I nærværende afgørelse træffes der afgørelse om, hvorvidt betingelserne for at anlægge sagen som gruppesøgsmål måtte være opfyldt. Spørgsmålet har været udskilt til særskilt afgørelse og er be... Vis mere
Ret: Københavns Byret (1. instans)
Faggruppe: Civilsag — Gruppesøgsmål
Sagsemner: Erstatning uden for kontrakt;
Retspleje og civilproces;

KØBENHAVNS BYRET
DOM

afsagt den 13. januar 2021

Sag BS-36569/2019-KBH

Foreningen Hellerup Finans Investor
(advokat Brian Hebel Andersen)

mod

BDO Statsautoriseret Revisionsaktieselskab
(advokat Søren Halling-Overgaard)

og

Sagsøgte 2
(advokat Morten Bjerregaard Nielsen)

Denne afgørelse er truffet af Dommer.

Sagens baggrund og parternes påstande
Sagen er anlagt den 19. august 2019 som et gruppesøgsmål, der vedrører erstat-ningskrav,
som gruppemedlemmerne gør gældende at have mod Hellerup Fi-nans Holding A/S’
revisor og tidligere ledelse i forbindelse med gruppemed-lemmernes investeringer i
Hellerup Finans Holding A/S på grundlag af oplys-ninger i prospekt, udbudsdokument og
årsrapporter, afgivet af den tidligere le-delse og revisor.

Sagsøgeren, Foreningen Hellerup Finans Investor, har nedlagt følgende påstand i
stævningen:



2

De sagsøgte dømmes til in solidum at betale hver deltager i gruppesøgsmålet erstatning
svarende til gruppemedlemmets investering ved køb af aktie i Hel-lerup Finans Holding
ApS (nu YVC A/S under konkurs), CVR-nr. 28313608 med tillæg af den til enhver tid
gældende procesrente fra sagens anlæg.

Sagsøgte 1, BDO Statsautoriseret Revisionsaktieselskab, har nedlagt følgende påstande:
Principalt: Afvisning, subsidiært: Frifindelse
Påstanden om frifindelse er nedlagt med sædvanlig subsidiære modifikationer.

I tilfælde af solidarisk domfældelse med medsagsøgte, Sagsøgte 2, nedlæg-ges påstand
om, at denne, i det indbyrdes forhold, skal friholde BDO Statsauto-riseret
Revisionsaktieselskab.

Over for sagsøgte 2’s påstand om friholdelse, nedlægges følgende påstand: Frifindelse.

Sagsøgte 2 har nedlagt følgende påstande: Principalt: Afvisning, subsidiært: Udsættelse til
retsafgift er betalt, mere subsi-diært: Frifindelse.

Selvstændig påstand til kompensation:
Over for medsagsøgte nedlægger Sagsøgte 2 følgende påstand:
I det omfang retten finder, at der består et solidarisk ansvar mellem Sagsøgte 2 og
medsagsøgte, så tilpligtes denne til kompensation, at friholde Sagsøgte 2 for ethvert be-
løb, som Sagsøgte 2 måtte blive dømt til at betale til sagsøgeren, herunder sagsomkost-
ninger og renter.

-o-

I nærværende afgørelse træffes der afgørelse om, hvorvidt betingelserne for at anlægge
sagen som gruppesøgsmål måtte være opfyldt. Spørgsmålet har været udskilt til særskilt
afgørelse og er behandlet ved en mundtlig procedure.

Parternes påstande i påstandsdokumenterne til formalitetsspørgsmålet

Sagsøgeren, Foreningen Hellerup Finans Investor, har nedlagt følgende på-stand:
Nærværende sag fremmes som gruppesøgsmål og Foreningen Hellerup Finans Investor,
v/formand Grupperepræsentant, Adresse, 2300 København S udpe-ges som
grupperepræsentant.

Sagsøgte 1, BDO Statsautoriseret Revisionsaktieselskab, har nedlagt følgende påstand:



3

I forhold til det af Københavns Byret udskilte spørgsmål om, hvorvidt den For eningen
Hellerup Finans Investor v/formand Grupperepræsentant (herefter benævnt ”Foreningen”),
den 16. august 2019, anlagte sag, skal admitteres som gruppe søgsmål, jf. retsplejeloven §
253, nedlægges af BDO Statsautoriseret Revisions aktieselskab (herefter benævnt ”BDO”)
følgende påstand:
Den af Foreningen Hellerup Finans Investor v/formand Grupperepræsentant anlagte sag
afvises.

Sagsøgte 2 har nedlagt følgende påstand:
Principalt: Afvisning, subsidiært: Frifindelse.

Afgørelsen indeholder ikke en fuldstændig sagsfremstilling, jf. retsplejelovens § 218 a.

Forklaringer
Der er afgivet forklaring af Grupperepræsentant og Sagsøgte 2.

Grupperepræsentant har forklaret, at han har udarbejdet sagens bilag 3, der er en oversigt
over foreningens medlemmer. Dokumentationen for, hvorledes det enkelte medlem har
betalt, var fremkommet, efter at han havde udarbejdet bilaget. Han ved f.eks. ikke, hvad
selskabet Stejlhave Invest ApS beskæftiger sig med. Person er journalist. Vidnet havde
udarbejdet listen for ca. 1 år siden, og han kunne ikke i dag redegøre nær-mere for sine
anførsler. Adspurgt forklarede han, at han havde skrevet under på en teg-ningsaftale, som
han havde tegnet hos Hellerup Finans, ”købsaftale” dækker over, at han havde købt aktier
ulovligt af Sagsøgte 2. Han bekræftede, at det ikke var rigtigt anført i bilaget. Sagsøgerens
advokat indestod for bilagets indhold, idet han på sit kontor har de bilag, der ligger til
grund for bilaget.

Sagsøgte 2 har forklaret, at han var direktør og bestyrelsesmedlem i Hellerup Finans, der
var det primære selskab var Hellerup Finans. Selskabet var ikke børsnoteret. Det var en
vækstvirksomhed, hvorfor bl.a. antallet af ansatte var stigende. Fra 2014 til 2016 foretog
de skiftende investeringer i aktier. I foråret 2014 udarbejdede de en ny vækstplan. I den
periode blev de også hovedsponsor for Lyngby Boldklub, hvilket førte til, at de købte
klubben. Hellerup Finans investerede også i andre selskaber. Indtil 2014 investerede de i
energi. De var omtalt i medierne ca. 2 gange om ugen. Der var ansat i alt 30 medarbejdere,
herunder 11 investeringschefer. Der blev udsendt mange nyheds-breve og informationer til
selskabets kunder. De udførte due diligence-opgaver. De hav-de planer om at købe
selskaber, som de ville udvikle, børsnotere og videresælge. Det havde de også til hensigt
også at gøre med Lyngby Boldklub. Dette betød, at når man investerede i Hellerup Finans,
investerede man også i mange forskellige selskaber, og porteføljen udviklede sig meget
hen over perioden.

Når investorer viste interesse for af investere i Hellerup Finans, blev de kontaktet af en af
de 11 investeringschefer. Man sikrede sig deres identitet, sendte materiale til dem, af-



4

holdt indtil flere møder med dem, gennemgik den enkelte kundes økonomiske forhold,
herunder den pågældendes ægtefælles forhold. Endvidere afholdt man møder med de
potentielle kunders rådgivere, advokater og revisorer. Kunderne blev anbefalet at lade sig
rådgive af deres egne rådgivere. I 90% af tilfældene blev der afholdt mere end et møde
med den enkelte kunde. De 11 investeringschefer skulle alle udfylde et skema over
kundens forhold. Forløbet var som udgangspunkt følgende: Emne blev præsente-ret, man
ringede til den pågældende, der afholdtes møder, der blev udarbejdet møderefe-rat,
derefter nye møder, evt. afslutning af handel. Møderne var individuelle. F.eks. hav-de
nogle af kunderne selv gennemgået prospektet, inden de kom. Der blev udarbejdet ri-
sikoprofil på hver enkelt kunde.

I relation til listen over medlemmer af foreningen, som sagsøgeren havde udarbejdet,
forklarede han, at nogle af kunderne stod anført flere gange. Der er fejl og unøjagtighe-der
i skemaet, f.eks. blev nogle af aktierne solgt efterfølgende. Grupperepræsentant havde købt
aktier. Han havde ikke tegnet aktier. Kunderne var meget forskellige både med hensyn til
baggrund, økonomi og visioner.

Parternes synspunkter

Sagsøgeren, Foreningen Hellerup Finans Investor har i sit påstandsdokument anført
følgende:
”…
Betingelserne for at gruppesøgsmål kan anlægges fremgår udtømmende af rets-plejelovens
§ 254 b, stk. 1, nr. 1-7.

Under henvisning til at de sagsøgte før deres seneste fremlagte processkrifter af 11.
november 2020 alene har fremlagt ”foreløbige svarskrifter” og under henvis-ning til de
sagsøgtes processkrifter af 11. november 2020 forudsætter sagsøger at
formalitetsprocedure vedrørende admittering af sagen som gruppesøgsmål vedrører
følgende:

1. Ensartede krav, jfr. retsplejelovens § 254 b, stk. 1, nr. 1.

2. Gruppesøgsmål skønnes at være den bedste måde at behandle kravene på,
jfr. Retsplejelovens § 254 b, stk. 1, nr. 5.

3. Der kan udpeges en grupperepræsentant, jfr. § 254 c, jfr. retsplejelovens §
254 b, stk. 1. nr. 7.

4. Sikkerhedsstillelse.

Såfremt de sagsøgte fortsat gør anbringender gældende vedr. andre forhold, henviser
sagsøger til Stævning og Replik.



5

Vedrørende 1. Ensartede krav, jfr. retsplejelovens § 254 b, stk. 1, nr. 1

Retten skal på grundlag af de fakta, som parterne oplyser, og de anbringender som gøres
gældende, tage stilling til om betingelsen om ensartede krav er op-fyldt.

Det gøres gældende,

at sagsøger ikke har bevisbyrden for at betingelsen er opfyldt, ligesom de sagsøgte ikke
har bevisbyrden for at betingelsen ikke er opfyldt.

Kap. 23 a i retsplejeloven blev indsat ved lov nr. 181 af 28. februar 2007 om æn-dring af
retsplejeloven og forskellige andre love (gruppesøgsmål m.v.). Loven blev vedtaget på
grundlag af lovforslag nr. 41 af 10. oktober 2006. I lovforslagets almindelige
bemærkninger hedder det bl.a.:

” >> 3.3. Grundlæggende betingelser for gruppesøgsmål
3.3.1. Den helt grundlæggende betingelse for overhovedet at tillade gruppesøgsmål er ef-
ter Retsplejerådets forslag, at der foreligger ensartede krav, som fremsættes på vegne af
flere personer. Spørgsmålet om fremsættelse af ensartede krav mod flere personer omta-les
særskilt nedenfor.
Retsplejerådet har ikke fundet grundlag for i selve lovteksten at angive nærmere kriteri-er
for, hvad der forstås ved ensartede krav. Det bør således efter rådets opfattelse overla-des
til rettens skøn, om de fremsatte krav er tilstrækkeligt ensartede til gruppesøgsmål vil være
en hensigtsmæssig procesform. Af betydning vil navnlig være, om kravene ud-springer af
samme faktiske omstændigheder, og om de har samme retlige grundlag. Efter
Retsplejerådets forslag skal retten fastlægge rammen for gruppesøgsmålet og dermed,
hvilke krav der er omfattet heraf. <<

I lovforslagets specielle bemærkninger hedder det bl.a.:
”>>Til § 254 a
…
Den grundlæggende betingelse er, at der er tale om ensartede krav, som tilkommer flere
personer, jf. stk. 1. Kravene kan være både krav om at få tilkendt noget (fuldbyrdelses-
søgsmål) og krav om at få fastslået en retsstilling (anerkendelsessøgsmål), herunder krav
om, at de pågældende personer ikke er forpligtet i forhold til sagsøgte vedrørende et nær-
mere angivet forhold (negativt anerkendelsessøgsmål). Kravene behøver ikke at være
identiske. Det er tilstrækkeligt, at de i faktisk og retlig henseende er ensartede. Som ek-
sempler på tilfælde, hvor denne betingelse ofte kan være opfyldt, kan nævnes krav fra
deltagerne i en pakkerejse i anledning af påstående mangler f.eks. ved indkvarteringen,
udflugter, faciliteter mv. eller krav fra investorer i anledning af påståede mangler ved det
prospekt, der lå til grund for deres investering. <<



6

I betænkning nr. 1468/2005 under punkt 5.1 har Retsplejerådet opstillet et kata-log over
forskellige eksempler på et større antal ensartede krav. Det hedder på side 215 bl.a.:

” >>Børssager, dvs. krav fra en gruppe af investorer (professionelle og/eller private) i an-
ledning af prospektansvar eller ansvar i øvrigt for oplysninger, der har påvirket investe-
ringsbeslutninger med tab til følge.>>”

Sagsøger gør alene krav gældende på grundlag af oplysninger angivet i følgen-de:

• Prospekt af 3/2-2014 (bilag 4).
• Årsrapport for Hellerup Finans Holding A/S 2013/2014 (bilag 5). Påtegnet 4/11-

2014.
• Udbudsdokument af 3/6-2015 (bilag 6).
• Årsrapport for Hellerup Finans Holding A/S 2014/2015 (bilag 7). Påtegnet 30/11-

2015.

