Højesteret stadfæstede landsrettens sager om, hvorvidt forrentning af for sent betalt erstatning efter arbejdsskadesikringsloven, skal beregnes af bruttoerstatningsbeløbene eller af nettobeløbene efter i... Vis mere
Ret: Højesteret (3. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Arbejdsskade og arbejdsmiljø;
Skat;

/

      HØJESTERETS 
              DOM

afsagt onsdag den 27. april 2022

Sag BS-12579/2021-HJR
(1. afdeling)

Arbejdsmarkedets Erhvervssikring
(advokat Inge Houe)

mod

HK Danmark som mandatar for
Appelindstævnte 1, tidligere Sagsøger 2
(advokat Tina Sejr Gad, beskikket)

og

Sag BS-12583/2021-HJR

Arbejdsmarkedets Erhvervssikring
(advokat Inge Houe)

mod

HK Danmark som mandatar for
Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøger 1
(advokat Tina Sejr Gad)

Biintervenient til støtte for Arbejdsmarkedets Erhvervssikring: Tryg Forsikring
A/S
(advokat Marlene Gjedde)

I tidligere instans er afsagt dom af Vestre Landsrets 11. afdeling den 1. marts 2021
(BS-27379/2020-VLR og BS-27388/2020-VLR).



/

2

I pådømmelsen har deltaget fem dommere: Thomas Rørdam, Vibeke Rønne, Lars
Hjortnæs, Kurt Rasmussen og Jørgen Steen Sørensen.

Påstande
Appellanten, Arbejdsmarkedets Erhvervssikring, har påstået frifindelse.

Indstævnte, HK Danmark som mandatar for Appelindstævnte 1, tidligere
Sagsøger 2 og Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøger 1, har påstået stadfæstelse.

For det tilfælde, at Højesteret stadfæster landsrettens dom, har Arbejdsmarke-dets
Erhvervssikring påstået, at sagsomkostningerne for landsretten vedrø-rende
Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøger 1 fastsættes til 16.500 kr. Over for denne
påstand har HK Dan-mark taget bekræftende til genmæle.

Supplerende sagsfremstilling
Af anonymiserede afgørelser af 27. juli 2010 og 25. februar 2011 fra Arbejdsska-
destyrelsen (nu Arbejdsmarkedets Erhvervssikring) fremgår bl.a., at renter efter
arbejdsskadesikringslovens § 26, stk. 3, skal beregnes af de tilkendte beløb efter
indeholdelse af skat.

Af en anonymiseret afgørelse af 17. september 2018 fra Arbejdsmarkedets Er-
hvervssikring, der er omtalt i landsrettens dom, fremgår bl.a.:

”AIG skal betale renter af bruttobeløbet svarende til 175.818 kroner.
Skadelidtes skattemæssige forhold er erstatningsfastsættelsen og for-
rentningen heraf uvedkommende. Der er ikke hjemmel i loven til alene at
forrente af nettobeløbet efter skat.”

Det er for Højesteret oplyst, at der i sagerne vedrørende Appelindstævnte 1,
tidligere Sagsøger 2 og Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøger 1 ikke er fremsat
refusionskrav efter bestemmelsen i ar-bejdsskadesikringslovens § 29, stk. 1.

Forklaringer
Til brug for Højesteret er der afgivet forklaring af Vidne 1 og Vidne 2.

Vidne 1 har forklaret bl.a., at han blev ansat i Arbejdsskadesty-
relsen i december 1997. Han er nu Stilling i Arbejdsmarkedets Erhvervs-sikring i
den sektion, som har med erstatningsberegning at gøre, og som udbe-taler
erstatning i statens arbejdsskadesager og i erhvervssygdomssager. Det er hans
kontor, der har skullet forholde sig til spørgsmålet om, hvorvidt renter skal
beregnes af brutto- eller nettobeløbet i forbindelse med opgørelse af renter ved for
sen udbetaling af erstatning.



/

3

Hans kontor står for udbetalinger i statens arbejdsskadesager. Staten er selvfor-
sikret på arbejdsskadeområdet. Arbejdsmarkedets Erhvervssikring udbetaler
erstatning for tab af erhvervsevne og tab af forsørger på vegne af staten, hvoref-ter
der sker refusion. Der er etableret statslige forsikringsenheder tilknyttet de
forskellige ressortområder. Det er også hans kontor, der forestår udbetaling af
erstatning i erhvervssygdomssager uanset arbejdsgiver. Arbejdsgiverne har si-den
1999 haft pligt til at sikre sig mod de ansattes erhvervssygdomme. Arbejds-
giverne betaler bidrag til Arbejdsmarkedets Erhvervssikring, som udbetaler er-
statning.

