RIGSRETSSAG: Fhv. minister fundet skyldig i forsætlig overtrædelse af ministeransvarlighedslovens § 5, stk. 1. ved at være ansvarlig for en indkvarteringsadministration, h... Vis mere
Ret: Rigsretten (1. instans)
Faggruppe: Straffesag — Øvrige straffesager
Sagsemner: Forbrydelser i offentlig tjeneste;

RIGSRETTENS DOM
afsagt mandag den 13. december 2021

Rigsretssagen

mod

fhv. minister Inger Støjberg

I pådømmelsen har deltaget Rigsrettens dommere, 13 højesteretsdommere og 13 dommere valgt

af Folketinget. De deltagende højesteretsdommere er: Thomas Rørdam (rettens for-mand), Poul

Dahl Jensen (næstformand), Jens Peter Christensen, Henrik Waaben, Michael Rekling, Lars

Hjortnæs, Oliver Talevski, Jan Schans Christensen, Kurt Rasmussen, Jens Kru-se Mikkelsen, Lars

Apostoli, Anne Louise Bormann og Kristian Korfits Nielsen. De af Folke-tinget valgte dommere

er: Erik Christensen, Jacob Mchangama, Pia Gjellerup, Karoly Németh, Klaus Bach Trads,

Christian Langballe, Kirsten Brosbøl, Gert Eg, Anne Grete Holmsgaard, Ingelise Bech Hansen,

Keld Holm, Karen J. Klint og Karen Rønde.



- 2 -

Indholdsfortegnelse

Påstande mv. ............................................................................................................................... 5

Sagsfremstilling .......................................................................................................................... 6

Inger Støjbergs facebookopslag den 25. januar 2016 ............................................................ 6

Udlændingestyrelsens høring af indkvarteringsoperatørerne ................................................. 7

Udlændingeministeriets notat af 2. februar 2016 ................................................................. 12

Pressemeddelelsen af 10. februar 2016 og tilblivelsen heraf ............................................... 16

Udsendelse af pressemeddelelsen til Udlændingestyrelsen ................................................. 21

Udlændingestyrelsens orientering af indkvarteringsoperatørerne om den ændrede praksis   og

orientering om status til ministeriet ................................................................................. 22

Inger Støjbergs udtalelser til medierne den 10. februar 2016 og opslag på Inger Støjbergs

facebookprofil den 11. februar 2016 .................................................................................... 23

Kontakt mellem Udlændingeministeriet og Justitsministeriet i perioden mellem den 11.-17.

februar 2016 ............................................................................................................. 26

Udlændingestyrelsens udmøntning af praksisændringen ..................................................... 26

Pressehenvendelse fra Jyllands-Posten ................................................................................ 30

Møde mellem Udlændingeministeriet og Udlændingestyrelsen den 22. februar 2016 og

efterfølgende udtalelser til pressen og Folketinget om status vedrørende retningslinjer ..... 32

Møde mellem Udlændingestyrelsen og indkvarteringsoperatørerne den 23. februar 2016 samt

forberedelse af koncerndirektionsmøde den 24. februar 2016 .................................... 33

Besvarelse af spørgsmål S 630 ............................................................................................. 35

Udarbejdelse af bidrag til forespørgselsdebat med statsministeren ..................................... 36

Udlændingestyrelsens planlægning af yderligere adskillelser, herunder par med børn ....... 39

Forelæggelse af fem sager for Udlændingeministeriet ........................................................ 40

Henvendelse fra Røde Kors .................................................................................................. 43

Status vedrørende adskillelse af par pr. 3 marts 2016 .......................................................... 45

Møde mellem Udlændingestyrelsen og Udlændingeministeriet den 8. marts 2016 om de fem

sager samt efterfølgende møde med ministeren ............................................................ 46

Besvarelse af spørgsmål nr. 302 ........................................................................................... 49

Status vedrørende adskillelse af par pr. 14. marts 2016 ....................................................... 49

Samråd Z .............................................................................................................................. 50

Udlændingeministeriets mail af 18. marts 2016 til Udlændingestyrelsen ........................... 61

Status vedrørende adskillelse af par pr. 31. marts 2016 ....................................................... 62



- 3 -

Henvendelse fra Institut for Menneskerettigheder ............................................................... 62

Status vedrørende adskillelse af par pr. 18. april 2016 ........................................................ 63

Klage til Folketingets Ombudsmand .................................................................................... 64

Folketingets Ombudsmand indleder egen drift-undersøgelse .............................................. 71

Samråd AJ ............................................................................................................................ 79

Møde mellem Udlændingeministeriet og Udlændingestyrelsen den 1. juli 2016 om

retningslinjer ......................................................................................................................... 81

Udlændingestyrelsens retningslinjer til operatørerne ........................................................... 85

Besvarelse af spørgsmål nr. 771 ........................................................................................... 86

Besvarelse af spørgsmål nr. 1008 ......................................................................................... 87

Besvarelse af spørgsmål nr. 1006 ......................................................................................... 88

Besvarelse af spørgsmål nr. 1007 ......................................................................................... 89

Udlændingeministeriets udtalelse til Folketingets Ombudsmand vedrørende faktuelle

oplysninger om de berørte asylpar ....................................................................................... 90

Udlændingeministeriets notat om fortolkningen af Danmarks internationale forpligtelser

.......................................................................................................................... 91 Redegørelse fra

Folketingets Ombudsmand ........................................................................ 95 Inger Støjbergs

facebookopslag og TV-interview den 21. maj 2017 ................................... 96 Samråd AT og AU

................................................................................................................ 96 Besvarelse af

spørgsmål nr. 904 ......................................................................................... 103 Samråd AW-AZ

................................................................................................................. 104 Samråd Q, R og U

.............................................................................................................. 111 De berørte par

..................................................................................................................... 112

Anbringender .......................................................................................................................... 119

Rigsrettens begrundelse og resultat ........................................................................................ 129

I. Skyldspørgsmålet ............................................................................................................ 129 1.

Flertallets begrundelse (25 dommere) ............................................................................ 130 1.1.

Inger Støjbergs beslutning om en ny indkvarteringsordning ...................................... 130 1.2.

Inger Støjbergs ansvar i perioden fra den 10. februar til den 18. marts 2016 ............. 137 1.3.

Gælder der en alvorlighedsbetingelse? ....................................................................... 139 1.4.

Konklusion om de objektive betingelser for strafansvar ............................................. 140 1.5.

Tilregnelse (forsæt eller grov uagtsomhed) ................................................................ 140 1.6.

Konklusion vedrørende perioden fra den 10. februar til den 18. marts 2016 ............. 141



- 4 -

1.7. Perioden efter den 18. marts 2016 ............................................................................... 142 2.

Mindretallets begrundelse (én dommer) ........................................................................ 143 3.

Samlet konklusion vedrørende skyldspørgsmålet .......................................................... 143 II.

Straffastsættelsen ........................................................................................................... 144

Domskonklusion .....................................................................................................................
149



- 5 -

Påstande mv.

Den 2. februar 2021 besluttede Folketinget at rejse tiltale ved Rigsretten mod fhv. minister Inger

Støjberg med påstand om straf for overtrædelse af § 5, stk. 1, i lov om ministres ansvar-lighed.

Samtidig valgte Folketinget advokat Anne Birgitte Gammeljord og advokat Jon Lauritzen som

anklagere. Anklagerne har ved anklageskrift af 3. februar 2021 rejst tiltale mod Inger Støjberg til

straf for:

”… overtrædelse af § 5, stk. 1, i lov nr. 117 af 15. april 1964 om ministres an -
svarlighed ved som udlændinge-, integrations- og boligminister at være ansvar-lig
for, at Udlændingestyrelsen i perioden fra den 10. februar 2016 og indtil se-nest den
12. december 2016 iværksatte og fastholdt en indkvarteringsadministra-tion,
hvorefter der i et antal sager adskiltes ægtefæller og samlevende par ind-kvarteret i
asylsystemet, hvoraf mindst den ene part var under 18 år, i strid med Den
Europæiske Menneskerettighedskonventions artikel 8 og under tilsidesæt-telse af
almindelige forvaltningsretlige grundsætninger om saglig forvaltning, pligtmæssigt
skøn og proportionalitet samt forvaltningsrettens og Den Europæi-ske
Menneskerettighedskonventions krav til konkret og individuel partshøring,
sagsoplysning og begrundede afgørelser.”

Af anklageskriftet fremgår endvidere:

”Det er en skærpende omstændighed, jf. § 5, stk. 2, i lov nr. 117 af 15. april 1964 om
ministres ansvarlighed, at forhenværende minister Inger Støjberg i til-knytning til
dette forløb afgav urigtige eller misvisende oplysninger til Folketin-get under
samrådene i Folketingets Udlændinge- og Integrationsudvalg den 1. juni 2017 om
samrådsspørgsmål AT og AU, den 23. juni 2017 om samråds-spørgsmål AW-AZ,
den 11. oktober 2017 om samrådsspørgsmål A og B og den 1. marts 2019 om
samrådsspørgsmål Q, R og U.”

Om dette sidste led i anklageskriftet har Rigsretten ved kendelse af 29. juni 2021 bestemt:

”De i anklageskriftet anførte forhold vedrørende fhv. minister Inger Støjbergs
påstået urigtige eller misvisende oplysninger til Folketinget kan ikke bringes i
anvendelse som strafskærpende omstændigheder ved bedømmelsen af forholdet
vedrørende indkvarteringsordningen og dens administration.

