Tiltale for overtrædelse af straffelovens § 119, stk. 1. Påstand om udvisning
Ret: Retten i Sønderborg (1. instans)
Faggruppe: Straffesag — Almindelig domsmandssag
Sagsemner: Forbrydelser mod offentlig myndighed;
Strafferetlige sanktioner og andre foranstaltninger;
Udlændinge;

RETTEN I SØNDERBORG

Udskrift af dombogen

D O M

afsagt den 21. marts 2022

Rettens nr. K01-8478/2020
Politiets nr. 3300-70311-00036-14

Anklagemyndigheden
mod
Tiltalte
født Dato 1980

Der har medvirket domsmænd ved behandlingen af denne sag.

Anklageskrift er modtaget den 22. december 2020 og tilkendegivelsen er
modtaget den 16. februar 2021.

Tiltalte er tiltalt for overtrædelse af

straffelovens § 119, stk. 1,
ved den 7. august 2014 ca. kl. 12.15, Myndighed, Adresse i By, med trussel
om vold at have overfaldet tjenestegørende sagsbe-handler Forurettede, idet
tiltalte henvendt til Forurettede sagde ” jeg vender tilbage med en pistol, så jeg
kan hævne mig over, at du er skyld i jeg ikke har fået alle mine penge” ,
”nogen skal bøde for at jeg er blevet trukket i ydelse og får for lidt i transport,
så jeg kommer tilbage medbringende en pistol og du skal ikke bryde dig om at
true mig med politiet, når jeg vender tilbage får du slet ikke tid til at ringe til
politiet” og ”husker du, hvad der skete på Jobcenteret på Sjælland? Jeg
kommer tilbage og skyder dig eller smider en bombe”  eller lignende.

Påstande

Anklagemyndigheden har nedlagt påstand om 20 dages fængsel.

Anklagemyndigheden har endvidere nedlagt påstand om udvisning i medfør af
udlændingelovens § 49, stk. 1, jf. § 24, nr. 1, jf. § 22, nr. 6, og § 24, nr. 2, med
et indrejseforbud i 4 år, jf. udlændingelovens § 32, stk. 4, nr. 2.

Tiltalte har nægtet sig skyldig.

Sagens oplysninger

Std 75284



side 2

Der er afgivet forklaring af Tiltalte og af vidnerne Forurettede og Vidne.

Tiltalte har forklaret, at han i 2014 boede i Dan-mark. Han gik på jobcentret i
By den 7. august 2014 og talte med sin sagsbehandler, Forurettede, om hvorfor
han blev sendt til Virksomhed. Han har haft den samme sagsbehandler siden
2009 eller 2010. Der var ikke aftalt et møde denne dag. Han kom uanmeldt og
henvendte sig i receptionen og bad om at tale med Forurettede. Hun kom, og
han talte med hende ude på gangen ved siden af den første dør.

Han var blevet sent i job i Virksomhed, og der var et problem med, at han ikke
var berettiget til en ydelse af en slags. Han arbejdede i tre uger, men fik ingen
penge. Der blev sagt, at Danish Crown ikke skulle betale hans løn, det skulle
kommunen, fordi han var sendt ud af dem. Derfor gik han til kommunen for at
få sine penge. Sagsbehandleren var imidlertid slet ikke var interesseret i det
han sagde. Hun sagde, at han skulle forlade Danmark. Hun
har aldrig kunnet lide ham. Først i samtalen var tonen mellem dem
almindelig, men så steg tonen, da hun sagde at han skulle forlade Danmark.
Det var hendes tone, der steg først. Så blev hans tone også højere. Han har
ikke gestikuleret med kroppen. Han har ikke truet. Han har ikke sagt, at han
ville slå hende.

Foreholdt sin forklaring til politirapport, bilag 7 side 2, sidste del af 1. afsnit.

Det er ikke rigtigt, at han har sagt dette. Det passer ikke. Hvorfor skulle han
sige, at han ville slå hende. Det er rigtigt, at hun ringede efter politiet.

Foreholdt Forurettedes forklaring i bilag 1, sidste vedhæftede side.

Dette passer ikke, erklærede tiltalte. Intet af det er sandt. Han har ikke truet
hende med noget. De talte bare om, hvem der skulle betale ham hans penge.
Han kender slet ikke til noget på et jobcenter på Sjælland.

Vidne har forklaret, at han var på jobcentret i By sammen med sin kæreste, der
skulle møde der kl. 11.15 denne dag. Da de kom ind, var der allerede derinde
en lettere højrøstet herre, der talte med en receptionist. Han blev mere og mere
højrøstet. Hun ville have ham til at dæmpe sig, og han skulle vente på en
kollega. Det fremgik, at han manglede nogle penge, som han mente, han skulle
have udbetalt. Han talte et meget tydeligt og forståeligt dansk men med
østeuropæisk accent. Han ville ikke sætte sig og vente. Han sagde på et
tidspunkt, nu går jeg hjem og henter min pistol, så skal jeg nok få mine penge.
Vidnet og hans kone blev helt chokerede, og de meldte sig derfor som vidne til
sagen i receptionen.

