
Byret den 21. august 2018, jf. retsplejelovens § 634, stk. 1, 1. led.

Det gøres endvidere gældende, at arresten er forfulgt korrekt, idet justifika-
tionssagen er anlagt ved indgivelse af nærværende justifikationsstævning til
Københavns Byret, jf. retsplejelovens § 634, stk. 1, 2. led, jf. retsplejelovens § 634,
stk. 2.
…”

Sagsøgte har i sit påstandsdokument anført følgende:

”…
Overtidsbetaling

Sagsøgtes aflønning har fra begyndelsen af hans ansættelse været baseret på af-
lønning efter timeforbrug.

Hans ansættelsesvilkår fremgår af ansættelsesaftalerne og referater fra bestyrel-
sesmøder. Det fremgår heraf, at der ud over den faste løn skal ske afregning for
yderligere timeforbrug ved overarbejde.

Hans ansættelsesforhold er ikke baseret på en særskilt direktørkontrakt, men på en
almindelig standardkontrakt, som var gældende for alle øvrige medarbejde-re.

Der har ikke været tale om særlige præstationsfremmende tillæg eller særlig
fratrædelsesgodtgørelse. Hans ansættelsesforhold skulle svare til enhver anden
medarbejders, og han er i den henseende en helt sædvanlig medarbejder.

Der har i 2012 været en sag med Finanstilsynet om, hvorvidt overtidsbetaling
kunne betragtes som variabelt løntillæg i lovens forstand.

Sagen blev behandlet i det Finansielle Virksomhedsråd.

Afgørelsen herfra var klar, overtidsbetaling var ikke variabelt løntillæg i lovens
forstand. Det fremgår også at opgørelsen af hans timeforbrug ansås klart doku-
menteret ved de fremlagte timeopgørelser.



/

28

Hans overtidsbetaling er i nærværende sag dokumenteret ved de fremlagte ti-
meregnskaber. Og der er ikke tale om et variabelt tillæg i lovens forstand.

Han har i Andelskassen været en væsentlig risikotager, men da hans overtids-
betaling ikke i lovens forstand er en variabel løn, der kan påvirke hans risikovil-
lighed til skade for Andelskassen, kan der ikke foretages bail-in på hans tilgo-
dehavende overtidsbetaling.

Uretmæssigt opsigelse

Der skal efter de gældende bestemmelser ske en kontrolleret afvikling på en or-
dentlig og redelig måde i overensstemmelse med de regler, der gælder for dan-ske
pengeinstitutters håndtering af både private- og erhvervskunder, herunder reglerne
om god skik.

Således blev det udtrykt på et møde med Vidne 2 i maj 2016 på Finansiel
Stabilitets kontor i København. Der blev også givet udtryk for, at der ville blive
tale om en rimelig afviklingsperiode.

Finansiel Stabilitet har ikke levet op til disse regler.

Finansiel Stabilitet påstår, at der har været tale om længerevarende drøftelser om
afvikling af sagsøgtes engagement.

Det er ikke tilfældet og der er ikke fremlagt dokumentation for hvori disse drøf-
telser har bestået.

Af den foreliggende mailkorrespondance fremgår det, at sagsøgtes forslag til af-
vikling besvares med fremsendelse af et nyt lånedokument fra Andelskassen den
23. november 2016.

Dokumentet indeholder vilkår, der indebærer indfrielse af hele engagementet
senest den 31. marts 2017. Altså ca. 4 måneder senere.

I modsat fald skal der ske nedbringelse ved salg af de pantsatte ejendomme. Det er
vilkår, der reelt svarer til en opsigelse, og der er ingen begrundelse med.

Der var ikke tale om misligholdelse og der har ikke været tale om kreditmæssi-ge
forhold der kan begrunde en sådan ændring af vilkårene eller en opsigelse.

Finansiel Stabilitet har ikke trods opfordring redegjort herfor.



/

29

Engagementet var fuldt sikret ved pant i ejendomme tilhørende Virksomhed I/S,
der gennem flere år havde givet et overskud, der for min sagsøgtes vedkommende
rigeligt dækkede rentetilskrivningen på hans engagement.