Hans kontor beregner renter af skattepligtig erstatning efter indeholdelse af skat.
Man har, så vidt han kender til, gjort det på den måde siden hans ansæt-telse i
1997. Han har ikke selv foretaget beregningerne, men hans bud er, at der er tale
om en overlevering af intern praksis, og at praksis er blevet fulgt ved be-regning
af renter af skattepligtig erstatning. Det fremgår ikke af en intern vej-ledning eller
instruks, og der findes ikke en ekstern vejledning til eksterne inte-ressenter, hvor
metoden fremgår. Det er ikke hans opfattelse, at det har været gjort på andre
måder.

Han har kendskab til, at det gøres på samme måde i erhvervssygdomssagerne,
som også ligger i hans kontor. Derudover har han ikke kendskab til, hvordan
arbejdsskadeforsikringsselskaberne beregner renter. Han foretager ikke rente-
beregningerne, men han er ansat i samme kontor som en kollega, Vidne 2, der
foretager renteberegningerne. Det er hans opfattelse, at den interne overle-vering
vedrørende renteberegning i realiteten kun gjaldt hans kontor, da det var hans
kontor, der forestod udbetalinger og derfor stod for beregning af ren-ter. Hans
kontor beregner ikke renterne, hvis erstatning udbetales af et arbejds-
skadeforsikringsselskab. Det er forsikringsselskabernes ansvar at udbetale efter
loven.

Han har ikke forud for sagen været bekendt med afgørelsen af 17. september
2018. Han ved ikke, om der kan være flere afgørelser af den type, men han kan
ikke udelukke det. Han har ikke kunnet finde en forklaring på afgørelsen i Ar-
bejdsmarkedets Erhvervssikrings sagsbehandlingssystem. Afgørelsen er truffet i et
andet kontor af en sagsbehandler, der ikke er ansat længere. Der er flere kontorer,
der arbejder med sagsbehandling og træffer afgørelser om erstatning. Han kan
ikke udelukke, at de i andre tilfælde kan have truffet afgørelser, hvor renter
beregnes af bruttobeløbet. Det kom bag på ham, at der var truffet en af-gørelse om
renter i et arbejdsskadekontor. Arbejdsmarkedets Erhvervssikring træffer
afgørelser efter loven, som indeholder en morarentebestemmelse, og han finder
det derfor ikke unaturligt, at et arbejdsskadekontor træffer afgørelse om
rentespørgsmål, men han ville have forventet, at hans kontor var blevet kontaktet
eller orienteret.



/

4

Vidne 2 har forklaret bl.a., at hun har været ansat i Arbejdsmarkedets Er-
hvervssikring siden 1. oktober 1985. I dag arbejder hun med statslige ulykkesa-
ger, veteraner og besættelsestidens ofre. Hun står for udbetaling af de måned-lige
tilkendte ydelser. Hun beregner ikke ydelsen. Der foreligger en afgørelse, som er
truffet af kontoret, og ud fra den lægges der oplysninger ind i systemet, så der
udbetales korrekt. Hun laver indtastningerne og sammenligner med af-gørelsen.
Hun har arbejdet med udbetalinger siden slutningen af 1990’erne. Hun har
tidligere arbejdet i bogholderiet.

I forbindelse med indtastninger og udbetaling af erstatningsbeløb beregner hun
morarenter. Hun beregner morarenter af nettobeløbet efter skat. Erstatningsbe-
løbet bliver lagt ind i systemet, som indhenter skattekort. Systemet beregner
nettobeløb til udbetaling, og hun lægger dette beløb ind i et Excel-ark, hvor hun
beregner morarenterne. Hun har beregnet renter af nettobeløbet, siden hun star-
tede med arbejdet i slutningen af 1990’erne. Fremgangsmåden blev overleveret til
hende fra en tidligere ansat, som hun overtog opgaven fra, da den tidligere ansatte
gik på pension. Den tidligere ansatte havde siddet med sagerne i mange år. Hun
stillede ikke spørgsmål til fremgangsmåden. Der var ingen skriftlig be-skrivelse af
beregningsmetoden.