Sætninger som citeret i tiltalen husker han ikke. Kun det netop nævnte om at
hente pistolen. Udtrykket om, hvad der skete på Sjælland, synes han dog at



side 3

huske noget om, men han er usikker.

Foreholdt sin forklaring til politirapport, bilag 5 side 2, sidste afsnit.

Dette husker vidnet ikke. Han husker end ikke at have været afhørt af politiet.
Han ringede til politiet og fik at vide, hvad det drejede sig om, da han blev
vidneindkaldt, og derefter kunne han og hans kone godt huske, at der skete en
episode, som først fortalt. Den omtalte sætning, er det han og hans kone husker
derfra.

Forurettede har forklaret, at hun var sagsbehandler for tiltalte i jobcenteret
dengang. Denne dag var hun på arbejde, og tiltalte kom til jobcentret og ville
tale med hende. Han var blevet sanktioneret på grund af udeblivelse fra et
projekt, han var henvist til. En gang om måneden får sagsbehandleren
mødeliste for klienternes fremmøde. Deraf fremgår, om de er udeblevet eller
sygemeldte. Hvis de er udeblevet, giver hun besked til ydelseskontoret, som så
trækker dem i ydelse. Borgeren opdager det, når ydelsen udebliver. For at
trækket kan ændres, må borgeren rette henvendelse til sit praktiksted for at få
rettet en eventuel fejl i indberetningen på mødelisten. Sagsbehandleren kan
ikke selv ændre det.

Da tiltalte kom og brokkede sig over den udeblevne ydelse, forklarede hun
ham flere gange, at han skulle gå til arbejdspladsen og få det rettet. Man kan få
befordringsgodtgørelse for kørslen til praktikstedet, men der trækkes skat af
det, og derfor kunne man komme til at mangle penge til den reelle udgift til
befordring. Det var også et problem ved denne samtale. Hun kom ud til ham i
forrummet og talte med ham om det.

Kort forinden var der en mand, der var gået amok med en økse på et jobcenter
i Sjælland. Tiltalte spurgte hende, om hun kunne husker dette, og han sagde, at
næste gang han så hende, ville han havde en pistol med og skyde hende, og
hun ville ikke kunne nå at ringe til politiet. Samtalen foregik på dansk og
engelsk.

Udtalelse om at smide en bombe, er hun ikke sikker på. Der kom mange
trusler under samtalen, og hun hæftede sig ved det mest markante. Han stod
helt tæt hen til hende og op i hendes ansigt og sagde, at han ville slå hende
ihjel. Hun husker det som: ”Næste gang du ser mig, så komme jeg med en
pistol og skyder dig. Du kan ikke nå at ringe til politiet.” Det var fordi han
mente, at hun var skyld i, at han ikke fik sine penge. Det fremgik også at hans
udtalelser.

Hun følte, at han i næste øjeblik ville komme tilbage med pistolen, og hun blev
meget paranoid og frygtede, at han ville komme efter hende ude i byen også.
Der sad nogle personer ude i forhallen og så det skete, og de var helt
chokerede.



side 4

Tiltalte har hertil supplerende forklaret, at han under samtalen stod i
almindelig samtaleafstand. Han var ikke højrøstet i begyndelsen af samtalen
eller i receptionen forinden. Han husker ikke, om receptionisten bad ham om
at dæmpe sig.

Receptionen var i et stort lokale til venstre for indgangen. Da han kom ind, var
der vist to personer, der sad og ventede. De sad måske 10 meter fra
receptionen. Der var ingen skillevægge eller noget mellem dem. Det var bare
et stort rum. De reagerede ikke på noget.

Forurettede kom ud og talte med ham ude i forrummet. Afstanden til de to
personer var den samme, måske en meter ændret.

Da han talte med Forurettede, havde han en konvolut i hånden. Han spurgte
hende, hvorfor hun sendte ham til Danish Crown. Udbetalingen for april og
maj måned var stoppet på grund af sanktioner. Han vidste på forhånd, at han
havde sanktioner. Hvorfor skulle han være hos Danish Crown, når han ikke fik
penge. Han måtte også selv betale befordringen. Danish Crown havde allerede
meddelt ham, at de ikke ville betale ham noget, fordi det var jobcentret, der
havde sendt ham ud. Da han sagde det til Forurettede, sagde hun, at han skulle
tage til Danish Crown, adressen stod på konvolutten. Samtaletonen ændrede
sig på grund af hendes egoistiske opførsel, hun sendte ham til noget, som ikke
kunne hjælpe ham. Han sagde, at han ikke ville tage derud, hvis ingen ville
betale ham, men hun gentog bare, at han skulle køre derud. Han sagde, at han
ikke var slave, men han sagde ikke andre ting til hende.

