Byrettens beslutning og landsrettens kendelse ophæves, og sagen hjemvises til byretten med henblik på berigtigelse af byrettens dom efter retsplejelovens § 221, stk. 1, 1. pkt. i sag hvor godtgø... Vis mere
Ret: Højesteret (3. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Retspleje og civilproces;

/

HØJESTERETS KENDELSE
afsagt torsdag den 14. maj 2020

Sag BS-52112/2019-HJR

Kærende A/S
(advokat Lars Carstens)

mod

Minimum A/S
(advokat Kim Rasmussen)

I tidligere instanser er truffet beslutning af Retten i Aarhus den 16. maj 2019 (BS
13-613/2017) og afsagt kendelse af Vestre Landsrets 5. afdeling den 1. juli 2019
(B-0265-19).

I påkendelsen har deltaget tre dommere: Thomas Rørdam, Jan Schans Christensen
og Jens Kruse Mikkelsen.

Påstande
Kærende A/S har nedlagt påstand om, at landsrettens ken-delse ophæves, og at
sagen hjemvises til byretten med henblik på berigtigelse af byrettens dom, således
at beløbet på 1.818.151 kr. indgår i dommens præmisser og beregninger i DKK,
og at domkonklusionen berigtiges i overensstemmelse hermed, således at
Minimum A/S tilpligtes inden 14 dage til Kærende A/S at betale 1.212.101 DKK
med procesrente fra 30. november 2016 og at betale 230.000 NOK med
procesrente af 120.000 NOK fra 1. januar 2017 og af 90.000 NOK fra den 4. april
2017 og af 20.000 NOK fra 5. marts 2019, subsidiært ophævelse af landsrettens
kendelse og hjemvisning af sagen til byretten med henblik på berigtigelse af
dommen.

Indkærede, Minimum A/S, har påstået, at der ikke sker berigtigelse.



/

2

Minimum har over for Kærende A/S' subsidiære påstand nedlagt på-stand om
afvisning, subsidiært at påstanden ikke tages under påkendelse.

Sagsfremstilling
Den 6. maj 2019 afsagde Retten i Aahus dom i en sag mellem Kærende A/S og
Minimum A/S. Sagen vedrørte bl.a., om der i medfør af handels-agentlovens § 25
og § 26 var grundlag for at tilkende Kærende A/S en godtgørelse som følge af, at
Minimum havde opsagt en eneagentaftale om salg af virksomhedens produkter i
Norge. Om dette spørgsmål fremgår af dommens begrundelse:

”Godtgørelse efter handelsagentlovens § 25, jf. § 26

Efter denne bestemmelse har Kærende A/S krav på en godtgørelse, hvis
og i det omfang Kærende A/S har skaffet Minimum nye kunder eller en
betydelig udvi-delse af handelen med den bestående kundekreds og
forbindelsen med disse kunder fortsat vil give Minimum betydelige
fordele og betaling af godtgørelse er rimelig under hensyn til samtlige
omstændigheder, her-under navnlig Kærende A/S' tab af provision af
aftale med disse kunder. Efter § 26 vil en godtgørelse ikke kunne
overstige et beløb, der svarer til 1 års vederlag, beregnet som det
gennemsnitlige årlige vederlag i de seneste 5 år.

Efter de foreliggende opgørelser kan godtgørelseskravet maksimalt ud-
gøre 2.370.904 nkr. Ved hovedforhandlingens indledning har Minimum
taget bekræftende til genmæle for så vidt angår en godtgørelse på 400.042
nkr., beregnet som en fjerdedel af en maksimal godtgørelse på 1.600.167
nkr., beregnet som 14,4 % af den omsætning, som Kærende A/S gen-
nemsnitligt i de seneste 5 år havde opnået, 15.806.019 nkr., med fradrag
af overtaget omsætning ved agentforholdets etablering, 4.693.749 nkr.

Det følger derfor af parternes påstande, at der således er enighed om, at
Kærende A/S har krav på en godtgørelse efter handelsagentlovens § 25.
Heri lig-ger en anerkendelse af, at Kærende A/S har skaffet Minimum nye
kunder eller en betydelig udvidelse af handlen med den bestående
kundekreds (eller begge dele), men at der ikke er enighed om
beregningsgrundlaget for kravet og om længden af den periode, som skal
indgå i beregningen.