Det gøres gældende,

at sagsøgernes krav udspringer af samme faktiske omstændigheder og har samme
retlige grundlag og derfor opfylder betingelsen om ensartede krav.

Retten fastlægger ramme for gruppesøgsmålet, jfr. retsplejelovens § 254 e, stk. 4. Sagsøger
foreslår følgende ramme:

”Personer eller selskaber, som er medlem af Foreningen Hellerup Finans Inve-stor,
v/formand Grupperepræsentant og som har krav mod BDO Statsautoriseret Revi-
sionsaktieselskab, CVR-nr. 20222670 og tidligere direktør og bestyrelsesmedlem Sagsøgte
2 på erstatning og renter i forbindelse med personernes eller selskabernes tabte
investeringer i Hellerup Finans Holding A/S (nu YVC A/S under konkurs) ved køb af
aktier i Hellerup Finans Holding A/S (nu YVC A/S under konkurs) i perioden fra den 3/2-
2014 til 24/8-2016” .

Den foreslåede tidsmæssige udstrækning af rammen er fra 3/2-2014, hvor prospekt af 3/2-
2014 offentliggøres, til 24/8-2016, som er dagen før ”ny” og kor-rekt årsrapport for
Hellerup Finans Holding A/S 2014/2015 (bilag 8) påtegnes.

Sagsøger anerkender at tidspunktet for gruppemedlemmernes investering kan have
betydning i forhold til offentliggørelse af ovennævnte bilag 4, 5, 6 og 7. Som hjælpebilag
fremlægges bilag 3a, som er tidligere fremlagte bilag 3, hvor gruppemedlemmer er opdelt
med rød streg i forhold til offentliggørelse af bilag 5, 6 og 7.



7

Det bemærkes, at de sagsøgte ikke har oplyst andre konkrete forhold i perioden fra 3/2-
2014 til 24/8-2016, som kan have haft betydning for gruppemedlemmer-nes beslutning om
investering. Endvidere bemærkes, at sagsøger ikke påberå-ber sig andre forhold end
ovennævnte prospekt, udbudsdokument og årsrap-porter. Det vil derfor både faktuelt og
retligt være enkelt at opdele gruppemed-lemmerne i forhold til købstidspunkt og bilag 5, 6
og 7.

Det gøres gældende,

at den tidsmæssige udstrækning ikke er til hinder for gruppesøgsmål.

Finder Retten at den tidsmæssige udstrækning er til hinder for gruppesøgsmål, kan Retten
ændre den tidsmæssige udstrækning i rammen.

Det gøres gældende,

at anlæggelse af 3 gruppesøgsmål, hvor gruppen blev opdelt som markeret i
bilag 3 a blot ville være procesfordyrende fordi størstedelen af sagernes be-handling ville
være identisk.

Vedrørende 2. Gruppesøgsmål skønnes at være den bedste måde at behandle kravene på,
jfr. retsplejelovens § 254 b, stk. 1, nr. 5

Det kan af retsplejelovens § 254 b, stk. 1, nr. 5’s ordlyd og forarbejderne til be-stemmelsen
udledes, at Rettens vurdering af om gruppesøgsmål skønnes at væ-re den bedste måde at
behandle kravene på, beror på et konkret skøn. Det er endvidere Rettens samlede
vurdering af alle forhold, som er afgørende.

Hovedhensynene bag Rettens afgørelse af om gruppesøgsmål skønnes at være den bedste
måde at behandle kravene på, er den mulige retlige behandling af kravene og mest
effektive proces.

Vedrørende den retlige mulighed for behandling af kravene har det betydning, at de
faktuelle forhold og det retlige grundlag er ensartet. I nærværende sag ud-springer kravene
af samme retlige forhold og det vil i forbindelse med Rettens vurdering af
ansvarsgrundlaget være meget nemt at opdele gruppemedlem-merne i forhold til
tidspunktet for køb af aktier sammenholdt med offentliggø-relse af prospekt, årsrapporter
og udbudsdokument (bilag 4, 5, 6 og 7).

Vedrørende den mest effektive proces vil tidsmæssig begrænsning af rammen således at
gruppen opdeles i tre, jfr. bilag 3 a, blot medføre 3 gruppesøgsmål, hvoraf størstedelen af
processen vil være identisk.

Det gøres gældende,



8

at gruppesøgsmål vil være den bedste måde at behandle kravene på, jfr. rets-
plejelovens § 254 b, stk. 1 nr. 5.

Nedenfor gennemgås trykt retspraksis vedrørende gruppesøgsmål i relation til
retsplejelovens § 254 a, jfr. § 254 b, stk. 1, nr. 1 og § 254 b, stk. 1, nr. 5 sammen-holdt med
nærværende sag.

U.2011.1596V
En række investorer i en vindmøllepark, der havde dannet en forening, kunne kræve sager
anlagt mod udbyderselskaberne om udbyderansvar, som følge af mangelfulde og ikke
retvisende angivelser om projektet, behandlet som grup-pesøgsmål.

I ovennævnte sag var de sagsøgtes væsentligste argument mod sagens behand-ling som
gruppesøgsmål, at de enkelte investorer kan have en forskellig bag-grund med hensyn til
viden og kendskab til vindmøller i det hele taget og prospektmaterialet i den konkrete sag i
særdeleshed. I fortsættelse heraf gjorde de sagsøgte gældende, at den bedste måde at
behandle kravene på var gennem traditionel kumulation, hvorved der kunne opnås den
nødvendige sammenlæg-ning af sagerne, således som de enkeltes investorers subjektive
baggrund ville kunne tale for. Byretten lagde til grund, at sagsøgerne i det hele byggede
deres krav mod de sagsøgte på ensartede synspunkter vedrørende ansvarspådragen-de
håndtering af oplysningsgrundlaget i prospekterne. I fortsættelse heraf tiltrå-dte byretten at
krav om, at der skal være ensartede subjektive forudsætninger for at overskue
risikomomentet ved en given investering næppe nogensinde vil være til stede, og et sådant
krav derfor i vidt omfang vil overflødiggøre anven-delsen af gruppesøgsmål. Byretten
forudsætter således ikke parallelitet mellem investorernes forudsætninger og viden, for at
gruppesøgsmål kan anses for at være det bedst egnede middel.

Landsretten tiltrådte at kravene på grundlag af prospekterne havde en sådan ensartethed, at
betingelserne i retsplejelovens § 254 b, stk. 1, nr. 1 var opfyldt. Landretten tiltrådte
endvidere at gruppesøgsmål ville være den bedste måde at behandle kravene på.

Der fremgår ikke af dommen nogen tidsbegrænsning i rammen for gruppemed-lemmernes
investering.

Af ovennævnte dom fremgår, at subjektive forskelligheder i gruppemedlem-mernes
forhold ikke er til hinder for gruppesøgsmål, når baggrunden for krave-ne er ensartede.

U.2012.1561V.



9

Forening af investorer anlægger sag mod Hedgeforeningen Jyske Bank Invest og Jyske
Bank med påstand om erstatning for tab på gearede investeringer i ob-ligationer.
Foreningen af investorer gør gældende, at der er et ansvarsgrundlag, fordi salgsbrochurer,
der var udarbejdet af Jyske Invest, havde været vildleden-de, og rådgivningen, der var
baseret på oplysningerne i salgsbrochuren, havde været ufyldestgørende. Foreningen blev
stiftet med henblik på at optræde som grupperepræsentant i gruppesøgsmålet.

Landsretten fandt, at selv om der måtte antages at være individuelle forskelle med hensyn
til omstændighederne i forbindelse med de enkelte investorers køb af andele, havde
kravene mod de sagsøgte grundlæggende en sådan ensartet-hed, at betingelserne i
retsplejelovens § 254 b, stk. 1 nr. 1, jfr. § 254 a, stk. 1 var opfyldt. Efter en samlet
vurdering fandt landsretten endvidere, at et gruppe-søgsmål ville være den bedste måde at
behandle kravene på, jfr. retsplejelovens § 254 b, stk. 1, nr. 5.

I sagen bestod medlemmerne for cirka 60% af private personer og cirka 40% af
erhvervsdrivende.

Landsretten bemærker specifikt, at selv om der måtte antages at være individu-elle
forskelle med hensyn til omstændighederne i forbindelse med de enkelte investorers køb af
andele, fandtes kravene mod de sagsøgte grundlæggende at have en sådan ensartethed, at
betingelserne i retsplejelovens § 254 b, stk. 1, nr. 1 var opfyldt.

Landsretten citerer i begrundelse for resultatet fra de indledende bemærkninger i
gruppesøgsmålsbetænkningen side 21 f således:

” >>… Formålet med forslaget er at give en yderligere procesform, der kan give en yder-
ligere mulighed for på en effektiv måde at håndtere tvister om et større antal ensartede
krav. Problemet ved de gældende regler om kumulation og prøvesager er efter rådets op-
fattelse, at en udnyttelse af de muligheder, der ligger i disse regler, forudsætter, at alle
parter har vilje til at udnytte disse muligheder. Denne vilje er ikke til stede i en række
sager, og der er derfor grundlag for at antage, at regler om gruppesøgsmål i praksis vil
give mulighed for en bedre (processuel) behandling af ensartede krav – og navnlig et
større antal ensartede krav – end den behandling de gældende regler giver praktisk mu-
lighed for … <<”

Landsretten finder herefter i henhold til en samlet vurdering, at gruppesøgsmål findes at
være den bedste måde at behandle kravene på.

De sagsøgte i sagen havde gjort anbringender gældende om retssikkerheds-mæssige
betænkeligheder ved at behandle kravene under et gruppesøgsmål. Hertil bemærker
landsretten, at der ikke er grundlag for at antage, at parternes



10

bevisførelse vil blive indskrænket ud over det, som retsplejelovens almindelige regler
herom giver mulighed for. Landsretten bemærker, at det af forarbejderne til reglerne om
gruppesøgsmål fremgår, at gruppesøgsmål som udgangspunkt skal behandles efter samme
processuelle regler som individuelle søgsmål.

Endelig fremgår af dommen, at sag kan admitteres som gruppesøgsmål, selv om der på
tidspunktet endnu ikke er taget stilling til rammen for gruppesøgs-målet, jfr.
retsplejelovens § 254 e, stk. 4.

Det fremgår af ovennævnte dom, at investorers forskellige baggrunde og indi-viduelle
hensyn i forbindelse med køb af aktier ikke er til hinder for admitte-ring af sag som
gruppesøgsmål.

U.2016.104Ø
Forening af tabsramte tidligere ansatte i en bank kunne ikke anlægge gruppe-søgsmål om
erstatning.

Sagen vedrørte forening af tabsramte tidligere ansatte i Roskilde Bank, som øn-skede at
anlægge gruppesøgsmål mod Finansiel Stabilitet med påstand om er-statningsansvar i
forbindelse med tab ved køb af aktier i Roskilde Bank.

Byretten fandt at de fremsatte krav ikke var tilstrækkeligt ensartede, fordi stil-lingtagen til
kravene på grundlag af påstande og anbringender indebar en indi-viduel vurdering af den
enkelte erstatningssøgendes forhold, herunder uddan-nelses- og erhvervsmæssige
baggrund og tidligere erfaring med investeringer. Der var tale om forskellige tidligere
ansatte i Roskilde Bank med forskellig ind-sigt i bankens strategi og/eller drift, bankens
økonomiske situation, bankens ka-pitalforhold og med forskellige ansvarsområder og
uddannelsesmæssige bag-grunde.

Der er ikke lignende forhold med relevans i nærværende sag.

U.2017.2327V
Garanter i en tidligere bank kunne ikke få behandlet deres krav mod Finansiel Stabilitet
som et gruppesøgsmål.

Foreningen som ønskede at være grupperepræsentant afstod i tidligere byrets-sag mod
Løkken Sparekasse at adcitere Finansiel Stabilitet. Landsretten bemær-ker, at en prøvelse
af foreningens principale påstand mest hensigtsmæssigt bur-de være sket ved at inddrage
Finansiel Stabilitet under gruppesøgsmålet ved Retten i Hjørring i stedet for at afvente en
udeblivelsesdom. Landsretten be-mærker, at foreningen udtrykkeligt blev opfordret til en
sådan adcitation som foreningen også havde fri proces til. På den baggrund tiltrådte
landsretten, at nyt gruppesøgsmål ikke kan anses for den bedste måde at behandle de krav,



11

der støttes på foreningens principale påstand. Derfor afvistes gruppesøgsmålet, jfr.
retsplejelovens § 254 b, stk. 1, nr. 5.

