Sag om, hvorvidt sag mod Flygtningenævnet kan fremmes ved domstolene
Ret: Østre Landsret (1. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Forvaltningssag;

ØSTRE LANDSRETS DOMBOG












Afsagt den 29. juni 2007 af Østre Landsrets 21. afdeling
(landsdommerne Lisbet Wandel, Norman E. Cleaver 0g Søren Narv Pedersen (kst )).


21. afd. nr. B-1444-04:
1) 
(advokat Hans Boserup)
2) 
(advokat Hans Boserup)
mod
1) Ministeriet for Flygtninge, Indvandrere 0g
Integration
(Kammeradvokaten vladvokat Lene Vedel Thomsen og advokat Mikkel Holm Nielsen)
2) Flygtningenævnet
(Kammeradvokaten vladvokat Lene Vedel Thomsen og advokat Mikkel Holm Nielsen)


Under denne sag; der er anlagt den 17. marts 2004, har sagsøgerne; 
nedlagt følgende endelige påstande:


Overfor sagsøgte, Ministeriet for Flygtninge, Indvandrere og Integration:


Principalt:
Integrationsministeriets afgørelser af 17. marts 2003 0g 10. juli 2003 ophæves .

Subsidiært:
Sagsøgte tilpligtes at anerkende; at sagsøgerne på tidspunktet for beslutningen om afslag
på humanitær opholdstilladelse eller afslag på genoptagelse af behandling af ansøgning om
opholdstilladelse; kom fra et hjemland med vanskelige levevilkår 0g ved tilbagevenden
dertil vil være i risiko for at få eller opleve en forværring af et alvorligt handicap.


Ministeriet for Flygtninge, Indvandrere og Integration; har over for sagsøgernes principale
påstand påstået frifindelse; 0g over for sagsøgernes subsidiære påstand principalt påstået
afvisning, subsidiært frifindelse.


Over for sagsøgte; Flygtningenævnet, drejer sagen sig om, hvorvidt sagsøgerne burde være
blevet meddelt opholdstilladelse efter udlændingelovens $ 7.


Spørgsmålet om hvorvidt sagen mod Flygtningenævnet kan fremmes ved domstolene; jf.
udlændingelovens $ 56, stk. 8, er udskilt til særskilt behandling 0g afgørelse; jf. retspleje -
lovens $ 253


 har påstået sagen fremmet ved domstolene.


Flygtningenævnet har heroverfor påståct afvisning.


Over for begge de sagsøgte har sagsøgerne nedlagt påstand om, at sagens behandling ved
Østre Landsret tillægges opsættende virkning med hensyn til afgørelserne om pligt til ud-
rejse, indtil landsretten har truffet afgørelse om de nedlagte påstande.


De sagsøgte har heroverfor nedlagt endelig påstand om afvisning, subsidiært, at søgsmålet
ikke tillægges opsættende virkning.


Landsretten traf ved kendelse af 9. september 2005 beslutning om, ikke at tillægge søgs -
målet opsættende virkning.


Spørgsmålet om opsættende virkning er behandlet af landsretten på ny, 0g afgjort ved ken -
delse af 8. juni 2007, hvorved landsretten bestemte ikke at tillægge sagens behandling ved
landsretten opsættende virkning.

Sagen har været behandlet sammen med sagerne nr. B-2112-04, B-2132-04, B-2313-04, B-
2357-04 samt B-3071-04.


Sagens omstændigheder


Sagsøgerne; der er fra Kosovoprovinsen i Serbien og Montenegro; indrejste i Danmark den
17.januar 2001 og ansøgte om asyl.


Den 30. juli 2002 meddelte Flygtningenævnet  afslag på opholds -
tilladelse efter udlændingelovens $ 7. Skrivelsen er sålydende:

"Flygtningenævnets beslutning den 30. juli 2002, vedrørende klage fra den jugo-
slaviske statsborger  fra Kosovo.

Udlændingestyrelsen_meddelte den 4. februar 2002 den jugoslaviske statsborger
 1966, afslag på opholdstilladelse efter udlændingelo -
vens $ 7

Afgørelsen er indbragt for Flygtningenævnet.

Det fremgår af sagen; at ansøgeren indrejste i Danmark den 17.januar 2001 sammen
med sin ægtefælle 0g sine 3 børn. Ved indrejsen var ansøgeren ikke i besiddelse af
gyldig rejselegitimation.

Ansøgeren har en søster her i landet;  der indrejste samtidig
med ansøgeren. Hcrudover har ansøgeren en fætter her i landet.

Af politirapport af 18.januar 2001 fremgår det, at ansøgeren anmodcde om asyl på
denne dag på vegne af sig selv; sin familie og sin søster og dennes familie. Vedrø-
rende rejserute forklarede ansøgeren; at han var kommet kontakt med en tyrkisk
chauffør; der havde kørt dem til Danmark. Turen havde varet 3 dage, og de blev sat
af på den danske motorvej. De gik i en anvist retning i cirka 3 timer, hvorefter de
blev kontaktet af politiet.

Af asylregistreringsrapport af 5 marts 2001 fremgår det, at ansøgeren er født i '
 Kosovo; i 1966 Han er etnisk romani og muslim af religion. Ansøgeren har ud-
ført militærtjeneste i JNA i 1987-1988. Han har ikke været medlem af foreninger 0g
har ikke været straffet. Vedrørende manglende pas forklarede ansøgeren, at hans
gamle jugoslaviske pas var udløbet. Ansøgeren flygtede sammen med sin familie,
fordi hans hus i Kosovo blev brændt ned af en albaner. Ansøgeren var flygtning i
Serbien i 1Y år. Da konflikten mellem serberne og albanerne blussede op; var der
kampe tæt ved ansøgerens bolig. Ansøgeren blev genindkaldt til militærtjeneste.
Vedrørende rejserute forklarede ansøgeren, at han 4-5 dage før indrejsen i Danmark
forlod  Han og hans familie blev anbragt bag i en container bag på en

lastbil. Ansøgeren har ikke yderligere kendskab til rejseruten. De blev sat af ved en
dansk motorvej .

Ansøgeren har ikke udfyldt asylansøgningsskema.

Det fremgår af samtalereferat af 12. december 2001 udfærdiget af Udlændingestyrel -
sen; at ansøgeren har forklaret, at han er født i  kommu-
ne i 1966. Ansøgeren aftjente værnepligt i 1987-1988. Han boede i  indtil 3
dage efter IFOR ankom til Kosovo; Han har ikke har været medlem af politiske par-
tier eller organisationer. Dagen inden NATOs bombardement af Kosovo begyndte,
blev ansøgeren på sin bopæl opsøgt af 3 civile serbere i et militært køretøj . Ansøge-
rens ægtefælle blev slået og sparket, 0g ansøgeren fik at vide, at han skulle med til
fronten; Da ansøgeren nægtede, blev han bundet og slået. Ansøgerens efternavn er
magen til  hvorfor serberne var mistænksomme.
Ansøgeren blev verbalt chikaneret og blev truet på livet. Ansøgerens familie blev 0g-
så tret på livet, såfremt ansøgercn ikke fulgte med til fronten: Ansøgeren tog med til
fronten; hvor han opholdt sig i perioden marts 1999 til juni 1999. Han blev sat til at
udføre tvangsarbejde, grave skyttegrave 0g transportere ammunitionskasser op ad
bjerge. Om natten drak serberne meget, hvorcfter de chikanerede ansøgeren; ligesom
dc slog 0g sparkede ham. Ansøgeren blev sendt hjem; da serberne trak sig tilbage fra
stillingen. Ansøgeren vendte hjem til sin bopæl. Efter 3-4 dage blev ansøgerens bo -
pæl opsøgt af 5-6 uniformerede mænd med skæg: De bar alle UCK-mærker på skul -
deren. De truede ansøgeren på livet, fordi han havde været med i den serbiske hær,
hvorefter han blev trukket med ned ; kælderen af 3 af soldaterne. Ansøgeren kunne
høre sin ægtefælle og sine børn græde ovenpå. Ansøgeren blev herefter afhørt og slå-
et med geværkolber; så han mistede nogle tænder. Ansøgeren besvimede. Da han
kom til sig selv igen, kom en mand og sagde, at soldaterne skulle holde inde med
overgrebene, fordi ansøgeren havde spillet til hans bryllup. Manden sagde, at solda -
terne skulle give ansøgeren 15 minutter til at forlade huset. Ansøgcren blev sluppet
fri, hvorefter han skyndte sig ovenpå, hvor han fandt sin ægtefælle bevidstløs. Hun
var forslået; 0g hendes tøj var revet i stykker. Ansøgeren mistænker, at hun cr blevet
voldtaget; men hun ønsker ikke at snakke om det. Ansøgeren gik sammen med sin
familie mod  Serbien; 0g undervejs sluttede de sig til en kolonne med
flygtninge og kørte resten af vejen: Undervejs blev de truet af albancre, der kastede
sten efter demEfter omkring 9-10 måneder opstod der en konflikt mellem 
0g 
blev bombarderet og beskudt; 0g albanerne gemte bomber på skolcr og i caféer mv.
Samtidig ledte det civile politi og det militære politi efter ansøgeren, fordi de ønske -
de, at han på ny meldte sig til fronten; Adspurgt, hvordan han vidste dette, forklarede
ansøgeren, at han havde hørt det fra nogle andre flygtninge. Herefter valgte ansøge-
ren at flygte sammen med sin familie til Danmark. De udrejste illegalt; 0g turen va-
rede 4-5 dage. Ansøgeren ønsker asyl her i landet, fordi han frygter albanerne, der
forfølger ham og hans familie. Ansøgerens hus er blevet brændt ned, Herudover
frygter ansøgeren det serbiske militærpoliti, fordi de ønsker at genindkalde ham til
aktiv tjeneste. Såfremt han nægter dette, vil han blive anklaget for at samarbejde med
albanerne. Ansøgeren frygter for sit liv.