De i tiltalen angivne udtalelser har han aldrig sagt. Han har ikke sagt noget,
som kunne forstås som truende.

Om sine personlige forhold har tiltalte forklaret, at han flyttede til Danmark 6.
januar 2008 og forlod Danmark igen i 2014. Han registrerede sig ud af
folkeregisteret den 1. september 2014. Han vendte tilbage til Polen. Den 22.
maj 2019 kom han igen til Danmark og begyndte at arbejde dagen efter. I
begyndelsen rejste han hjem i friweekender, men efter corona blev han fast i
Danmark. Han kom til Danmark igen for at arbejde. En kollega havde fortalt,
at der var arbejde at få. Nu arbejder han med opsætning af stilladser. Han har
ikke været i arbejde hele tiden. I 2020 var det skidt med arbejdet. Han har
ingen familie i Danmark. Han kender i Danmark alene nogle polske kolleger.

Af udskrift fra Cpr. registeret fremgår, at tiltalte den 1. september 2014 er
registreret udrejst til Polen, indtil den 6. august 2020, hvor han registreres på
en adresse i Solrød.

Af erklæring af 9. februar 2021 fra SIRI fremgå, at tiltalte fik tidsubegrænset
opholdsret i medfør af EU-opholdsbekendtgørelsen i Danmark den 19. marts
2014. Den 6. august 2020 fik han på ny registreringsbevis som arbejdstager
efter EU-opholdsbekendtgørelsen. Den tidsubegrænsede opholdsret var op-



side 5

hørt på grund af ophold udenfor Danmark i 2 på hinanden følgende år. Det kan
ikke konstateres, om tiltalte har haft lovligt ophold efter EU-reglerne før den 6.
august 2020, hvorfor længden af hans lovlige ophold i relation til ud-
visningsbestemmelserne regnes fra den dato, jf. udlændingelovens § 27.

Rettens begrundelse og afgørelse

Efter Forurettedes detaljerede og troværdige forklaring, der er støttet af
forklaringen fra Vidne, findes det bevist, at tiltalte har frem-sat trusler af en
karakter og omfang som i tiltalen beskrevet.

Tiltalte kendes derfor skyldig i overensstemmmelse med anklageskriftet.

Straffen fastsættes til fængsel i 20 dage, jf. straffelovens § 119, stk. 1.

Retten har ikke fundet anledning til at formilde straffen på grund af den lange
tid, der er forløbet siden overtrædelsen, idet dette skyldes tiltaltes udrejse af
Danmark, og udstedelse af en europæisk arrestordre på tiltalte med henblik på
forfølgning af sagen var uproportional i forhold til den straf, sagen kunne
forventes at medføre. Sagens forsinkelse kan herefter alene tilskrives tiltaltes
forhold.

Betingelserne i udlændingelovens § 24, nr. 1, jf. § 22, nr. 6, og § 24, nr. 2, jf.
26, stk. 1, for at udvise tiltalte er opfyldt.

Retten finder, at den udøvede kriminalitet må anses at udgøre en reel, umid-
delbar og tilstrækkelig alvorlig trussel, der berører en grundliggende sam-
fundsinteresse, jf. artikel 27, stk. 2, 2. led, i direktiv 2004/38/EF af 29. april
2004.

Idet tiltalte vendte tilbage og levede i hjemlandet i perioden fra 2014 til 2019
eller 2020, og idet han ikke nu har anden tilknytning til Danmark end nogle
polske kolleger og et kortere arbejdsforhold, har tiltalte ikke en sådan til-
knytning til Danmark, at udvisning kan anses for at stride mod proportionali-
tetsprincippet i direktivets artikel 27, stk. 2, 1. led, sammenholdt med artikel
28, stk. l .

Opholdsdirektivet kan derfor ikke antages at være til hinder for, at der sker
udvisning, jf. herved direktivets artikel 33, stk. 1, og udlændingelovens § 26b,
jfr. § 2, stk. 3. På den baggrund tages påstanden om udvisning i medfør af de
påberåbte bestemmelser til følge som nedenfor bestemt.

I overensstemmelse med anklagemyndighedens påstand fastsættes der indrej-
seforbud på 4 år i medfør af udlændingelovens § 32, stk. 4, nr. 2.

Thi kendes for ret:



side 6

Tiltalte skal straffes med fængsel i 20 dage.

Tiltalte udvises af Danmark. Tiltalte pålægges indrejseforbud i 4 år. Indrejse-
forbuddet regnes fra udrejsen eller udsendelsen.

Tiltalte skal betale sagens omkostninger.

Dommer