Vedrørende foreningens subsidiære påstande konstaterer landsretten, at på-standene hviler
på forskellige retlige grundlag i form af ugyldighed, erstat-ningsansvar og manglende
udbetaling af opsagt garantikapital. Også derfor af-vistes gruppesøgsmålet.

Ingen af ovennævnte forhold er lignende nærværende sag.

U.2018.3361
Forening blev ikke tilladt anlæggelse af gruppesøgsmål mod AP Pension vedrø-rende
omvalg af pension.

Landsretten bemærker, at sagsøger/foreningen til støtte for anerkendelsespå-stand om
ugyldighed overordnet gør gældende, at gruppemedlemmernes be-slutning om omvalg var
baseret på urigtige og bristede forudsætninger, og at aftalen endvidere kan tilsidesættes
efter aftalelovens § 33 og/eller § 36. På den baggrund anfører Landsretten, at det ikke kan
udelukkes, at medlemmernes al-der, deres erhvervsmæssige baggrund og øvrige
individuelle forudsætninger og den modtagne mundtlige rådgivning har været
bestemmende for det enkelte medlems beslutning om at overgå til markedsrentepension. I
sammenhængen vedrørende anbringender om ugyldighed, jfr. aftalelovens § 33 og/eller §
36 kan forhold vedrørende passivitet og forældelse også have betydning. På det grund-lag
konstaterer landsretten at kravene ikke opfylder betingelserne i retspleje-lovens § 254 b,
stk. 1, nr. 1 og 5.

Der er ikke i nærværende sag anbringender, hvor gruppemedlemmernes indivi-duelle
baggrund er relevant.

Der påberåbes ikke i nærværende sag anbringender eller krav, som kan være mistet ved
passivitet. Erstatningskrav følge forældelsesloven og retssag er an-lagt inden forældelse
kan være indtruffet.

U.2019.962 Ø.L.K
Foreningen OW Bunker-Investor tilladt gruppesøgsmål mod direktionen m.fl. i OW
Bunker A/S.

Landsretten udtaler at krav som støttes på mangler ved prospekt der lå til grund for
børsnoteringen af OW Bunker A/S, som udgangspunkt har den for-nødne ensartethed til at
kunne behandles som gruppesøgsmål. Herefter tager landsretten stilling til den
tidsmæssige udstrækning for rammen. Fordi salg af aktier efter børsnotering foregår i lidt
mere end 7 måneder, inden handlen blev suspenderet og OW Bunker A/S i denne periode
udsendte flere meddelelser



12

som kunne påvirke markedet og OW Bunker A/S deltog med præsentation på Dansk
Aktionærforenings Investordag, bestemte landsretten, at den tidsmæssi-ge ramme
begrænsedes til den dag, hvor OW Bunker A/S deltog i Dansk Aktio-nærforenings
Investordag.

I nærværende sag er ikke oplysninger om andre forhold der har haft betydning for
gruppemedlemmernes investering end Prospekt, Årsrapporter og Udbuds-dokument (Bilag
4, 5, 6 og 7).

Landsretten skønner at gruppesøgsmål som den bedste måde at behandle kra-vene på
forudsætter anerkendelsessøgsmål vedrørende ansvarsgrundlag og ik-ke
fuldbyrdelsessøgsmål. Førnævnte beror på en konkret og samlet vurdering.

I nærværende sag er nedlagt fuldbyrdelsespåstand fordi gruppemedlemmernes tab præcist
svarer til den investering de har foretaget i forbindelse med køb af aktier. Tabet realiseres
fuldstændigt i forbindelse med Hellerup Finans Holding A/S’ konkurs den 14. september
2018. Tabet er derfor nemt dokumenterbart, blot ved fremlæggelse af kvittering for
betaling for aktier i Hellerup Finans Hol-ding A/S. Således vil den retlige behandling af
gruppemedlemmernes tab være fuldstændig identisk. Det bemærkes at de sagsøgte ikke på
nuværende tids-punkt har bestridt oplysninger i sagens bilag 3.

Det gøres gældende,

at betingelserne for gruppesøgsmål er opfyldt ved fuldbyrdelsespåstand som nedlagt.

Finder Retten, at krav om ensartethed ikke er opfyldt ved fuldbyrdelsessøgsmål kan Retten
begrænse gruppesøgsmålet til anerkendelsespåstand om ansvars-grundlag for det tab, som
gruppemedlemmerne måtte have lidt.

Vedrørende 3. Der kan udpeges en grupperepræsentant, jfr. § 254 c, jfr. retsplej-elovens §
254 b, stk. 1. nr. 7

Sagsøgte 2 gør i processkrift af 11. november 2020 gælden-de, at sagsøger ikke kan
optræde som grupperepræsentant, jfr. retsplejelovens § 254 c, stk. 3.

Det gøres gældende,

at sagsøger kan udpeges en grupperepræsentant, jfr. § 254 c, jfr. retspleje-
lovens § 254 b, stk. 1. nr. 7.



13

Vedrørende omkostninger til modparter henvises til retsplejelovens § 254 e, stk. 2 og 7.

Undertegnede har orienteret medlemmerne af sagsøger om, at det må forventes Retten
bestemmer, at der skal stilles sikkerhed for omkostninger, jfr. retspleje-lovens § 254 e, stk.
7.

Vedrørende sagsøgers egne omkostninger oplyses, at jeg løbende har faktureret mit arbejde
og modtaget betaling herfor.

Vedrørende ”Sikkerhedsstillelse”

Der henvises til det ovenfor anførte.

Vedrørende fri proces oplyses, at meget få af gruppemedlemmerne vil opfylde de
økonomiske betingelser for fri proces og flere har investeret i erhvervsmæs-sig
sammenhæng. Sagsøger har derfor valgt ikke på nuværende tidspunkt at søge om fri
proces. For god ordens skyld oplyses, at ansøgning om fri proces ik-ke er obligatorisk. Se
Gruppesøgsmål, 1. udgave, Eigil Lego Andersen, side 111, afsnit 5.1. Det kan ikke
udelukkes at sagsøger og/eller nogle gruppemedlemmer efter Rettens admittering af sagen
som gruppesøgsmål vil søge fri proces. Fri proces vil kunne erstatte sikkerhedsstillelse i
henhold til retsplejelovens § 254 e, stk. 7.
…”

Sagsøgte 1, BDO Statsautoriseret Revisionsaktieselskab har i sit påstandsdoku-ment anført
følgende:
”…
3. GENSTANDEN FOR DENNE FORMALITETSPROCEDURE

2. Københavns Byret har efter det afholdte forberedende retsmøde den 28. maj
2020 udskilt spørgsmålet om, hvorvidt den af Foreningen, den 16. august 2019 anlagte
sag, skal admitteres som et gruppesøgsmål, jf. herved retsbog af 28. maj 20201, hvoraf
det fremgår:

” Der var enighed om, at spørgsmålet, om sagen kan behandles efter reglerne om
gruppesagsmål skal behandles ved en mundtlig procedure, og at der skal afsættes en
hel retsdag til dette.”

3. Det er dermed dette spørgsmål, der er udskilt til behandling under nærvæ-
rende formalitetsprocedure, hvilket således danner grundlaget for nærvæ-rende
påstandsdokument.



14

4. Vurdering af, om nærværende sag mod BDO Statsautoriseret Revisionsaktie-
selskab (herefter benævnt ”BDO”) skal admitteres som gruppesøgsmål, jf. herved
retsplejelovens regler herom2, tager udgangspunkt i den af Forenin-gen foreslåede
ramme for gruppesøgsmålet, der har følgende ordlyd, jf. her-ved stævningen, s. 3:

” Personer eller selskaber, som er medlem af Foreningen Hellerup Finans Investor,
v/formand Grupperepræsentant og som har krav mod BDO Statsautoriseret
Revisionsak-tieselskab, CVR-nr. 20222670 og tidligere direktør og
bestyrelsesmedlem Sagsøgte 2 på erstatning og renter i forbindelse med personernes
eller selskaber-nes tabte investeringer i Hellerup Finans Holding A/S (nu YVC A/S
under kon-kurs) ved køb af aktier i Hellerup Finans Holding A/S (nu YVC A/S under
kon-kurs) i perioden fra den 3/2-2014 til 24/8-2016.”

5. Det er således denne ramme, som danner grundlaget for nærværende forma-
litetsprocedure, og som Københavns Byret skal basere sin eventuelle afgørel-se på.
BDO vil i den forbindelse bemærke, at Foreningen ikke er fremkom-met med en
alternativ ramme eller på anden måde fremsat bemærkning om, hvilke alternative
parametre, der kan danne grundlag for en fastlæggelse af ramme. BDO kan således
alene forholde sig til den af Foreningen foreslåede ramme i sin helhed og ikke andre
alternative eller muligt potentielle rammer.

6. Det gøres af BDO overordnet gældende, at den af Foreningen anlagte sag ik-
ke skal admitteres som et gruppesøgsmål, idet de med stævningen rejste krav (som
redegjort for af Foreningen i den foreslåede ramme) for det første ikke er ”ensartede” ,
jf. retsplejelovens § 254 b, stk. 1, nr. 1, jf. § 254 a (se afsnit 5 nedenfor), og idet
gruppesøgsmål for det andet ikke er den bedste måde at behandle kravene på, jf.
retsplejelovens § 254 b, stk. 1, nr. 5 (se afsnit 6 neden-for).

4. FORENINGENS BEVISBYRDE

7. BDO har i relation til det udskilte spørgsmål om, hvorvidt den Foreningen
anlagte sag skal admitteres som gruppesøgsmål, nedlagt påstand om afvis-ning af den
anlagte sag, hvilket er begrundet i en flerhed af forhold som BDO har redegjort for
nedenfor, jf. afsnit 5-6 nedenfor, men BDO vil indlednings-vis fremkomme med enkelte
indledende bemærkninger omkring Forenin-gens bevisbyrde i denne sag.

8. Det gøres af BDO gældende, at Foreningen har bevisbyrden for, at de rejste
krav som formuleret i stævningen og den foreslåede ramme er ”ensartede” , jf.
retsplejelovens § 254 a, stk. 1, og egnede til at indgå i et gruppesøgsmål. Det gøres af
BDO videre gældende, at Foreningen ligeledes har bevisbyrden



15

for, at gruppesøgsmål er den bedst egnede måde at rejse de indtalte krav på, jf.
retsplejelovens § 254 b, stk. 1, nr. 5.

9. Idet bevisbyrden påhviler Foreningen, har det betydning for rettens vurde-
ringen af denne sag, hvorledes Foreningen – over for retten og sagens parter – har
redegjort for, hvorfor den foreslåede ramme ikke strider med retspleje-loven og
retspraksis i øvrigt. Med andre ord: Foreningen skal konkret rede-gøre for, hvorfor
betingelserne i Retsplejeloven er opfyldte, og hvorfor den af BDO fremhævede
retspraksis i givet fald ikke har betydning.

10. Forholdet er imidlertid det, at Foreningen – hverken i stævningen eller
replikken – har redegjort for de enkelte kravs individualitet, selvom kravene
kendetegnes ved en række forskelligheder der alle – hver for sig – medfører, at de ikke
kan betragtes som ” ensartede” , jf. retsplejelovens § 254 a, stk. 1. Al-lerede som følge
heraf, har Foreningen ikke løftet bevisbyrden for at der skulle være grundlag for et
gruppesøgsmål.

11. BDO skal i den forbindelse påpege, at Foreningen – i hvert fald siden BDO’s
skrivelser i efteråret 2019 og BDO’s foreløbige svarskrift af 22. oktober 2019 – har
været vidende om, at BDO har fremsat væsentlige og relevante indsigel-ser, men uanset
dette har Foreningen ikke på nogen måde kommenteret, endsige imødegået, disse
indsigelser.

5. DE REJSTE KRAV ER IKKE ”ENSARTEDE”

5.1. Indledende bemærkninger

12. Ifølge retsplejelovens § 254 a, stk. 1, skal krav, der fremsættes på vegne flere
personer under reglerne for gruppesøgsmål, være ”ensartede” , jf. retspleje-lovens §
254a, stk. 1, der har følgende ordlyd (med BDO’s understregning):

” § 254 a. Ensartede krav, som fremsættes på vegne af flere personer, kan behand-les
under et gruppesøgsmål efter reglerne i dette kapitel. ”

13. Retsplejelovens § 254 a, stk. 1 bygger på Retsplejerådets betænkning nr. 1468
2005 vedr. gruppesøgsmål, hvor Retsplejerådet omkring denne betingelser anførte (med
BDO’s understregning):

” Den grundlæggende betingelse er, at der er tale om ensartede krav, som tilkom-
mer flere personer, jf. stk. 1.
[…]
Hvis der foreligger sådanne individuelle forhold angående krav, der tilkommer fle-re
personer, at kravene ikke kan siges at være “ensartede” , kan reglerne om grup-
pesøgsmål ikke anvendes på kravene i deres helhed .”