Og der er ingen begrundelse for at han ikke til forskel fra en lang række øvrige
låntagere har kunnet få en længerevarende rimelig afviklingsperiode.

Den fremgangsmåde der er anvendt, kan ikke betegnes som god ro og orden og
med en rimelig afviklingsperiode.

Tabsopgørelsen skal foretages med udgangspunkt i egenkapitalen ultimo 2015 idet
egenkapitalen ifølge regnskabet for Virksomhed I/S ultimo 2016 er udtryk for den
nedskrivning, der var nødvendig for at kunne afhænde ejendommene som føl-ge de
krav, der var stillet af Finansiel Stabilitet i november 2016 om afvikling af
engagementet senest den 31. marts 2017.

Tabet kan derfor opgøres med udgangspunkt i egenkapitalen ultimo 2015 til kr.
4.216.000.

Vedrørende arrest gøres det gældende,

at Finansiel Stabilitet skal aflyse arrest og sekundær pant i lejligheden, således
at en handel kan gennemføres med en salgspris svarende til en værdi, som ikke er
mindre end, der er anført i bilag A.

at Finansiel Stabilitet forpligtes til at erstatte sagsøgte de tab, som han har lidt som
følge af, at det oprindeligt aftalte salg ikke har kunnet gennemføres, herun-der
såvel tab, som følge af en reduceret salgspris, som rentetab fra det oprinde-ligt
aftalte overdragelsestidspunkt til nyt overdragelsestidspunkt.

Som det fremgår af bilag A er lejlighedens værdi i fri handel betydeligt lavere end
den værdi som Finansielt Stabilitet lagde til grund ved foretagelse af arre-sten i
sagsøgtes ejendom og lavere end den værdi på 2.600.000 der var aftalt i den
oprindelige salgsaftale.

Der har derfor ikke været tale om forsøg på at unddrage værdier fra retsforføl-
gelse.

Derfor er der uberettiget foretaget arrest i lejligheden, idet betingelserne herfor
ikke var til stede.
…”

Parterne har under hovedforhandlingen nærmere redegjort for deres opfattelse af
sagen.



/

30

Sagsøgtes advokat her herunder særligt fremhævet, at det er godtgjort, at sagsøgte
havde krav på løn for overtid i overensstemmelse med sagsøgtes op-gørelser for
2013, 2014 og 2015, og at dette krav gøres gældende til kompensa-tion for
sagsøgers krav.

Sagsøgtes advokat har endvidere fremhævet, at brevet den 13. januar 2017, jf.
ekstrakten s. 175, er en opsigelse de facto af sagsøgtes engagement, og at der i
brevet mangler en begrundelse for opsigelsen, ligesom denne ikke her er sket med
tre måneders varsel.

Sagsøgtes advokat har anført, at sagsøgtes tab ved den uretmæssige opsigelse på
det foreliggende ikke er opgjort, og at det påståede tab på nuværende tids-punkt
ikke kan gøres gældende til kompensation for sagsøgers krav.

Sagsøgtes advokat har vedrørende den foretagne arrest henvist til, at betingel-serne
for arrest ikke har været opfyldt, jf. at der alene kan lægges vægt på han-
delsværdien af lejligheden og ikke den konkrete værdi af ejerlejligheden, hvor-for
kendelsen i hvert fald på dette punkt er fejlagtig.

Rettens begrundelse og resultat
Efter måneders forhandling i perioden 2015-2016 mellem Andelskassen under
kontrol og Sagsøgte om afvikling af Sagsøgtes engagement med andelskassen
opstod der uenighed om vilkårene for afviklingen, idet Sagsøgte ikke ville
acceptere, at han skulle give andelskassen salgsfuldmagter til de ejendomme, der lå
til sikkerhed for engagementet. Endvidere betalte Sagsøgte ikke renter af
mellemværendet pr. 31. marts 2017. Opsigelsen skete den 10. april 2017 med tre
måneders varsel. Af opsigelsen fremgår også begrun-delsen herfor.

Opsigelsen er efter det foreliggende således sket med rette og er fyldestgørende
begrundet.

