Sagen drejer sig om erstatning for uberettiget varetægtsfængsling
Ret: Københavns Byret (1. instans)
Faggruppe: Straffesag — Almindelig domsmandssag
Sagsemner: Erstatningssager;

/

Københavns Byret

Adv. City 0100-30184-00144-09
Udskrift af dombogen

D O M

afsagt den 3. marts 2011 i sag

SS 3 - 6852/2010
Erstatningssøgende
cpr. nr. Født 1978
Adresse
2200 København N
mod
Anklagemyndigheden

Sagens baggrund og parternes påstande.

Denne sag er behandlet med domsmænd.

Politidirektøren i København har ved tilkendegivelse af 13. august 2009 i
medfør af retsplejelovens § 1018 f indbragt en sag for retten, hvor
Erstatningssøgende har fremsat krav om erstatning på principalt 35.137 kr. og
subsidiært 30.739 kr. i anledning af, at erstatningssøgende i tiden fra den 25.
november 2007 kl. 01.31 til den 6. december 2007 kl. 11.00 var anholdt og
varetægtsfængslet som sigtet for overtrædelse af straffelovens § 245 og § 291.

Erstatningssøgende blev ved Østre Landsrets ankedom af 10. marts 2009 fri-
fundet for den rejste tiltale.

Erstatningssøgende fremsatte ved skrivelser af 12. marts 2009 og 23. marts
2009 krav om erstatning på i alt 35.137 kr. med sædvanlig procesrente fra
kravets fremsættelse henholdsvis den 12. marts 2009 (30.739 kr.) og den 23.
marts 2009 (krav for ødelagt tøj på 4.398 kr.), jf. retsplejelovens § 1018 a, stk.
1.

Erstatningskravet er opgjort således:

Første døgn 5.200,00 kr.
11. efterfølgende døgn 7.150,00 kr.
i alt 12.350,00 kr. 12.350 kr.
Tabt arbejdsfortjeneste 18.389 kr.
Ødelagt tøj 4.398,00 kr. 
I alt 35.137,00 kr.



/

Side 2/6

Anklagemyndigheden har ikke bestridt selve kravets opgørelse, men har
nedlagt påstand om at der ikke tillægges erstatningssøgende erstatning, jf.
retsplejelovens § 1018 a, stk. 3. Anklagemyndigheden har for så vidt angår
kravet om erstatning for ødelagt tøj henvist til, at dette efter Justitsministeri-ets
cirkulære af 20. juni 1989 skal behandles af Rigspolitichefen.

Forklaringer.

Der er afgivet forklaring af erstatningssøgende og vidnerne politiassistent
Vidne 1, politiassistent Vidne 2, Vidne 3 og Vidne 4.

Erstatningssøgende har til retsbogen afgivet følgende forklaring:

"...
Erstatningssøgende forklarede, at han kan vedstå den forklaring, som han har
afgivet i grundlovsforhøret og i retten. Han blev anholdt sammen med Vidne 4.
Han lagde ikke mærke til Vidne 4, da de gik fra værtshuset. Han så først
politiet, da en politibil med blå blink standsede i umiddelbar nærhed af ham og
Vidne 4. Han gik på det tidspunkt sammen med Vidne 4, og som han husker
det, var der også andre. Han husker ikke, at han skulle have prøvet på at
komme væk, men han standsede heller ikke. Han tænkte ikke videre over, at
der var kommet en politipatrulje. Han husker således ikke, at han skulle have
løbet eller gået specielt hurtigt. Han husker heller ikke, at nogen skulle have
råbt efter ham. På et tidspunkt kom der en hund, og han blev bidt i bå-de højre
og venstre side af kroppen. Han husker ikke, om han var klar over, at det var
en politihund. Han har ikke bemærket, at Vidne 4 blev anholdt eller husker det
i hvert fald ikke. Lidt efter kom politibetjentene. Han kan ikke huske, om de
spurgte ham om noget. Han husker imidlertid, at han og Vidne 4 blev sat ned
på jorden, og at han sad tættere på politibilen end Vidne 4. Han husker ikke,
hvor resten af gruppen befandt sig. Han har ikke nogen erind-ring om, hvor
lang tid, der gik før han blev kørt til politistationen. Han hus-ker ikke, om han
i de tolv dage, han sad varetægtsfængslet, blev afhørt af politiet, men hans
forklaring har hele tiden været den samme.

Vedrørende erstatningskravet, forklarede erstatningssøgende, at han arbejder
som tømrer i Virksomhed, men han er pt. hjemsendt pga. krisen i byggebran-
chen. Han kan bekræfte opgørelsen af tabt arbejdsfortjeneste i arbejdsgive-rens
brev af 17. marts 2009. Hans tøj blev ødelagt af hundebid.
..."