16

14. Kravet om ensartethed indebærer således, at der skal være tale om samme
faktiske omstændigheder og samme retlige grundlag. Kravene behøver ikke være
identiske, men kravene skal i faktisk og retlig henseende være ensarte-de. Dette
indebærer, at hvis der foreligger sådanne individuelle omstændig-heder, at kravene ikke
kan siges at være ensartede, kan reglerne om gruppe-søgsmål ikke anvendes.

15. Det gøres af BDO gældende, at Foreningen ikke har løftet bevisbyrden for,
at de rejste krav er ”ensartede” , jf. retsplejelovens § 254 a, stk. 1. I den forbin-delse
bemærkes videre, at det ikke er BDO der skal løfte bevisbyrde for, at kravene ikke er
”ensartede. BDO har imidlertid, jf. afsnit 5.1-5.8 nedenfor, valgt at redegøre for de
omstændigheder, der dokumenterer, at kravene ikke opfylder betingelsen i
retsplejelovens § 254 a, stk. 1.

5.2. De rejste krav skal undergå en fuld og materiel prøvelse

16. Foreningen har med stævningen af 16. august 2019 valgt at nedlægge en på-
stand om fuldbyrdelse, jf. herved stævningen, s. 2, hvoraf fremgår:

” De sagsøgte dømmes til in solidum at betale hver deltager i gruppesøgsmålet er-
statning svarende til gruppemedlemmets investering ved køb af aktie i Hellerup
Finans Holding ApS (nu YVC A/S under konkurs), CVR-nr. 28313608 med til-læg af
den til enhver tid gældende procesrente fra sagens anlæg.”

17. Foreningens valg af (fuldbyrdelses-) påstand i denne sag har den konse-
kvens, at Foreningen skal løfte bevisbyrden for det påståede ansvarsgrund-lag, den
påståede årsagsforbindelse, den påståede adækvans, det påståede tab og videre, at
Foreningen ikke har udvist egen skyld. Hertil kommer, at retten, for så vidt angår de
enkelte rejste krav, skal forholde sig til eventuel forældelse og passivitet, jf.
eksempelvis U.2018.3361 Ø.

18. Sagens genstand er således hverken ukompliceret eller enkel, og den drejer
sig om de enkelte investorers valg af investering i Hellerup Finans, hvilket i sagens
natur beror på en flerhed af forhold, der konkret relaterer til de enkel-te investorer
subjektive forhold. Retten skal således under hovedforhandlin-gen forholde sig konkret
hertil, for hvert gruppemedlem.

5.3. De rejste krav vedrører investeringer i Hellerup Finans over en periode på knap 2 år

19. BDO fremhævede ved skrivelse af 16. september 2019, s. 1 ff., ved det forelø-
bige svarskrift af 22. oktober 2019, s. 2, og ved BDO’s processkrift af 11. november
2020 af formaliteten, s. 7, afsnit 5.3, at kredsen af gruppemedlem-



17

mer under gruppesøgsmålet angiveligt har investeret i Hellerup Finans på forskellige
tidspunkter igennem en periode på over 2 år (perioden 4. marts 2014 til 27. april 2016),
jf. herved Foreningens ” liste med angivelse af mulige gruppemedlemmer ” (bilag 3).

20. De rejste krav har selvsagt en særlig individualitet set i lyset af, at der er tid-
mæssige forskel på de enkelte investeringer, og det kan ikke lægges til grund, at
vidensniveauet (et subjektivt forholde hos den enkelte investor) var ens på
tidspunkterne for investorernes respektive investeringer i Hellerup Fi-nans.

21. Den tidmæssige forskydning af gruppemedlemmernes investering medfører
kort sagt, at der er subjektive forskelle i bl.a. grundlaget for investeringerne,
gruppemedlemmernes opfattelse af investeringen, gruppemedlemmernes in-dividuelle
rådgivning omkring investeringen og gruppemedlemmernes ge-nerelle individuelle
forløb vedr. investeringen i Hellerup Finans.

22. BDO’s anbringender støttes da også af det af Foreningen selv fremførte, der
omkring dette forhold på foreningens stiftende generalforsamling (bilag 2) oplyste:

” […] For at få evt, erstatning er der mange forhold der gør sig gældende nogle af
de væsentlige som blev nævnt var: Købstidspunkt, Arten af investerede midler,
Investeringsaftale, Salgsmateriale/prospekt, Investeringsprofil, Samlet investe-
ringsforslag samt Initiativ.”

23. BDO’s anbringender støttes ligeledes af retspraksis. BDO henviser i den for-
bindelse til Østre Landsrets kendelse i gruppesøgsmålssagen i OW Bunker-
sagskomplekset (U.2019.962 Ø), hvor Landsretten fandt, at rammen for grup-
pesøgsmålet – som følge af gruppemedlemmernes forskellige investeringer foretaget
over tid – måtte indsnævres til en ganske kort tidsmæssige periode i forhold til den
periode, som var foreslået af sagsøger i sagen. Landsretten anførte i dommen bl.a. (med
BDO’s understregning):

” Landsretten bemærker, at rammen for gruppesøgsmålet nu er fastlagt til at angå
krav om erstatning på grundlag af prospektansvar. For at overholde betingelsen om
ensartede krav, jf. retsplejelovens § 254 b, stk. 1, nr. 1, jf. § 254 a, stk. 1, fin-der
landsretten, at sagen må begrænses til aktiekøb, der har nær tidsmæssig sam-
menhæng med forholdene ved børsnoteringen . Den tidsmæssige udstrækning fin-des
herefter passende at kunne afgrænses til perioden fra børsnoteringen til den 3. juni
2014 [...]”

24. BDO bemærker i den forbindelse, at perioden for gruppesøgsmålet således
blev fastlagt til 28. marts 2014 til 3. juni 2014 – altså godt 2 måneder. Hertil



18

kommer, at gruppesøgsmålet blev begrænset til alene at vedrøre ét prospekt i
forbindelse med selskabets børsnotering. Dette står i skærende kontrast til, at
Foreningen under denne sag har gjort gældende, at en tidsmæssige periode på knap 2 år
uden problemer kan danne grundlag for, at gruppemedlemmer-nes krav gennemføres
som gruppesøgsmål mod BDO.

5.4. De rejste krav er baseret på investeringer foretager af gruppemedlemmer,
der har forskellige uddannelses- og erhvervsmæssig baggrund

25. Foreningen har ikke under denne sag redegjort for de enkelte gruppemed-
lemmers erhvervs- og uddannelsesmæssige baggrund, hvilket er et væsentlig forhold
ved vurderingen af, om kravene har en sådan ” ensartethed” , at krave-ne kan indtales
samlet under et gruppesøgsmål, jf. eksempelvis herved U.2016.104 Ø omtalt nedenfor.

26. De enkelte gruppemedlemmers forskellige erhvervs- og uddannelsesmæssi-
ge forudsætninger for investering i Hellerup Finans har selvsagt en afgøren-de
betydning for vurderingen af nærværende sag, og i det omfang at gruppe-
medlemmernes erhvervs- og uddannelsesmæssige baggrund er forskellige, kan deres
krav ikke rejses samlet som gruppesøgsmål.

27. Det er eksempelvis oplagt, at professionelle aktørers investering i selskabs-
regi skal vurderes anderledes end investeringer foretaget af private personer. Det gøres
af BDO gældende, at sådanne forskellige krav ikke indtales samlet under nærværende
sag.

28. BDO skal i den forbindelse påpege det forhold, at mens de af stævningen
omfattede personer for enkeltes vedkommende er investorer i form af fysiske personer,
er hovedparten juridiske personer, der – ifølge aflagte og offentlig-gjorte årsregnskaber
– angiver at være investeringsselskaber3, og sidstnævn-te selskaber skal selvsagt
underlægges en anden vurdering end den vurde-ring private personer uden kendskab til
investering skal underlægges.

29. BDO’s anbringender om, at der skal foretages en afgrænsning af gruppe-
medlemmernes erhvervs- og uddannelsesmæssige baggrund, er således også baseret på
den foreliggende retspraksis. BDO henviser i den forbindelse ek-sempelvis til
U.2016.104 Ø, hvor byretten udtalte (dommen blev efterfølgen-de stadfæstet af
Landsretten i henhold til byrettens begrundelse) (med BDO’s understregning):

” Retten finder ikke, at sagen opfylder disse betingelser, da de fremsatte krav ikke er
tilstrækkeligt ensartede til, at et gruppesøgsmål vil være en hensigtsmæssig
procesform. Retten har herved lagt vægt på, at en stillingtagen til kravene efter de i
stævningen anførte påstande og anbringender vil indebære en individuel vurde-



19

ring af den enkelte erstatningssøgendes forhold, herunder uddannelses- og er-
hvervsmæssige baggrund og tidligere erfaring med investeringer.

Der er ikke fremkommet oplysninger, som giver anledning til at antage, at en æn-dret
ramme for gruppesøgsmålet vil give den fornødne ensartethed til gennemfø-relse af
sagen som gruppesøgsmål.”

30. BDO gør gældende, at tilsvarende gør sig gældende under nærværende sag.

5.5. De rejste krav er baseret på vidt forskellige investerings- og rådgivningsfor-løb

31. Foreningen har videre ikke under denne sag redegjort for de enkelte grup-
pemedlemmers investerings- og rådgivningsforløb, hvilket imidlertid er et
betydningsfuldt forhold i vurderingen af, om kravene har en sådan ” ensartet- 
hed ”, at kraven kan indtales samlet under et gruppesøgsmål, jf. eksempelvis herved
U.2017.2327 V, omtalt nedenfor.

32. De enkelte gruppemedlemmers eventuelle individuelle rådgivning i forbin-
delse med investeringen har tilsvarende betydning under denne sag, og i det omfang, at
gruppemedlemmerne har investeret i Hellerup Finans igennem forskellige
investeringsforløb, kan sådanne krav ikke rejses samlet som grup-pesøgsmål.

33. Det står eksempelvis uklart, om gruppemedlemmerne har haft tredjemands-
rådgivning, har indgået i forhandlinger med Hellerup Finans eller repræsen-tanter fra
Hellerup Finans eller om investeringerne blev forhandlet igennem mellemmænd eller
andre personer som faciliterede investeringen (eks. teg-ningsaftaler med tredjemænd).

34. På tilsvarende vis om BDO’s øvrige anbringender, finder dette synspunkt li-
geledes støtte i retspraksis. BDO henviser i den forbindelse til U.2017.2327 V, hvor
sagsøgerne (Garantloekken) ved det anlagte gruppesøgsmål under sa-gen gjorde
gældende:

” […] Det bestrides, at der er behov for en individuel vurdering af garanternes
eventuelle krav. Det er uden betydning, at der er forskel på størrelsen af den inve-
sterede kapital, og garanternes individuelle indkomst- og formueforhold har heller
ingen betydning. Da Garantiloekken støtter sit krav på, at Løkken Sparekasse gav
samtlige garanter forkerte og vildledende oplysninger om risikoen, er individuelle
forhold hos den enkelte garant uden betydning. […]”

35. Landsretten udtalte imidlertid herom (med BDO’s understregning):



20

” Af de grunde, der er anført af byretten, tiltræder landsretten, at de krav, der er
omfattet af Foreningen Garantloekkens påstande og forskellige forslag til ramme for
gruppesøgsmålet, ikke har den fornødne ensartethed til at kunne behandles un-der et
gruppesøgsmål. Dette gælder også for de krav, der er omfattet af det forslag til en
indsnævret ramme, der er fremkommet for landsretten. En bedømmelse af disse krav
vil fortsat nødvendiggøre, at der tages individuelt stilling til blandt an-det, hvad der
for den enkelte garant var bestemmende for beslutningen om at teg-ne
garantikapital, og hvilken rådgivning den pågældende modtog fra sparekassen i
forbindelse hermed.

Ud fra de foreliggende oplysninger om de krav, der er omfattet af foreningens
subsidiære påstande, er der ikke tilstrækkeligt grundlag for, at retten på egen hånd
kan udskille ensartede spørgsmål fra en eller flere af påstandene og således tillade et
begrænset gruppesøgsmål herom.
Landsretten tiltræder herefter, at betingelsen i retsplejelovens § 254 b, stk. 1, nr. 1,
ikke er opfyldt for de krav, der er omfattet af foreningens subsidiære påstande.

Landsretten stadfæster derfor byrettens dom.”

36. Som det fremgår af Vestre Landsrets dom i sagen U.2017.2327 V, er det afgø-
rende, at der ” tages individuelt stilling til blandt andet, hvad der for den enkelte garant
var bestemmende for beslutningen om at tegne garantikapital, og hvilken råd-givning
den pågældende modtog”  fra Hellerup Finans, repræsentanter for Hel-lerup Finans,
mellem- og tredjemænd eller eventuelt investorernes egne bankforbindelser. Disse
forhold er fortsat uafklarede, og dette forhold kan ik-ke tilregnes BDO.