Ved brev af 22. juli 2002 har den beskikkede advokat sendt et skriftligt indlæg i sa-
gen,

Under Flygtningenævnets behandling af sagen har ansøgeren forklaret; at han ikke
har haft kontakt til sine søskende siden flugten. 1 marts 1999 blev ansøgeren opsøgt

af nogle personer; der ankom i et militært køretøj. De var bevæbnede . Ansøgeren fik
håndjcrn på og blev taget med til fronten; hvor han blev tvunget til at udføre militær-
tjeneste i nærheden af en skov; der lå cirka en times kørsel fra hans bopæl. Han blev
sat til at udføre tvangsarbejde, herunder grave skyttegrave mv. Han opholdt sig ikke
på en kaserne. Ansøgercn overværede i den efterfølgende periode civile blive dræbt.
Ansøgeren blev tvunget til at læsse lig: Årsagen~ til den sene fremkomst af disse op-
lysninger var, at ansøgeren var bange for at få en albansk. Det var en albansk tolk
hos Udlændingestyrelsen. Først hos  forklarede ansøgeren om
sine oplevelser. Foreholdt, at tolken hos  var albansk, svarede ansøgeren,
at han på det tidspunkt var nødt til at fortælle nogen om oplevelserne. Ansøgeren har
deltaget i kamphandlinger og har overværet mange forfærdelige ting; Den 12. juni
1999 blev ansøgeren hjemsendt; På et tidspunkt herefter blev ansøgerens bopæl op-
søgt af nogle albanere, der kendte til hans militærhistorie i den serbisk hær. Albaner -
ne havde adgang til lister med navne. De tog ansøgeren med ned i en kælder, hvor de
slog 0g afhørte ham. De ville have informationer om hans tid i det serbiske militær.
De truede ham og hans familie på livet. Ansøgeren kendte en enkelt af albanerne. På
et tidspunkt fik ansøgeren at vide, at han og hans familie fik 15 minutter til at for-
svinde 0g aldrig vise sig igen. Ellers ville de blive dræbt. Ansøgeren gik op fra kæl-
deren; hvor han fandt sin ægtefælle bevidstløs på gulvet Hcrefter tog familien til ]
 turde ansøgeren ikke
gå meget udenfor. Ansøgeren tilmeldte sig hos Røde Kors . Arsagen til, at familien
udrejste til Danmark var, at de ikke var sikre i  idet der også boede alba-
nere i byen, herunder fra UCK; Herudover var ansøgeren bange for scrberne. Ansø-
gcrens eftemavn udgjorde også et problem i forhold til serberne Ansøgeren går til
psykologbehandling her i landet, ligesom han modtager medicinsk behandling; Arsa -
gen til udrejsen var, at ansøgeren forventede at blive genindkaldt til krigen; idet en
bekendt fortalte ansøgeren; at han havde set militærpolitiet lede efter ansøgeren;

Flygtningenævnet udtaler:

Flygtningenævnet lægger til grund, at ansøgeren har været indkaldt til den jugoslavi-
ske hær i perioden fra den 24_ marts  12. juni 1999,0g at ansøgeren i overensstem -
melse med sin forklaring til Udlændingestyrelsen blandt andet gravede skyttegrave
og bar ammunition: Dette forhold findes ikke at have profileret ansøgeren ; en sådan
grad, at han nu risikerer en asylbegrundende forfølgelse. Det forholdt, at ansøgeren
angiveligt blev opsøgt af personer med UCK-tilknytning umiddelbart efter sin hjem-
sendelse, kan ikke føre til en ændret vurdering, uanset om ansøgeren herunder blev
udsat for vold; Det bemærkes herved, at der er tale om en enkeltstående episode, 0g
at ansøgeren må henvises til at søge myndighedernes beskyttelse herimod. Flygtnin-
genævnet lægger herved vægt på de ændrede forhold ; Kosovo, herunder de interna-
tionale myndigheders tilstedeværelse.

Uanset om det lægges til grund, at ansøgeren i forbindelse med krigstjenesten i for-
året 1999 har oplevet voldsomme begivenheder; 0g at ansøgeren som følge heraf
subjektivt frygter en tilbagevenden; findes dette ikke at kunne begrunde asyl. Der er
tale om begivenheder, der udsprang af den daværende krigstilstand, og forholdene er
nu afgørende ændret.

Ansøgeren har endelig påberåbt sig risiko for at blive genindkaldt til den serbiske
hær. Ansøgeren har ikke modtaget en egentlig indkaldelse; men angiver at have hørt
at militærpolitiet leder efter ham. Ansøgerens oplysninger herom er så upræcise, at

nævnet ikke kan lægge til grund, at der foreligger en egentlig indkaldelse Forholdet
kan allerede af den grund ikke anses for asylbegrundende.

Herefter 0g da det forhold; at ansøgeren er roma ikke i sig selv kan anses for asylbe -
grundende, findes der særligt under hensyn til de væsentligt ændrede forhold ; Koso-
VO, herunder tilstedeværelsen af KFOR 0g FN-administrationen; ikke grundlag for at
antage, at ansøgeren ved en tilbagevenden til Kosovo vil være i risiko for en asylbe -
grundende forfølgelse; der er omfattet af udlændingelovens $ 7.

Flygtningenævnet har ikke fundet anledning til at udsætte sagen på indhentelse af en
psykologerklæring:

Flygtningenævnet stadfæster derfor Udlændingestyrelsens afgørelse.


 skal udrejse straks, jf. udlændingelovens $ 33, stk. 1 og 2

Såfremt  ikke udrejser frivilligt; kan han udsendes tvangsmæssigt til Ko-
sovo-provinsen i Forbundsrepublikken Jugoslavien; jf. udlændingelovens $ 32 a.

Ovenstående konklusion og udrejsefrist er forkyndt for ansøgeren.

Beslutningen er udleveret til ansøgeren.

Flygtningenævnet, den 30.juli 2002.




Samme dag meddelte Flygtningenævnet  afslag på opholdstilladelse efter udlæn-
dingelovens $ 7. Af skrivelsen fremgår blandt andet:


"Flygtningenævnets beslutning den 30. juli 2002, vedrørende klage fra den jugo-
slaviske statsborger  samt 3 børn fra Kosovo.

Udlændingestyrelsen meddelte den 4. februar 2002 den jugoslaviske statsborger
 Data	/1966, afslag på opholdstilladelse efter udlændingelovens $
7

Afgørelsen er indbragt for Flygtningenævnet.



Af asylregistreringsrapport af 5. marts 2001 fremgår det, at ansøgeren er født i '
 Kosovo; i 1966. Hun er etnisk romani og muslim af religion: Ansøgeren har
ikke været medlem af 'foreninger og har ikke været straffet . Vedrørende manglende
pas forklarede ansøgeren; at hendes pas brændte; da hendes bopæl brændte ned. Efter
branden flyttede familien til  men da konflikterne der blev optrappet, måt -
te familien på ny flytte. Vedrørende rejserute henholdte ansøgeren sig til sin ægtefæl -
les forklaring.

Ansøgeren har ikke udfyldt asylansøgningsskema.

Det fremgår af samtalereferat af 12. december 200! udfærdiget af Udlændingestyrel -
sen; at ansøgeren har forklaret, at hun er født i  Kosovo; i 1966. Hun er et-
nisk romani. Hun har ikke været medlem af politiske partier eller organisationer. Hun
har ikke haft problemer med politiet i sit hjemland. På et tidspunkt blev bopælen op-
søgt af 3 civilklædte serbere om aftenen; De trængte ind i huset 0g spurgte ansøgc-
ren; hvor hendes ægtefælle befandt sig. Hun blev verbalt chikaneret 0g blev slået
med noget hårdt i siden; Hun blev sparket. Derefter kom ægtefællen tilbage; hvoref-
ter serberne chikanerede ham verbalt. De gav ægtefællen håndjern på og tog ham
med . Serberne satte ham ind i et militært køretøj 0g kørte bort. Ansøgeren så ikke
ægtefællen igen før efler 2% måned. Da NATOs bombardementer begyndte; gemte
ansøgeren sig sammen med sine børn i en kælder; Cirka 2-3 dage efter ægtefællen
var vendt hjem igen; blev bopælen opsøgt af 6 uniformerede albanere fra UCK. De
slog ægtefællen 0g tog ham med ned i kælderen Ansøgeren kunne høre sin ægtefæl -
le skrige og jamre. En enkelt gang råbte han på sin moder. Samtidig skubbede alba-
nerne ansøgeren rundt og truede hende med voldtægt. Ansøgeren blev taget hårdt i
nakken; hvilket hun fortsat har mén som følge af. Hcrefter blev hendes tøj flået af;
hvorefter hun blev voldtaget. Ansøgeren blev truet pà livet og fik at vide; at såfremt
hun fortalte om voldtægten, ville de slå hende ihjel. Ansøgeren mistede bevidsthe-
den Hun blev vækket af sin ægtefælle; der sagde; at de havde 15 minutter til at for-
lade huset. Egtefallen bar de 2 yngste børn; mens ansøgeren sørgede for det ældste
bam. De gik ned til vejen; hvor de sluttede sig til en kolonne af flygtninge; der tog
dcm med til  Serbien; hvor de tilmcldte sig hos Røde Kors. På ct tidspunkt
efter cirka 1' år opstod der skyderier i  idet albanerne angreb byen: Der
sprang bomber; På samme tidspunkt blev der spurgt efter ansøgeren hos Røde Kors.
Militærpolitiet ledte efter ansøgeren: Ansøgeren 0g hendes ægtefælle bliver ofte for-
vekslet med personer; de ikke kender på grund af dercs efternavn. Ansøgeren ønsker
asyl, fordi hun er blevet truet på livet af albanerne, 0g fordi hendes ægtefælle bliver
forfulgt af serberne; fordi de mener, at han er albaner. Ansøgeren kan ikke vende
hjem, idet deres hus er brændt.

