Familierettens og landsrettens dom om samvær mellem tvangsbortadopteret barn og barnets biologiske bedsteforældre ophæves, og sagen hjemvises til ny behandling i familieretten
Ret: Højesteret (3. instans)
Faggruppe: Civilsag — Forældreansvarssag
Sagsemner: Familieret og personlige forhold;
Forældreansvarslov § 7;

Sager om samvær hjemvist til familieretten

Sager om samvær mellem tvangsbortadopteret barn og barnets biologiske forældre
og bedsteforældre hjemvist til ny behandling i familieretten

Sagerne BS-18800/2023-HJR og BS-17016/2023-HJR
Domme afsagt den 26. oktober 2023

De biologiske forældre (Biologisk mor og Biologisk far)
mod
Adoptivforældre

og

De biologiske bedsteforældre ( Biologisk bedstemor og Biologisk bedstefar)
mod
Adoptivforældre

Biologisk mor og Biologisk far er biologiske forældre og Biologisk bedstemor og Biologisk bedstefar er
biologiske bedsteforældre til Barn født Dato (2018). Barnet blev den 31. oktober 2018 med de biologiske
forældres samtykke anbragt uden for hjemmet. Den 15. januar 2020 blev barnet uden de biologiske
forældres samtykke frigivet til adoption. Sagerne angik, om de biologiske forældre og bedsteforældre
skulle have ret til samvær eller anden form for kontakt med barnet.

Højesteret udtalte, at forældreansvarslovens § 20 a også efter den ændring, der i 2019 blev foretaget af
loven, skal fortolkes i overensstemmelse med Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols praksis
vedrørende Menneskerettighedskonventionens artikel 8 om ret til respekt for familieliv og privatliv, og at
der i sager efter forældreansvarslovens § 20 a må tilvejebringes et oplysningsgrundlag, som gør det
muligt at træffe sådanne afgørelser, jf. herved Højesterets dom af 21. februar 2023 (UfR 2023.2114).

For så vidt angik de biologiske bedsteforældre udtalte Højesteret, at det fremgår af praksis fra Den
Europæiske Menneskerettighedsdomstol, at forholdet mellem bedsteforældre og børnebørn i
almindelighed nyder en mindre grad af beskyttelse end forholdet mellem forældre og børn efter
Menneskerettighedskonventions artikel 8. Det betyder, at bedsteforældres ret efter artikel 8 i forhold til
deres børnebørn primært indebærer en ret til at opretholde eller udvikle et normalt bedsteforældre-
barnebarn forhold gennem kontakt mellem dem.

Da det ikke efter de foreliggende oplysninger i sagerne kunne afvises, at betingelserne for at fastsætte
samvær eller anden form for kontakt, herunder f.eks. udveksling af fotos eller videooptagelser mv., var
opfyldt, fandt Højesteret, at familierettens og landsrettens afgørelser i begge sager ikke byggede på et
tilstrækkeligt oplysningsgrundlag, og at sagerne derfor skulle hjemvises til ny behandling i familieretten.



Landsretten var i begge sager nået til et andet resultat.