Bevisførelse vedrørende fhv. minister Inger Støjbergs oplysninger til Folketin-
get kan ske, i det omfang det kan have betydning for bedømmelsen af skylds-
spørgsmålet i forholdet vedrørende indkvarteringsordningen og dens administra-
tion, herunder for bedømmelsen af, om der er handlet med forsæt eller grov
uagtsomhed.”

Fhv. minister Inger Støjberg har påstået frifindelse.



- 6 -

Transskriptioner af forelæggelsen, de afgivne forklaringer og proceduren vil blive offentlig-gjort i

Rigsretstidende.   

Sagsfremstilling

Af sagens skriftlige materiale fremgår bl.a.:

Inger Støjbergs facebookopslag den 25. januar 2016

Efter at der den 25. januar 2016 i flere medier havde været omtale af, at mindreårige asylansø-

gere, såkaldte ”barne bru de” , boede sammen med deres voksne ægtefæller på danske asyl cen-

tre, offentliggjorde udlændinge-, integrations- og boligminister Inger Støjberg samme dag føl-

gende opslag på sin facebookprofil:

”Det er fuldstændig uacceptabelt, at barnebrude indkvarteres sammen med deres ægte -
fæller på danske asylcentre. Det skal stoppes omgående, og det vil jeg omgående med-dele
Udlændingestyrelsen.
Når man opholder sig i Danmark, så gælder danske normer og regler, og det skal gøres
meget klart overfor asylansøgerne” .

Samme aften blev et citat af facebookopslaget sendt til Udlændingestyrelsen af presse- og

kommunikationschef i Udlændinge-, Integrations- og Boligministeriet (herefter benævnt Ud-

lændingeministeriet) Mia Tang, og senere på aftenen svarede pressemedarbejder i styrelsen Janus

Sejersen Laursen:

”Vi har følgende præcisering, som vi gerne vil sende til pressen:

Fg. vicedirektør Lene Vejrum, Udlændingestyrelsens Center for Administration og
Økonomi, udtaler:

- I forbindelse med historierne i pressen om såkaldte barnebrude blandt asylansøgere i
Danmark vil jeg gerne understrege, at Udlændingestyrelsen på ingen måde accepterer, at
børn indkvarteres sammen med en jævnaldrende eller en voksen, hvis der er tvivl om, at
dette sker af egen fri vilje. Såfremt der opstår tvivl om tvang eller andet pres, ind-kvarteres
personerne hver for sig. Det drejer sig om ganske få tilfælde over tid, og
Udlændingestyrelsen er meget opmærksom på problemstillingen.

Har ministeriet nogen bemærkninger hertil?”



- 7 -

Mia Tang videresendte kort tid efter svaret til særlig rådgiver i ministeriet Mark Thorsen:

”Styrelsen vil gerne ud med denne. Jonas siger ok – men hvad siger du? Det går jo imod
det, I nger lige har skrevet.”

Til hvilket Mark Thorsen svarede:

”Kæmpe nej!

De skal rette 100 pct. ind efter det Inger har meldt ud. Færdig. Punktum.”

Udtalelsen fra fungerende vicedirektør i Udlændingestyrelsen Lene Linnea Vejrum blev ikke

udsendt til pressen.

Udlændingestyrelsens høring af indkvarteringsoperatørerne  

Den 26. januar 2016 iværksatte Udlændingestyrelsen en høring af indkvarteringsoperatørerne

vedrørende antallet af indkvarterede mindreårige asylansøgere med ægtefælle eller samlever.

Dagen efter sendte Lene Linnea Vejrum to notater til afdelingschef i Koncernstyring i Ud-

lændingeministeriet Line Skytte Mørk Hansen.   

Af det første notat, ”Notat om Udlændingestyrelsens praksis i sager om indkvartering af min-

dreårige udlændinge med ægtefæller eller samlevere” , fremgår:

”Baggrund for og indholdet af notatet

Der har de seneste dage været en del medieomtale af forholdene for børn – de såkaldte
barnebrude – der potentielt tvinges ind i ægteskab/ægteskabslignende forhold.   

I dette notat beskrives i kort form Udlændingestyrelsens tilgang til denne problemstil-ling,
gældende praksis for indgriben i sådanne sager, status på aktuelle konkrete sager samt
oplæg til yderligere initiativer på området. Desuden beskrives praksis for adgang til fravær
fra asylcentre, idet det har været tilkendegivet i medieomtalen, at styrelsen skulle have givet
mindreårige tilladelse til kortvarigt ophold hos herboende, myndige personer med hvem de
har et ægteskab/ægteskabslignende forhold.
…

Generelt om indkvartering af mindreårige  

Børn udgør et helt særligt fokusområde for Udlændingestyrelsen i relation til indkvarte-ring.
Det gælder, uanset om de kommer til Danmark som uledsagede mindreårige, som en del af
en familie eller f.eks. kommer sammen med en person, der er angivet som æg-



- 8 -

tefælle eller samlever. Grundlæggende er der en helt overordnet forpligtelse til fra sty-
relsens side at tage hensyn til barnets tarv i alle disse tilfælde.

I forhold til samliv/samlivsforhold tages der udgangspunkt i danske normer og regler,
herunder i forhold til mulighed for ægteskab, seksuelle lavalder, jf. straffelovens § 222 m.v.
Det betyder bl.a., at styrelsen aldrig vil kunne indkvartere et barn under 15 år sam-men med
en myndig person og dermed understøtte et ægteskabs- eller samlivsforhold.

Mindreårige asylansøgere m.fl., som opholder sig i Danmark sammen med deres foræl-dre
eller andre voksne, som reelt er trådt i forældrenes sted (ledsagere), indkvarteres på
asylcenter sammen med deres forældre eller ledsagere. Uledsagede mindreårige under 18 år
indkvarteres som altovervejende udgangspunkt på særlige børnecentre.

Det fremgår af kontrakterne mellem indkvarteringsoperatørerne og Udlændingestyrel-sen, at
operatøren skal identificere beboere med særlige behov, og at der skal sikres en
helhedsorienteret og koordineret indsats. Operatøren skal sikre, at der i overensstem-melse
med §§ 153 og 154 i lov om social service sker identifikation af særligt omsorgs-truede
børn med henblik på iværksættelse af nødvendige foranstaltninger i samarbejde med den
lokale kommune og/eller Udlændingestyrelsen. Operatørerne har således en skærpet
underretningspligt i forhold til mindreårige, som er indkvarteret på asylcentre-ne.   

For så vidt angår Udlændingestyrelsens administration af indkvarteringsforhold vedr.
mindreårige, er der aftalt en fast praksis mellem Forsørgelseskontoret og fjerde Asyl-kontor
(UMI-teamet), hvorefter der altid skal ske underretning af Forsørgelseskontoret, såfremt
asylsagsbehandlerne får kendskab til en uledsaget mindreårig, som efter det op-lyste har
indgået ægteskab eller lever i ægteskabslignende forhold med en person, som opholder sig i
Danmark sammen med den mindreårige.   

Tilsvarende underretter Kontoret for Økonomi og Indkvartering (Bookingen) Forsørgel-
seskontoret, såfremt der tilgår Bookingen oplysninger fra operatørerne, eller det ved op-slag
i indkvarteringssystemet (IBS) konstateres, at en mindreårig er registreret som gift eller
samlevende. Underretningen til Forsørgelseskontoret skal sikre, at der tages stilling til, om
den mindreårige er korrekt indkvarteret, jf. nedenfor.

Særligt om indkvartering af mindreårige under 15 år

Forsørgelseskontoret kontakter i alle sager, der vedrører mindreårige under 15 år, som efter
det oplyste er samlevende i ægteskabslignende forhold med en person over 15 år, den
relevante operatør med henblik på at indkvartere de pågældende hver for sig og si-kre, at
operatøren har underrettet den lokale kommune i overensstemmelse med bestem-melserne
§§ 153 og 154 i lov om social service. Er der tale om en uledsaget mindreårig vil denne
herefter som altovervejende udgangspunkt blive indkvarteret på et børnecen-ter, med
mindre der træffes afgørelse om andre nødvendige sociale foranstaltninger, fx anbringelse
på institution. Såfremt der er tale om en mindreårig, som ikke er uledsaget, og som med sine
forældres eller ledsagers samtykke indgår i et samlivsforhold med en person over 15 år, vil
Udlændingestyrelsen i dialog med indkvarteringsoperatøren og den stedlige kommune
vurdere behovet for særlige sociale- eller indkvarteringsforan-staltninger.



- 9 -

Særligt om indkvartering af mindreårige over 15 år

For så vidt angår mindreårige over 15 år, som lever i ægteskab eller samlivsforhold med en
anden person over 15 år på eller i tilknytning til et asylcenter, vil styrelsen på bag-grund af
en konkret vurdering af sagens omstændigheder beslutte, om der skal tages ini-tiativ til at
indkvartere de pågældende hver for sig. I styrelsens vurdering vil indgå ind-
kvarteringsoperatørens børnefaglige personales vurderinger samt værtskommunens evt.
faglige vurderinger af, hvilke indkvarteringsforhold der er til den pågældendes bedste.
…

Aktuelle sager

Udlændingestyrelsen har inden for det seneste år håndteret to konkrete sager vedrørende
mindreårige asylansøgere under 15 år, som har været samlevende i ægteskabslignende
forhold med asylansøgere over 15 år.