Fra den 22. februar 2011 til den 11. april 2012 steg Sagsøgtes løn som di-rektør for
andelskassen fra 38.587,34 kr. til 60.700,17 kr. pr. måned. Arbejdstiden er i begge
ansættelsesbreve angivet til 37 timer ugentligt. Der er intet anført om overarbejde.
Det fremgår af referatet af bestyrelsesmødet den 20. februar 2012, hvor man
diskuterede spørgsmålet om variabel løn, jf. reglerne i lov om finansi-el
virksomhed, at Sagsøgte foreslog, at han fremover skulle aflønnes med 600.000 kr.
årligt med tillæg af en variabel del efter timetal, hvis dette var mu-ligt efter
reglerne. Lønnen pr. 11. april 2012 udgjorde ifølge ansættelsesbrev af denne dato
728.400 kr. årligt. Ved ansættelsesbrev af 8. december 2014 blev Sagsøgtes løn pr.
1. januar 2015 fastsat til 62.972 kr. årligt, hvilket svarer til 755.664 kr. årligt.



/

31

Ved lønstigningen i 2012 og 2015 må det antages, at aftalen ikke længere inde-bar
en ret til at få overarbejdsbetaling, jf. herunder at den aftalte løn langt overs-teg de
600.000 kr., som Sagsøgte foreslog under bestyrelsesmødet den 20. februar 2012,
og hvilket også støttes af den i advokatundersøgelsen refererede bemærkning
vedrørende regnskabsåret 2011 over for revisor om, at vederlaget til direktøren
fremover alene vil bestå af en fast månedsløn. Det bemærkes end-videre, at kravet
om overarbejdsbetaling først blev fremsat den 7. marts 2016 for så vidt angår 2015
og den 31. december 2017 for så vidt angår 2013 og 2014, og at disse poster efter
det oplyste ikke blev anført som skyldig gæld i årsopgørel-serne for andelskassen.

Sagsøgte har efter det anførte ikke godtgjort, at han har et modkrav, som han kan
gøre gældende over for sagsøgers krav om betaling af den skyldige gæld.

Det er således godtgjort, at sagsøger havde et forfaldent krav mod sagsøgte, da
arresten i ejerlejligheden Adresse, By, blev foretaget.

Der foreligger ikke et egentligt skøn over ejerlejlighedens værdi. Efter oplysnin-
gerne om salgspriser for lejligheder i samme område er det sandsynliggjort, at
værdien af den pågældende lejlighed er større end 2.600.000 kr., uanset at
Sagsøgtes datter bor i lejligheden, og navnlig hvis lejligheden, som planlagt,
sælges til Sagsøgtes anden datter og dennes ægtefælle med henblik på, at deres
børn først om en årrække skal overtage lejligheden.

Ved et salg af lejligheden for en pris på 2.600.000 kr. ville der være tale om et salg,
der ikke var på sædvanlige markedsvilkår, og et salg, der var en usædvan-lig
realisation af aktiver, hvilket væsentligt ville have forringet sagsøgers mulig-hed
for at opnå dækning for sit krav. Betingelserne for foretagelse af arrest har derfor
været opfyldt, jf. retsplejelovens § 627, hvorfor arresten stadfæstes som lovligt
gjort.

Det bemærkes herunder, at justifikationssagen er rettidigt anlagt.

Sagsomkostningerne er efter sagens værdi, forløb og udfald fastsat til dækning af
advokatudgift med 100.000 kr. og af retsafgift med 17.720 kr., i alt 117.720 kr. FS
Finans V A/S er for så vidt angår kravet ikke momsregistreret.

T H I  K E N D E S  F O R  R E T :

Sagsøgte, skal til sagsøger, FS Finans V A/S, betale 437.027,90 kr. med tillæg af
Nationalbankens officielle udlånsrente + 8 % (pt. 8,05 % p.a.) af



/

32

580.027,90 kr. fra den 29. december 2017 til den 6. november 2019 og af
437.027,90 kr. fra den 7. november 2019 til betaling sker.

Arresten, foretaget den 9. april 2019 i ejendommen Adresse, By, for et beløb på
641.349,53 kr. stadfæstes som lovligt gjort.

Sagsøgte skal til FS Finans V A/S betale sagsomkostninger med 117.720 kr.

Beløbene skal betales inden 14 dage.

Sagsomkostningerne forrentes efter rentelovens § 8 a.



/