37. BDO skal videre henvise til U.2018.3361 Ø, hvoraf bl.a. fremgår (med BDO’s
understregning):

” Gruppen af medlemmer i det påtænkte gruppesøgsmål er afgrænset således, at den
på tidspunktet for omvalget omfattede såvel erhvervsaktive medlemmer som
pensionister, herunder medlemmer der ikke aktuelt stod for en pensionering. Med-
lemmerne har alle modtaget skriftlig rådgivning, og enkelte medlemmer har enten
alene eller sammen med deres ægtefælle modtaget også mundtlig og personlig råd-
givning, herunder med deltagelse af aktuar. Det kan ikke udelukkes, at medlem-
mernes alder, deres erhvervsmæssige baggrund og øvrige individuelle forudsæt-
ninger og den modtagne mundtlige rådgivning har været bestemmende for det en-
kelte medlems beslutning om at overgå til markedsrentepension, og altså er for-hold,
der har haft betydning for det valg, det enkelte medlem traf i forbindelse med
omvalget i 2011. Ved bedømmelsen af kravenes berettigelse kan andre forhold som
passivitet og forældelse tillige være af betydning.



21

Der foreligger således ikke de samme faktiske omstændigheder for de enkelte med-
lemmer , og det må forventes, at bedømmelsen af, hvorvidt aftalelovens § 33 og § 36
samt læren om urigtige/bristede forudsætninger kan finde anvendelse, vil være
forskellig for de enkelte medlemmer af gruppen.”

38. Tilsvarende gør sig gældende i nærværende sag.

5.6. De rejste krav og grundlaget herfor er baseret på forskellige retsforhold

39. Foreningen har i stævningen, s. 4, 2. afsnit anført, at ” Gruppemedlemmerne har
på grundlag af prospekt af 3/2-2014 (bilag 4), årsrapport for Hellerup Finans Hol-ding
A/S for 2013/2014 (bilag 5) godkendt på ordinær generalforsamling den 4. november
2014, udbudsdokument af 30/6-2015 (bilag 6) og årsrapport for Hellerup Finans
Holding A/S for 2014/2015 (bilag 7) godkendt på ordinær generalforsamling den 30.
november 2015, investeret ved køb af aktier i Hellerup Finans Holding A/S” , og
Foreningen bekræftede ved replikken, s. 2, midtfor, at det – efter Forenin-gens
opfattelse – er ovennævnte dokumenter (bilag 4-7) der er ” relevante i for-hold til
ansvarsgrundlaget” .

40. Se i den forbindelse følgende tidslinje over de af BDO afgivne erklæringer:

03/02/2014: Påtegning på prospektet (bilag 4) den 3. februar 2014.

04/11/2014: Påtegning på årsrapporten for 2013/2014 (bilag 5) den 4.
november 2014.

30/06/2015: Påtegning på udbudsdokument (bilag 6) den 30. juni
2015.

30/11/2014: Påtegning på årsrapporten for 2014/2015 (bilag 7) den 30.
november 2015.

41. Foreningens krav er således – for BDO’s vedkommende – baseret på forskel-
lige påtegninger afgivet i henholdsvis prospektet, årsrapporter og udbudsdo-kumentet,
hvilket således også bevirker, at de rejste krav – der relaterer sig til ovennævnte
dokumenter – er baseret på forskellige retsforhold alt afhængigt af tidspunktet for
investeringen, herunder bl.a. et prospektansvar og påteg-ningsansvar på årsrapporten
for 2013/2014. Til sammenligning bemærkes, at Østre Landsret i gruppesøgsmålssagen
udspringende af OW Bunker-koncer-nens konkurs (U.2019.962 Ø), omtalt ovenfor,
fandt, at gruppesøgsmålet ale-ne kunne afgrænses til et grundlag (prospekt) og alene for
en periode af godt 2 måneder.



22

42. Idet der er tidsmæssige forskydning af de enkelte investorers investering, vil
retsforholdet for de rejste krav ligeledes være grundlæggende forskelligt. De investorer
der har investeret udelukkende på baggrund af prospektet, vil så-ledes ikke kunne
påberåbe sig et påstået erstatningsansvar for BDO’s erklæ-ringer på de efterfølgende
årsrapporter og udbudsdokumenter. Disse inve-storers påståede grundlag for erstatning
vil således alene tage udgangspunkt i den af BDO afgivne erklæring på prospektet.

43. Tilsvarende vil de investorer der har handlet efter afgivelsen af årsrapporten
for 2013/2014 men inden afgivelsen af årsrapporten for 2014/2015 selvsagt ha-ve et
anderledes grundlag for investeringen i Hellerup Finans.

5.7. De rejste kravs individualitet bevirker, at der ikke kan fastlægges nogen
passende ramme

44. Retten skal ved fastlæggelsen af rammerne for gruppesøgsmålet tage ud-
gangspunkt i stævningen og den af Foreningen beskrevne gruppe. Det er så-ledes
Foreningen der skal definere rammen for et eventuelt gruppesøgsmål, hvorefter retten
forholder sig hertil og godkender rammen.

45. Som gennemgået ovenfor, har Foreningen imidlertid ikke redegjort for, at de
rejste krav ikke har en sådan individualitet der bevirker, at kravene kan rej-ses samlet
under reglerne for gruppesøgsmål, jf. retsplejelovens kapitel 23 a.

46. Retten skal ikke være medvirkende til at definere de enkelte parametre, der
bestemmer hvilke eventuelle fysiske- og juridiske personer, der kan være med i
gruppesøgsmålet. Retten skal heller ikke være med til at udforme en eventuel alternativ
ramme for et gruppesøgsmål. Disse opgaver påhviler ale-ne Foreningen.

47. Når Foreningen ikke under denne sag har fremsat nogen alternativ ramme
eller alternative parametre hvorefter rammen kan fastlægges, kan retten og BDO alene
forholde sig til Foreningens forslag til ramme. Dette forhold kan og må ikke afhjælpes
af retten, der i så fald vil miste sin neutralitet over for BDO og sagens yderligere part.

48. Såfremt retten skal vælge mellem flere i princippet ligestillede muligheder i
fastlæggelsen af rammen, vil dette kræve en indsats, som kan påvirke lands-rettens
neutralitet.

5.8. Foreningen har ikke lukket for tilgang af nye medlemmer

49. Til sidst skal nævnes, at Foreningen endnu ikke har lukket for tilmelding til
gruppesøgsmålet, hvilket i sig selv bevirker, at der – under den af Forenin-



23

gen foreslåede brede ramme – kan komme flere medlemmer til, der har så-danne
individuelle forhold, der bevirker at kravene ikke vil være ” ensartede” . Der vil derfor
potentielt – under den foreslåede ramme – kunne tilkomme nye gruppemedlemmer til,
hvor deres individuelle forudsætninger adskiller sig fra de øvrige gruppemedlemmer i
sagen.

6. GRUPPESØGSMÅL ER IKKE EN EGNET PROCESFORM FOR DET REJSTE
KRAV

6.1. Indledende bemærkninger

50. Ifølge retsplejelovens § 254 b, stk. 1, nr. 5, skal gruppesøgsmål være den
bedste måde at behandle de rejste krav på, og bestemmelsen bygger på Rets-plejerådets
betænkning nr. 1468, hvoraf det bl.a. fremgår (med BDO’s under-stregning):

” Desuden er der som noget helt centralt den betingelse, at gruppesøgsmålet skøn-
nes at være den bedste måde at behandle kravene på, jf. nr. 5.

Ved vurderingen af, om gruppesøgsmål må antages at være den bedste måde at be-
handle kravene på, skal gruppesøgsmålet sammenlignes med realistiske alternati-ver
i den konkrete situation. Hvis kravene kan behandles lige så godt eller bedre under
individuelle søgsmål, der eventuelt behandles samlet efter reglerne i rets-plejelovens
§ 250 eller § 254, kan der ikke anlægges gruppesøgsmål om kravene . Ved denne
vurdering indgår også, om sagskomplekset har en sådan karakter, at fælles
spørgsmål må forventes at kunne afklares under en prøvesag, ligesom der kan tages
hensyn til, om den foreslåede grupperepræsentant, som måske har særli-ge
forudsætninger for at bidrage til en hensigtsmæssig koordinering mv., eventu-elt vil
kunne medvirke på anden måde end som grupperepræsentant i et gruppe-søgsmål,
f.eks. som biintervenient eller som mandatar for en eller flere parter i et individuelt
søgsmål.”

51. Af retsplejerådets betænkning nr. 1468 fremgår videre (med BDO’s fremhæ-velser):

”  Gruppesøgsmålets subsidiære karakter
Gruppesøgsmål er mere komplicerede og mere ressourcekrævende end individuelle
søgsmål. Fordelen ved gruppesøgsmål består i, at ét gruppesøgsmål i bedste fald kan
erstatte et stort antal individuelle søgsmål.

På denne baggrund foreslår Retsplejerådet, at det skal være en betingelse for at
anlægge et gruppesøgsmål, at gruppesøgsmål skønnes at være den bedste måde at
behandle kravene på. Tilsvarende regler findes i andre lande, der har regler om
gruppesøgsmål.



24

Ved vurderingen af, om gruppesøgsmål må antages at være den bedste måde at be-
handle kravene på, skal gruppesøgsmålet sammenlignes med realistiske alternati-ver
i den konkrete situation. Alt efter omstændighederne kan det f.eks. være et el-ler flere
individuelle søgsmål, herunder søgsmål, hvor kravene behandles samlet efter
retsplejelovens almindelige regler om sammenlægning af krav (kumulation). Det kan
også være gennemførelse af en prøvesag. […]”

52. Gruppesøgsmålet skal derfor sammenlignes med realistiske alternativer i
den konkrete situation, og vurderingen skal foretages på grundlag af en sam-let
afvejning af den enkelte sags konkrete omstændigheder. Det er Forenin-gen, der skal
påvise, at gruppesøgsmål er den mest hensigtsmæssige måde at behandle kravene på, og
således også indkærede, der bærer risikoen for, at dette ikke lader sig påvise.

53. Henset til de enkelte investorers meget forskellige forudsætninger for inve-
steringerne i Hellerup Finans, skal der foreligge så meget desto stærkere ar-gumenter
for, at gruppesøgsmål alligevel er den mest hensigtsmæssige pro-cesform.

54. Det gøres af BDO gældende, at Foreningen ikke har løftet bevisbyrden for,
at gruppesøgsmål er den bedste måde at behandle de rejste krav på, jf. neden for afsnit
6.1 – 6.6.

6.2. De mange kombinationsmuligheder i fastlæggelsen af rammen for gruppe-
søgsmålet bevirker i sig selv, at gruppesøgsmål ikke er den korrekt proces-form

55. Det gøres af BDO gældende, at de mange kombinationsmuligheder der er i,
at sammensætte en passende og forsvarlig ramme, i sig selv bevirker, at For-eningen
skulle have valgt en anden og mere passende procesform end det anlagte
gruppesøgsmål.

56. BDO henviser til afsnittene 5.1 – 5.8 gennemgået ovenfor, hvor det er doku-
menteret at Foreningen ikke har redegjort for de påkrævede oplysninger om, hvorfor de
rejste krav ikke er individuelle krav og dermed ”ensartede” , jf. retsplejelovens § 254 b,
stk. 1.

57. Det gøres af BDO gældende, at gruppemedlemmerne – under hensyntagen
til de enkelte kravs individualitet og forskellighed – skulle have anlagt selv-stændige
sager med samlet behandling efter retsplejelovens § 250 eller § 254, idet dette havde
sikret en mere korrekt behandling af de rejste krav.



25

58. Det er karakteristiske for de af gruppemedlemmerne rejste krav, at en prø-
velse heraf vil kræve en fuld materiel prøvelse af henholdsvis eventuel an-
svarsgrundlag, årsagsforbindelse, adækvans, tab og gruppemedlemmets eventuelle egen
skyld, forinden der kan nedfældes dom over BDO. Vurderin-gen af disse forhold vil
videre kræve en vurdering af den konkrete rådgiv-ningssituation, herunder
medlemmernes individuelle forhold, vidensniveau, risikovillighed og konkrete
baggrund for investering i Hellerup Finans.

59. Gennemførelsen af denne sag som gruppesøgsmål vil således være uegnet,
idet ovennævnte forhold alene kan undergå en prøvelse ved førelsen af selv-stændige
sager, hvorved uberettigede- og ubegrundede krav kan blive afvist fra behandlingen og
ikke påvirke bedømmelsen af de øvrige krav i sagskom-plekset.