Den første sag vedrører en mindreårig kvindelig asylansøger fra Syrien, som ved indrej-sen
ultimo oktober 2015 er 14 år. Hun indrejser sammen med en 23-årig mand, som ef-ter det
oplyste er hendes ægtefælle. Pigen er gravid. Parret indkvarteres i første omgang sammen
på modtagecenter. Indkvarteringsoperatøren underretter den lokale kommune om parret. Det
fremgår bl.a. af underretningerne, at der er bekymring for pigens trivsel.
Indkvarteringsoperatøren ansøger desuden i november Udlændingestyrelsen om ind-
kvartering på omsorgsplads. Udlændingestyrelsen beslutter bl.a. henset til pigens alder, at
parret ikke skal være indkvarteret sammen og planlægger i den forbindelse flytning af parret
fra modtagecenter til hhv. børne- og voksencenter. Idet parret nægter at efterleve styrelsens
anvisning om indkvartering på to forskellige centre, træffer styrelsen afgørel-se om
flyttepåbud. Flytningen gennemføres medio november 2015. Parret er fortsat ind-kvarteret
hver for sig.

Den anden sag vedrører en kvindelig iransk asylansøger på 14 år, som er indrejst med sin
28-årige samlever. Ansøger blev ved indrejsen i september 2015 registreret som født i 1998
(17 år). Parret indkvarteres sammen på modtagecenter. I forbindelse med OM-samtale i
november 2015 oplyser ansøger dels at hun er 15 år og dels en fødedato i 2001. Ansøger
bliver efterfølgende registreret med fødedato i februar 2001, dvs. at hun på
indrejsetidspunktet var 14 år. Det er styrelsens foreløbige vurdering, at ansøger er 14 år.
Bookingen underrettes i den forbindelse af sagsbehandleren i Asyl om sagen. Medio
november underretter Bookingen Forsørgelseskontoret om sagen. Indkvarteringsopera-tøren
underretter samtidig den lokale kommune om parret. Kommunen vurderer efter samtale
med parret, at de har bedst af at blive boende sammen. Indkvarteringsoperatø-ren har på ny i
januar 2016 underrettet den lokale kommune, idet der nu er bekymring for ansøgers trivsel.
Styrelsen er i dialog med indkvarteringsoperatøren om relevant indkvartering. Det
bemærkes, at ansøger fylder 15 år i februar 2016.

Kommende initiativer i forhold til håndtering af mindreårige med ægtefælle/samlever

• Det er aftalt, at der indkaldes til dialogmøde i februar mellem Udlændingestyrelsen,
Socialstyrelsen og indkvarteringsoperatørerne om håndteringen af sager om mindre-
årige asylansøgere, som lever i ægteskab eller ægteskabslignende forhold med andre
mindreårige eller voksne



- 10 -

• Det vil fremover fremgå eksplicit af Udlændingestyrelsens retningslinjer om ind-
kvartering, at en mindreårig under 15 år aldrig vil kunne indkvarteres sammen med en
ægtefælle eller samlever

• Det overvejes, om operatørernes forpligtelser i relation til mindreårige asylansøgere
med ægtefæller/samlevere fremover skal fremgå direkte af operatørkontrakterne”

Af det andet notat, ”Høring af indkvarteringsoperatører om indkvartering af mindre årige ud-

lændinge med ægtefæller eller samlevere ”, fremgår bl.a.:

”Høringen

Udlændingestyrelsen har den 26. januar 2016 – i forlængelse af debatten om indkvarte-
ringsforhold for børn – sendt en høring til samtlige indkvarteringsoperatører. Indkvarte-
ringsoperatørerne blev i den forbindelse bedt om at angive antallet af mindreårige asyl-
ansøgere, som er indkvarteret på eller i tilknytning til et asylcenter, og hvor indkvarte-
ringsoperatøren har kendskab til, at den pågældende har en ægtefælle/samlever. Hørin-gen
er vedlagt som bilag 1.

Hovedkonklusioner

Efter gennemgangen af indkvarteringsoperatørernes besvarelser af høringen af 26. ja-nuar
2016 kan Udlændingestyrelsen oplyse, at det fremgår, at i alt 25 mindreårige i al-deren 15
til 17 år har en ægtefælle eller samlever. Af disse er 20 mindreårige samle-vende med deres
partner på asylcenter, 1 har en ægtefælle på et andet asylcenter, mens 4 har en herboende
ægtefælle. Operatørerne har oplyst, at 2 af de mindreårige med herbo-ende ægtefæller tager
på besøg hos den herboende ægtefælle.   

To sager vedrører børn under 15 år. I den ene af disse sager har Udlændingestyrelsen
besluttet, at den mindreårige skal bo på et børnecenter, mens den voksne ægtefælle er
indkvarteret på et voksencenter. I den anden sag opholder den mindreårige på 14 år sig for
tiden sammen med sin voksne ægtefælle på et asylcenter. I sagen er der truffet be-slutning
om at de to skal adskilles på henholdsvis børne- og voksencenter. I forbindelse med
asylsagen er der samtidig taget skridt til, at der skal laves en aldersundersøgelse af den 14-
årige, bl.a. fordi der har været tvivl om den pågældendes alder.   

For hovedparten af de mindreårige, som efter det oplyste har en ægtefælle eller samle-ver
over 18 år, gælder, at der er tale om piger i alderen 16-17 år, som har en ægtefælle eller
samlever, og hvor de pågældende er indkvarteret sammen på asylcenter. Det er endvidere
styrelsens indtryk, at der ikke er tale om store aldersforskelle mellem de min-dreårige og
deres myndige partner.   

Operatørerne blev bedt om at angive, såfremt der var indikatorer på tvang eller lignen-de.
Ingen operatører har oplyst om indikatorer på tvang eller lignende i de konkrete sa-ger.

Konkrete svar

Nedenfor fremgår operatørernes tilbagemeldinger i oversigtsform:



- 11 -

…”

Den 28. januar 2016 foretog Udlændingestyrelsen en opfølgende høring af indkvarteringsope-

ratørerne om navnlig aldersforskellen mellem de indkvarterede par, og senere samme dag sendte

Lene Linnea Vejrum et supplerende notat herom til Line Skytte Mørk Hansen.   

Af det supplerende notat, ”Opfølgende høring af indkvarteringsope ratører om indkvartering af

mindreårige udlændinge med ægtefæller eller samlevere” , fremgår:

”Høringen

Udlændingestyrelsen har den 26. januar 2016 – i forlængelse af debatten om indkvarte-
ringsforhold for børn – sendt en høring til samtlige indkvarteringsoperatører. Indkvarte-
ringsoperatørerne blev i den forbindelse bedt om at angive antallet af mindreårige asyl-
ansøgere, som er indkvarteret på eller i tilknytning til et asylcenter, og hvor indkvarte-
ringsoperatøren har kendskab til, at den pågældende har en ægtefælle/samlever. I for-
længelse af førnævnte høring har Udlændingestyrelsen på ny hørt indkvarteringsopera-
tørerne den 28. januar 2016. Høringen vedrørte aldersforskellen på de mindreårige og deres
ægtefæller/samlevere.

Sammenfatning af de iværksatte høringer

Nedenfor fremgår operatørernes opdaterede tilbagemeldinger i oversigtsform:

Røde Kors har oplyst, at der pr. d.d. er indkvarteret
- en mindreårig på 14 år, som er samlevende på centeret med en person på 28 år. Der

er taget initiativ til at indkvartere parret hver for sig på henholdsvis børne- og
voksencenter. Flytningen vil blive effektueret snarest.

- tre mindreårige på 15 år, som er samlevende på centeret med personer på hen-
holdsvis 20, 25 og 28 år.

- to mindreårige på 16 år, som er samlevende på centeret med personer på 20 år.

- to mindreårige på 17 år, som er samlevende på centeret med personer på hen-
holdsvis 18 og 20 år.

- Ingen af parrene har børn.

Tønder Kommune har oplyst, at der pr. d.d. er indkvarteret
- en mindreårig på 17 år, som er samlevende på centeret med en person over 18 år.

Aldersforskellen er angivet til 6 år. Parret har ingen børn.

- en mindreårig på 17 år, som har herboende ægtefælle, som den mindreårige besøger
på ægtefællens bopæl. Ægtefællen er efter det oplyste 24 år. Parret har ingen børn.



- 12 -

Thisted Kommune har oplyst, at der pr. d.d. er indkvarteret
- en mindreårig på 16 år, som er samlevende på centeret med en person på 22 år. Den

mindreårige er gravid.

- en mindreårig på 16 år, som har herboende ægtefælle på 33 år. Den mindreårige
besøger efter det oplyste ikke ægtefællen på dennes bopæl.

- En mindreårig på 17 år med herboende kæreste på 24 år. Den mindreårige besø-ger
efter det oplyste ikke ægtefællen på dennes bopæl.

- en mindreårig på 16 år, som har herboende ægtefælle på 27 år. Den mindreårige
besøger ægtefællen på dennes bopæl.

Jammerbugt Kommune har oplyst, at der pr. d.d. er indkvarteret
- en mindreårig under 15 år, som har ægtefælle på andet asylcenter. Ægtefællen er 24

år. Den mindreårige er gravid.

- to mindreårige på henholdsvis 15 og 16 år er kærester med to personer på 17 år. Den
16-årige er gravid. For begge par gælder, at de er indkvarteret på samme center, men
ikke på samme værelse.

- to mindreårige på henholdsvis 16 og 17 år er samlevende på asylcenter med
personer på henholdsvis 24 og 26 år. Det ene par har et nyfødt barn, mens det andet
par har et barn på 1,5 år.

- en mindreårig på 15 år, som har ægtefælle på andet asylcenter. Ægtefællen er 20 år.
Den mindreårige er gravid.

Langeland Kommune har oplyst, at der pr. d.d. er indkvarteret
- fire mindreårige kvindelige asylansøgere på 17 år med samlevere på henholdsvis 26,

27, 29 og 30 år. Et par har barn, mens to af parrene venter barn.

