Byrettens kendelse ændres, således at bestemmelsen om udvisning, som domfældte blev idømt ved Østre Landsrets dom af 22. november 1994 som stadfæstet ved Højesterets dom af 1... Vis mere
Ret: Østre Landsret (2. instans)
Faggruppe: Straffesag — Øvrige straffesager
Sagsemner: Efterforskning og straffeproces;
Strafferetlige sanktioner og andre foranstaltninger;
Udlændinge;

UDSKRIFT
AF

ØSTRE LANDSRETS DOMBOG
____________

K E N D E L S E

Afsagt den 6. maj 2011 af Østre Landsrets 16. afdeling

(landsdommerne Kaspar Linkis, Finn Morten Andersen og Alex Puggaard (kst.)).

16. afd. kære nr. S-650-11:

Anklagemyndigheden

mod

Domfældte

(CPR nr. (Født 1963))

(advokat Gunnar Homann, besk.)

Anklagemyndigheden har kæret Roskilde Rets kendelse af 23. februar 2011 (1A-

6646/2010) med påstand om, at den ved Østre Landsrets dom af 22. november 1994

som stadfæstet ved Højesterets dom af 15. august 1995 trufne bestemmelse om

udvisning af Domfældte opretholdes.

Domfældte har påstået stadfæstelse.

Kæremålet har været mundtligt forhandlet.

Sagsfremstilling

Direktoratet for Udlændinges kontor i Zagreb meddelte den 20. december 1993

midlertidig opholdstilladelse i medfør af lov om midlertidig opholdstilladelse til

visse personer fra det tidligere Jugoslavien til domfældte samt hans ægtefælle og

deres to børn født henholdsvis Dato 1 1989 og Dato 2 1991. Domfældte, der i en

alder af 30 år indrejste i Danmark med sin familie den 27. januar 1994, blev

frihedsberøvet den 16. februar 1994.



- 2 -

Den 31. august 1994 afgav Direktoratet for Udlændinge udtalelse om

udlændingelovens § 26, hvoraf fremgår blandt andet:

"Vedrørende spørgsmålet om, hvorvidt de i udlændingelovens § 26 nævnte
forhold kan antages at gøre en beslutning om udvisning særligt belastende for
sigtede, skal direktoratet bemærke følgende:

Ad § 26, nr. 1

Ved erklæring af 17. maj 1994 fra Retslægerådet var den pågældende ikke
sindssyg eller havde befundet sig i en patologisk rustilstand på tiden for de på-
sigtede forhold, men har senere udviklet en tilstand af sindssygdom.

Ad § 26, nr. 2 og nr. 3

Den pågældende har efter det oplyste ingen tilknytning til herboende danske
el-ler udenlandske statsborgere eller nogen tilknytning til Danmark i øvrigt.

Ad § 26, nr. 4

Der foreligger ikke oplysninger om, at den sigtede har ringe tilknytning til
hjemlandet. Den pågældende er født og opvokset i Zenica og har været bosat
det meste af sit liv i Bosnien-Hercegovina.

Ad § 26, nr. 5

Særligt for så vidt angår spørgsmålet om der foreligger risiko for at sigtede vil
lide overlast i det land, hvor pågældende efter udvisningen tager ophold, skal
det bemærkes, at direktoratet efter de i sagen foreliggende oplysninger ikke
finder, at der er risiko for, at sigtede vil blive udsat for særlige byrdefulde straf-
foranstaltninger eller for dér på ny at blive udsat for straf for den samme lov-
overtrædelse, som den pågældende måtte blive dømt for i Danmark.

Under henvisning til at den sigtede lider af en sygdom, som må antages, at
kunne blive behandlet i det land pågældende vil tage ophold samt den sigtedes
manglende tilknytning til Danmark, skal direktoratet henstille, at anklagemyn-
digheden nedlægger påstand om udvisning."

Ved Østre Landsrets dom af 22. november 1994, som stadfæstet af Højesteret den

15. au-gust 1995, blev domfældte dømt for tre tilfælde af vold efter straffelovens §

246, jf. § 245, stk. 1, heraf to med døden til følge, samt yderligere 11 tilfælde af vold

efter straffelovens § 245 begået i den kroatiske fangelejr Dretelj i Bosnien.

Domfældte blev idømt 8 års fængsel efter de nævnte straffelovsbestemmelser, jf. 3.

og 4. Genèvekonvention af 12. august 1949 vedrørende beskyttelse af ofre for

væbnede konflikter henholdsvis artikel 129 og 130 og artikel 146 og 147. I medfør

af straffelovens § 73, jf. § 16, blev det bestemt, at domfældte



- 3 -

skulle anbringes i hospital for sindslidende, indtil straffen kunne fuldbyrdes.