Ved brev af 22. juli 2002 har den beskikkede advokat sendt et skriftligt indlæg i sa-
gen.

Under Flygtningenævnets behandling; af sagen har ansøgeren forklaret, at hun mod -
tager medicinsk behandling her i landet; herunder beroligende medicin: Hun går til
psykolog. Hun har senest været i kontakt med sine søskende i forbindelse med udrej-
sen fra Kosovo. Ansøgeren ved ikke; om hun fortsat har familie i Kosovo. Mens an-
søgcrens ægtefælle var ved fronten i 3 måneder i marts-juni 1999 opholdt ansøgeren
sig alene i huset sammen med børnene. Hun opholdt sig i kælderen 0g gik sjældent
udenfor, Få dage efter ægtefællen kom hjem fra militærtjenesten blev bopælen op-
søgt af ukendte albanere. Ægtefællen blev taget med ned i kælderen. Herefter tog
familien ophold i  hvor de boede hos en anden etnisk roma. De fik hjælp
fra Røde Kors. De forlod  fordi militærpolitiet ville hente ægtefællen til
krigstjeneste igen. Ansøgeren kunne ikke huske, hvornår politiet opsøgte bopælen i
forhold til udrejsen. De udrejste ved hjælp af en agent. Turen kostede 4.000 DM,
som de bL.a. fik af nogle bekendte i Sverige.


Flygtningenævnet udtaler:

Ansøgeren har påberåbt sig, at hun i juni 1999 blev udsat for voldtægt forbindelse
med, at ansøgerens ægtefælle angiveligt blev opsøgt af nogle personer med UCK -
tilknytning.

Uanset om hendes forklaring herom lægges til grund, 0g uanset ansøgerens eventuel-
le subjektive frygt for en tilbagevenden; findes forholdet ikke at kunne begrunde
asyl. Der lægges herved vægt på, at der er tale om en enkeltstående episode; 0g at
forholdene ; Kosovo nu er afgørende ændret, herunder med de internationale myn-
digheders tilstedeværelse.

Vedrørende de af ansøgeren i øvrigt påberåbte omstændigheder, som relaterer sig til
ægtefællens forhold, henvises til begrundelsen i dennes sag;

Herefter, og da det forhold, at ansøgeren er roma, ikke i sig selv kan anses for asyl -
begrundende; er der ikke grundlag for at antage; at ansøgeren ved en tilbagevenden
til Kosovo vil være i risiko for en konkret 0g individuel forfølgelse; der er omfattet af
udlændingelovens $ 7.

Flygtningenævnet har ikke fundet anledning til at udsætte sagen pä indhentelse af en
psykologerklæring.

Flygtningenævnet stadfæster derfor Udlændingestyrelsens afgørelse.





Samme dag ansøgte  Aa.,~L^4
steriet for Flygtninge; Indvandrere 0g Integration om humanitær opholdstilladelse efter
udlændingelovens $ 9.


Den 20. oktober 2002 anmodede formanden for foreningen Romano Flygtningenævnet om
genoptagelse af afslaget på opholdstilladelse efter udlændingelovens $ 7, idet formanden
henviste til de generelle oplysninger vedrørende romani-befolkningen i Kosovo.


Ved brev af 16. januar 2003 meddelte Flygtningenævnet afslag på anmodningen om gen-
optagelse.


Den 17. marts 2003 meddelte Ministeriet for Flygtninge, Indvandrere og Integration for-
manden for foreningen Romano afslag på ansøgningen om humanitær opholdstilladelse
efter udlændingelovens $ 9b. Afgørelsen er sålydende:

"Ved brev af 30.juli 2002 har 
samt tre børn; der er statsborgere fra Kosovo-provinsen i Serbien 0g Montene -
gro, ansøgt om opholdstilladelse i medfør af udlændingelovens $ 9b, stk, 1.

Sagens afgørelse

Ministeriet finder ikke; at  samt tre børn opfylder betingelserne for
at blive meddelt humanitær opholdstilladelse efter udlændingelovens $ 9 b, stk 1.

Det påhviler herefter  samt tre børn at udrejse af landet straks; jf.
udlændingelovens $ 33, stk. 2, 2 pkt Det bemærkes; at Udlændingestyrelsen i for-
bindelse med behandlingen af ansøgningen om opholdstilladelse efter udlændingelo -
vens $ 9 c, stk; 1, i første instans vil tage stilling til, om Deres ansøgning kan indgi -
ves, behandles og tillægges opsættende virkning her i landet; jf. udlændingelovens $
9 c, stk. 3.

Nedenfor følger en gennemgang af sagens faktiske omstændigheder og begrundelsen
for ministeriets afgørelse

Sagens faktiske omstændigheder

 samt tre børn indrejste her i landet den 17.januar 2001 0g ansøgte
om asyl.

Det fremgår af registreringsrapporter af 28.januar 2001, at  har
oplyst; at deres helbredstilstand er ok,

Det fremgår af boligplaceringsskema af 12. december 2001_ 1 at  har
oplyst; at der ikke er særlige helbredsforhold, der bør tages ; betragtning.

Udlændingestyrelsen afslog den 4. februar 2002 ansøgningen om asyl fra 
samt tre børn, den 30.juli 2002 stadfæstede Flygtningenævnct styrelsens
afgørelse.

 har som nævnt den 30. juli 2002 ansøgt om humanitær
opholdstilladelse efter udlændingelovens $ 9b, stk. !, 98 subsidiært opholdstilladelse
efter udlændingelovens 8 9 c, stk. 1_  har i den forbin-
delse oplyst; at han bl.a. vil fremsende dokumentation for  dårli-
ge psykiske tilstand,

Ved brev af 1. august 2002 har  bl.a. fremsendt kopi af
medical record af 26.januar 2001 og kontinuationsrapport fra Dansk Røde Kors for
perioden fra den 21. februar 2001 til den 17. april 2002 vedrørende 
hvoraf det bl.a. fremgår, at  har det meget dårligt psykisk, idet han lider
meget af søvnløshed og mareridt om natten. Det fremgår endvidere, at når 
vågner, er han ikke bekendt med, om der er tale om drøm eller virkelighed, og
han foretager sig irrationelle ting, hvor han er bange for, hvad han kan finde på.

Brevet var endvidere vedlagt kopi af medical record af 26.januar 2001 og kontinua-
tionsrapport fra Dansk Røde Kors for perioden fra den 21. februar 2001 til den 20
juni 2001 vedrørende  det seneste år
har haft smerter i ryglnyre. Endvidere var vedlagt kopi af svar på røntgenundersøgel -

se af 10. september 2001, hvoraf det bl.a. fremgår; at  har fået undersøgt øv-
re abdomen (underliv) samt at det bl.a. er fundet; at begge nyrer er af normal størrel-
se uden tegn til afløbshindring:

 har i sit brev af 1. august 2002 henvist til, at det frem -
går af UNHCR 's position paper fra april 2002, at man ikke bør tvangsudsende mino-
ritetspersoner til Kosovoprovinsen; 0g at det direkte fremgår; at tvangsmæssig ud -
sendelse frarådes, 0g at selv frivillige tilbagesendelser kun bør ske efter nøje plan-
lægning.

Ved telefax af 12. september 2002 anmodede De om aktinsigt i sagen, ligesom De
anmodede om genoptagelse af asylsagen De vedlagde i den forbindelse en fuldmagt;

Ved brev af 18. september 2002 til  tillod ministeriet, at
 samt tre bømn opholder sig her i landet under behandlingen af an -
søgningen om humanitær opholdstilladelse, Ministeriet anmodede om at modtage
eventuelle yderligere bemærkninger fra  hcrunder op-
lysninger vedrørende  aktuelle helbredstilstand, senest syv dage
eftcr afsendelsen af brevet. Ministeriet oplyste for så vidt angår den subsidiære an-
søgning til Udlændingestyrelsen; idet styrelsen træffer afgørelser i sådanne sager
første instans; samt at styrelsen i den forbindelse vil tage stilling til, om  Sar oaSar
kan opholde sig her i landet under sagens behandling, jf. udlændingelovens $ 9
c; stk. 3.

Ved brev af 19. september 2002 til Dem anmodede ministeriet Dem om at afklare
med  A4,~v 2 +
oplyse ministeriet herom.

Ved brev af 20. september 2002 til ministeriet fremsendte 
kopi af udtalelse af 14.juli 2002 fra  0g anførte,
at  er så traumatiserede; at de bør meddeles humanitær opholdstil -
ladelse.

Det fremgår af den fremsendte udtalelse af 14.juli 2002 bl.a., at  i Dan-
mark modtager medicin 0g psykologbehandling; at han lider af søvnløshed 0g flash -
backs, at han har mareridt; at han ofte har svært ved at trække vejret og sveder af
angst; at han lider af koncentrationsbesvær, samt at han har oplyst, at han vil begå
selvmord, hvis han skal forlade Danmark. Det fremgår af udtalelsen endvidere bl.a ,
at  næsten virker som beruset, at hendes stemme er sløret; at hun vakler, at
hun lider af angst og er lydfølsom; at hun modtager beroligende medicin for at falde i
søvn; at hun lider af stærk hovedpine samt virker forvirret. Det fremgår endelig; at
såvel  desuden lider af depressiv en-
keltepisode af svær grad uden psykotiske symptomer; og det vurderes, at der er stor
risiko for, at  vil følge sine trusler om selvmord, hvis han udsættes for
yderligere psykisk pres.