- en kvindelig asylansøger på 16 år samlevende med en person 27 år. Parret har et
barn på 2 år, og den kvindelige part er gravid.

Vesthimmerlands Kommune har oplyst, at der pr. d.d. er indkvarteret
- To mindreårige på 17 år, som er samlevende på centeret med personer på

henholdsvis 20 og 29 år. Begge par har børn. Det ene par har et barn under 1 år,
mens det andet par har 2 børn på henholdsvis 3 og 4 år.

Det bemærkes, at ovenstående udgør et øjebliksbillede af de aktuelt indkvarterede og er
baseret på en manuel gennemgang af indkvarteringsoperatørernes besvarelse af hørin-gen.”

Udlændingeministeriets notat af 2. februar 2016

Den 27. januar 2016 blev der i Udlændingeministeriet påbegyndt et arbejde med at udarbejde et

notat om indkvartering af mindreårige asylansøgere, der indrejser sammen med personer,



- 13 -

som angives at være ægtefælle eller samlever. Første udkast til notatet blev hovedsageligt ud-

arbejdet af Jesper Gori, der var kontorchef i ministeriets familiesammenføringskontor i Ud-

lændingeafdelingen.

Den 29. januar 2016 blev udkast til notatet sendt til kontorchef i Udlændingestyrelsen Ditte Kruse

Dankert, der senere samme dag kom med bemærkninger.   

Efter yderligere arbejde med notatet blev det den 2. februar 2016 lagt til godkendelse i Ud-

lændingeministeriets elektroniske sagsbehandlings system ”F2” . Notatet blev den 5. februar 2016

godkendt i F2 af kontorchef i ministeriets koncernøkonomikontor Anette Görtz (trin 1), af Jesper

Gori (trin 2), af afdelingschef i udlændingeafdelingen i ministeriet Lykke Sørensen (trin 3), af

Line Skytte Mørk Hansen (trin 4), på vegne af kontorchef i ledelsessekretariatet Jonas From

Soelberg (trin 5) og af departementschef Uffe Toudal Pedersen (trin 6). Den 8. fe-b ruar 2016

skrev Inger Støjberg en kommentar til dokumentet i F2 (”Ven des på møde med Uffe og Mark”),

og den 9. februar 2 016 kl. 13.44 blev notatet godkendt på vegne af Inger Støjberg.

Af det godkendte notat, ”Notat om indkvartering af mindreårige asylansøgere, der indrejser

sammen med personer, som angives at være ægtefælle eller samlever” , fremgår bl.a.:

”1. Indledning

Med afsæt i en tilsvarende svensk debat har der de sidste par uger været medieomtale af, at
mindreårige asylansøgere – de såkaldte ”barnebrude” , der potentielt kan være tvunget ind i
et ægteskabslignende forhold – i visse tilfælde er indkvarteret med deres ægtefælle/samlever
under asylsagens behandling her i landet.

Ifølge medieomtalen skulle Udlændingestyrelsen tillige have givet mindreårige asylan-
søgere tilladelse til kortvarigt ophold hos herboende, myndige personer, som angives at
være en ægtefælle eller samlever.

I forlængelse af medieomtalen har Udlændingestyrelsen indhentet oplysninger fra ind-
kvarteringsoperatørerne for at tilvejebringe aktuelle oplysninger om sager vedrørende
mindreårige asylansøgere, hvor der har været spørgsmål om indkvartering sammen med
personer, der angives at være ægtefælle eller samlever. Der henvises til bilag 1 for en
nærmere beskrivelse af sådanne aktuelle sager.

Der skal tages stilling til, om Udlændingestyrelsens nuværende praksis bør tilrettes.
…



- 14 -

3. Overvejelser

Udlændingestyrelsen har peget på følgende initiativer i forhold til spørgsmålet om ind-
kvartering af mindreårige med ægtefælle/samlever:

1. Det vil fremover fremgå eksplicit af Udlændingestyrelsens retningslinjer om ind-
kvartering, at en mindreårig under 15 år ikke kan indkvarteres sammen med en æg-
tefælle eller samlever.

2. For mindreårige over 15 år skal der foretages en konkret vurdering af sagens om-
stændigheder, inden det besluttes, hvordan de berørte indkvarteres. I styrelsens vur-
dering vil indgå indkvarteringsoperatørens børnefaglige personales vurderinger samt
værtskommunens evt. faglige vurderinger af, hvilke indkvarteringsforhold der er til den
pågældendes bedste.  

3. Der indkaldes til dialogmøde i februar mellem Udlændingestyrelsen, Socialstyrelsen og
indkvarteringsoperatørerne om håndteringen af sager om mindreårige asylansø-gere,
som lever i ægteskab eller ægteskabslignende forhold med andre mindreårige eller
voksne.

Ad 1.
Ministeriet er enig i, at mindreårige under 15 år aldrig skal kunne indkvarteres på et
asylcenter sammen med en ægtefælle/samlever. Det vurderes således, at hensynet til barnets
tarv i alle sådanne tilfælde med styrke taler for, at der ikke foretages indkvarte-ring som par
i denne situation. Også ordre public-hensyn taler med styrke for, at sådan indkvartering ikke
finder sted ved myndighedernes mellemkomst.

Det vurderes endvidere, at Udlændingestyrelsen bør indkvartere parterne på forskellige
centre, således at myndighederne ikke (indirekte) bidrager til, at der faktisk etableres et
samliv mellem parterne.

Ad 2.
Ministeriet finder, at det klare udgangspunkt i alle tilfælde – og dermed også i tilfælde, hvor
der er tale om en mindreårig asylansøger over 15 år – skal være, at mindreårige ikke
indkvarteres på et asylcenter sammen med en ægtefælle/samlever.   

Udmøntningen af Udlændingestyrelsens faktiske forvaltningsvirksomhed i forhold til
indkvartering af asylansøgere i den periode, hvor den pågældende er omfattet af styrel-sens
forsørgelsespligt, er underlagt almindelige forvaltningsretlige grundsætninger som
saglighed og lighed.

Det vurderes, at der er tale om et sagligt hensyn, hvis indkvartering af mindreårige uan-set
alder i asylsystemet generelt sigter mod at undgå situationer, hvor et barn som følge af
myndighedernes faktiske forvaltningsvirksomhed risikerer at blive tvunget til et sam-liv i
strid med barnets egen frie vilje og barnets bedste. Det indgår i vurderingen, at der er tale
om en tidsmæssigt afgrænset periode, indtil barnet meddeles opholdstilladelse el-ler skal
udrejse.   



- 15 -

Til gengæld stilles der ikke krav om, at det ved Udlændingestyrelsens vurdering af, hvor
asylindkvartering skal finde sted, f.eks. indgår, om der er tale om et ægteskab, der kan
anerkendes efter dansk ret.

Også i øvrigt vurderes det, at der er meget vide rammer for styrelsens indkvarterings-
virksomhed på asylområdet, så længe der varetages saglige hensyn.

I relation til indkvartering af mindreårige bemærkes, at også uledsagede mindreårige med
familie her i landet som udgangspunkt indkvarteres på asylcentre, medmindre barnets tarv
åbenbart taler herimod. Det betyder f.eks., at en mindreårig på 16 år, der har bedsteforældre
med ophold her i landet, og som er indkvarteret på et asylcenter og ikke mistrives på dette
center, ikke vil blive anbragt i familiepleje på kommunens for-anledning og altså vil skulle
opfylde 6-månederskravet for at få tilladelse til privat ind-kvartering.

Det vurderes dog, at barnets tarv i visse tilfælde med styrke vil tale for, at der sker ind-
kvartering af mindreårige over 15 år i tilknytning til en ægtefælle/samlever. Det gælder
f.eks. i tilfælde, hvor parterne har haft et forudgående samliv, hvor parret har fælles barn,
hvor aldersforskellen mellem parterne er begrænset, og hvor hensynet til den min-dreåriges
tarv også i øvrigt med styrke taler derfor. Som udgangspunkt vil alle disse hensyn skulle
foreligge, for at der skal ske indkvartering med ægtefællen/samleveren, og det er således
ikke tilstrækkeligt, at parret (alene) har haft et forudgående samliv og aldersmæssigt er tæt
på hinanden.

Det foreslås derfor, at udgangspunktet om, at mindreårige ikke indkvarteres på et asyl-
center i tilknytning til en ægtefælle/samlever, fraviges for mindreårige over 15 år i til-fælde,
hvor dette [åbenbart] vil stride mod barnets tarv.

Forslaget indebærer ikke, at parret i disse tilfælde indkvarteres sammen som ægtefæller/
samlevere, dvs. f.eks. på samme værelse; i stedet vil der skulle være tale om individuel-le
indkvarteringer på hvert sit værelse/i hvert sit rum, men på samme center, således at det står
parterne frit for f.eks. at udøve et samliv med deres fælles barn, uden at dette begrænses af
en geografisk afstand mellem indkvarteringsstederne.

I alle tilfælde skal Udlændingestyrelsen bestemme, hvem af forældrene et fællesbarn skal
indkvarteres sammen med.

4. Indstilling

På denne baggrund indstilles det, at Udlændingestyrelsens praksis ved indkvartering af
mindreårige fremover tilrettelægges således,

- at mindreårige under 15 år ikke kan indkvarteres på et asylcenter sammen med en
ægtefælle/samlever, og

- at mindreårige på 15 år eller derover ikke kan indkvarteres på et asylcenter sammen
med en ægtefælle/samlever, medmindre dette åbenbart vil stride mod den
mindreåriges tarv. Foreligger der sådanne hensyn til den mindreåriges tarv, skal
parterne indkvarteres hver for sig, men på det samme asylcenter.”