Vidnet politiassistent Vidne 1 har til retsbogen afgivet følgende forklaring:

"...
Vidnet forklarede, at hun var på arbejde, som hundefører i Københavns Poli-



/

Side 3/6

ti. Hun og hendes kollega blev sendt ud til en voldssag i Gammeltoftgade. De
havde ikke noget signalement af gerningsmændene, men fik at vide, at 2
personer var gået fra stedet ind mod byen i retning mod Kommunehospita-let.
De kørte med udrykningsignalet aktiveret af Vester Farimagsgade og mod
Øster Farimagsgade og standede umiddelbart før Gammeltoftgade, idet de
bemærkede 2 personer, der gik lige før Kommunehospitalet. Der gik ikke
andre på fortovet. Der var ikke mange biler eller mange mennesker. Lige in-
den de standsede bilen, slukkede de udrykningssignalet. Det var vidnets ind-
tryk, at de 2 personer havde set og hørt dem, men de kiggede væk og lod som
om, de ikke havde set politipatruljen, og de satte hastigheden op. Vid-nets
kollega steg ud af bilen og rettede henvendelse til dem. Han sagde, "det er
politiet, stands op", men de 2 personer fortsatte og sagde ikke noget. Hen-des
kollega greb nu fat i den ene af personerne. Personerne gik ved siden af
hinanden. Den anden person fortsatte i løb. Hun løb om og hentede sin hund,
og løb efter ham, og råbte ham an, idet hun sagde "halløj det er politi-et, stands
eller jeg slipper hunden". Hun sagde det 2 gange. Han standsede imidlertid
ikke op, og hun slap derfor hunden. Hun råbte højt, klart og tyde-ligt og mener,
at den pågældende må have hørt det. Der var ikke larm og som sagt heller ikke
andre på det fortov. Den pågældende var nået omkring 20-30 meter væk fra
politibilen, da hunden nåede ham, og den bed ham i si-den. Hun
kommanderede hunden til at slippe og lægge sig, og hun anholdt den
pågældende. De 2 personer svarede til signalementet, som anmelderen havde
oplyst. Den anden person havde blod på hænderne og tøjet. Han var blevet i
lagt håndjern og lagt ned. Hun talte med den person, hun havde an-holdt, men
hun husker ikke i detaljer, hvad de talte om. De blev på stedet med de 2
anholdte, indtil de fandt ud af, hvad der var sket. Hun mener ikke, at der kom
andre personer hen til dem. Hun har ikke optaget generalier på andre personer.
Hun var ikke med til at indtransportere de 2 anholdte og op-lysningerne i
anholdelsesrapporten om, at de blev hensat i detentionen, og at de var for
berusede til at blive afhørt, stammer fra protokollen vedrørende anholdelsen.
Hun har indrapporteret, at den anholdte ved hundebidet fik overfladiske
skrabemærker og hul i jakken, og at hun ikke skønnede det nødvendigt at køre
ham på skadestuen.
..."

Vidnet politiassistent Vidne 2 har til retsbogen afgivet følgende forklaring:

"...
Vidnet forklarede, at han kørte hundepatrulje sammen med en kollega. De blev
sendt til et gerningssted på Øster Farimagsgade. De kørte ad Vester Fa-
rimagsgade mod Øster Farimagsgade mod Gammeltoftgade. Der gik 2 per-
soner. Disse 2 personer registrerede lige politibilen, idet den ene vendte ho-
vedet et kort øjeblik. De fortsatte. Vidnet stoppede bilen. Han kan ikke hus-ke,
om han standsede foran eller bagved de pågældende. Han steg ud og ret-tede
henvendelse til dem og sagde "det er politiet, stands lige". De reagerede ikke
på det. De satte hastigheden op. De gik ved siden af hinanden. Han tog

 
 



/

Side 4/6

fat i den ene og anholdt ham. Han mener ikke, at han gjorde modstand. Han
havde blod på sig, og han blødte ikke selv. Vidnet kan ikke sige, om den an-
den så anholdelsen, men det har været nærliggende at antage. Den anden
fortsatte i gang. Vidnet hørte sin kollega råbe ham an og registrerede, at hun
løb forbi vidnet. Vidnet koncentrerede sig om den person, som han havde
anholdt, og han har ikke set anholdelsen af den anden. Han har heller ikke
registreret om den pågældende blev bidt af politihunden. Der kom andet po-liti
til. Blandt andet en hundepatrulje, som afhørte forurettede. De fik et sig-
nalement og fik at vide, at de 2 personer var gået fra stedet. Signalementet
passede på de 2 personer, som de havde anholdt. Vidnet kan ikke huske, om
der var andre personer på stedet, eller om der kom andre til. Han har ikke
sikret data på nogen. Vidnet kan ikke huske, om de 2 personer gik på venstre
eller højre side af vejen, eller om de gik med front eller ryg mod vidnet.
..."