Ved brev af 22. oktober 2002 til ministeriet meddelte 
at han ikke længere repræsenterer  og at De i stedet repræsenterer
de pågældende.

Ved brev af 23,januar 2003 til Dem meddelt Flygtningenævnet afslag på Deres an-
modning om genoptagelse af asylsagen;

Ved brev af 20. februar 2003 til Dem fremsendte ministeriet kopi af sagens akter
vedrørende ansøgningen om humanitær opholdstilladelse efter udlændingelovens $ 9
b, stk. 1, 0g anmodede om eventuelle yderligere bemærkninger fra Dem senest syv
dage fra afsendelsen af brevet, idet ministeriet ellers ville træffe afgørelse af på det
foreliggende grundlag:

Ministeriet ses ikke at have modtaget yderligere bemærkninger fra Dem.

Retsregler 0g praksis

Ifølge udlændingelovens $ 9 b, stk. },jf: lovbekendtgørelse nr , 608 af 17.juli 2002,
kan der gives opholdstilladelse til udlændinge; hvis "væsentlige hensyn at humanitær
karakter afgørende taler for at imødekomme ansøgningen;

Afgørelsen af, om der foreligger sådanne særlige humanitære hensyn; som kan be-
grunde opholdstilladelse efter den nævnte bestemmelse, beror således på et skøn.
Ved udøvelsen af dette skøn har ministeriet i almindelighed navnlig lagt vægt på an-
søgerens personlige forhold, herunder om der tale om en familie mcd mindre børn,
der kommer fra et land i krig, om der foreligger en alvorlig sygdom hos den eller de
pågældende, samt varigheden af opholdet her i landet.

Efter ministeriets praksis kan der bl.a. meddeles opholdstilladelse i medfør af udlæn-
dingelovens $ 9 b, stk. 1, til personer, der lider af fysiske eller psykiske sygdomme af
meget alvorlig karakter, herunder livstruende 0g helbredelige sindssygdomme. Hvis
der er tale om sàdan sygdom af meget alvorlig karakter, indgår det som et væsentligt
moment i vurderingen af sagen; om udlændingen har mulighed for at modtage den
fornødne lægehjælp i sit hjemland.

Der kan endvidere meddeles humanitær opholdstilladelse til personer, der ved en til-
bagevenden til et hjemland med vanskelige levevilkår vil være i risiko for at fà eller
opleve en forværring af et alvorligt handicap.

Begrundelse

Efter en gennemgang af sagen har Ministeriet for Flygtninge, Indvandrere og Inte -
gration ikke fundet; at der foreligger humanitære hensyn af en sådan styrke; at disse
afgørende taler for, at opholdstilladelse bør gives.

Ministeriet har herved lagt vægt på, at  efter det oplyste ikke lider
af en fysisk eller psykisk  sygdom af meget alvorlig karakter, 0g at der ikke i øvrigt
foreligger sådanne omstændigheder; at der €r grundlag for at meddele humanitær op-
holdstilladelse efter bestemmelsen i udlændingelovens $ 9 b, stk. 1.

PTSD 0g depression i svær grad er således efter ministeriets praksis ikke i sig selv
sådanne alvorlige psykiske sygdomme; der kan begrunde meddelelse af opholdstilla -
delse efter udlændingelovens $ 9 b, stk. 1 .

En psykisk dårlig tilstand med mareridt; søvnløshed, flashbacks, koncentrationsbe-
svær 0g angst udgør endvidere ikke sådanne meget alvorlige sygdomme, der kan be-
grunde meddelelse af humanitær opholdstilladelse.

Ministeriet skal for så vidt angår oplysningerne om, at  har givet udtryk
for at ville begå selvmord bemærke; at efter ministeriets praksis er det ikke i sig
selv tilstrækkeligt til meddelelse af humanitær opholdstilladelse; at en ansøgcr oply-
ser; at han eller hun agter at begå selvmord, Psykisk sygdom, der efter en konkret
lægelig vurdering indebærer en overvejende risiko for selvmord eller forsøg herpå,
vil dog kunne danne grundlag for meddelelse af opholdstilladelse.

Sådanne lægelige oplysninger foreligger imidlertid ikke i denne sag.

For så vidt angår det anførte om, at UNCHR fraråder tvangsudsendelse af minori-
tetspersoner til Kosovo-provinsen; skal det bemærkes, at Flygtningenævnet ved be-
handlingen af asylsagen vedrørende  samt tre børn har taget stil -
ling til spørgsmål om, hvorvidt de pågældende risikerer forfølgelse ved en tilbage-
venden til hjemlandet, ligesom Flygtningenævnet i den forbindelse har inddraget de
relevante baggrundsoplysninger, herunder oplysninger fra UNHCR



Ved telefax af 12. juni 2003 anmodede sagsøgernes advokat Flygtningenævnet om genop -
tagelse af ansøgningen om opholdstilladelse efter udlændingelovens $ 7.


Den 10. juli 2003 meddelte Ministeriet for Flygtninge; Indvandrere og Integration advokat
 afslag på anmodningen om genoptagelse af ansøgningen om huma-
nitær opholdstilladelse efter udlændingelovens $ 9b. Afgørelsen er sålydende:


"De har som advokat for  samt deres tre børn, der er statsborgere
fra Kosovo-provinsen i Serbien og Montenegro; ved telefax af 22. maj 2003 anmodet
Ministeriet for Flygtninge; Indvandrere og Integration om at genoptage behandlingen
af Deres klienters sag vedrørende udlændingelovens $ 9 b, stk, 1.

Sagens afgørelse

Ministeriet for Flygtninge, Indvandrere 0g Integration skal meddele, at ministeriet
ikke finder grundlag for at genoptage behandlingen af Deres klienters sag;

Det pähviler säledes Deres klienter samt deres tre børn at udrejse af landet straks.

Sagens faktiske omstændigheder



De har til støtte for Deres anmodning om genoptagelse af sagen om humanitær op-
holdstilladelse til Deres klienter fremsendt diverse helbredsoplysninger, hvoraf det
bla. fremgår, at  lider af astma, og at hun har fordøjelsesbesvær. Det frem-
går endvidere, at  lider af hæmorider, blødninger fra endetarmen; at han
lider af brystsmerter; og PTSD.

Ved telcfax af 12.juni 2003 har De bl.a. anført, at Deres klienter bør meddeles hu-
manitær opholdstilladelse; under henvisning til manglen på basale menneskerettighe -
der, herunder lægehjælp; socialhjælp 0g bolig, i Deres klienters hjemland,

Begrundelse

Ministeriet for Flygtninge, Indvandrere og Integration har efter en gennemgang af
sagen ikke fundet; at Deres telefax af 22. maj 2003 indeholder nye væsentlige oplys-
ninger af betydning for ministeriets behandling af sagen.

At  lider af astma, og at hun har fordøjelsesbesvær, kan ikke begrunde med-
delelse af humanitær opholdstilladelse.

At  lider af hæmorider 0g blødninger fra endetarmen, 0g at han lider af
brystsmerter og PTSD kan heller ikke begrundc meddelelse af humanitær opholdstil -
ladelse.

Ministeriet skal i øvrigt bemærke; at generelt vanskelige levevilkår i en ansøgers
hjemland, ikke i sig selv kan begrunde meddelelse af humanitær opholdstilladelse.

Ministeriet kan således henholde sig til afgørelsen af [7. marts 2003  9



Den 1. august 2003 meddelte Flygtningenævnet  afslag på
anmodningen om genoptagelse. Skrivelsen er blandt andet sålydende:




Ved telefax af 12 juni 2003 har De anmodet om genoptagelse af sagen; idet De hen-
viser til det meget alvorlige indhold af en ny rapport fra Europarådet om forholdene
for etniske romani ; Serbien; herunder folk, der bliver udvist til Serbien-Montenegro
og er tvunget til at bruge Serbien-Montenegro som internt flugtalternativ. De anfører
i denne forbindelse; at det ikke er rimeligt at opretholde bestemmelscn om, at Deres
klienter kan udvises til Serbien-Montenegro. Herudover henviser De til, at UNHCR
har tilkendegivet; at forholdene i Serbien-Montenegro ikke er af en sådan karakter, at
disse lande kan danne grundlag for et rimeligt 0g sikkert flugtalternativ.

I den anledning skal man meddele, at Flygtningenævnet ikke finder grundlag for at
genoptage sagen eller i øvrigt udsætte Deres klienters udrejsefrist. Nævnet har her-
ved lagt vægt på, at De i Deres anmodning om genoptagelse ikke har tilført sagen
væsentlige nye oplysninger eller synspunkter i forhold til de oplysninger; der forelå
ved den oprindelige behandling i nævnet.




Den 5. august 2003 ansøgte advokat Hans Boserup på vegne af  Ministe -
riet for Flygtninge, Indvandrere og Integration om opholdstilladelse efter enhver mulighed,
der måtte være hjemmel til.

Den 15. august 2003 anmodede advokat Hans Boserup påny Flygtningenævnet om genop-
tagelse af ansøgningen om humanitær opholdstilladelse.