- 16 -

Af en aktivitetslog fra F2-systemet for den sag, hvor notatet blev behandlet, fremgår bl.a., at

Jesper Gori og Line Skytte Mørk Hansen den 9. februar 2016 kl. 14.08 var inde på sagen i F2 og

åbnede notatet og et ”aktdokument” . Ved gennemsyn af sagen i F2 har de bl.a. kunne se status for

godkendelsesforløbet. Kl. 14.10 var Line Skytte Mørk Hansen igen inde på sagen og åbnede

sagsfremstillingen og bilag 1 til notatet (Udlændingestyrelsens supplerende hø-ringsnotat af 28.

januar 2016). Kl. 15.20 var Jesper Gori inde på sagen og åbnede bilag 1 til notatet. Kl. 18.20 var

Lykke Sørensen inde på sagen og åbnede et ”aktdokument” . Den 10. februar 2016 kl. 14.36 var

Jesper Gori inde på sagen og åbnede bilag 1 til notatet og et ”akt-dokument” .

I den efterfølgende periode og indtil den 5. februar 2017 er notatet kun blevet åbnet af fuld-

mægtig i ministeriets koncernøkonomikontor Anne Nygaard Just den 14., 17., 18. og 22. fe-bruar

2016 og af Jonas From Soelberg den 18. februar 2016.

Pressemeddelelsen af 10. februar 2016 og tilblivelsen heraf

Den 10. februar 2016 om eftermiddagen offentliggjorde Udlændingeministeriet følgende pres-

semeddelelse:

”Inger Støjberg stopper indkvartering af barnebrude på asylcentre  

Fremadrettet må asylansøgere under 18 år ikke bo sammen med en ægtefælle eller sam-
lever. I aktuelle sager om barnebrude bliver parrene nu skilt ad.

Udlændinge-, integrations- og boligminister Inger Støjberg skrider nu ind over for bar-
nebrude på danske asylcentre og beder Udlændingestyrelsen om at ændre praksis. Frem-
adrettet kan ingen mindreårige asylansøgere bo sammen med en ægtefælle eller samle-ver.

Udlændinge-, integrations- og boligminister Inger Støjberg udtaler:   

”Det er fuldstændig uacceptabelt, at der i øjeblikket bor mindreårige i det danske asyl-
system med en ægtefælle eller samlever, og jeg har bedt Udlændingestyrelsen om straks at
sætte en stopper for det. Vi skal selvfølgelig sikre, at unge piger ikke bliver tvunget til at leve
i et forhold med en voksen på asylcentrene. ”

I januar iværksatte Inger Støjberg en hastehøring for at få et overblik over omfanget af
barnebrude på danske asylcentre. Hastehøringen viser, at der i øjeblikket er indkvarteret 27
mindreårige, hvor operatørerne på asylcentrene har kendskab til, at mindreårige har en
ægtefælle eller samlever på samme eller et andet asylcenter eller en herboende ægte-fælle
eller samlever.   



- 17 -

Efter den nuværende praksis skal mindreårige asylansøgere under 15 år altid indkvarte-res
adskilt fra deres ægtefælle eller samlever. Det kan dog ikke udelukkes, at enkelte par
indledningsvist alligevel er blevet indkvarteret sammen, f.eks. fordi det ikke umiddel-bart
efter deres ankomst til asylcenteret har været klart, at der er tale om en mindreårig under 15
år.   

I sager om mindreårige på 15 år eller derover har Udlændingestyrelsen vurderet i hver
enkelt sag, om den pågældende skulle indkvarteres sammen med en ægtefælle eller
samlever. Det er sket på baggrund af en faglig vurdering og hensynet til barnets tarv.   

Efter de nye retningslinjer må ingen mindreårige under 18 år indkvarteres på samme
asylcenter som en ægtefælle eller samlever. Det gælder også, hvis parret har et eller flere
fælles børn.

Inger Støjberg har også bedt Udlændingestyrelsen om at skille parrene ad i aktuelle sager
om mindreårige, der bor sammen med en ældre ægtefæller eller samlevere.”

Udlændingestyrelsens supplerende høringsnotat af 28. januar 2016 blev samtidig udsendt som et

bilag til pressemeddelelsen.

Arbejdet med pressemeddelelsen blev påbegyndt den 9. februar 2016. Kl. 13.58 sendte pres-se-

og kommunikationsrådgiver i Udlændingeministeriet Sarah Andersen et udkast, som havde været

forbi Line Skytte Mørk Hansen, til Lykke Sørensen og Jesper Gori. I udkastet var der en omtale af

undtagelser til ordningen om separat indkvartering af asylansøgere, hvor den ene var mindreårig.

Undtagelserne svarede i det væsentlige til beskrivelsen af undtagelser i notatet af 2. februar 2016.

Kl. 14.44 vendte Jesper Gori tilbage med et revideret udkast til pressemeddelelse. I fremsen-

delsesmailen anførte han bl.a.:

”Jeg kan forstå, at dette skal drøftes på et møde med ministeren kl. 15.30. Mine umid -
delbare forslag er indsat som markeret. Endvidere vedhæftes efter aftale med Line en model
for USs fremtidige praksis, som drøftelsen med ministeren eventuelt kan tage af sæt i.”

Af den vedhæftede model for Udlændingestyrelsens fremtidige praksis (omtalt som ”serviet-ten”)

fremgår:

”Udlændingestyrelsens ind kvartering af mindreårige asylansøgere skal fremover ske efter
følgende praksis:



- 18 -

- Mindreårige under 15 år kan ikke indkvarteres på et asylcenter sammen med en
ægtefælle/samlever. Denne praksis kan ikke fraviges.

- Mindreårige på 15 år eller derover kan ikke indkvarteres på et asylcenter sam-men
med en ægtefælle/samlever, medmindre dette åbenbart vil stride mod den
mindreåriges tarv.

Fravigelse af det klare udgangspunkt for mindreårige på 15 år eller derover kan herefter kun
ske, hvis følgende betingelser alle er opfyldt:

- Parterne har haft et forudgående samliv
- Parterne har et eller flere fælles børn
- Aldersforskellen mellem parterne er begrænset
- Parternes samliv indeholder ikke et element af tvang
- Hensynet til den mindreåriges tarv taler også i øvrigt med styrke herfor

Er der herefter grund til at fravige udgangspunktet for mindreårige på 15 år eller der-over,
skal parterne indkvarteres hver for sig, men på det samme asylcenter.”

Jesper Goris reviderede udkast til pressemeddelelse indeholdt en beskrivelse af undtagelser til

ordningen svarende til de beskrevne undtagelser i hans model for Udlændingestyrelsens frem-

tidige praksis.

Kl. 15.30 blev der afholdt et møde på Inger Støj bergs kontor om ”Indkvartering af barne bru-de”

med deltagelse bl.a. af Inge r Støjberg, Mark Thorsen, Uffe Toudal Pedersen, Line Skytte Mørk

Hansen, Jesper Gori og Anne Nygaard Just.   

Kl. 15.52 sendte Sarah Andersen til Mark Thorsen og Mia Tang: ”To versio ner af pressemed-

delelsen – Jesper Goris forslag og en uden kattelem” . Fem minutter efter sendte Sarah Ander-sen

til Jesper Gori med kopi til bl.a. Mia Tang og Mark Thorsen en version uden undtagelser med

henblik på bemærkninger.

Kl. 17.23 sendte Jesper Gori til bl.a. Mia Tang en ny version af pressemeddelelsen, som var ”søgt

tilrettet efter aftale med Uffe” . I denne version var der på ny indsat en omtale af undta -gel ser

formuleret på den måde, at ”ordningen skal administreres ud fra nødvendige menne-skelige

hensyn, bl.a. hen synet til barnets tarv.” Senere samme aften v ideresendte Mia Tang udkastet til

Inger Støjberg.



- 19 -

Kl. 21.14 skrev Lykke Sørensen til Jesper Gori:

”Jeg forstår på Uffe, at Inger og Mark ikke kan tilslutte sig forslaget. Det er vist stadig
ønsket, at der ikke skal være en kattelem. Jeg har talt med Uffe om, at vi skal søge hur-tigt i
morgen tidlig at vende sagen med Nina på ny. Jeg håber, at vi kan fange hende ved 9-tiden i
morgen”

Af en ”tidsmæssig oversigt over det tidlige forløb vedr. Barnebrudssagen” , som er udarbej det

den 24. maj 2017 af kommitteret Nina Holst-Christensen og kontorchef Thomas Klyver, beg-ge

fra Justitsministeriet, fremgår følgende om kontakt mellem Udlændingeministeriet og

Justitsministeriet den 9. februar 2016:

”9.2.2016: Lykke Sørensen, UIM, kontakter – uformelt – NHC på sit kontor mhp at få
bekræftet, at det efter EMRK art. 8 ikke er muligt at opstille en generel instruks til asyl-
centrene om, at de såkaldte barnebrude skal adskilles, hvorfor det er nødvendigt at fore-tage
en konkret individuel vurdering i hvert enkelt tilfælde. NHC bekræfter dette og spør ger i
den forbindelse om, ”jeg skal gå videre med sagen i Justitsministeriet, og om UIM har
behov for Justitsministeriets bistand” , hvilket Lykke Sørensen afviser med be -mærkningen
”Løbet er kørt” .”

Det er oplyst, at der tillige var et møde mellem Nina Holst-Christensen og Lykke Sørensen den

10. februar 2016 om morgenen.

