Landsretten stadfæstede byrettens afgørelse om, at parkeringsafgiften er pålagt med rette, da parkeringen var lavet foran en ind- og udkørsel. Det forhold, at der i ejendommen var foretaget fo... Vis mere
Ret: Østre Landsret (2. instans)
Faggruppe: Civilsag — Visse kæresager
Sagsemner: Fogedret;
Færdsel og parkering;

ØSTRE LANDSRETS RETSBOG







Den 23. maj 2018 satte Østre Landsret retten i retsbygningen; Bredgade 42, København.


Som dommere fungerede landsdommerne Ib Hounsgaard Trabjerg, Henrik Bitsch og Kri -
stine Kjellerup Hansen (kst.), førstnævnte som rettens formand.


Der foretoges


20. afd. nr. B-455-18:

(advokat Eskil Nielsen)
mod
Gæld i SKAT
(tidligere SKAT inddrivelse)
(Selv)




Ingen var mødt eller indkaldt.


Det tidligere fremlagte var til stede.


 har nedlagt påstand om, at udlægssagen nægtes fremme, og at parke -
ringsafgift af 20. oktober 2016 ikke stadfæstes.


Gæld i SKAT har nedlagt påstand om stadfæstelse.

 har navnlig gjort gældende, at afgiften er pålagt uden fornøden hjem -
mel. Det almindelige; strafferetlige princip vedrørende krav om udtrykkelig hjemmel fin -
der anvendelse i en sag om parkeringsafgift til det offentlige som en konsekvens af Høje -
sterets kendelse af 12. januar 2010 (UfR 2010.1027). Der kan ikke køre biler gennem ind-
gangsdøren til Nyhavn 14, og færdselslovens $ 29, stk. 3, nr. 2, kan ikke udvides til ~ ud
over ind- 0g udkørsler også at omfatte indgangsdøre i almindelighed. Der kan heller ikke
finde ind- og udkørsel sted med cykler gennem døren, da der ikke er fri passage bag døren,
og da døren automatisk lukker. Cykler kan bæres eller trækkes ind og ud gennem døren,
hvis døren holdes åben af en behjælpelig person eller ved hjælp af en kile. Indgangspartiet
fremtræder ikke som en ind- og udkørsel, da døren er flankeret af fastforankrede paneler af
træ; der ikke kan åbnes, og da indgangspartiet er befæstet med granitsten med ca. 195 cm's
mellemrum; hvilket er under normer for porte til ind- og udkørsel. Administrative hensyn
kan derfor ikke begrunde afgiften; ligesom forudsigeligheden i retsanvendelsen for den
almindelige borger må føre til, at afgiften ikke kan pålægges.


Endvidere er det gjort gældende, at det afgørende må være, om der foreligger en tilladelse
til "ind- og udkørsel? for den pågældende indretning. I sagen er det ikke godtgjort; at der
foreligger en sådan indkørsel; og bevisbyrden herfor påhviler Gæld i SKAT. Indgangspar -
tiet til Nyhavn 14 kan ikke tjene til at sikre fri afvikling af trafik med køretøjer af nogen
art; 0g al kørende færdsel til Nyhavn 14-16 sker gennem porten til Nyhavn 16.Indgangs -
partiet er af en fast konstruktion og dermed en bebyggelse i medfør af byggeloven med den
virkning, at porten ikke kan anvendes til ind- 0g udkørsel 


Gæld i SKAT har henholdt sig til det for fogedretten anførte og til præmisserne i kendelsen
og har herudover navnlig gjort gældende; at porten ved Nyhavn 14 fremstår som en ind-
kørsel med afvigende belægning på overkørsel, hvor den nedsænkede kantsten er bibe -
holdt, hvorfor porten fortsat må anses for en ind- 0g udkørsel til ejendommen: Uanset om
der kan passere biler gennem porten; er der fortsat tale om en ind- og udkørsel i færdsels-
lovens forstand, idet eksempelvis cykler kan passere ud og ind. Det følger endvidere af
Vestre Landsrets kendelse af 13, oktober 2017 (UfR 2018.570), at der fortsat er tale om en
ind- og udkørsel i færdselslovens forstand, selv om kørsel gennem en eksisterende ind- 0g
udkørsel måtte være umuliggjort.


Fogedretten har ved sagens fremsendelse henholdt sig til den trufne afgørelse.

Efter votering afsagdes


kendelse :


Landsretten bemærker, at det ved Højesterets kendelse af 12.januar 2010 (UfR 2010.1027)
er fastslået; at behandling af en sag om parkeringsafgift til det offentlige indebærer en stil-
lingtagen til en "anklage for en forbrydelse? , således som dette udtryk er anvendt i Den
Europæiske Menneskerettighedskonvention artikel 6, 0g at det følger heraf, at retten ved
behandling af en sådan sag skal iagttage de retssikkerhedsgarantier; der i medfør af artikel
6 gælder for tiltalte i straffesager.


Det er ubestridt, at  med sin bil parkerede foran Nyhavn 14 på det anfør -
te tidspunkt.


Det følger af færdselslovens $ 29, stk. 3, nr. 2, at parkering ikke må ske ud for ind- og ud-
kørsel til og fra ejendom. Efter færdselslovens $ 121, stk. 1, nr. 4, 0g stk. 5, kan politiet
pålægge en afgift på 1.020 kr. for overtrædelse af dette forbud.


På baggrund af de fremlagte fotos af adressen Nyhavn 14 finder landsretten; at det pågæl-
dende sted må anses som en ind- og udkørsel til ejendommen i færdselslovens forstand.
Landsretten har lagt vægt på, at fortorvet på det pågældende sted er afbrudt af en belæg -
ning med brosten; som med nedsænkede kantsten ses at være ført ned i niveau med vejen
foran, 0g at porten med cementsten i hver side er bibeholdt. Hertil kommer, at området er
opmærket med gul kantstensmarkering; jf. vejafmærkningsbekendtgørelsens 8 56, T62
(parkeringsforbud). Det forhold, at der i ejendommen er foretaget sådanne foranstaltninger,
at porten ikke nu kan benyttes som ind- og udkørsel for biler; kan ikke føre til et andet re-
sultat.


Da parkering således ikke må ske på det pågældende sted, er parkeringsafgiften pålagt med
rette.


Landsretten stadfæster derfor fogedrettens afgørelse.


Thibe ste mme s :

- 4 - 
 
Fogedrettens afgørelse stadfæstes.  
 
Ingen af parterne skal betale kæremålsomkostninger til den anden part.  
 
Retten hævet.  
 
 
 
(Sign.)