Hun har ikke på noget tidspunkt truffet afgørelser i arbejdsskadesager. Hun har
ikke tidligere set afgørelsen af 17. september 2018, da det er en selskabssag. Hun
ved ikke, hvorfor afgørelsen blev truffet, og hun kender ikke til, hvordan renter
normalt beregnes i selskabssager. Hun ser ikke selskabssagerne og bereg-ner ikke
renter i dem.

Supplerende retsgrundlag
Arbejdsskadesikringslovens § 26, stk. 1 og 3, og § 29, stk. 1, havde på de rele-
vante tidspunkter i sagerne denne ordlyd:

”§ 26. Erstatninger og godtgørelsesbeløb efter denne lov udbetales til
tilskadekomne og efterladte, jf. dog stk. 5.
…

Stk. 3. Udbetales de i stk. 1 omhandlede beløb senere end 4 uger fra da-
toen for underretningen om beløbets tilkendelse, forrentes beløbet fra
udløbet af 4-ugersfristen, til betaling sker, med en årlig rente, der svarer
til den rente, der er fastsat efter § 5, stk. 1 og 2, i lov om renter ved for-
sinket betaling m.v. I de i § 29, stk. 1, omhandlede tilfælde er fristen 14
dage fra datoen for kommunens eller Udbetaling Danmarks endelige
meddelelse til den erstatningsudbetalende om refusionskrav.

§ 29. Kommunen og Udbetaling Danmark har på hvert sit sagsområde
krav på refusion fra forsikringsselskabet eller Arbejdsmarkedets Er-



/

5

hvervssikring af bidrag, jf. § 55, hvis tilskadekomne eller de efterladte
har fået udbetalt ydelser efter lov om social pension eller lov om aktiv
socialpolitik for en periode, hvor der senere tilkendes erstatning som lø-
bende ydelse for tab af erhvervsevne, jf. §§ 17 og 17 a, eller tab af forsør-
ger, jf. §§ 20-22. Refusionskravet omfatter forskellen mellem det beløb,
som efter de nævnte love er udbetalt, og det beløb, som ville være ble-vet
udbetalt, hvis erstatningen var blevet udbetalt samtidig med de so-ciale
ydelser. Kommunens og Udbetaling Danmarks krav kan dog ikke
overstige det beløb, der efter denne lov er tilkendt den pågældende for
samme tidsrum. Refusionskravet bortfalder, hvis det ikke fremsættes
inden 4 uger efter, at kommunen og Udbetaling Danmark har fået med-
delelse om erstatningstilkendelsen.”

Anbringender
Arbejdsmarkedets Erhvervssikring har supplerende anført navnlig, at det for
Højesteret er godtgjort, at der foreligger en langvarig praksis, hvorefter renter i
sager som de foreliggende beregnes af det tilkendte beløb efter indeholdelse af
skat. Dette er belyst i forklaringerne fra Vidne 1 og Vidne 2 og lagt til grund i
Ankestyrelsens principafgørelse 48-19 af 21. oktober 2019 og i den
arbejdsskaderetlige litteratur. Den omstændighed, at der er fremlagt enkeltstående
eksempler på beregning af renter af tilkendte beløb før indeholdelse af skat, kan
ikke ændre ved det anførte.
 

HK Danmark som mandatar for Appelindstævnte 1, tidligere Sagsøger 2 og
Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøger 1 har supplerende anført navnlig, at
forklaringerne fra Vidne 1 og Vidne 2 ikke dokumenterer en langvarig praksis for,
at renter beregnes efter indeholdelse af skat. Under alle omstændigheder har en
sådan praksis ikke støtte i lovens ordlyd, formål eller forarbejder og heller ikke i
erstatnings- og ansættelsesretlig praksis. Den skal derfor i givet fald tilsidesættes
som uhjemlet.
 

Højesterets begrundelse og resultat
 
Sagernes baggrund og problemstilling
I henholdsvis 2011 og 2013 pådrog Appelindstævnte 1, tidligere Sagsøger 2 og
Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøger 1 sig arbejdsskader, og de er begge i
medfør af arbejdsskadesikringsloven til-kendt erstatning for erhvervsevnetab som
løbende ydelse. De tilkendte beløb, der er skattepligtige efter reglerne om A-
indkomst, udbetales af Tryg Forsikring A/S efter indeholdelse af skat. Tryg
Forsikring har påbegyndt udbetaling af be-løbene efter udløbet af den frist, der er
fastsat i loven, og skal derfor betale ren-ter.