60. Årsagen hertil er kort sagt, at der ikke kan foretages en samlet og overord-
net bedømmelse af denne sag, når de enkelte gruppemedlemmers forhold er så
forskellige som de er. Tværtimod er det nødvendigt at foretage en vurde-ring af de
enkelte gruppemedlemmers individuelle forhold, jf. den ovenfor refererede retspraksis,
for derefter at forholde sig til, om det enkelte gruppe-medlem skal have medhold i den
nedlagte påstand om erstatning (hvad end det er en fuldbyrdelses- eller
anerkendelsespåstand).

61. Med andre ord: Alternativet, hvorefter der blev anlagt selvstændige beta-
lingspåstande- og eventuelt selvstændige sager, ville sikre en mere korrekt
sagsbehandling af de rejste krav i denne sag, og en sådan sagsbehandling vil-le
eliminere, at parter – som er inddraget i gruppesøgsmål – kommer til at betale
erstatning til gruppemedlemmer, selvom der ikke materielt er grund-lag herfor.

6.3. Foreningen kunne have ”puljet” de rejste krav

62. BDO vil i den forbindelse videre fremhæve, at Foreningen heller ikke har
været forhindret i at ”pulje” gruppemedlemmernes krav i flere sager, hvor de enkelte
omstændigheder ligner hinanden eller dette på anden måde gav mening. Foreningen har
tværtimod ukritisk behandlet de rejste krav samlet under ét uden at redegøre for
kravenes individualitet.

6.4. Der er ikke tale om ikke-procesbare krav

63. BDO vil ligeledes fremhæve det forhold, at de af investorerne indtil videre
rejste krav alle er procesbare og i en størrelsesorden der gør, at kravene ikke falder
under reglerne for småsagsprocessen. Der er således intet til hinder for, at de enkelte
investorer anlagte selvstændige sager, evt. under iagttagel-se af retsplejelovens § 250 og
§ 254, og der er derfor heller ikke – under hen-



26

syntagen hertil – noget procesbesparende hensyn der tilsiger, at nærværende sag skal
gennemføres som et gruppesøgsmål, jf. ovenfor.

6.5. Den individuelle prøvelse betyder de facto prøvelse af individuelle sager

64. Henset til den af Foreningen nedlagte (fuldbyrdelses)påstand, samt videre
de rejste kravs særlige individualitet, vil der de facto – under en hovedfor-handling –
skulle ske en fuld prøvelse af de rejste krav. BDO henviser bl.a. til afsnit 5.1 – 5.8
ovenfor. Dette forhold tilsiger i sig selv, at Foreningen skulle have valgt en anden
procesform end det anlagte gruppesøgsmål.

6.6. BDO’s muligheder for at påberåbe sig individuelle indsigelser begrænses

65. Essensen af reglerne om gruppesøgsmål er, at det afgørende er, om man kan
forvente, at retten under inddragelse og afvejning af alle relevante omstæn-digheder og
beviser, herunder de individuelle, vil kunne nå frem til præcis den samme afgørelse for
alle deltagere i gruppesøgsmålet, uanset deres even-tuelle individuelle forskelligheder,
eller om deltagernes individuelle forskel-ligheder vil indebære en risiko for, at retten vil
kunne nå frem til ét resultat for nogle af deltagerne og andre resultater for andre af
deltagerne.

66. Såfremt sagen gennemføres som et gruppesøgsmål, vil det betyde, at retten
vil skulle nå frem til det samme resultat for alle gruppemedlemmer uanset deres
individuelle forskelle, hvilket betyder, at der er en betydelig risiko for, at de mange og
betydelige forskelle mellem gruppemedlemmerne bliver ud-visket. Ligeledes er der
risiko for, at uberettigede- og ubegrundede krav ikke bliver afvist.

67. Gennemførelsen af et gruppesøgsmål vil således forringe BDO’s muligheder
for at påberåbe sig de individuelle forskelle mellem gruppemedlemmerne og de rejste
krav, hvilket selvsagt kan/vil have betydning for rettens vurderin-gen af materialitet i de
rejste krav.

68. Omvendt indebærer en afvisning af gruppesøgsmålet ikke, at sagerne ikke
vil blive gennemført. Der er jo netop ikke tale om ikke-procesbare krav, jf. af-snit 6.4
ovenfor, og en afvisning af sagen vil således alene betyde, at sagerne – såfremt der
bliver anlagt selvstændige sager – vil undergå en korrekt mate-riel prøvelse under
hensyn til deres mange forskelligheder, dog under hen-syntagen til eventuelle
forældelsesmæssige problemstillinger.

…”

Sagsøgte 2 har i sit påstandsdokument anført følgende: ”…
OVERORDNEDE ANBRINGENDER



27

Sagsøgte 2 gør gældende, at sagen som Foreningen har anlagt ikke skal admitteres som et
gruppesøgsmål, idet de rejste krav iht. den foreslåede ramme ikke er ”ensar-tede” , jf.
retsplejelovens § 254 b, stk. 1, nr. 1, jf. § 254 a, og fordi gruppesøgsmå-let ikke er den
bedste måde at behandle kravene på, jf. retsplejelovens § 254 b, stk. 1, nr. 5.

Der foreligger således ikke de samme faktiske omstændigheder for de enkelte medlemmer,
hvorfor et gruppesøgsmål er udelukket, jf. f.eks.
præmisserne i U.2018.3361 Ø.

Ifølge retsplejelovens § 254 b, stk. 1, nr. 5, skal gruppesøgsmål være den bedste måde at
behandle de rejste krav på, jf. også Retsplejerådets betænkning nr. 1468. Det gøres
gældende, at den betingelse heller ikke er opfyldt.

BEVISBYRDE

Det er Foreningen, der har bevisbyrden for, at de rejste krav og den foreslåede ramme er
”ensartede” , jf. retsplejelovens § 254 a, stk. 1, og egnede til at indgå i et gruppesøgsmål.

Endvidere er det Foreningen, der har bevisbyrden for, at gruppesøgsmål er den bedst
egnede måde at rejse kravene på, jf. retsplejelovens § 254 b, stk. 1, nr. 5.

Det gøres gældende, at ingen af de bevisbyrder er løftet, herunder fordi Fore-ningen ikke
har fremlagt dokumentation i form af skriftlige beviser for, hvorfor kravene skulle være
ensartede.

Selv efter at begge de sagsøgte har bestridt, at kravene skulle være ensartede har
sagsøgeren ikke fremlagt en sådan dokumentation.

ØVRIGE INDLEDENDE BEMÆRKNINGER

Hellerup Finans Holding A/S var som anført i det foreløbige svarskrift moder-selskab for
Hellerup Finans A/S, som var det primære driftsselskab i koncernen.

Driftsselskabets hovedaktivitet var at foretage investeringer i noterede og uno-terede
værdipapirer i Danmark og udlandet på vegne af private investorer samt at eje, formidle og
handle med fast ejendom samt beslægtet virksomhed. Denne form for virksomhed er i sin
kerne forbundet med en betydelig og kendelig risi-ko.



28

Sagsøgte 2 fastholder, at Foreningens gruppesøgsmål skal afvises, da der ikke forelig-ger
ensartede krav til pådømmelse, ligesom Foreningen ikke kan anses for eg-net som
grupperepræsentant.

Det bemærkes, at investeringerne er sket på forskellige tidspunkter og på for-skelligt
informationsgrundlag.

I denne sag har der været tale om en risikovillig kapitaltilførsel, men på et præsumptivt og
individuelt oplyst grundlag.

Som det vil blive nærmere belyst ved Sagsøgte 2s partsforklaring, så blev investeringerne
foretaget efter at investorerne selv rettede henvendelse til Hellerup Finans som følge af
online markedsføring. Herefter blev alle emner til-budt et uforpligtende møde til
gennemgang af muligheder, og der er således ik-ke nogen, som “bare" har tegnet/investeret
ved at indsende en tegningsaftale med mail eller post ud fra et prospekt.

Sagsøgte 2 oplyser, at medlemmerne af gruppen har haft et eller flere individuelle møder,
hvor vilkårene for investeringen blev gennemgået, herun-der risiciene, og disse møder blev
afholdt af seks forskellige medarbejdere hos Hellerup Finans.

Det er således helt individuelt - og dermed uensartet - hvad den enkelte inve-stor har
investeret ud fra, herunder hvad der blev sagt og gennemgået på de in-dividuelle møder og
hvad den enkelte investor lagde vægt på ved deres inve-stering.

Perioden som sagsøgeren ensidigt har valgt at definere omhandler den periode, hvor
Hellerup Finans var hovedsponsor for Lyngby Boldklub og derefter 100% ejer af Lyngby
Boldklub, hvilket afstedkom en meget offentlig profil ift. presse-dækning og deraf løbende
forskelligt og ændret informationsniveau, herunder via pressens dækning.

Det fremgår således, at der blev brugt meget energi på at sikre, at alle har haft mulighed
for forudgående at spørge deres egne, og derfor upartiske, rådgivere forud for en evt.
investering, hvilket også fremgår af udbudsdokumenterne, og i købsaftalen fremgår det
direkte, at alle dokumenter tiltrædes, er gennemlæst og accepteres uden forbehold. Denne
dialog har i sagens natur haft en meget in-dividuel karakter.

Der er ikke kun tale om uvæsentlige forskydninger, men en differentieret perio-de på mere
end 2 år.

Følgende fremgår stævningen, side 2, tredjesidste afsnit:



29

“Gruppen er medlemmer af sagsøger, Foreningen Hellerup Finans Investor og alle
gruppemedlemmer har foretaget investeringer i Hellerup Finans Holding A/S ved
køb af aktier i perioden fra 4. marts 2014 til 27. april 2016. Specifik an-givelse af
gruppen og gruppemedlemmernes investeringer fremgår af liste (bilag 3).”

Det ses således, at Foreningen som sagsøger selv breder perioden ud fra 4. marts 2014 til
27. april 2016 og dermed i mere end 2 år, jf. herved netop Forenin-gens ”liste med
angivelse af mulige gruppemedlemmer” (bilag 3).

En periode på 2 år er meget lang tid helt generelt ud fra et investeringssyns-punkt i en
vækstvirksomhed, som ofte opnår enten succes eller fiasko i løbet af en forholdsvis kort
årrække. I netop denne virksomhed undergik selskabet i lø-bet af den periode, hvad der
nærmest kan betegnes som et hamskifte i form af et skift fra investering i langsigtede
investeringsaktiver såsom fast ejendom og solcelleenergi til investering i
vækstvirksomheder. Derfor gør det en massiv for-skel, på hvilket tidspunkt der er
investeret, og kravene har derfor ikke på nogen måde karakter af at være ensartede.

Den viden, som investorerne har haft, har ændret sig betydeligt over tid, og det bemærkes,
at selskabet ikke var et børsnoteret selskab, hvor der kommunikeres ensartet ved hjælp af
offentligt tilgængelige børsmeddelelser.

Den tidsmæssige forskydning af gruppemedlemmernes investering medfører derfor, at at
der er subjektive forskelle i bl.a. grundlaget for investeringerne, gruppemedlemmernes
opfattelse af investeringen, gruppemedlemmernes indi-viduelle rådgivning forud for
investeringen og gruppemedlemmernes indivi-duelle forløb vedr. investeringen i Hellerup
Finans.

Sagsøgte 2 kan tiltræde det af BDO anførte i deres påstandsdokument, pkt. 22 om, at den
manglende ensartet også støttes af det af Foreningen selv fremførte, der omkring dette
forhold på foreningens stiftende generalforsamling (bilag 2) op-lyste:

” […] For at få evt, erstatning er der mange forhold der gør sig gældende nogle af
de væsentlige som blev nævnt var: Købstidspunkt, Arten af investerede midler,
Investeringsaftale, Salgsmateriale/prospekt, Investeringsprofil, Samlet investe-
ringsforslag samt Initiativ.”

Det kan derfor ikke lægges til grund, at ansvarsgrundlaget for de enkelte krav udspringer
af samme faktiske omstændigheder og har samme retlige grundlag, jf. også U.2019.962 Ø
(OW Bunker), hvor perioden for gruppesøgsmålet blev



30

fastlagt til 28. marts 2014 til 3. juni 2014 – altså kun godt 2 måneder. Til forskel fra denne
sag, hvor Foreningen påstår en periode på knap 2 år.

Derved foreligger der ikke ensartede krav som nævnt i retsplejelovens § 254 a, idet også
de øvrige erstatningsbetingelser kræver en individuel vurdering.

I påstandsdokumentet har sagsøgte nogle bemærkninger om mulig opdeling af gruppen i
flere mindre grupper (bilag 3a). Det er sagsøgtes opfattelse, at alle medlemmer har et helt
individuelt grundlag for investeringen, og at der derfor kun er basis for at foretage en
individuel ansvarsbedømmelse i hvert enkelt til-fælde.