Den 23. september 2003 meddelte Ministeriet for Flygtninge, Indvandrere og Integration
advokat Hans Boserup følgende:


"De har som advokat for statsborgerne fra Kosovo-provinsen i Serbien 0g Montene -
gro  samt tre børn ved brev af 5. august 2003 til Ministeriet for
Flygtninge; Indvandrere og Integration ansøgt om opholdstilladelse efter enhver mu-
lighed, der måtte være hjemmel til. De har endvidere klaget over en afgørelse truffet
af Udlændingestyrelsens den 29. juli 2003 og anmodet ministeriet om at fremsende
kopi af sagens akter til Deres kontor.

Ministeriet har opfattet Deres brev af 5. august 2003 som en anmodning om genop-
tagelse af de pågældendes sag om humanitær opholdstilladelse i medfør af udlændin-
gelovens $ 9 b, stk. 1, og en klage over Udlændingestyrelsen afgørelse af 24. juni
2003, hvorved de pågældende blev meddelt afslag på en ansøgning om opholdstilla -
delse i medfør af udlændingelovens $ 9, stk. 2, nr, 4. Ministerict har endvidere opfat -
tet Deres brev af 5. august 2003 som en klage over Udlændingestyrelsens afgørelse
af 29. juli 2003 om inddragelse af kontante ydelser til de pågældende.

Sagens afgørelse for sa vidt angår anmodningen om genoptagelse af de pågældendes
sag om humanitær opholdstilladelse

Ministeriet for Flygtninge; Indvandrere og Integration skal meddele, at ministeriet
ikke findcr grundlag for at genoptage behandlingen af  samt tre
børns sag.

Det påhviler således de pågældende at udrejse af landet straks.

Sagens faktiske omstændigheder



De har ikke anført noget til støtte for genoptagelsesanmodningen af 5. august 2003.

Ved breve af 15. august 2003, 18. august 2003 og 19. august 2003 har De fremsendt
yderligere oplysninger til støtte for genoptagelsesanmodningen; herunder oplysnin-
ger om de pågældendes helbredstilstand.

De har endvidere fremsat kopi af brev af 7.juli 2003 fra FN's administration i Koso-
Vo (UNMIK) til rigspolitiets Udlændingeafdeling 0g e-post af 22. maj 2003 fra UN-
MIK til Rigspolitiets Udlændingeafdeling. De fremsendte henvendelser vedrører ikke
 samt tre børns sag, men to andre udlændinges sager. De har i den
forbindelse anført; at disse breve fremsendes til støtte for genoptagelsesanmodnin-
gen.

Ved ministeriets telefoniske henvendelse til  kontor den
21. august 2003 blev det oplyst overfor ministeriet; at De repræsenterer de pågæl-
dende, 0g at  har fremsendt kopi af sagens akter til
Dem.

Ved brev af 21. august 2003 til Dem har ministeriet fremsendt kopi af ministeriets
brev af samme dag til deres klienter vedrørende tilbud om en helbredsundersøgelse.

Ved brev af 27. august 2003 har Udlændingestyrelsen videresendt kopi af Deres brev
af 19. august 2003 med bilag, hvorved De har fremsendt yderligere oplysninger ved -
rørende Deres klienters helbredstilstand.

Begrundelse

Ministeriet for Flygtninge; Indvandrere 0g Integration har efter en gennemgang af
sagen ikke fundet; at Deres brev af 5. august 2003, 15. august 2003, 18. august 2003
0g 19, august 2003 indcholder nye væsentlige meddelelse af humanitær opholdstilla -
delse.

Ministeriet kan sålcdes henholde sig til ministeriets afgørelser af 17. marts 2003 og
10. juli 2003



Den 12. februar 2004 afviste Flygtningenævnet ved brev til advokat Hans Boserup påny at
genoptage sagsøgernes ansøgning om opholdstilladelse efter udlændingelovens $ 7. Afgø-
relsen er sålydende:




Ved brev af 1. august 2003 meddelte Flygtningenævnet afslag på genoptagelse af sa -
gen.

Ved brev af 15. august 2003 har De som advokat for de pågældende anmodet Flygt-
ningenævnet om at genoptage sagen: Dc har som begrundelse for anmodningen hen -
vist til en af Dem fremsendt e-mail fra UNMIK af 22. maj 2003, ifølge hvilken UN-
MIK fortsat mener, at der i Kosovo er risiko for forfølgelse af etniske minoriteter; 0g
at tvangsudsendelse derfor fortsat ikke vil kunne ske. Endvidere har De henvist til, at
De anser udlændingemyndighedernes afgørelser i sagen for ugyldige; idet hverken
Udlændingestyrelsen eller Flygtningenævnet ses at have indhentet oplysninger fra
Kosovo Information Project. Endelig har De henvist til, at Flygtningenævnet i afsla-
get på genoptagelse af 1. august 2003 har givet en mangelfuld begrundelse ved alene
at bemærke; at Europarådets fact-finding rapport af 14. april 2003 ikke kan føre til en
ændret vurdering af ansøgemes afgørelse. Herunder ønskes tillige en stillingtagen til
Ombudsmands praksis vedrørende begrundelse, herunder særligt FOB 1978.132.

Ved brev af 11. november 2003 har De desuden henvist til en afgørelse; hvor UN-
MIK har nedlagt veto imod tvangsudsendelse; samt til Europarådets advarsel mod
udsendelse af romaer til Kosovo begge to med henvisning til risikoen for forfølgel-
se af etniske minoriteter.

Iden anledning skal man meddele; at Flygtningenævnet ikke finder grundlag for at
genoptage sagen. Nævnet har herved lagt vægt på, at der ikke er tilført sagen væsent -
lige nye oplysninger eller synspunkter i forhold til de oplysninger; der forelå ved den
oprindelige behandling i nævnet.

Det bemærkes hertil, at Flygtningenævnet er bekendt med muligheden for indhentel-
se af oplysninger fra Kosovo Information Project. Nævnet fandt i den foreliggende
sag imidlertid ikke anledning til at indhente oplysninger fra Kosovo Information Pro-
ject; idet nævnet anså sagen for tilstrækkeligt oplyst. Det bemærkes, at det i medfør
af udlændingelovens 8 54 er nævnet; som drager omsorg for sagens oplysning og
træffer bestemmelse om afhøring af udlændingen og vidner og om tilvejebringelsen
af andre bcvismidler.

Flygtningenævnet kan i den forbindelse videre oplyse, at nævnet er i besiddelse af en
omfattende samling af generelt baggrundsmateriale om forholdene i de lande, hvorfra
Danmark modtager asylansøgere. Materialet bliver løbende ajourført og suppleret;
Flygtningenævnets baggrundsmateriale indhentes fra forskellige myndigheder. I den
forbindelse kan særligt nævnes Udenrigsministeriet og Udlændingestyrelsen. For-
uden oplysninger fra FN, indhentes der baggrundsmateriale fra forskellige organisa -
tioner, herunder Dansk Flygtningchjælp; Amnesty International 0g andre internatio-
nale menneskerettighedsorganisationer. Hertil kommer endvidere det amerikanske
udenrigsministeriums årlige rapport (Country Report on Human Rights Practices) om
menneskerettighedssituationen i et stort antal lande, rapporter fra British Home Offi -
ce, rapporter fra det canadiske flygtningenævns dokumentationscenter; rapporter fra
EU-arbejdsgruppen CIREA (Centre dInformation; de Réflexion et d'Échanges en
matière d'Asile), rapporter fra andre landes myndigheder i øvrigt samt i en vis ud -
strækning artikler fra identificcrbare (internationale) tidsskrifter. Flygtningenævnet
træffer säledes afgørelse ud fra en samlet vurdering af det for Flygtningenævnet fore-
liggende baggrundsmateriale.

Endelig skal bemærkes; at Flygtningenævnets bevisvurdering er fri og således ikke er
bundet af særlige bevisregler. Flygtningenævnets bevisbedømmelse sker på grundlag
af cn helhedsvurdering af ansøgerens forklaring 0g personlige fremtræden under
nævnsmødet sammenholdt med sagens øvrige oplysninger, herunder nævnets bag;
grundsmateriale om ansøgerens hjemland. Flygtningenævnet træffer således afgørel -
se ud fra en konkret og individuel vurdering af sagens faktiske omstændigheder
sammenholdt med de foreliggende baggrundsoplysninger. På den baggrund er det
nævnets opfattelse; at sagen er 0g var tilstrækkeligt oplyst på afgørelsestidspunktet.