Arbejdsmarkedets Erhvervssikring har ved afgørelser af 19. december 2019 be-
stemt, at renterne skal opgøres på grundlag af de tilkendte beløb efter inde-
holdelse af skat (nettobeløbene). Sagerne angår, om der er grundlag for at



/

6

ændre disse afgørelser, således at Appelindstævnte 1, tidligere Sagsøger 2 og
Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøger 1 har krav på renter af de tilkendte beløb
før indeholdelse af skat (bruttobelø-bene).

Arbejdsskadesikringslovens § 26, stk. 1 og 3
Efter arbejdsskadesikringslovens § 26, stk. 1, udbetales erstatninger og godtgø-
relsesbeløb efter denne lov til tilskadekomne og efterladte. Efter stk. 3, 1. pkt.,
gælder, at hvis de i stk. 1 omhandlede beløb udbetales senere end 4 uger (nu 5
uger) fra datoen for underretningen om beløbets tilkendelse, forrentes beløbet fra
udløbet af fristen med en årlig rente, der svarer til den rente, som er fastsat efter
rentelovens § 5, stk. 1 og 2.

Bestemmelsen i § 26, stk. 3, 1. pkt., angår forrentning af de ”i stk. 1 omhandlede
beløb” , dvs. erstatninger og godtgørelsesbeløb efter arbejdsskadesikringsloven.
Beskatning af disse beløb er ikke reguleret i arbejdsskadesikringsloven, men i
skattelovgivningen, og bestemmelsen må derfor naturligt forstås således, at den
sigter til de beløb, som arbejdsskademyndighederne har tilkendt, uanset hvor-dan
sådanne beløb eventuelt beskattes. Som anført af landsretten giver forarbej-derne
til arbejdsskadesikringsloven ikke grundlag for at antage, at den tilskade-komne
ikke har krav på renter af det fulde tilkendte beløb, og den nævnte for-ståelse er i
overensstemmelse med almindelige principper for fastsættelse af er-statning, jf.
bl.a. Højesterets dom af 18. august 1988 (UfR 1988.858), og med rets-stillingen i
sager om renteberegning ved forsinket betaling af løn.

Det må efter bevisførelsen anses for usikkert, i hvilket omfang der i arbejdsska-
demyndighederne og arbejdsskadeforsikringsselskaberne har været en fast praksis
for at beregne renter på grundlag af det beløb, som er udbetalt, efter at der er
indeholdt skat. Praksis kan allerede som følge heraf ikke begrunde et andet
resultat end det anførte.

Særligt om arbejdsskadesikringslovens § 29, stk. 1
Efter arbejdsskadesikringslovens § 29, stk. 1, har kommunerne og Udbetaling
Danmark krav på refusion fra forsikringsselskabet eller Arbejdsmarkedets Er-
hvervssikring, hvis tilskadekomne eller de efterladte har fået udbetalt ydelser efter
lov om social pension eller lov om aktiv arbejdsmarkedspolitik for en peri-ode,
hvor der senere tilkendes erstatning som løbende ydelse for tab af er-hvervsevne.

Der har ikke i de foreliggende sager vedrørende Appelindstævnte 1, tidligere
Sagsøger 2 og Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøger 1 været tale om
refusionskrav efter bestemmelsen. Højesteret tager derfor ikke stilling til de
spørgsmål om beregningen af renter, som kan opstå i sager, hvor der foreligger
sådanne krav.

Konklusion



/

7

Højesteret tiltræder, at Appelindstævnte 1, tidligere Sagsøger 2 og
Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøger 1 har krav på renter af de tilkendte beløb
før indeholdelse af skat. Højesteret stadfæster derfor landsrettens dom, dog
således at sagsomkostninger for landsretten vedrørende Appelindstævnte 2,
tidligere Sagsøger 1 efter parternes samstemmende påstande fastsættes til 16.500
kr.

THI KENDES FOR RET:

Landsrettens dom stadfæstes med den ændring, at Arbejdsmarkedets Erhvervs-
sikring i sagsomkostninger skal betale 16.500 kr. til HK Danmark som mandatar
for Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøger 1.

I sagsomkostninger for Højesteret skal Arbejdsmarkedets Erhvervssikring be-tale
25.000 kr. til statskassen og 25.000 kr. til HK Danmark som mandatar for
Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøger 1.

De idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne høje-
steretsdoms afsigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.



/