Samme dag, den 10. februar 2016, blev der afholdt et koncerndirektionsmøde i Udlændinge-

ministeriet med følgende dagsorden:

”Dagsorden til koncerndirektionsmøde d. 10. februar kl. 10.30-11.30

[Ministeren deltager]

1. Aktuelle sager [alle]

2. To- og trepart [KYV]

- Bilag 1: Invitation til parterne 

3. Brug af sociale medier ift. oplysninger om dansk asylpolitik [JSB]

- Bilag 2: Oplæg vedr. brug af sociale medier 

[ Uden ministeren]
…”



- 20 -

En af mødedeltagerne var afdelingschef i ministeriets boligafdeling, Frank Bundgaard. Han

udarbejdede – efter det oplyste i oktober eller november 2016 – et håndskrevet notat om kon-

cerndirektionsmødet, hvoraf fremgår:

”Direktions møde 10/2. 2016.
Min, Uffe, Henrik K, Henrik G, Lykke, Line, FB ++

Bordrunde – ingen papirer

Alle flygtningepar, hvor den ene er mindreårig, skal adskilles fremover.

Lykke: generel regel vil være i strid med konventionerne. Sagerne skal behandles indi-
viduelt og med mulighed for undtagelser.   
Tydeligt at spm’et har været drøftet før.

Ingen udtalt konklusion, men toget kører.   
Uffe bad Line om at sikre besked til asylcentrene asap.”

Senere samme dag kl. 13.10 sendte pressekonsulent i Udlændingestyrelsen Nils Bak en intern

mail med emnefeltet ”Støjberg: INGEN barnebrude må bo med ægtefælle” , hvoraf fremgår:

”UIBM har varslet, at ministeren går ud kl. 14.30 i en pressemeddelelse samt redegørelse
om de såkaldte barnebrude. Budskabet er efter det oplyste, at ingen mindreårige under 18
må bo sam men med deres ægtefælle.”

Kl. 13.45 svarede direktør i Udlændingestyrelsen Henrik Grunnet med bl.a. Lene Linnea Vej-rum

og Ditte Kruse Dankert som kopimodtagere:

”Ja. Mødet jeg var til i ministeriet efterlod ingen t vivl om hendes indstilling til sagen –
uanset Børnekonventionen, når parret har et fælles barn.”

I en mail kl. 14.57 sendte Jesper Gori til sin fuldmægtig i Familiesammenføringskontoret An-na-

Sophie Saugmann-Jensen et link til pressemeddelelsen med en bem ærkning om, at ”det blev den

hårde model” .



- 21 -

Udsendelse af pressemeddelelsen til Udlændingestyrelsen

Den 10. februar 2016 kl. 14.11 sendte Anne Nygaard Just slutversionen af pressemeddelelsen til

Lene Linnea Vejrum og Ditte Kruse Dankert fra Udlændingestyrelsen med kopi til Line Skytte

Mørk Hansen, Mia Tang og Anette Görtz fra ministeriet. Af mailen fremgår:

”T.O. bliver vedhæftede pressemeddelelse om barnebrude sendt ud nu her inkl. det bilag I
leverede om de konkrete tilfælde af barnebrude i indkvartering ssystemet.”

Kl. 14.25 sendte Line Skytte Mørk Hansen pressemeddelelsen til Lene Linnea Vejrum.

I forlængelse heraf var der telefoniske kontakter mellem Line Skytte Mørk Hansen og Lene

Linnea Vejrum.   

Af en ”notits” udarbejdet af Lene Linnea Vejrum den 31. marts 2016 fremgår bl.a.:   

”Notits om UIBM’s orientering af styrelsen om ministerens pressemeddelelse af 10. fe -
bruar 2016 samt mundtlige instruks om adskillelse af asylansøgerpar omfattet af per-
sonkredsen nævnt i pressemeddelelsen.

I forbindelse med modtagelsen af mail fra Line Skytte Hansen den 10. februar 2016
(vedlagt) omkring adskillelse af mindreårige asylansøgere, der er indkvarteret sammen med
en myndig ægtefælle eller samlever på et dansk asylcenter, blev undertegnede rin-get op af
Line Skytte Hansen, der på vegne af UIBM anmodede Udlændingestyrelsen om straks at
foranstalte, at indkvarteringsoperatørerne blev orienteret om de nye ret-ningslinjer og
varslet om, at Udlændingestyrelsen ville igangsætte en adskillelse af parrene.   

Denne instruks blev senere samme dag fulgt op af en mail (vedlagt) fra undertegnede til
Line Skytte Hansen om, at operatørerne var orienteret, og at styrelsen havde påbegyndt
arbejdet i forhold til at danne sig et overblik over sagerne.”

I en mail sendt den 10. februar 2016 kl. 14.41 fra Line Skytte Mørk Hansen til Mark Thorsen,

Mia Tang, Jonas From Soelberg, Anne Nygaard Just, Anette Görtz, Lykke Sørensen og Jesper

Gori fremgår under emnet ”tilbagemelding” :

”Har talt med Lene Vejrum i styrelsen og de har et møde i eftermiddag hvor de går i gang
med at planlægge processen med at få skilt de mindreårige fra de voksne samle-vende/
ægtefæller.

De sætter det i værk så hurtigt de kan – de tror at det i nogle tilfælde kun kan lade sig gøre
med politiets hjælp.”



- 22 -

Udlændingestyrelsens orientering af indkvarteringsoperatørerne om den ændrede praksis og

orientering om status til ministeriet

Den 10. februar 2016 kl. 16.09 videresendte Ditte Kruse Dankert pressemeddelelsen til ind-

kvarteringsoperatørerne med følgende orientering om den ændrede praksis:

”Til jeres orientering fremsendes hermed pressemeddelelse fra Udlændinge -, Integra-tions-
og Boligministeriet, hvoraf det bl.a. fremgår, at ”ingen mindreårige under 18 år indkvarteres
på samme asylcenter som en ægtefælle eller samlever. Det gælder også, hvis parret har et
eller flere fælles børn. Inger Støjberg har også bedt Udlændingestyrel-sen om at adskille
parrene i de aktuelle sager om mindreårige, der bor sammen med en ældre ægtefælle eller
samlever. ”.   

Beslutningen fra ministeren betyder, at ingen mindreårige fremover må indkvarteres
sammen med en ældre ægtefælle eller samlever, dette uanset om der er fællesbørn. Den
betyder også, at der skal ske adskillelse i de aktuelle sager, hvor en mindreårig bor sam-men
med en ældre ægtefælle eller samlever. Vi vil derfor snarest muligt varsle flytning i samtlige
disse sager.   

Vi vil også gerne bede om, at I fortsat holder os orienteret, hvis der opleves eksempler på
sager med mindreårige, der ønsker indkvartering sammen med ældre ægtefælle, som vi ikke
allerede er orienteret om.”

Kl. 16.40 sendte Lene Linnea Vejrum en mail til Line Skytte Mørk Hansen under emnet ”sta -tus”

, hvoraf fremgår:

”Vi har nu orienteret operatørerne om de nye retningslinjer og herunder varslet, at vi
igangsætter en adskillelse af parrene.   

Vores vurdering er, at det vil tage minimum en uges tid at gennemføre, da der skal fin-des
pladser i UMI-systemet, og da vi navnlig skal sikre, at de mindreårige med børn bli-ver
placeret på centre, hvor der er gode rammer for de små børn.   

Pt. opererer vi med 4 grupper:   
• De mindreårige under 18. Skal på UMI-center  
• De gravide mindreårige under 18. Skal på UMI-center  
• De mindreårige mødre under 18. Bør på kvindecenter, hvor der er mere ro om-kring

de små børn.
• De voksne mænd. Skal på alm. opholdscenter.  

Vi er gået i gang med at skabe os et overblik over hvilke centre, det er muligt at flytte de
forskellige grupper til.



- 23 -

Processen er, at vi pålægger de pågældende at flytte på helt almindelig vis. Såfremt de ikke
efterkommer vores flytteanmodning, får de et såkaldt flyttepåbud, hvorefter vi kan anmode
om politiets bistand til flytningen.”

Til mailen var vedhæftet Ditte Kruse Dankerts mail kl. 16.09 til indkvarteringsoperatørerne.

Kl. 17.42 videresendte Line Skytte Mørk Hansen mailen fra kl. 16.40 inkl. vedhæftninger til Uffe

Toudal Pedersen, Jonas From Soelberg, Mark Thorsen, Lykke Sørensen, Anette Görtz, Anne

Nygaard Just, Mia Tang og Jesper Gori til orientering.

Inger Støjbergs udtalelser til medierne den 10. februar 2016 og opslag på Inger Støjbergs fa-

cebookprofil den 11. februar 2016

Efter udsendelsen af pressemeddelelsen den 10. februar 2016 gennemførte Inger Støjberg se-nere

samme dag et interview med bl.a. journalist Peter Lautrup, TV2 News. Af en transskrip-tion af

interviewet fremgår:

”Journalist: Så skal vi direkte ind til Christiansborg, hvor integrationsminister, Inger
Støjberg, har nye regler på vej, når det handler om unge under 18, der bliver gift. Peter
Lautrup, du står klar, kan jeg se.

Lautrup: Ja, jeg står klar med udlændinge- og integrationsminister, Inger Støjberg. Og Inger
Støjberg, de har lige sagt, at du er på vej med nye regler og vi har set dem allerede omkring
det, vi kalder barnebrude på Christiansborg. Prøv og uddyb – hvad er det vig-tigste i dit
indgreb?

Inger Støjberg: Jamen jeg har meddelt Udlændingestyrelsen, at fremover kan man ikke
indkvartere unge under 18 sammen, og det betyder også, at de tilfælde hvor der er unge, der
er under 18, der bor sammen i dag, der vil de blive skilt ad.