For så vidt angår e-mail af 22. maj 2003 fra UNMIK bemærkes, at Flygtningenævnet
i ansøgernes afgørelse af 30. juli 2003 lagde vægt på baggrundsoplysningerne om de
ændrede forhold i Kosovo, herunder den forbedrede sikkerhedssituation; som følge
af de internationale myndigheders tilstedeværelse. Nævnet finder pà den baggrund
således ikke, at oplysningerne om de generelt vanskelige forhold for etniske romaer i
Kosovo; kan medføre en ændret vurdering . Det bemærkes herved, at der ikke er tale
om forhold, der i sig selv kan begrunde, at der meddeles ansøgerne opholdstilladelse
efter udlændingelovens $ 7. UNMIKs veto mod udsendelse af~  kan ud fra
samme begrundelse ikke føre til en ændret vurdering heraf;

For så vidt angår Deres klage over; at nævnet ikke følger Ombudsmandens praksis
om begrundelse, bemærkes det, at det fremgår af forvaltningslovens $ 24, stk. 1, at





Up until March 2004, ORC policy was to refuse to accept any cases of Roma
being returned to Kosovo. In view of the specificity of the situation; and the
small size of the population concerned, Amnesty International considers that it
is possible t0 conclude that individual case assessments would show that
forcible return of Roma or Ashkali, in the light of the attacks in
Vucitm/Vushtrii (see above) to Kosovo would constitute a violation of the
principle of non-refoulement as these groups remain at risk, Amnesty
International is thus also opposed to the promotion of voluntary repatriation in
such circumstances: On 1 June the Kosovo Ombudsperson reportedly wrote to
the governments of Belgium, Germany, Norway, Sweden and the Netherlands
urging them 10 reconsider their decisions on deporting Kosovo Roma and
Ashkali. He stated: "The situation has deteriorated t0 such an extent that
neither UNMIK nor the local police are in a position to guarantee the safety of
members of these national minorities:<




Af den i Ministeriet for Flygtninge, Indvandrere og Integrations afgørelse af 17. marts
2003 nævnte psykologerklæring af 14. juli 2002 fra aut. 
fremgår blandt andet følgende:



Konklusion:
 lider begge 0g post traumatisk stress symptomer PTSD; WHO ICD-10,
F 43.1  lider desuden af Depressiv_enkeltepisode af svær grad uden psykotiske
symptomer, WHO ICD-10, F 32.2  fortæller, at hvis han udvises af Danmark,
så vil han begå selvmord. Det cr vurderingen at der er stort risiko for at  vil
følge sine trusler om selvmord hvis udsat for yderligere psykisk pres :' 99



Udlændingelovens $ 9 b, stk, 1, forarbejder 0g praksis


Den gældende bestemmelse i udlændingelovens $ 9b, stk, 1, blev indføjet ved Iov nr. 365
af 6.juni 2002 om ændring af udlændingeloven 0g ægteskabsloven med flere love Ved
samme lov blev den dagældcnde bestemmelse i lovens $ 9 ophævet: Ved lovændringen i
2002 blev den tidligere gældende bestemmelse i lovens $ 9, stk. 2, nr, 2, erstattet af den
nuværende bestemmelse i $ 9 b, stk. 1


1 bemærkningere til lovforslaget til den dagældende bestemmelse i $ 9, stk:. 2, nr. 2,i
udlændingeloven; hedder det blandt andet (Folketingstidende 1984-85, tillæg A, spalte
4091-4092):



hensyn, der er indeholdt i udlændingelovens $ 26,stk. 1, herunder udlændingens hel-
bredsforhold . Det er endvidere forudsat; at meddelelse af opholdstilladelse efter be-
stemmelsen har undtagelsens karakter.

Ved besvarelse den 2 november 1992 af spørgsmål nr. 41 af 26. oktober 1992 fra
Folketingets Retsudvalg oplyste justitsministeren bl.a., at der i almindelighed vil
blive meddelt opholdstilladelse i medfør af udlændingelovens $ 9, stk. 2, nr. 2, til
personer; om hvem der foreligger helbredsoplysninger; hvorefter det må anses for
godtgjort; at den pågældende lider af en akut eller livstruende sygdom.

Ved brev af 27. april 1993, vedlagt Indenrigsministeriets notat af 31. marts 1993,
orienterede indenrigsministeren Folketingets Retsudvalg om ændring af praksis for
meddelelse af opholdstilladelse efter udlændingelovens $ 9,stk. 2, nr. 2. For så vidt
angår meddelelse af humanitær opholdstilladelse under henvisning til
helbredsforhold, fremgår det af notatet; at ministeriets praksis vedrørende meddelelse
af opholdstilladelse til personer; der lider af akutte eller livstruende fysiske
sygdomme samt til personer, der har sâ alvorlige psykiske sygdomme; at de
pågældende må anses for uhelbredeligt sindssyge, fremover ville blive udvidet
således; at der i videre omfang vil blive meddelt opholdstilladelse til personer med
fysiske eller psykiske sygdomme af meget alvorlig karakter, uanset at den
pågældende sygdom ikke kan anses for værcnde akut eller direkte livstruende. Der
skal dog fortsat være tale om et snævert anvendelsesområde; og ansøgerens mulighed
for at klare sig samt modtage kvalificeret lægehjælp i hjemlandet må indgå i
vurderingen.
Ændringen af praksis indebar således bL.a , at meddelelse af humanitær
opholdstilladelse efter udlændingelovens $ 9, stk 2,nr. 2, begrundet i mcget alvorlig
psykisk sygdom; ikke længere forudsætter, at den pågældende er uhelbredeligt
sindssyg
Ved brev af 22 september 1999 orienterede indenrigsministeren ved fremsendclse
af et brev af 21. september 1999 til medlemmer af Folketinget 
Folketingets Retsudvalg om, at anvendelsesområdet for meddelelse af
opholdstilladelse efter udlændingelovens $ 9, stk. 2, nr. 2, ville blive udvidet, således
at der endvidere meddeles opholdstilladelse til personer; dcr ved tilbagevenden til et
hjemland med vanskelige levevilkår vil være i risiko for at fà eller opleve en for-
væring af et alvorligt handicap. I brevet oplyses endvidere; at der er tale om en
bestemmelse; der både efter sin formulering 0g efter forarbejdeme er tiltænkt et me-
get begrænset anvendelsesområde; at det fremgår af bemærkningerne til
bestemmelsen; at det skal have undtagelsens karakter, at ministeren giver
opholdstilladelse til personer; der har fået afslag på egentlig flygtningestatus; og at
ministeriets praksis for anvendelse af bestemmelsen i overensstemmelse hermed er
ganske restriktiv.
Ministeriets praksis med hensyn til opholdstilladelse af helbredsmæssige grunde er
ikke ændret siden efteràret 1999



4. Ministeriets praksis for så vidt angår psykiske sygdommelpsykiske problemer

Ministeriet modtager jævnligt ansøgninger om humanitær opholdstilladelse fra per -
soner asylansøgere; der er meddelt endeligt afslag på asyl som er traumatiserede i
forskellig grad som følge af fængsling, tortur, vold, krigsoplevelser o.lign , og som









sC, der er oversendt til Folketinget siden 1999, en beskrivelse af en særlig lempelig
praksis i relation til etniske albanere fra Kosovo-provinsen.

Ved brev af 22. september 1999 orienterede indenrigsministeren 9 ved fremsendelse
af et brev af 21. september 1999 til daværende medlemmer af Folketinget 
0g  Folketingets Retsudvalg om, at anvendelsesområdet for
meddelelse af humanitær opholdstilladelse ville blive udvidet, således at der
endvidere meddeles opholdstilladelse til personer, der ved tilbagevenden til et
hjemland med vanskelige levevilkår vil være i risiko for at få eller opleve en
forværring af et alvorligt handicap. I brevet oplyses endvidere, at der er tale om en
bestemmelse, der både efter sin formulering 0g efter forarbejderne er tiltænkt et
meget begrænset anvendelsesområde; at det fremgår af bemærkningerne ti]
bestemmelsen; at det har undtagelsens karakter; at ministeren giver opholdstilladelse
til personer, der har fået afslag på egentlig flygtningestatus; 0g at ministerens praksis
for anvendelse af bestemmelsen i overensstemmelse hermed er ganske restriktiv.

Ministerens praksis med hensyn til meddelelse af humanitær opholdstilladelse er
ikke ændret siden efteråret 1999, se dog nedenfor i afsnit 8 om en særlig praksis for
sà vidt angår meddelelse af humanitær opholdstilladelse til afghanske statsborgere.

Senest ved notat af 12. december 200/ om opholdstilladelse efter udlændingelovens
$ 9, stk. 2, nr. 2, begrundet i helbredsforhold, redegjorde Integrationsministeriet for
praksis for meddelelse af humanitær opholdstilladelse begrundet i helbredsforhold.
Notatet er oversendt til Folketingets Integrationsudvalg den 3. december 2002.





Procedure


 har til støtte for deres påstande overfor Ministeriet for Flygtninge
Indvandrere og Integration; anført, at de af ministeriet trufne afgørelser af 1 7. marts 2003
og 10.juli 2003 må ophæves, da afgørelserne er truffet i strid med udlændingelovens $ 9 b,
stk. 1. Denne bestemmelse må fortolkes i overensstemmelse med $ 9, stk. 2, nr. 2,i den
tidligere udlændingelov. Det fremgår af forarbejderne til den sidstnævnte bestemmelse; at

der ved afgørelsen af, om der bør gives humanitær opholdstilladelse; skal tages hensyn til,
hvorvidt et afslag må medføre en særlig belastning for ansøgeren bedømt efter kriterier;
som er opregnet i udlændingelovens $ 26. Dette må sammenholdes blandt andet med det,
der er anført i den asylhåndbog, som er udarbejdet af FN's Flygtningehøjkommissariat
vedrørende subjektiv frygt i asylsager Ved afgørelsen af; hvorvidt der bør gives humanitær
opholdtilladelse; bør der både tages hensyn til sagsøgerens personlige forhold og for -
holdene i Kosovo; hvilket ikke er sket ved de af sagsøgte trufne afgørelser. De fremgår
blandt andet af de såkaldte "Positions" udarbejdet af FN's Flygtningehøjkommissariat ved -

rørende behovet for beskyttelse af personer fra Kosovo, at en hjemsendelse af sagsøgeren
til Kosovo vil være i strid med elementære humanitære principper. Disse anvisninger er
bindende for de danske myndigheder. Derudover er ministeriets afgørelser baseret på urig;
tig retsanvendelse; idet der dels ikke er taget højde for Indenrigsministeriets orientering til
Folketingets Retsudvalg af 21 marts 1995 om lempelse af kravene til meddelelse af huma -
nitær opholdstilladelse over for ctniske albanere fra Kosovo i forbindelse med disses fysi -
ske 0g psykiske sygdomme, og dels ikke er taget højde for Indenrigsministeriets tilsvaren -
de orientering til retsudvalget om udvidelse af anvendelsesområdet for humanitær opholds-
tilladelse fra den 21. september 1999 for udlændinge, der ved tilbagevenden ville fà ellcr
opleve en forværring af et alvorligt handicap.