Endvidere blev det i landsrettens dom bestemt, at han skulle udvises af Danmark for

bestandig, jf. lov om midlertidig opholdstilladelse til visse personer fra det tidligere

Jugoslavien § 10, jf. udlændingelovens § 32, stk. 1. Spørgsmålet om udvisning var

ikke særskilt indbragt for Højesteret.

Domfældte har opholdt sig i Danmark på såkaldt ”tålt ophold” , siden han blev

prøveløsladt den 4. oktober 1999 med en reststraf på 807 dage.   

Det er oplyst, at Udlændingeservice den 18. maj 2010 traf afgørelse om, at

domfældte nu kan udsendes til Bosnien-Hercegovina. Afgørelsen er indbragt for

Flygtningenævnet, der endnu ikke har truffet afgørelse.

Af sagens akter fremgår endvidere, at domfældtes ægtefælle og deres to børn blev

meddelt dansk statsborgerskab med virkning fra den 3. januar 2004.

Forklaringer

Der er i landsretten afgivet supplerende forklaring af Domfældte og Vidne 1.

Domfældte har supplerende forklaret blandt andet, at Person 1 fortsat bor hjemme.

Han arbejder for tiden i Bilka, indtil han skal påbegynde en uddannelse. Person 2

læser fortsat på universitetet i Odense. Hans personlige forhold er uændrede. Han

ønsker fortsat at blive i Danmark. Han har endnu engang søgt at få straffesagen

genoptaget.   

Vidne 1 har supplerende forklaret blandt andet, at det fortsat er hendes opfattelse, at

hun og hendes børn må blive i Danmark, selvom udvisningen af hendes mand måtte

blive opretholdt.

Procedure

Anklagemyndigheden og forsvareren har for landsretten i det væsentlige gentaget

deres anbringender for byretten og procederet i overensstemmelse hermed.



- 4 -

Landsrettens begrundelse og resultat

Landsretten tiltræder, at der kan ske en fornyet prøvelse af udvisningsbestemmelsen i

den-ne sag, hvor domfældte oprindeligt indbragte spørgsmålet om udvisningens

ophævelse for landsretten ved begæring af 13. juni 1997, jf. udlændingelovens § 50

som affattet forud for ændringen ved lov nr. 473 af 1. juli 1998.

Det forhold, at domfældte nu har opholdt sig i Danmark i længere tid og er blevet

stadig mere integreret i det danske samfund, kan ikke begrunde en ophævelse af

bestemmelsen om udvisning. Landsretten har herved særligt lagt vægt på, at

domfældte siden prøveløsla-delsen i 1999 har opholdt sig i Danmark på såkaldt "tålt

ophold".

Den omstændighed, at domfældtes ægtefælle og deres to børn er meddelt

statsborgerskab i 2004 og må anses for integrerede i den danske samfund, indebærer

heller ikke så væsentli-ge ændringer i domfældtes forhold, at udvisningen af ham

kan ophæves. Det bemærkes herved, at selvom udvisningen af domfældte kan

vanskeliggøre domfældtes og hans ægte-fælles og voksne børns familieliv, kan dette

indgreb ikke antages at stå i misforhold til grovheden af den begåede kriminalitet. En

udvisning kan derfor ikke anses for at være i strid med

menneskerettighedskonventionens artikel 8.

Landsretten finder endvidere ikke, at der foreligger andre omstændigheder, herunder

ved-rørende domfældtes helbredsmæssige forhold, der kan begrunde en ophævelse

af bestem-melsen om udvisning.

Herefter, og under hensyn til grovheden af den begåede kriminalitet, finder

landsretten det således ikke godtgjort, at der efter afsigelsen af straffedommen er

indtrådt sådanne væsent-lige ændringer i forholdene som omhandlet i

udlændingelovens § 50, stk. 1, jf. § 26, at der er grundlag for at træffe bestemmelse

om ophævelse af dommens bestemmelse om udvis-ning med indrejseforbud for

bestandig.   

På denne baggrund, og da domfældte fortsat er omfattet af den beskyttelse, som

følger af § 31 i udlændingeloven,



b e s t e m m e s :



- 5 -

Byrettens kendelse ændres, således at bestemmelsen om udvisning, som domfældte

blev idømt ved Østre Landsrets dom af 22. november 1994 som stadfæstet ved

Højesterets dom af 15. august 1995, opretholdes.

Domfældte betaler sagens omkostninger for begge retter.

(Sign.)