Lautrup: Altså, det gælder også hvor ægtefællen, typisk en mand, er en ældre, altså over 18
år og så en ung, er gift med en ung under 18, de må ikke bo på samme asylcenter, er det
rigtigt? De bliver virkelig splittet fra hinanden?

Inger Støjberg: Ja, de skal splittes ad og det skal de, fordi jeg vil ikke acceptere, at der i mit
system kan være eksempler på tvang. Og så længe man er i selve asylsystemet, altså så
længe man ikke har fået afgjort sin sag, så kan man altså ikke komme til at bo sam-men, og
det kan f.eks. være, hvis vi tager en 14-årig pige og en 28-årig mand, som vi jo har set et
konkret eksempel på, men det kan også være, hvis du har en 16-årig pige og en 20-årig
mand, så kan de ikke komme til at bo sammen.

Lautrup: Men jeg forstår, der er jo også børn? Nogle af det, vi kalder barnebrude, altså
kvinderne under 18, de har børn med den ægtefælle, de efter deres opfattelse er gift med.
Dem skiller I også ad fra, i det her tilfælde jo nok mest deres far?



- 24 -

Inger Støjberg: Ja, de bliver også skilt ad. Og det er ganske enkelt fordi, jeg vil ikke
acceptere, at der kan være forhold, der på den ene eller på den anden måde, har været tvang
indblandet i. Og derfor så bliver de skilt ad.

Journalist: Hvorfor er det nødvendigt overhovedet og skille de her par ad, hvis ikke man er
sikker på, der er tvang og det er frivilligt, de har indgået de her ægteskaber?

Inger Støjberg: Vi har det jo sådan i Danmark, at man jo ikke bare umiddelbart kan flyt-te
sammen, så har man jo sine forældres accept af det, hvis man er under de 18 år, og så længe
man er i det her system, jamen så er det altså os, der bestemmer. Og jeg mener, det er meget,
meget afgørende, at vi sender et helt utvetydigt signal om, at man ikke i Danmark accepterer
nogen som helst former for tvang, og jo selvfølgelig heller ikke, når nu det gælder de her
barnebrude.

Journalist: I siger jo, at det er, fordi de skal lære de danske normer og regler, men her-
hjemme kan man jo godt bo sammen, hvis man f.eks. er 17 og 19 og er kærester, det kan
man så ikke på et asylcenter, hvorfor skal man ikke kunne det?

Inger Støjberg: Det kan man ikke, så længe man er i asylsystemet, og når det er sådan, så er
det jo fordi herhjemme, så vil du så få forældrenes accept af det, indtil du er 18 år og
myndig. Når man er her, så kan man jo ikke få forældrenes accept, hvis man nu er kommet
her alene, og derfor så er det os, der bestemmer reglerne, og jeg vil ikke se ek-sempler på, at
der kan være forhold, hvor tvang har været indblandet.

Lautrup: Men kan det ikke være hårdt for børnene altså at blive skilt fra, i det her tilfæl-de
deres far, altså det kan jo godt være, at de har vænnet sig til, at deres mor er 17 og deres far
er 28 – kan det ikke være hårdt?

Inger Støjberg: Det kan godt være, at de har vænnet sig til, at deres far er noget ældre end
deres mor, men for mig er det helt principielt afgørende, at vi ikke vil se barnebrude i
Danmark, og så må man vente, indtil man bliver 18 år med at bo sammen.

Lautrup: Et politisk flertal er der noget, der tyder på, der har signaleret – det er Dansk
Folkeparti, Socialdemokratiet og Konservative, som jeg lige husker det – at det skulle også
have konsekvenser for den ældre mands asylstatus, hvis det var en meget ung pige, han kom
med. Altså at vedkommende så måske endda ikke skulle have asyl i Danmark – hvad siger
du til den melding?

Inger Støjberg: Jamen det jo ikke så lige til, fordi hvis man er forfulgt, så vil man selv-
følgelig få afgjort sin asylsag efter det. Men det er jo så også sådan, at nogle af dem
kommer jo hertil, det må vi jo sige, med det der i deres hjemland jo er lovformeligt æg-
teskab, men det ændrer bare ikke på, at her i Danmark, der ser vi lidt anderledes på tin-gene.
Man kan jo godt blive gift, hvis man er 17 og 19 år, men så er det via et konge-brev, men
det er nu sådan, at i asylsystemet der kan man ikke bo sammen, hvis man er under 18 år, og
hvis bare den ene part er.

Lautrup: Bliver det i hver sin ende af landet? Altså, det er jo ikke et ægtepar i dansk for-
stand, så det ord vil jeg måske ikke bruge her, men et par så skal bo eller hvor lang af-stand
– skal de kunne se hinanden dagligt eller hvad forestiller du dig i retningslinjerne?



- 25 -

Inger Støjberg: Jamen det må vi se på hen ad vejen, hvis der er børn indblandet, så kan det
jo give god mening, at f.eks. faren også kan få lov at se barnet, men det, der er helt
afgørende for mig, det er, at vi sender et fuldstændigt utvetydigt signal om, at vi vil ikke se
tvang under nogen som helst former, og det betyder altså også, at hvis den ene er f.eks. 16
og den anden er 22, så kan man ikke bo sammen, men jeg vil ikke forhindre faren i at se
barnet.

Journalist: Ved I med sikkerhed, at de her barnebrude ikke har deres forældre med, der har
givet tilladelse til det her?

Inger Støjberg: Jamen det kan de jo godt have fået en tilladelse fra deres forældre, men jeg
vil bare sige, så længe man er i det danske asylsystem, så længe man bor på et asyl-center,
som vi jo driver, nogle gange har vi andre til at drive det for os, jamen så vil vi simpelthen
ikke se den her slags, og jeg synes, at det er helt klart og principielt for mig og få sendt det
her utvetydige signal.

Journalist: Nogle mener, at det er et meget voldsomt indgreb, de kommer selvfølgelig fra en
anden kultur, men ifølge deres regler er det jo lovformeligt, det de gør?

Inger Støjberg: Ja, det er et voldsomt indgreb, men jeg vil ikke se tvang i asylsystemet. Og
så længe man er på et asylcenter, så er det altså os, der bestemmer.

Journalist: Indtil videre har der været 27 tilfælde – er det virkelig nødvendigt og lave
overordnet lovgivning for 27 tilfælde? Kunne man ikke have lavet individuel sagsbe-
handling her?

Inger Støjberg: Men det her er jo individuel sagsbehandling, og det er jo sådan, at indtil nu
er det jo blevet vurderet, at de godt må bo sammen, nu vurderer vi bare anderledes. Jeg må
sige, den dag da det gik op for mig, at der rent faktisk er børn, der bor sammen med voksne,
jamen der blev jeg meget hurtigt enig med mig selv om, at det skal vi have rettet op på, og
det er så det, vi gør nu.

Journalist: De kan jo stadig godt sove sammen, f.eks. på det her asylcenter? De kan jo
stadig mødes vel og de kan stadig besøge deres ægtefæller uden for centrene, så al kon-takt
kan man vel ikke afskære?

Inger Støjberg: Næ, man må godt have kontakt, men man kan ikke sove sammen og man
bliver skilt ad på asylcentret.”

Den 11. februar 2016 offentliggjorde Inger Støjberg følgende opslag på sin facebookprofil med et

link til en artikel fra BT.dk (”Grimhøj -talsmand om gravide 14-årige brude på asylcen-trene: Vi

må acceptere, at det er en anden kultur”):

”Grimhøj -moskéens talsmand Oussama El-Saadi tager fejl!
Vi skal ikke acceptere, at f.eks. en 14-årig pige bor sammen med sin 28-årig mand på et
asylcenter fordi det er en del af deres hjemlands kultur. Derfor meddelte jeg i går, at



- 26 -

man ikke kan bo sammen på vore asylcentre før begge er 18 år, og de par der allerede bor på
vore asylcentre skal skilles ad.   
Vi skal være uhyre præcise om hvilke værdier og regler Danmark bygger på, og det skal vi
allerede fra dag et man opholder sig i Danmark.”

Kontakt mellem Udlændingeministeriet og Justitsministeriet i perioden mellem den 11.-17. fe-

bruar 2016

Af den tidligere omtalte ”tidsmæssige oversigt over det tidlige forløb vedr. Barnebrudssagen” ,

udarbejdet den 24. maj 2017 af Nina Holst-Christensen og Thomas Klyver fra Justitsministe-riet,

fremgår om perioden mellem den 11. og den 17. februar 2016:

”Mellem den 11.2. og den 17.2.2016 kontakter Lykke Sørensen og Jesper Gori NHC på
NHC’s kontor mhp at drøfte omf anget af behovet for en undtagelsesmulighed ifm en
adskillelse af de såkaldte barnebrude. Thomas Klyver deltager også i dette møde. NHC
nævner, at undtagelsen i hvert fald skal dække traumatiserede ægtefæller, familier med
børn, der er afhængige af begge forældre samt de tilfælde – for at undgå forskelsbe-handling
– hvor en dansk mindreårig statsborger ville kunne opnå såkaldt kongebrev til at indgå
ægteskab (f.eks. ved en mindre aldersforskel, som 17-19 årigt par, graviditet o.lign.).”

Udlændingestyrelsens udmøntning af praksisændringen

Den 12. februar 2016 skrev Line Skytte Mørk Hansen til Jonas From Soelberg, Mark Thorsen,

Anette Görtz, Anne Nygaard Just og Mia Tang i ministeriet følgende under emnet ”ba r nebrude”

:

”Har lige talt med Lene i US – der er nu 31 par hvor der er en mindreårig – vi får en
opdateret liste ind.