[ forbold til den subsidiære påstand har  anført, at de, uanset udfaldct af
sagens principale påstand, har en retlig interesse i at få prøvet påstanden; idet de har en
recl, aktuel intcresse i at fà fastslået det i påstanden anførte; selvom det ikke i sig selv
måtte medføre opholdstilladelse.


Over_ for Flygtningenævnet; har  til støtte for den nedlagte påstand
anført; at de af nævnet trufne afgørelser af 30.juli 2002 og 12. februar 2004 lider af
alvorlige mangler, herunder mangler ved afgørelsesgrundlaget, sagsbehandlingsfejl 0g
ulovlig begrænset skønsudøvelse. Afgørelserne kan derfor påkendes af domstolene, jf.
grundlovens $ 63,0g afgørelserne bør ophæves som ugyldige grundet disse forhold.


Hvad angår sagens oplysning lider afgørelserne af væsentlige mangler ved; at der ikke i
tilstrækkelig grad er inddraget konkrete oplysninger om forholdene i Kosovo udover
Flygtningenævnets baggrundsakter . Flygtningenævnet har således været forpligtet tíl at
sikre; at sagerne var fyldestgørende oplyst hvad angår de konkrete, aktuelle forhold i
Kosovo; og det er ikke sket. Flygtningenævnet har endvidere undladt at inddrage -  eller i
hvert fald ikke lagt tilstrækkelig vægt på visse oplysninger i sagerne, herunder særligt
UNCHR's position papers 0g nævnsmedlem  førstehåndskendskab til forholdene

i Kosovo. Endvidere er udlændingemyndighedernes sagsoplysning i forhold til afhøring af
sagsøgerne ikke sket under iagttagelse af FN's flygtningekonventions håndbog om
procedurer 0g kriterier for fastlæggelse af flygtningestatus, ligesom der ikke er lagt
tilstrækkelig vægt på sagsøgernes subjektive frygt, der efterfølgende er blevet yderligere
bestyrket at begivenhedeme i marts 2004.

Flygtningenævnet har sine afgørelser foretaget en forkert retsanvendelse. Det er således
forkert når der i nævnets afgørelse af 30.juli 2002 henvises til udlændingelovens $ 33, stk.
1og 2 som hjemmel til at kræve udrejse straks, idet der ikke er taget stilling til non -
refoulement; således som der er pligt til efter flygtningekonventionens art. 33 0g
udlændingelovens $ 31. Non-refoulement forudsætter ikke, at sagsøgerne vil blive
undergivet forfølgelse i Kosovo; 0g det samme gælder efter udlændingelovens $ 26. Af-
gørelserne er ikke i overensstemmelse med international ret, herunder forarbejderne til
flygtningekonventionen; Den Europæiske Menneskerettighedskonventions art; 3 0g den
omstændighed, at FN's tilstedeværelse i Kosovo er baseret på en kapitel 7-resolution:


Afgørelserne lider endvidere af væsentlige sagsbehandlingfejl, da deres begrundelser ikke
er fyldestgørende; ligesom det ikke i tilstrækkeligt omfang fremgår, hvilke baggrundsakter,
der er blevet tillagt betydning, hvilket umuliggør en efterprøvelse af Flygtningenævnets
retlige subsumption. Endelig udgør nævnets generelle nægtelse af at udlændinge kan lade
sig bistå af mere end én bisidder en alvorlig sagsbehandlingsfejl,


 har i øvrigt i det væsentlige procederet i overensstemmelse med deres
påstandsdokument, som er sålydende:


"Hovedanbringendcr

1
Ministeriet har i en klar 0g detaljeret instruks til de underordnede embedsmænd
oplyst; hvilket faktum der skal føre til hvilke resultat. Ministeriet har afvist, at
udlevere kopi af denne detaljerede instruks eller dette detaljerede praksisnotat:.
Der er tale om prøvelse af detaljerede generelle retsregler udarbejdet af et
ministerium til brug for afgørelser konciperet af yngre embedsmænd.

Ministeriet har siden bestemmelsens indførelse i 1985 skiftet praksis mange
gange. Heller ikke den nuværende praksis er konsistent:.

II
Flygtningenævnet har fortolket forvaltningslovens 0g udlændingelovens regler om
partsrepræsentanter som om reglerne ogsà gjaldt for bisiddere. Det er forkert
retsanvendelse; når Flygtningenævnet afviser bisiddere ud over advokaten eller
opfatter bisiddere som partsrepræsentanter.



Processuelt
Ad sagsøgernes subsidiære påstand

Sagsøgte bar	indskrænket sig til at tage stilling til den	anførte subsidiære
påstand.

Sagsøgte har henvist til, at påstanden i realiteten er et anbringende; 0g derfor ikke
er egnet til at indgå i en domskonklusion.

Det fastholdes; at den subsidiære påstand er et konkret bestridt faktum, og at
sagsøgerne har en væsentlig retlig interesse i at fà påkendt, om dette bestridte
faktum var tilstede; da sagsøgte traf sine afgørelser.

Sagsfremstilling
Sagsøgerne er alle fra  Jog måtte på grund af de fordrevne etniske
albanere, der vendte tilbage sommeren 1999, hovedkulds flygte ud af Kosovo for
at redde deres liv eller helbred .

Ud af ca, 120.000 Kosovo romaer flygtede i løbet af få uger mcre end 100.000,
efterladende deres ejendele, flertallet af dem afbrændte huse 0g erfaringer om
meget alvorlige personangreb, herunder meget alvorlige seksuelle personangreb .
Der var tale om gengældelseshandlinger fra stærke grupper af etniske albanere,
dcr med eller uden rette mistænkte flertallet af romaer; for at have assisteret
serberne under disses kampagne mod de etniske albanere; med at stjæle dyr fra
Jandbrugene 0g inventar ogJeller varer fra albanske hjem 0g forretninger;

FN har til stadighed oplyst at Kosovo romacrne er i velbegrundet risiko for
forfølgelse; hvis de vender tilbage 0g Europarådet har på baggrund af sin
kompetence til beskyttelse af menneskerettighederne i deccmber 2003 foretaget
den samme sikkerhedsvurdering . De mindst tre gange, hvor Danmark i 2003 har
forsøgt at udsende romaer til Kosovo, har FN nedlagt veto under henvisning til en
konkrct vurdering af risikoen for konventionsrelevant forfølgelse.

Under henvisning til det i retsmødet den 24. februar 2005 passeredc, bemærker
sagsøgerne vedrørende påstand 4 om ret til at medtage yderligere
partsrepræsentant under mødet Flygtningenævnet; at denne påstand under rettens
behandling af sagsøgte; Flygtningenævnets afvisningspåstand, kan betragtes som
et anbringende til støtte for, at der er tale om retsspørgsmål og ikke om
bevisbedømmelse.
Der frcmlægges	Flygtningenævnets afgørelser i sagerne  og
 hvilke sager Flygtningenævnet har afvist mcre end en
partsrepræsentant. Det gøres gældende; at Flygtningenævnet til alle begæringer
om en yderligere patrsrepræsentant; har indtaget den samme afvisende holdning.
Det gøres gældende, at Flygtningenævnet ikke har haft hjemmel til, og ikke har
hjemmel til at begrænse udlændingens partsrepræsentanter ved møder i
Flygtningenævnet til kun en.



Apbringender
Lforhold til Flygtningenævnet
Det gøres gældende; at Flygtningenævnet ved sin afgørelse af 23. august 2004 i 
sagen har inddraget den lange række af baggrundsdokumenter som entydigt
peger på, at etniske minoritetsgrupper som romaer m.fl. ikke tvangsmæssigt eller i
sikkerhed mod asylrelevant forfølgelse kan tilbagesendes til Kosovo.

Det bestrides følgelig som forkert retsanvendelse når det i Flygtningenævnets
afgørelse af d. 30. juli 2002 anføres at:

"Såfremt  ikke udrejser frivilligt; kan han udsendes tvangsmæssigt til
Kosovo provinsen i Forbundsrepublikken Jugoslavien, jf. udlændingelovens $ 32
a. 7

Der er ikke foretaget nogen bedømmelse af nogen faktisk oplysning 0g der er
derfor hverken tale om bevisbedømmelse eller bevisskøn.

Det gøres gældende at alle baggrundsoplysninger entydigt viser, at UNMIK
hverken før eller nu tillader tvangsmæssig tilbagesendelse af romaer m.fl. til
Kosovo eller finder sig i stand til at beskytte dem mod asylrelevant forfølgelse.

Lforhold til ministeriet
Det gøres gældende, at sagsøgerne er i en situation, hvor hjemsendelse til et
hjemland med vanskelige vilkår vil medføre en overhængende risiko for
forvæning af et tilstedeværende alvorligt handicap.