Selv hvis søgsmålet - som nu foreslået af sagsøgeren som et alternativ i dennes
påstandsdokument (side 9) - ændres til et anerkendelsessøgsmål, så vil betingel-sen om
ensartethed heller ikke være opfyldt. Overordnet bemærkes hertil, at in-vesteringerne
omhandler flere prospekter og flere årsrapporter.

UDDYBNING AF ANBRINGENDER

Sagsøgte 2 gør således gældende, at betingelserne for at godkende sagen som gruppe-
søgsmål ikke er opfyldt.

Dette støttes på følgende hovedanbringender:

De mulige krav er uensartede, idet de udspringer af forskellige faktiske om-stændigheder
og forudsætninger over en mere end 2-årig periode og dermed skal bedømmes ud fra
forskellige retlige standarder, jf. retsplejelovens § 254 a og § 254 b, stk. 1, nr. 1 (afsnit 1).
Bevisbyrden for at betingelserne er opfyldt på-hviler sagsøgeren, og den er ikke løftet.

Foreningen kan ikke anses for egnet til at blive udpeget som grupperepræsen-tant, jf.
retsplejelovens § 254 c, stk. 3, og § 254 b, stk. 1, nr. 7 (afsnit 2) .

Gruppesøgsmål kan ikke skønnes at være den bedste måde at behandle kravene på, jf.
retsplejelovens § 254 b, stk. 1, nr. 5 ( afsnit 3).

Sikkerhedsstillelse ( afsnit 4).

1. Betingelserne for at godkende sagen som gruppesøgsmål er ikke opfyldt.

Sagsøgte fastholder, at sagen ikke opfylder betingelserne for at blive godkendt som
gruppesøgsmål efter retsplejelovens § 254 a, § 254 b, stk. 1, nr. 1, 5 og 7, og § 254 c, stk.
3.



31

Godkendelse af et gruppesøgsmål forudsætter efter retsplejelovens § 254 a, at kravene kan
anses for at være “ensartede” .

Det ikke er Sagsøgte 2, der skal løfte bevisbyrde for, at kravene ikke er ”ensartede. Det er
sagsøgeren, der skal løfte bevisbyrden for, at kravene er ensartede, og den bevisbyrde er
ikke løftet.

Ifølge forarbejderne til retsplejelovens § 254 a er det overladt til rettens skøn at fastlægge
de konkrete kriterier for ensartethed. Det står i Lovforslag nr. 41 af 10. oktober 2006, pkt.
3.3.1.

Sagsøgeren skriver i påstandsdokumentet på side 2:

“Det gøres gældende, at sagsøger ikke har bevisbyrden for at betingelsen er op-
fyldt, ligesom de sagsøgte ikke har bevisbyrden for at betingelsen ikke er op-fyldt.”

Sagsøgte 2 er ikke helt klar over om der er tale om slåfejl, idet bevisbyrden ligger hos den
ene part fra begyndelsen, og efter bevisomstændighederne enten kan lem-pes eller vende. I
dette tilfælde påhviler bevisbyrden for at betingelserne er op-fyldt sagsøgeren/Foreningen.

Sagsøgte 2 gør gældende, at et erstatningsansvar skal vurderes ud fra gruppemedlem-
mernes individuelle forhold og at retspraksis støtter, at betingelsen om ensartet-hed ikke er
opfyldt i forhold til Foreningens sag.

Der er tale om handler, der er foregået på forskellige vidensgrundlag, idet der i den mere
end 2-årige periode har været kommunikeret løbende oplysninger til investorerne.

Efter Sagsøgte 2s opfattelse betyder den påberåbte periode, at der er tale om en meget
omfattende bevisbedømmelse, som kun kan foretages individuelt og dermed ikke under
rammen af et gruppesøgsmål.

Det er særlig klart i en situation som den foreliggende, hvor der nedlægges en
betalingspåstand, men vil dog af samme grunde også være gældende, hvis søgsmålet
ændres til en anerkendelsespåstand.

Bedømmelsen af det enkelte gruppemedlems vidensniveau vil dermed fordre en individuel
bedømmelse og bevisførelse.

Henvisningen i påstanden til “erstatning svarende til gruppemedlemmets inve-stering ved
køb af aktie i Hellerup Finans Holding ApS (nu YVC A/S under konkurs), CVR-nr.
28313608” fører derudover til, at kravene skal vurderes indi-



32

viduelt og på grundlag af de konkrete omstændigheder, der forelå på tidspunk-tet for de
enkelte påståede investeringer og tabs indtræden.

Foreningen anfører (påstandsdokumentet side 3), at Foreningen kun gør krav gældende på
grundlag af oplysninger angivet i:

“Prospekt af 3/2-2014 (bilag 4).

Årsrapport for Hellerup Finans Holding A/S 2013/2014 (bilag 5). Påtegnet 4/11-
2014.

Udbudsdokument af 3/6-2015 (bilag 6).

Årsrapport for Hellerup Finans Holding A/S 2014/2015 (bilag 7). Påtegnet 30/11-
2015.”

Hertil bemærker Sagsøgte 2, at retten skal tage stilling på grundlag af det samlede rele-
vante faktum.

For eksempel skete der i perioden 4. marts 2014 – 27. april 2016 en lang række relevante
begivenheder, som hver af de potentielle gruppemedlemmer har haft en individuel og
forskellig viden om. Bl.a. overtog koncernen Lyngby Boldklub i december 2014, hvor der
var en massiv pressedækning af dette, hvor koncer-nen overtog klubben efter at have været
hovedsponsor efter en række problem-stillinger. Blot til illustration af pressedækningen
fremlægges som bilag G (be-nævnt efter det bilagsnummer som minretssag.dk automatisk
tildeler bilaget) artikel fra B.T. fra den 18. december 2014.

Foreningen nævner selv U.2018.3361 som cementerer, at sagen ikke opfylder kravene til
køre som et gruppesøgsmål pga. manglende ensartethed. Landsret-ten afgjorde i
U.2018.3361, at sagen ikke opfyldte betingelserne i retsplejelovens § 254, stk. 1, nr. 1, da
der ikke forelå ensartede krav. Der blev herved lagt vægt på bl.a., at gruppen af
medlemmer i det påtænkte gruppesøgsmål var afgrænset således, at den på tidspunktet for
omvalget omfattede såvel erhvervsaktive medlemmer som pensionister, herunder
medlemmer der ikke aktuelt stod for en pensionering. Medlemmerne havde alle modtaget
skriftlig rådgivning, og enkelte medlemmer havde enten alene eller sammen med deres
ægtefælle også modtaget mundtlig og personlig rådgivning,  herunder med deltagelse af
aktu-ar. Ved bedømmelsen af kravenes berettigelse kunne andre forhold som passi-
vitet og forældelse tillige være af betydning. Der forelå således ikke de samme 
faktiske omstændigheder for de enkelte medlemmer , og det måtte forventes, at
bedømmelsen af, hvorvidt aftalelovens § 33 og § 36 samt læren om urigtige/bri-stede
forudsætninger kunne finde anvendelse, ville være forskellig for de enkel-te medlemmer af
gruppen. Landsretten fandt herefter, at sagen ikke opfyldte



33

betingelsen i retsplejelovens § 254 b, stk. 1, nr. 1. Dermed var heller ikke betin-gelsen i
retsplejelovens § 254 b, stk. 1, nr. 5, hvorefter et gruppesøgsmål skal være den bedste
måde at behandle et krav på, opfyldt, jf. mere herom i det føl-gende afsnit.

Sagsøgte 2 fastholder således, at rettens bedømmelse af den nedlagte påstand forud-sætter
en individuel stillingtagen til hver enkelt gruppemedlems konkrete om-stændigheder,
navnlig i relation til følgende forhold på investeringstidspunktet:

1) Oplysninger og dokumentation/grundlag for vidensniveauet.

2) De enkelte gruppemedlemmers investerings- og rådgivningsforløb (U.2017.2327 V,
“Garantloekken”).

3) Erhvervs- og uddannelsesmæssige baggrund (U.2018.3361 Ø).

4) Tidligere erfaring med investeringer.

5) Hvad der for hver enkelt var bestemmende for investeringsbeslutningen
(U.2017.2327 V, “Garantloekken”).

Sådanne oplysninger er afgørende for bedømmelsen af, hvorvidt samtlige er-
statningsbetingelser er opfyldt i forhold Sagsøgte 2, men også for om betingelsen om
ansvarsgrundlag overhovedet er opfyldt.

Som Sagsøgte 2 vil uddybe ved partsforklaringen så var gennem hele perioden en stor
transformation, hvor selskabet og koncernen desværre ofte var i medierne med dårlige
artikler, hvorfor der blev anvendt mange ressourcer på at informere via nyhedsbreve og via
hjemmesiden, sådan at der næsten ugentligt var ny viden, som kunne danne grundlag for
en investering, hvilket blev drøftet individuelt med de fleste af gruppens medlemmer forud
for deres investering. Det er helt centralt, at der forud for investeringen var individuelle
samtaler og møder med samtlige de potentielle gruppemedlemmer - altså til forskel fra,
hvis der inve-steres iht. til et prospekt for en børsnoteret aktie.

Ligeledes blev forholdene omtalt på investormøder mv. i perioden.

Foreningen har i sit påstandsdokument da også anerkendt, at tidspunktet for
gruppemedlemmernes investering kan have betydning i forhold til offentliggø-relse af
bilag 4, 5, 6 og 7, men overser alle de andre faktiske omstændigheder, som hvert
gruppemedlem havde en individuel viden om, som også har betyd-ning. Som såkaldt
“hjælpebilag” har foreningen fremlagt bilag 3a, hvor gruppe-medlemmerne er opdelt med
rød streg i forhold til offentliggørelse af bilag 5, 6 og 7, hvilket netop viser at Foreningen
ikke er opmærksom på, at alle relevante



34

faktiske omstændigheder og individuelle forskelle skal inddrages i forhold til hver enkelt.
Ligeledes er der ikke redegjort nærmere for, hvad formålet er med denne opdeling.

Foreningen påstår, at de sagsøgte, ikke har oplyst andre konkrete forhold i peri-oden fra
3/2-2014 til 24/8-2016. Hertil kan nævnes, at i december 2014 overtog koncernen Lyngby
Boldklub, hvor der var massiv pressedækning angående dette, og alene det ene faktum er
skelsættende for at der er utallige konkrete forhold.

Det vil således være umuligt at lave en ramme, hvor potentielle medlemmer af en gruppe
har samme krav og viden. Alle investorer blev behandlet individuelt. Som det nærmere vil
blive belyst ved partsforklaring, så betød den megen kriti-ske presse, at der var en lang
række personlige møder og anden information som på forskellig vis tilgik de enkelte
potentielle gruppemedlemmer.

Retspraksis støtter også, at betingelsen om ensartethed ikke er opfyldt, hvortil f.eks. kan
henvises til U 2017.2327 V (Foreningen Garantloekken) med henblik på at illustrere
rettens vurdering af, hvad der nærmere forstås ved ensartede krav. Landsretten slog fast, at
en bedømmelse af kravene ville nødvendiggøre, at der tages individuelt stilling til blandt
andet, hvad der for den enkelte garant var bestemmende for beslutningen om at tegne
garantikapital, og hvilken råd-givning den pågældende modtog fra sparekassen i
forbindelse hermed.

Det er en forudsætning for anlæggelse af et gruppesøgsmål, at det kan forven-tes, at retten
ved vurderingen af alle sagens relevante omstændigheder og bevi-ser vil kunne nå frem til
den samme afgørelse for alle medlemmer af gruppen. Det er ikke tilfældet i denne sag.

Sagsøgte 2 er opmærksom på, at det fremgår af forarbejderne til retsplejelovens § 254 a,
stk. 1, at et eksempel på tilfælde, hvor betingelsen om ensartede krav kan være opfyldt, er
sager om prospektansvar eller ansvar i øvrigt for oplysninger, der har påvirket en
investeringsbeslutning. Det står i de specielle bemærkninger til retsplejelovens § 254 a,
stk. 1, i lovforslag nr. 41 af 10. oktober 2006 og Retspleje-rådets betænkning nr.
1468/2005, side 215.

I dette tilfælde er der imidlertid ikke tale om en ensartet bedømmelse af oplys-ningerne i ét
prospekt, idet investeringerne var spredt ud over mere end 2 år.

Det følger også af Østre Landsrets kendelse af 9. februar 2018 i sagen vedrøren-de
gruppesøgsmålet i OW Bunker (U.2019.962 Ø), at betingelsen om ensartet-hed ikke er
opfyldt i tilfælde, hvor en del af sagen nødvendiggør en individuel stillingtagen til bl.a.
oplysninger om de enkelte handler, hvem der var købere af nærmere angivne aktier, deres
forudsætninger herfor, og hvem der var sælgere



35

af aktier, jf. landsrettens vurdering af spørgsmålet om krav støttet på et køberet-ligt
mangelsansvar.

