Byrettens sag om, fra hvornår kursgevinstbeskatning skal ske, stadfæstes
Ret: Østre Landsret (2. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Forvaltningssag;
Sager med en værdi over 1 mio kr.;
Skat;

ØSTRE LANDSRET
DOM

afsagt den 3. november 2021

Sag BS-194/2021
(22. afdeling)
Appellant 1, tidligere Sagsøger 1
(advokat Flemming Heegaard)
mod
Skatteministeriet
(advokat Mattias Chor)

og

Sag BS-199/2021
(22. afdeling)
Appellant 2, tidligere Sagsøger 2
(advokat Flemming Heegaard)
mod
Skatteministeriet
(advokat Mattias Chor)

og

Sag BS-200/2021
(22. afdeling)
Appellant 3, tidligere Sagsøger 3
(advokat Flemming Heegaard)
mod
Skatteministeriet
(advokat Mattias Chor)



2

Retten i Lokation har den 23. december 2020 afsagt dom i 1. instans (sag
BS-17095/2020, BS-17226/2020 og BS-19691/2019).

Landsdommerne Karen Hald, Alex Puggaard og Knud-Erik Kofoed (kst.)
har deltaget i ankesagens afgørelse.

Påstande

Sag BS-194/2021
Appellant 1, tidligere Sagsøger 1, har nedlagt påstand om, at indstævnte skal
anerkende, at appellantens skattepligtige indkomst for 2013 nedsættes med
2.317.462 kr., samt at hævninger af opsparet overskud i
virksomhedsordningen nedsættes med 147.915 kr. og 110.362 kr. i
indkomstårene 2014 henholdsvis 2015.

Indstævnte, Skatteministeriet, har påstået dommen stadfæstet.

Sag BS-199/2021
Appellant 2, tidligere Sagsøger 2, har nedlagt påstand om, at indstævnte skal
anerkende, at appellantens skattepligtige indkomst for 2013 nedsættes med
2.317.462 kr., samt at hævninger af opsparet overskud i
virksomhedsordningen nedsættes med 309.027 kr. og 279.556 kr. i
indkomstårene 2014 henholdsvis 2015.

Indstævnte, Skatteministeriet, har påstået dommen stadfæstet.

Sag BS-200/2021
Appellant 3, tidligere Sagsøger 3, har nedlagt påstand om, at indstævnte skal
anerkende, at appellantens skattepligtige indkomst for 2013 nedsættes med
1.738.097 kr., samt at hævninger af opsparet overskud i
virksomhedsordningen nedsættes med 176.317 kr. og 144.854 kr. i
indkomstårene 2014 henholdsvis 2015.

Indstævnte, Skatteministeriet, har påstået dommen stadfæstet.

Landsretten har under hovedforhandlingen ved kendelse af 6. oktober 2021
nægtet appellanterne at nedlægge en subsidiær påstand om hjemvisning til
fornyet behandling hos Skattestyrelsen samt de hertil knyttede anbringender
om dels, at kommanditselskabets lån blev indfriet og erstattet med et nyt lån
pr. 31. december 2012, dels om betydningen af indholdet af Den juridiske
vejledning. Landsrettens kendelse er sålydende:

”De foreliggende sager blev anlagt af appellanterne ved stævninger
af 3. april 2019 med enslydende påstande om, at appellanternes



3

skattepligtige kursgevinst i 2013 udgjorde 0 kr., og at hævning af
opsparet overskud i virksomhedsordningen i indkomstårene 2014 og
2015 udgjorde 0 kr.

Til støtte for appellanternes påstande blev det gjort gældende, at der
ikke var hjemmel til at beskatte appellanterne. Endvidere tog
appellanterne forbehold om at gøre gældende, at indkomståret 2012
var ligningsmæssigt forældet.

I appellanternes replikker af 16. april 2020 var alene anført et
anbringende om periodisering, og det var anført, at appellanterne
efter Højesterets dom af 11. november 2019 i sag 78/2016 havde
besluttet alene at videreføre deres sager på grundlag af anbringendet
om periodisering.

Tilsvarende var der i appellanternes påstandsdokumenter for
byretten alene gjort et anbringende om periodisering gældende, og
det var anført, at tvisten alene vedrørte spørgsmålet om tidspunktet
for periodiseringen af appellanternes kursgevinst. Appellanternes
tilrettede samtidig deres påstande således, at appellanternes
skattepligtige indkomst for 2013 og hævninger af opsparet overskud
i virksomhedsordningen i indkomstårene 2014 og 2015 skulle
nedsættes med nærmere angivne beløb.

Appellanterne indbragte sagerne for landsretten ved enslydende
ankestævninger af 5. januar 2021 og gentog deres påstande samt
anbringendet om periodisering.