Det er oplyst, at Minimum fra den tidligere distributør i Norge overtog
dennes kundekreds. Krav om godtgørelse ved ophør forudsætter, at
agenten har tilført agenturgiveren en betydelig udvidelse af handelen. Det
fremgår ikke af § 25, at en bestående kundekreds ved agentforhol-



/

3

dets etablering skal indebære en begrænsning af maksimumgodtgørel-sen
efter § 26, men ved den skønsmæssige fastsættelse af godtgørelsens
størrelse efter § 25 kan der tages hensyn til, at det kun er den del af
agentens virksomhed, som har karakter af ”betydelig udvidelse” , der
skaber grundlag for godtgørelsen.

En del af Kærende A/S' omsætning er skabt ved aftaler med Carlings.
Denne kunde må anses for tabt inden agenturforholdet blev opsagt, og
den tid-ligere forbindelse med denne kunde vil derfor ikke giver
Minimum for-dele efter agentforholdets ophør.

Det følger af forarbejderne til handelsagentloven, at der med ”veder-lag” i
§ 26 forstås bruttovederlaget, der udover provision omfatter sæd-vanligt
tilskud til kontorhold, befordring, reklame m.v.

De foreliggende oplysninger om omsætningstallene for de seneste 5 år af
agenturforholdets beståen viser en betydelig fremgang fra periodens
begyndelse, som stabiliserede sig eller var svagt stigende i den seneste år.
Imidlertid må tabet af Carlings, der var en betydelig kunde, antages at
medføre en væsentlig omsætningsnedgang, således at denne kunde ikke
giver Minimum fordele efter ophøret af Kærende A/S' kontrakt.
Omsætnin-gen med denne kunde kan derfor ikke indgå fastsættelsen af
godtgørel-seskravet for ophøret af agentaftalen.

Størrelsen af det godtgørelseskrav, som tilkommer Kærende A/S, må
fastsættes skønsmæssigt inden for den ramme, som § 26 giver og med
hensynta-gen til de forhold, der er anført i § 25. Størrelsen findes efter en
samlet bedømmelse at kunne fastsættes svarende til 2/3 af det maksimale
be-løb, dvs. det gennemsnitlige årlige vederlag i de seneste 5 år, der for
pe-rioden 1. kvartal 2012 til og med sidste kvartal 2016 efter opgørelsen i
bilag K udgør pr. år 1.818.151 nkr. 2/3 af dette beløb er 1.212.101 nkr.”

Af dommens omtale af sagens bilag K fremgår:

”Minimum har beregnet (bilag K) den effektive provisionssats for
Kærende A/S' salg i perioden 2. kvartal 2011 til (og med) 1. kvartal 2017
til 14,4 %, op-gjort på grundlag af et samlet salg på 70.851.120 nkr. og en
samlet udbe-taling af provision på 10.221.446 nkr. Provisionen for
perioden 2. kvar-tal 2011 til 4. kvartal 2011 udgør efter opgørelsen
4.993.020 nkr. og pro-visionen for 1. kvartal 2017 udgør 2.757.892 nkr.,
således at provisionen for perioden 1. kvartal 2011 til og med sidste
kvartal 2016 udgør 9.090.755 nkr., svarende til gennemsnitligt pr. år i
perioden 2012 – 2016 (5 år) 1.818.152 nkr.”



/

4

Retten opgjorde et samlet beløb på 1.445.621 nkr. og afsagde dom i overens-
stemmelse hermed med rentetilskrivning fra forskellige datoer.

Den 9. maj 2019 anmodede advokaten for Kærende A/S om berigtigelse af
dommen, idet beløbene i sagens bilag K var opgjort i danske kroner. Ved be-
slutning af 16. maj 2019 afviste retten anmodningen. Af retsbogen fremgår bl.a.:

”Sagsøgerens advokat har i mail af 9. maj 2019 anmodet om, at dom-
men, herunder domskonklusionen, berigtiges, under henvisning til at det
fastsatte godtgørelseskrav er fastsat i forhold til opgørelsen i sagens bilag
K, som er opgjort i danske kroner, og ikke som lagt til grund i dommen i
norske kroner. Berigtigelsen indebærer, at goodwillgodtgø-relsen på
1.212.101 angives i danske kroner og ikke – som sket – i nor-ske kroner.