Som det fremgår af vedlagte materialesamling 3, der består af kvartalsre-
degørelser fra sagsøgte til Folketinget; angives der en stor variation af be-
grundelser; når der gives opholdstilladelse; 0g når der gives afslag på op-
holdstilladelse Det i den subsidiære påstand anførte kriterium; er kun et kriterium
blandt mange. Sagsøgte har lagt til grund, at sagsøgerne på tidspunktet for
sagsøgtes afgørelser ikke led af en alvorlig sygdom; 0g at der ikke var risiko for
forværring ved udsendelse til Kosovo. Af lægeerklæringerne fremgår imidlertid
sådanne sygdomsbeskrivelser; at ingen læge vil være i tvivl om, at
sygdomsbeskrivelserne dækker over alvorlige handicap; og at risiko for
forværing ved udsendelse til Kosovo er til stede. Såfremt landsretten afskærer
sagsøgerne fra at få denne konkrete faktiske bestridte tilstand, der forelå på
tidspunktet for sagsøgtes afgørelser; påkendt, vil sagsøgerne lide et alvorligt
retstab. Det har stor betydning for sagsøgerne at få dom for, at der dels på
tidspunktet for sagsøgtes afgørelser var risiko for forværring, dels at der forelå et
alvorligt handicap. Sagsøgte har i sin praksis i de senere år alene lagt til grund, at
der forelå alvorlig sygdom/handicap; såfremt symptomerne på den alvorlige
sygdomhandicap, var kommet til udbrud, hovedsagelig som psykose eller
psykoselignende symptomer. Som det fremgår af vedlagle materialesamling 2, der
består af erklæringer, der alle vedrører til fælde, hvor sagsøgte har bestridt, at der
forelå en alvorlig sygdom 0g risiko for forværring af sygdommen ved udsendelse;
er der det særlige ved de sygdomme, som de syge flygtninge fra Kosovo ofte
bærer på, at selve sygdommen har foreligget i lang tid før sagsøgte traf sine
afgørelser; men at de alvorligste af symptomerne ikke på tidspunktet for sagsøgtes
afgørelser var brudt ud på en sådan måde; at der forelå psykose eller
psykoselignende tilstande.
Har cn person kræft, aids; skizofreni eller en anden sygdom, der ofte i lang tid
ikke ved symptomer i udbrud gør den ikke læge sagkyndige opmærksom på, at
der foreligger en alvorlig eller meget alvorlig lidelse sygdomhhandicap; vil ingen
formentlig bestride; at der alligevel forelå en alvorlig sygdom, 0g at der forelà
risiko for forværring af sygdommen;



Sagsøgerne	gør gældende; at de af sagsøgte anvendte kriterier ikke er egncde
til at adskille sygdom fra alvorlig sygdom eller alvorlig sygdom fra meget alvorlig
sygdom; Det må antages; at sagsøgte, selvom sagsøgte bestrider at have interne
retningslinier; for eksempel til brug for yngre juristers sagsbehandling af hel -
bredsbetinget opholdstilladelse, har en eller anden positiv liste over, hvilke
symptomer der skal medføre opholdstilladelse; og hvilke symptomer der ikke
skal. Det er formentlig uden videre klart, at en sådan positiv liste ikke af
Retslægeme vil blive anset for et blot tilnærmelsesvist forsvarligt redskab til at
adskille sygdomme fra alvorlige sygdomme 0g alvorlige sygdomme fra meget
alvorlige sygdomme, lige så lidt som det er egnet til at afgøre; om der foreligger
risiko for forværring af sygdommen.

[	har sagsøgerne omhyggeligt gjort rede for, at den eneste gennemskuelige og
saglige måde at adskille sygdomme fra alvorlige sygdomme 0g alvorlige
sygdomme fra meget alvorlige sygdomme; samt udfinde om der er risiko for
forværring af sygdommen; er at bedømme den pågældende sygdoms indgreb i
patientens dagligdag og funktionsduelighed. Sagsøgte har den verserende
Højesteretssag:  mod Integrationsministeriet; sagsnr : 477/2005,
indrømmet at et sådant kriterium ikke indgår i sagsøgtes overvejelser.

Ved denne erkendelse bliver det særligt klart, at sagsøgte ikke følger de
anvisninger; som Folketinget i forarbejderne anførte i 1985. Her var det netop
lidelsens indgreb i patientens dagligdag 0g funktionsduelighed, dcr for Folketinget
var afgørende for, om patienten skulle udsendes eller have lov til at blive. Det
andet kriterium; hvor sagsøgte har distanceret sig klart fra Folketinget i 1985 er, at
man bevidst undlader at undersøge forholdene i Kosovo, såfremt de i de lægelige
erklæringer anførte symptomer i udbrud; ikke er på sagsøgtes positiv liste;

Sagsøgtes minister henledte i september 1999 med al mulig tydelighed
Folketingets opmærksomhed på, at risiko for forværring var et vigtigt kriterium.
Det er uden videre klart; at dette kriterium ikke kan begrænses til tilfælde, hvor
symptomer er i udbrud. Der må netop foretages en vurdering af, hvorvidt en
sygdom er tilstede med risiko for, at symptomer af den slags; som sagsøgte anser
for meget alvorlige; bryder ud. En sådan risikovurdering har sagsøgte aldrig
foretaget og indrømmer, at man ikke foretager den.

Da en sådan adfærd af enhver Jæge vil blive anset for dybt professionelt
uforsvarligt; følger det allerede heraf; at sagsøgte ikke lægger de lægelige
oplysninger uprøvet til grund.

På	har sagsøgerne anført; at hverken sagsøgte eller landsretten hverken kunne
eller ville undlade at lade sig påvirke af udtalelser fra Retslægerådet om, at der fo-
relå meget alvorlig sygdom; alvorligt handicap; risiko for forværring ved udsen -
delse eller særlig belastning; hvis Retslægerådet nåede frem til, at distancering af
forskellige alvorsgrader af sygdom fordrede klart afgrænsede kriterier eller i hvert
fald mere klare kriterier, end de, som sagsøgte til stadighed har nægtet at oplyse
om, ville sagsøgte eller landsretten da være upåvirket heraf: Hvis Retslægerådet
oplyste; at man ikke meningsfuldt kunne overveje graden af alvor ved en sygdom
uden at kende behandlingsmulighederne i det land, hvortil patienten agtedes ud-
sendt, ville sagsøgte eller landsretten da være upåvirket heraf. Hvis Retslægerådet
udtaler; at der i det foreligge lægelige materiale, der var til rådighed for sagsøgte
på tidspunktet for sagsøgtes afgørelser, var tilstrækkeligt grundlag for at udtale; at

der forelå en meget alvorlig sygdom; alvorligt handicap med risiko for forværring
ved udsendelse eller særlig belastning; ville sagsøgte eller landsretten da kunne
forblive upåvirket heraf etc.

Det er min prognose; at hverken sagsøgte eller landsretten ville forblive
upåvirkede af sådanne oplysninger, 0g derfor er der talc om relevant bevisførelse.
Hverken sagsøgte eller landsretten har på forhånd grundlag for at afvisc; at
Retslægerådet ville komme frem til udtalelser; som de anførte.

Anbringender i øvrigt
Det gøres gældende; at sagsøgeme lider af sådanne psykiske lidelser 0g
adfærdsforstyrrelser; at de vil have brug for intensiv og særlig
specialistbehandling i de kommende år.
Det gøres gældende; at der ikke for tiden for sagsøgerne i Kosovo er adgang
til en sådan nødvendig behandling.
Det gøres gældende; at sagsøgerne ved tilbagesendelse i høj grad er i risiko
for, at et allerede eksisterende helbredsmæssigt handicap forværres .
Det gøres gældende; at det vil stride imod endelighedsgrundsætningen; om
ikke disse sagsøgere, der er i risiko for forværring af et eksisterende handicap,
modtager humanitær opholdstilladelse; når det i øvrigt er ministeriets faste
praksis og lovgivningens forudsætninger, at der gives humanitær
opholdstilladelse i et sådant tilfælde
Det gøres gældende; at det efter de fra FN og Europarådet foreliggende
oplysninger må anses for udenfor enhver rimelig tvivl, at sagsøgerne har en
velbegrundet frygt for at vende tilbage til Kosovo.
Det gøres gældende; at FN følger denne sikkerhedsvurdering op med veto
mod tvangsudsendelse.
Det gøres gældende at sagsøgte har begået alvorlige sagsbehandlingsfejl , ved
at forsømme at oplyse sagen, feks. på den meget enkle måde, at foretage en
maksimal 15 minutter Jang telefonopringning til UNMIK $ Office of Returns
and Communities i Pristina Kosovo eller UNMIK politistationen i
sagsøgernes hjemby 
Det gøres gældende; som en fejl i retsanvendelsen; at de foreliggende
baggrundsakter fra FN og Europarådet er læst overordentligt afvigende af
sagsøgte i forhold til det budskab; som forfatterne af baggrundsakterne har
villet udtrykke om den velbegrundede frygt for Kosovo romaer.
Det gøres gældende at sagsøgte har begået en alvorlig sagsbehandlingsfejl ,
ved ikke at tage stilling til sagsøgernes hovedanbringende om at de var i høj
risiko for gengældelseshandlinger; begrundet i mistanke om at de havde
begået handlinger overfor de etniske albanere; som efter traditionen på stedet
måtte gengældes og i et stort omfang er gengældt eller forsøgt gengældt, bla.
ved tyveri, vold, voldtægt, hærværk og afbrænding af fast ejendom.
Det gøres gældende at der ikke; ved sagsøgtes sagsbehandling; har foreligget
en eneste af de forudsatte retsgarantier, der er baggrund for
endelighedsbestemmelsen i udlændingelovens $ 56, hvorfor det er særligt
oplagt; at sagsøgerne jf. Grundlovens $ 63 og princippet i EMRK artikel 6,
har ret til domstolsprøvelse af de foreliggende ulovlige forvaltningsakter .

Se særligt Højesterets dom af 2. december 2003 i sag nr. 44/2003, hvor
landsrettens dom hjemvistes til fortsat behandling af en flygtningenævns -
afgørelse.