Landsretten fandt, at der i sådanne tilfælde var tale om krav, som ikke kunne anses for at
udspringe af samme faktiske omstændigheder og have samme retli-ge grundlag.

Betingelsen i retsplejelovens § 254 b, stk. 1, nr. 1, jf. § 254, a, stk. 1, var derved ikke
opfyldt i forhold til den del af sagen. Landsrettens kendelse støtter således, at Foreningens
gruppesøgsmål skal afvises.

Om Vestre Landsrets dom af 6. juli 2017 og Vestre Landsrets kendelse af 24. ja-nuar 2012
(U 2012.1561 V), der begge angik prospektansvar, så gør Sagsøgte 2 gælden-de, at de ikke
er relevante for denne sag.

Efter landsrettens kendelse i U 2012.1561 V om prospektansvar for Jyske Bank fremgår, at
landsretten lagde afgørende vægt på det identiske informations-grundlag, der var indeholdt
i prospektet. Dette førte til, at kravene grundlæg-gende måtte anses for at udspringe af
ensartede omstændigheder.

Alle investorerne havde foretaget deres investeringer på baggrund af netop dis-se
oplysninger, og de havde alle modtaget salgsbrochuren, modtaget individuel rådgivning fra
Jyske Bank og investeret i obligationer indenfor en periode på 26 dage. I nærværende sag
vil der til sammenligning være et utal af individuelle faktorer og varierende, ukendte
oplysningsgrundlag, der har haft indflydelse på sagsøgernes beslutninger om at investere i
Hellerup Finans over en markant længere periode. De individuelle forskelle, som Vestre
Landsret i kendelsens præmisser anerkender, at der må antages at være i forbindelse med
den enkelte investors køb, var i Jyske Invest-sagen dermed særdeles begrænsede.

Situationen for sagsøgerne i den pågældende sag var således afgørende forskel-lig fra
sagsøgerne i nærværende sag.

Det betyder med andre ord, at en tilsvarende ensartethed ikke foreligger i den-ne sag, hvor
der ikke er tale om krav, som udspringer af et identisk informa-tionsgrundlag.

Kravene i denne sag knytter sig tværtimod til påståede erstatningsbegrundende forhold
begået over mere end to år og vedrører desuden påståede tab, der er indtrådt på forskellige
tidspunkter, jf. også den upræcise formulering af påstan-den.

I modsætning til de nævnte sager om prospektansvar er kravene i denne sag ba-seret på
forskellige faktiske omstændigheder og forudsætninger.



36

Endelig fremgår det af Vestre Landsrets dom af 6. juli 2017, at parterne under sagen var
enige om, at landsretten alene skulle tage stilling til spørgsmålet om ansvarsgrundlag.  Der
er således tale om et anerkendelsessøgsmål, mens der i denne sag er anlagt en (upræcis)
betalingspåstand. Landsretten havde pga. par-ternes procesaftale ikke anledning til særskilt
at vurdere, om den nedlagte på-stand efter sin ordlyd opfyldte betingelsen om ensartethed,
jf. retsplejelovens § 254 a, stk. 1.

Sagsøgeren har også påberåbt sig U.2011.1596 (V.L.K. 25. februar 2011 i kære 15. afd. B-
0250-11) men der foreligger ikke nogen oplysninger om antallet af grup-
pemedlemmer/investorer og måden hvorpå de var informeret om investerin-gens risici,
hvorfor den afgørelse ikke kan have præjudikatsværdi for denne sag.

2. Foreningen kan ikke anses for egnet til at blive udpeget som grupperepræ-sentant, jf.
retsplejelovens § 254 c

Efter retsplejelovens § 254 c, stk. 3, skal en grupperepræsentant være i stand til at varetage
gruppemedlemmernes interesser under sagen. Dette indebærer blandt andet, at
grupperepræsentanten råder over tilstrækkelige økonomiske midler til at gennemføre
retssagen på betryggende måde. Se
f.eks. Lovforslag nr. 41 af 10. oktober 2006, pkt. 3.4.5.
Foreningen har ikke ansøgt om fri proces (og ville i øvrigt næppe opnå fri pro-ces allerede
pga. manglende udsigt til at få medhold i sagen).

Foreningen opfylder fortsat så vidt ses ikke betingelsen om at råde over til-strækkelige
økonomiske midler til at gennemføre retssagen på betryggende må-de, jf. retsplejelovens §
254 c, stk. 3.

3. Gruppesøgsmål er ikke den mest egnede måde at behandle sagerne på

Efter retsplejelovens § 254 b, stk. 1, nr. 5 er det en betingelse for rettens godken-delse af
gruppesøgsmål, at gruppesøgsmål skønnes at være den bedste måde at behandle kravene
på.

Sagerne om gruppemedlemmernes mulige krav er mest egnede til at blive ført som
individuelle sager.

Rettens bedømmelse af den nedlagte påstand kræver som nævnt oven for, at retten tager
stilling til en række individuelle forhold, hvilket er særligt klart, fordi der er nedlagt en
betalingspåstand.



37

Det fremgår af forarbejderne til retsplejelovens § 254 b, stk. 1, nr. 5, at der ved
vurderingen af, om et gruppesøgsmål er den bedste måde at behandle kravene på, skal
sammenlignes med realistiske alternativer i den konkrete situation, her-under muligheden
for at anlægge et eller flere individuelle søgsmål, hvor kra-vene behandles samlet
(kumulation) eller ved gennemførelse af en prøvesag, jf. Lovforslag nr. 41 af 10. oktober
2006, pkt. 3.3.2. I dette tilfælde er der et for-holdsvis begrænset antal medlemmer af
gruppen, og ikke flere hundrede.

Østre Landsret fandt i OW Bunker-sagen (U.2019.962 Ø), at det var en forud-sætning for
at anse egnethedsbetingelsen for opfyldt, at rammen for søgsmålet fastlagdes således, at
gruppesøgsmålet alene omfattede en anerkendelsespå-stand.

Under denne forudsætning fandt landsretten, at gruppesøgsmål – i modsæt-ning til
individuelle søgsmål – var den bedste måde at behandle kravene på, herunder idet de
fælles spørgsmål ikke mere hensigtsmæssigt ville kunne afkla-res under en prøvesag. Men
i OW Bunker-sagen var der netop ikke - som her - tale om en betalingspåstand. Dertil
kommer, at OW Bunker-sagen har et bety-deligt større antal medlemmer af gruppen.

Sagsøgte 2 gør derfor gældende, at de individuelle forhold i denne sag medfører, at sa-
gerne er mere egnede til at blive ført som individuelle søgsmål.

Herved kan der ved bedømmelsen tages hensyn til de individuelle forhold, der er relevante
for den enkelte sagsøgers bevis for tab, idet hver sag ultimativt må vurderes på grundlag af
de konkrete oplysninger i den individuelle sag.

Foreningen har dermed ikke løftet bevisbyrden for, at gruppesøgsmål er den bedste måde
at behandle de rejste krav på, hvorfor betingelsen efter retspleje-lovens § 254 b, stk. 1, nr.
5, om at gruppesøgsmål må anses for den mest egnede måde at behandle kravene på,
ikke er opfyldt.

4. Sikkerhedsstillelse

Ydermere har Foreningen fortsat ikke – mere end et år efter sagens anlæg – godtgjort, at
den kan opfylde den grundlæggende betingelse om at råde over tilstrækkelige midler til at
varetage gruppemedlemmernes interesser, uanset at Foreningen har haft rigelig tid til at
tilvejebringe de nødvendige midler gennem indskud fra Foreningens medlemmer, ligesom
Foreningen ikke ses at have søgt fri proces.

Idet foreningen ikke har dokumenteret, at Foreningen råder over tilstrækkelige midler til at
føre gruppesøgsmålet og derfor næppe heller råder over tilstrække-lige midler til at betale
de sagsomkostninger, som Foreningen måtte blive på-



38

lagt at betale til statskassen som følge af min beskikkelse og derudover omkost-ningerne
til medsagsøgtes advokat, så anmodes der om, at Foreningen allerede på nuværende
tidspunkt pålægges at stille sikkerhed for både de indledende skridt frem til dags dato og
for hele sagen, såfremt gruppesøgsmålet admitteres.

En afvisning af gruppesøgsmålet vil føre til, at sagerne ikke vil blive gennem-ført, hvilket
netop er det, som gruppesøgsmålsreglerne blev indført for at for-hindre.
…”

Parterne har under formalitetsproceduren i det væsentlige procederet i overens-stemmelse
med det ovenfor anførte.

Rettens begrundelse og resultat

Hovedbetingelserne for at anlægge et gruppesøgsmål fremgår af retsplejelovens § 254 b,
stk. 1, nr. 1-7.

Parterne er uenige, om at der foreligger ensartede krav, og om et gruppesøgsmål vil væ-re
den bedste måde at behandle kravene på, jf. retsplejelovens § 254 b, stk. 1, nr. 1 og nr. 5.

Ad ”… ensartede krav…” , jf. retsplejelovens § 254 b, stk. 1, nr. 1, jf. § 254 a

Sagsøgeren har i stævningen og i sit påstandsdokument til formalitetsproceduren anført, at
de sagsøgte er erstatningsansvarlige for personernes eller selskabernes tabte investe-ringer
i Hellerup Finans Holding A/S (nu YVC A/S under konkurs) ved køb af aktier i Hellerup
Finans Holding A/S (nu YVC A/S under konkurs) i perioden fra den 3/2-2014 til 24/8-
2016 på grundlag af prospekt af 3. februar 2014, årsrapport for Hellerup Finans Holding
A/S for 2013/2014, udbudsdokument af 3. juni 2015 og årsrapport for Hellerup Finans
Holding A/S for 2014/2015.

Sagsøgeren har under sagen fremlagt en foreløbig liste over medlemmer, som er udar-
bejdet af den foreslåede grupperepræsentant, der har afgivet forklaring under behandlin-
gen af det formelle spørgsmål. Han har ikke kunnet redegøre for de enkelte anførsler i
listen. Endvidere er underbilagene til anførslerne ikke fremlagt under sagen. Videre har
sagsøgte 2 afgivet forklaring under behandlingen af spørgsmålet, hvoraf fremgår, at sel-
skabet i den af sagsøgeren angivne periode har udviklet sig ekspansivt, hvorfor det ikke
kan lægges til grund, at faktum for bedømmelsen af erstatningsspørgsmålet er ens for de
enkelte medlemmer af foreningen, ligesom det efter sagsøgte 2’s forklaring må lægges til
grund, at der er sket en individuel rådgivning af hver enkelt potentielle investor, hvil-ket
medfører, at der skal vurderes individuelle forhold for det enkelte medlem.



39

På denne baggrund finder retten ikke, at der foreligger ensartede krav, hvorefter kravet i
retsplejelovens § 254 b, stk. 1, nr. 1, jf. § 254 a, ikke er opfyldt.

Ad ”gruppesøgsmål skønnes at være den bedste måde at behandle kravene på” , jf. rets-
plejelovens § 254 b, stk. 1, nr. 5

Retten finder under hensyn til de individuelle forhold, der gør sig gældende for de en-kelte
medlemmer, at et gruppesøgsmål ikke vil være den bedste måde at behandle kra-vene på,
fordi medlemmernes individuelle og særlige forhold skal bedømmes i forbin-delse med
stillingtagen til den nedlagte erstatningspåstand.

På denne baggrund og under hensyn til det af de sagsøgte anførte tager retten de sagsøg-tes
afvisningspåstand til følge, idet betingelsen i retsplejelovens § 254 b, stk. 1, nr. 5 ik-ke er
opfyldt.

Foreningen Hellerup Finans Investor skal betale sagsomkostninger til de sagsøgte.
Sagsomkostningerne er fastsat efter sagens værdi, forløb og udfald til dækning af advo-
katudgift med 30.000 kr. BDO Statsautoriseret Revisionsaktieselskab er momsregistre-ret.
Sagsøgte 2 er meddelt advokatpålæg og advokat Bjerregaard er beskikket for ham.

T H I  K E N D E S  F O R  R E T :

Det af Foreningen Hellerup Finans Investor anlagte søgsmål afvises som gruppesøgs-mål.

Foreningen Hellerup Finans Investor skal til BDO Statsautoriseret Revisionsaktiesel-skab
betale sagsomkostninger med 30.000 kr.

Foreningen Hellerup Finans Investor skal til Statskassen betale sagsomkostninger med
30.000 kr.

Beløbene skal betales inden 14 dage.

Sagsomkostningerne forrentes efter rentelovens § 8 a.







 








Publiceret til portalen d. 13-01-2021 kl. 13:00
Modtagere: Grupperepræsentant Foreningen Hellerup Finans Investor, Sagsøgte BDO
STATSAUTORISERET REVISIONSAKTIESELSKAB, Advokat (H) Morten Bjerregaard
Nielsen, Sagsøgte Sagsøgte 2, Advokat (H) Brian Hebel Andersen, Advokat (H) Søren
Halling-Overgaard