Advokat har protesteret imod, at en sådan berigti-gelse foretages.

Jeg er enig i, at det beror på en fejltagelse, når det gennemsnitlige årlige
vederlag i de seneste 5 år i dommen er angivet til 1.818.151 nkr., idet jeg
ikke har været opmærksom på, at beløbene i bilag K – i modsætning til de
fleste andre beløb i sagen – er angivet i norske [danske] kroner.

Som anført af sagsøgte beror fastsættelsen af godtgørelseskravet – i sid-
ste ende – på en skønsmæssig vurdering, og jeg finder derfor, at det går
ud over rammerne for ændringer i en dom efter retsplejelovens § 221,
mod sagsøgtes protest at foretage den ønskede ændring.

Jeg beklager det passerede.”

Vestre Landsret stadfæstede ved kendelse af 1. juli 2019 byrettens beslutning. Af
kendelsen fremgår bl.a.:

”Alle beløb i sagen, herunder kravet om godtgørelse for goodwill, er
under skriftvekslingen i alt væsentligt angivet i NOK, og i beløbsangi-
velsen i dommens konklusion indgår udover godtgørelse for goodwill en
række andre poster, der også er angivet i NOK.

I hvert fald under disse omstændigheder tiltræder landsretten, at en be-
rigtigelse af valutaangivelsen for goodwillgodtgørelsen fra NOK til DKK
går ud over, hvad der med hjemmel i retsplejelovens § 221, stk. 1, kan
finde sted.”



/

5

Anbringender
Kærende A/S har anført navnlig, at det forhold, at byrettens udmåling af
godtgørelsen efter handelsagentloven er sket skønsmæssigt, ikke er til hinder for at
berigtige dommen. Skønnet består i denne sag i byrettens vurdering af, hvor stor
en andel af maksimalgodtgørelsen, Kærende A/S skal tilken-des. Byretten har
skønsmæssigt fastsat godtgørelsen til 2/3 af maksimalgodtgø-relsen, hvilket retten
herefter – på rent matematisk grundlag – beregnede på baggrund af sagens bilag K
til 1.212.101 nkr. Den anmodede berigtigelse vedrø-rer ikke den skønsmæssige del
af afgørelsen. Anmodningen vedrører alene det forhold, at byretten ved en fejl har
angivet beløbet i norske kroner i stedet for i danske kroner, som er den valuta,
beløbene i bilag K er opgjort i.

Der er tale om en åbenbar skrivefejl, som kan berigtiges i medfør af retsplejelo-
vens § 221. Alternativt foreligger der en regnefejl, idet retten skulle have omreg-
net fra danske til norske kroner, hvilket ved en fejl ikke er sket.

Der er hjemmel til at berigtigelse, således at domskonklusionen bringes i over-
ensstemmelse med præmisserne og de heri umisforståelige forudsætninger og
beregninger. Der ikke er noget i retsplejelovens 221, stk. 1, der forhindrer, at be-
rigtigelse af en dom medfører materielle ændringer, så længe berigtigelsen sker
inden for rammerne af bestemmelsen. Berigtigelse af skrivefejl i tal eller blotte
regnefejl vil ofte have en materiel betydning.

Beløbsangivelserne i bilag K er på intet tidspunkt omtalt af parterne i norske
kroner. Parterne har således ikke medvirket til at give byretten det indtryk, at bilag
K var en opgørelse i norske kroner. Det kan ikke være afgørende for ad-gangen til
berigtigelse, at skriftvekslingen i det væsentligste er sket i norske kroner, eller at
dommens konklusion indeholder andre beløb i norske kroner.

Forholdene er så klare, at Højesteret kan afgøre sagen med den præcisionsgrad,
som den principale påstand lægger op til. Den subsidiære påstand er ikke ud-tryk
for, at kærende mener, at der er hjemmel i retsplejelovens § 221, stk. 1, til en ny
prøvelse og vurdering af byrettens skøn. Formålet er alene at gøre det muligt for
Højesteret at formulere sin afgørelse, som Højesteret finder det hen-sigtsmæssigt.