I enslydende ankereplikker af 8. marts 2021 nedlagde appellanterne
en subsidiær påstand om hjemvisning, der blev støttet på
anbringender dels om, at kommanditselskabets lån blev indfriet og
erstattet med et nyt lån pr. 31. december 2012, dels om betydningen
af indholdet af Den juridiske vejledning.

Skatteministeriet har ikke protesteret mod nedlæggelsen af den
subsidiære påstand eller de dertil knyttede anbringender.

Landsretten bemærker, at appellanterne besluttede under sagens
forberedelse ved byretten at tilskære sagerne til alene at vedrøre et
anbringende om periodisering. Appellanternes subsidiære påstand
om hjemvisning og anbringender dels om, at kommanditselskabets
lån blev indfriet og erstattet med et nyt lån pr. 31. december 2012,
dels om betydningen af indholdet af Den juridiske vejledning, har
således ikke været gjort gældende under hovedforhandlingen i
byretten, og byretten har derfor heller ikke taget stilling til
påstanden eller anbringenderne.

Herefter, og da påstanden og anbringenderne til støtte herfor vil
gøre det nødvendigt for landsretten at tage stilling til forhold, som
ikke har foreligget for den foregående instans, nægter landsretten
appellanterne at fremsætte den subsidiære påstand og de dertil
knyttede anbringender, jf. retsplejelovens § 384.”



4

Supplerende sagsfremstilling
Det fremgår af sagen, at 1. prioritetslångiveren, Ukendt 1, den 11. januar
2013 udpegede to ”LPA receivers” .

Ifølge K/S Burnleys årsrapport for 2012 udgjorde stamkapitalen 100
komman-ditanparter à 167.500 kr., i alt 16.750.000 kr., og efter opkrævet
nettoindskud hos investorerne var investorhæftelsen pr. 31. december 2012
opgjort til 64.200 kr. pr. anpart. Prioritetsrestgælden til Ukendt 1 for den
omhandlede ejendom var pr. 31. december 2012 opgjort til 1.214.103 £,
svarende til 11.087.187 kr.

I K/S Burnleys årsrapport for 2013 var prioritetsrestgælden til Ukendt 1 pr.
31. december 2013 angivet til 0 £.

Anbringender
Parterne har i det væsentlige gentaget deres anbringender for byretten.

Landsrettens begrundelse og resultat
Sagerne omhandler også for landsretten spørgsmålet om, i hvilket år
appellanterne skal beskattes af den skattepligtig kursgevinst, som de
realiserede i deres egenskab af kommanditister i K/S Burnley som følge af
K/S Burnleys frigørelse for en gæld i fremmed valuta til Aviva.

Sagerne for landsretten angår ikke spørgsmålet om, hvorvidt der efter
kursgevinstlovens bestemmelser er grundlag for beskatning i den
foreliggende situation.

Efter indholdet af låneaftalen lægger landsretten til grund, at låneaftalens
hæftelsesbegrænsning indebar, at kommanditisternes individuelle hæftelse
for lånet var begrænset til 100.000 kr. for hver 1 % ejerskab, hvilket ifølge
årsrapporten for K/S Burnley for 2012 udgjorde 64.200 kr. pr. 31. december
2012 for hver af de 100 kommanditanparter. Derudover var K/S Burnleys
hæftelse begrænset til de aktiver, herunder den omhandlede ejendom, der
tilhørte K/S Burnley.

Landsretten lægger endvidere til grund, at Ukendt 1 den 11. januar 2013
udpegede to ”LPA receivers” , og at prioritetsrestgælden pr. 31. december
2013 i årsrapporten for K/S Burnley for 2013 er angivet til 0 £.

Herefter, og af de grunde, der er anført af byretten, tiltræder landsretten, at
appellanternes kursgevinst blev realiseret i 2013.

Landsretten stadfæster derfor byrettens dom.



5

Sagsomkostningerne er efter sagernes værdi, udfald og forløb, herunder at
hovedforhandlingen havde en varighed af en halv retsdag, fastsat til dækning
af advokatudgift med 180.000 kr. inklusive moms. I det indbyrdes forhold
mellem appellanterne forholdes som nedenfor bestemt.

THI KENDES FOR Ukendt 2:

Byrettens dom stadfæstes.

Appellant 1, tidligere Sagsøger 1, Appellant 2, tidligere Sagsøger 2 og
Appellant 3, tidligere Sagsøger 3 skal in solidum til Skatteministeriet inden
14 dage betale sagsomkostninger med 180.000 kr.

I det indbyrdes forhold mellem Appellant 1, tidligere Sagsøger 1, Appellant
2, tidligere Sagsøger 2 og Appellant 3, tidligere Sagsøger 3 fordeles
sagsomkostningerne med en tredjedel til hver.

Sagsomkostningerne forrentes efter rentelovens § 8 a.