Vidne 3 har til retsbogen afgivet følgende forklaring:

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
"...
Vidnet forklarede, at han kan vedstå den forklaring, som han afgav i lands-
retten, og som advokat Hanne Reumert dokumenterede. Han havde været til
julefrokost med en gruppe drenge, blandt andet Erstatningssøgende og Vidne
4. Han hav-de i løbet af aftenen drukket 5-6 øl. De havde været på værtshuset
et par ti-mer, da de gik fra værtshuset. De havde siddet blandet, og de kom ud i
sam-let flok, men gik fra stedet i flere små grupper. Vidnet gik efter Person,
men der var også andre, der gik foran. Erstatningssøgende var en af dem, der
gik forrest. Vidnet så, at Vidne 4 og bartenderen kom ud fra Gammeltoftgade.
Bartenderen råbte "politi". Der kom en politibil - en kassevogn - i retning fra
Gothersga-de og senere kom en hundepatrulje. Det var politifolk fra
kassevognen, der foretog anholdelserne. Han husker særligt anholdelsen af
Vidne 4, fordi Vidne 4 gjorde modstand. Han løb fra stedet, og anholdelsen
foregik under tumultag-tige scener. Så vidt han husker, var der en 3-4 betjente
omkring Vidne 4. Erstatningssøgende derimod stod på stedet og blev "plukket"
midt på gaden. Erstatningssøgende løb ikke, og vidnet har ikke set nogen
politihund. Han ville tro, at Erstatningssøgende ville have løbet, hvis der var
en politihund efter ham. Han kan ikke huske, om Erstatningssøgende stod
sammen med andre, da han blev anholdt. Vidnet har ikke talt med politiet, men

Person spurgte politiet om, hvad der foregik. Han blev bedt om at opgive sit
navn og derefter om at forlade stedet. Han blev også truet med anholdelse. På
det tidspunkt sad Vidne 4 og Erstatningssøgende på jorden. Vid-net husker
ikke, hvorfor de forlod værtshuset.
..."

Vidne 4 har til retsbogen afgivet følgende forklaring:

"...
Vidnet forklarede, at han kan vedstå den forklaring, han afgav i byretten, og
som advokat Hanne Reumert dokumenterede. Vidnet husker, at han kom gå-



/

ende ad Øster Farimagsgade sammen med Erstatningssøgende, da nogen
anråbte dem.



/

Side 5/6

Det kom fra en højtaler fra en bil. Han kan ikke huske, om der blev sagt
"politi". På det tidspunkt vidste han ikke, at det var ham og
Erstatningssøgende, der blev anråbt. Vedkommende bad dem igen om at
stoppe, og vidnet så nu, at det var en politibil. Kommandoen kom indefra
bilen. De standsede begge to. Vidnet kan huske, at han stod og talte med en
kvindelig betjent, der bad ham oplyse navn og fortælle, hvad han havde lavet.
Han oplyste sit navn, men ik-ke andet. Derefter kom en anden politibil, det var
en større bil, og så kom der "andre boller på suppen". Han blev væltet og endte
med at ligge på ma-ven i en vandpyt. Efterfølgende så han politihunde. Der
stod en hund en halv til to meter fra ham. Han blev ikke bidt. Han har ikke set,
hvem der talte med Erstatningssøgende, men han mener, at det var en mandlig
betjent. Han så ikke Erstatningssøgende blive anholdt. Vidnet vil ikke afvise,
at han også kan have haft kon-takt med en mandlig betjent.
..."

Rettens begrundelse og afgørelse.

To dommere finder det efter bevisførelsen ikke godtgjort, at erstatningssø-
gende selv har givet anledning til anholdelsen og den efterfølgende vare-
tægtsfængsling og vil derfor tage erstatningspåstanden til følge, jf. retspleje-
lovens § 1018 a, stk. 1.

En dommer lægger efter bevisførelsen, herunder navnlig den af vidnet poli-
tiassistent Vidne 1 afgivne forklaring, der er forekommet sikker og tro-værdig,
til grund, at erstatningssøgende løb fra stedet, da politiet ankom og to gange
blev anråbt af vidnet med tilkendegivelse af, at det var politiet og med
anmodning om at standse, uden at han efterkom denne anmodning. Det lægges
videre til grund, at erstatningssøgende efter indtransport til politista-tionen
ikke fandtes egnet til afhøring af politiet.

Denne dommer finder således, at erstatningssøgende forud for anholdelsen har
udvist en sådan egen skyld, at der ikke bør tillægges ham erstatning for det
første døgn samt for ødelagt tøj, jf. retsplejelovens § 1018 a, stk. 3.

For så vidt angår det resterende erstatningskrav for varetægtsfængsling i 11
døgn og tabt arbejdsfortjeneste i denne periode er denne dommer enig med de
øvrige dommere i, at erstatningssøgende ikke selv har givet anledning hertil,
og at dette krav derfor bør tages til følge.

Der gives dom efter stemmeflertallet.

Thi kendes for ret:

Der tillægges Erstatningssøgende 35.137,00 kr. i erstatning med sædvanlig
procesrente fra den 12. marts 2009 af 30.739 kr. og fra den 23. marts 2009 af
35.137 kr.



/

Side 6/6

Beløbet samt sagens omkostninger, herunder 13.500 kr. + moms i salær til den
beskikkede advokat, advokat Hanne Reumert, udredes endeligt af stats-kassen.

Dommer



/