Minimum har anført navnlig, at fastsættelse af handelsagenters godtgørelse i
henhold til handelsagentloven beror på et skøn. I dette skøn indgår adskillige
elementer. Et af disse elementer er vederlaget, som Minimum som agenturgiver
har betalt til Kærende A/S i dennes egenskab af handelsagent. Byretten har i
skønnet herudover inddraget elementer som længden af parternes samar-bejde,
den fordel Minimum vil få af agentens indsats som led i samarbejdet, i



/

6

hvilket omfang handelsagenten har skaffet nye kunder eller betydeligt udvidet
salget til eksisterende kunder samt at betalingen af godtgørelsen efter en samlet
vurdering synes rimelig.

Det er en samlet vurdering af ovenstående elementer, der har ført til afsigelsen af
dommen. Det ligger implicit i byrettens dom, at der er foretaget et sådant skøn.
Der er ikke alene tale om en afgørelse af, hvor stor en del af maksimal-
godtgørelsen, der skulle tilkendes.

Langt den væsentligste del af beløb i skriftvekslingen og de fremlagte bilag er
angivet i norske kroner. Der er derfor intet usædvanligt i, at dommen indehol-der
en konklusion, der er opgjort i norske kroner. Særligt ikke når Kærende A/S'
påstand var beskrevet og opgjort i norske kroner, som var den mest an-vendte
valuta i parternes samarbejde.

Retspraksis fortolker retsplejelovens § 221, stk. 1, strengt. Det sker kun sjældent
og undtagelsesvist, at domstolene foretager en berigtigelse, som ændrer afgørel-
sen materielt. Den angivne fejl i denne sag kan ikke karakteriseres som en åben-
bar skrivefejl. Henvisningen til bilag K og den deraf følgende domskonklusion er
udtryk for den samlede vurdering, retten har foretaget.

En berigtigelse som formuleret i den subsidiære påstand vil være en ny prø-velse
og vurdering af det skøn, som er foretaget af byretten, hvilket ligger uden for
anvendelsesområdet for retsplejelovens § 221.

Højesterets begrundelse og resultat
Sagen angår, om der i medfør af retsplejelovens § 221, stk. 1, 1. pkt., kan ske be-
rigtigelse af en beløbsangivelse i byretsdommen, således at der tages højde for, at
beløbene i sagens bilag K er angivet i danske kroner og ikke i norske kroner.

Efter retsplejelovens § 221, stk. 1, 1. pkt., kan retten til enhver tid i embeds med-
før berigtige skrivefejl, som er indløbet i henseende til ord, navne eller tal, blotte
regnefejl samt sådanne fejl og forglemmelser, som alene vedrører udfærdigel-sens
form.

Byretten fastslog indledningsvis, at Kærende A/S har krav på en godtgørelse, og at
godtgørelsen skal udgøre 2/3 af det maksimalbeløb, der kan blive tale om efter
handelsagentloven. Herefter foretog retten, på grundlag af vederlagsbeløbene i
bilag K, en beregning af det godtgørelsesbeløb, som Kærende A/S har krav på.
Ved beregningen antog byretten fejlagtigt, at belø-bene i bilag K var angivet i
norske kroner og ikke - som det faktisk var tilfældet – i danske kroner.



/

7

Højesteret finder, at den omhandlede fejl er af en sådan karakter, at berigtigelse
kan ske efter retsplejelovens § 221, stk. 1, 1. pkt., og hjemviser sagen til byretten
med henblik på berigtigelse af byrettens dom.

THI BESTEMMES:

Byrettens beslutning og landsrettens kendelse ophæves, og sagen hjemvises til
byretten med henblik på berigtigelse af byrettens dom efter retsplejelovens § 221,
stk. 1, 1. pkt.

I kæremålsomkostninger for landsret og Højesteret skal Minimum A/S inden 14
dage fra denne højesteretskendelses afsigelse betale 2.500 kr. til Kærende A/S.
Beløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.

Kæreafgiften skal tilbagebetales



/