De skiller dem ad. Men det var bare så vi vidste at tallene udvikler sig”

Det praktiske arbejde med adskillelse af asylpar blev i den indledende fase primært varetaget af

specialkonsulent i Udlændingestyrelsen Margit Sander Rasmussen. Senere samme dag, den 12.

februar 2016, skrev hun til bl.a. Lene Linnea Vejrum og Ditte Kruse Dankert:

”Jeg har planlagt adskillelse af 7 samlevende par, hvor de mindreårige piger kommer til
Børnecenter Annebergparken, og mændene til Avnstrup. Flytningerne er planlagt til tirsdag
den 16. februar. (Jeg har noteret relationen i stambemærkningerne, ændret til en
bookingrelation samt flyttespærret de pågældende ved ankomst til det nye center.)

Jeg har derudover planlagt 1 pige fra Børnecenter Gribskov til Børnecenter Anneberg-
parken, så hun kan være sammen med de andre piger i samme situation. Hun medbrin-



- 27 -

ger desuden sin lillebror født i 2005 fra Gribskov til Anneberg. Hendes ægtefælle/sam-lever
er indkvarteret i Sønderborg, hvor jeg har flyttespærret ham.

Jeg har desuden gennemgået de øvrige, allerede adskilte par og flyttespærret dem. Jeg har
desuden noteret relationen i stambemærkningerne – også som et OBS, hvis de ude-blevne
genopdukker. Jeg går videre med at planlægge flytninger på mandag – der er en del tilfælde,
hvor jeg bliver nødt til at forelægge, hvordan flytningen tilrettelægges mest
hensigtsmæssigt.”

Vedhæftet mailen var en oversigt over unge asylpar. I oversigten er parrene inddelt i følgende k

ategorier: ”Samlevende par med børn” , ”Samlevende par hvor kvinden er førstegangsgr a-vid” ,

”Samlevende par uden børn/graviditet” og ”Adskilte par” . Oversigten indeholder fo r-skellige

oplysninger om parrene, herunder navn, fødselsdato, indkvarteringssted, børn/gravi-ditet samt

eventuelle bemærkninger. Af oversigten fremgår bl.a., at der var planlagt flytning af syv par i

kategorien ”Samlevende par uden børn/graviditet” .

Et uddrag af oversigten indeholdende bl.a. de syv planlagte flytninger blev efterfølgende sendt af

Margit Sander Rasmussen til Helle Jørgensen fra Røde Kors, der var en af indkvar-

teringsoperatørerne. Helle Jørgensen videresendte mailen til andre medarbejdere i Røde Kors med

bl.a. følgende bemærkninger:

”Som I kan se af nedenståe nde liste begynder US nu at adskille de mindreårige samle-
vende.
I første omgang adskiller de dem som ikke har børn.”

Margit Sander Rasmussen har i et notat udarbejdet den 27. juni 2017 anført bl.a. følgende om

forløbet den 12. februar 2016:

”Den 12. fe bruar 2016 planlagde jeg i IBS at adskille en række barnebrude-par. Flytnin-
gerne skulle finde sted den 16. og 17. februar 2016.   

Jeg påtog mig opgaven, idet jeg ikke fandt det rimeligt, at medarbejderne i bookingen skulle
gennemføre adskillelserne, når der var tale om et så ukarakteristisk hændelsesfor-løb
forbundet med principielle, juridiske overvejelser.   

I lyset af ministerens klare udmeldinger, under det betydelige pres på Udlændingestyrel-sen
for at få effektueret adskillelserne af barnebrudeparrene så hurtigt som muligt, i mangel af
reelle retningslinjer, med viden om, at styrelsen fortsat over for departemen-tet holdt fast i,
at der blev nødt til at være undtagelsesmulighed, samt på baggrund af min egen opfattelse
om, at der blev nødt til at være undtagelsesmulighed, gjorde jeg føl-gende:



- 28 -

Jeg lagde væsentlig vægt på de oplysninger om parrene, som på daværende tidspunkt
fremgik af deres sager i Udlændingestyrelsen, samt på de oplysninger om parrene, som vi
havde indhentet via operatørerne.   

Jeg inddelte herefter parrene i fire kategorier (som var forskellige fra de kategorier, der
fremgik af min mail af 10. februar 2016, der vedrørte både samlevende og ikke-samle-vende
par):

• samlevende par med børn,
• samlevende par, hvor kvinden var førstegangsgravid,  
• samlevende par uden børn/graviditet, men med andre særlige omstændigheder og  
• samlevende par uden børn/graviditet og uden andre særlige omstændigheder.

Kategorierne er udtryk for min vurdering af risikoen for, om gennemførelsen af en ad-
skillelse efterfølgende ville blive betragtet som i strid med Danmarks internationale for-
pligtelser.   

Jeg planlagde ikke adskillelse af

• samlevende par med børn,
• samlevende par, hvor kvinden var førstegangsgravid eller
• samlevende par uden børn/graviditet, men med andre særlige omstændigheder.

Disse tre kategorier omfattede pr. 12. februar 2016 ca. 17 par.

Jeg planlagde ikke adskillelse af disse par, idet jeg var af den opfattelse, at en adskillel-se
kunne være i strid med eller problematisk i forhold til Danmarks internationale for-
pligtelser.

Jeg mente, at det var mest hensigtsmæssigt – trods presset fra departementet – at afvente at
adskille disse par, indtil de pågående principielle drøftelser mellem styrelsen og de-
partementet, bl.a. om muligheden for at gøre undtagelse, evt. senere ville nå til et resul-tat.

Derudover var jeg af den opfattelse, at hvis parrene skulle adskilles på daværende tids-punkt
på det usikre grundlag, så skulle det ikke være mig, der skilte dem ad. En beslut-ning om at
skille disse par ad på daværende tidspunkt skulle efter min opfattelse træffes af
medarbejdere i Udlændingestyrelsen med højere charge end mig.   

Jeg planlagde den 12. februar 2016 alene adskillelse af samlevende par uden børn, uden
førstegangsgraviditet og uden andre særlige omstændigheder. Det drejede sig om 9 par.   

Derudover var en række par pr. 12. februar 2016 allerede adskilt, herunder de to par, hvor
kvinden var under 15 år. Endvidere var i hvert fald et par udeblevet fra det asyl-center, de
var indkvarteret p å.”



- 29 -

Af en intern mailkorrespondance i Udlændingestyrelsen fra den 15. februar 2016 fremgår, at

styrelsen planlagde at forelægge sager for ministeriet. Af en mail fra souschef Kristina Rosado til

Margit Sander Rasmussen, Ditte Kruse Dankert og Lene Linnea Vejrum fremgår herom bl.a.:

”… Henrik ser gerne, at vi forelægger de enkelte sager, hvor parrene har fællesbørn for
dep., inden vi effektuerer flytningerne. Hellere for mange forelæggelser end for få var hans
melding i sidste uge. Vi må lige vende, hvordan vi griber det an. Så vidt jeg kan se af
skemaet, er de ikke planlagt endnu. Er det korrekt?”

Margit Sander Rasmussen svarede hertil:

”Ja, det er korrekt.
Jeg tog ”de lavthængende frugter” først, dvs. hvor ej børn og efter det oplyste ej gravid”

Efterfølgende skrev Margit Sander Rasmussen i en mail til samme modtagerkreds:

”Kan vi lægge snittet sådan, at I forelægger de relevante sager for departementet, og at
bookingen får besked og ordner det praktiske, hvis/når parrene skal skilles ad?

Ud over parrene med børn kunne jeg godt tænke mig at være sikker på, om de to UMI-par
kan blive ved med at bo på samme center, men på hver deres værelse, eller om vi skal flytte
dem til hver sit center.

Endelig vil jeg tillade mig at foreslå, at disse to par uden børn også bliver forelagt de-par
tementet: …”

Lene Linnea Vejrum svarede hertil:

”Det er et fint snit. Alle sager, hvor der er børn i forholdet skal forelægges. Det må være
Lykke/Jesper vi forelægger overfor, vi drøfter nærmere hvordan i morgen.”

Af en mail samme dag, den 15. februar 2016, fra asylchef i Røde Kors Anne la Cour Vågen til

indkvarteringsoperatørerne fremgår bl.a.:

”Jeg har talt med Lene Vejrum, vicedirektør i Udlændingestyrelsen, for at få nogle klare
retningslinjer for, hvordan vi indkvarterer par, hvor den ene part – som typisk er kvin-den –
er under eller over 15 år og den anden part er voksen.

US er på vej med retningslinjer. Indtil de foreligger, skal vi gøre følgende:
…



- 30 -

Der synes ikke at være en åbning for dispensationer, men vi sender en række eksempler på
meget uhensigtsmæssige konsekvenser, som US vil forelægge ministeriet. For ek-sempel
har vi en sag med en kvinde på 15½, som er gift med en på 19. Sammen har de et et-årigt
barn. Kvinden er flygtet fra et tidligere tvangsægteskab med en langt ældre ægtefælle og
føler sig nu tryg sammen med den 19 årige ægtefælle. Kvinden får psyko-loghjælp pga. det
tidligere forhold. De har et godt fællesskab om deres fælles barn. Den sag bringer vi videre,
så ministeriet i hvert fald bliver bekendt med konsekvenserne af de nye regler.”

Ved mail af 16. februar 2016 til Line Skytte Mørk Hansen og Lykke Sørensen sendte Lene Linnea

Vejrum en opdateret udgave af listen over unge asylpar, som tidligere havde været rundsendt

internt i Udlændingestyrelsen. I mailen skrev hun bl.a.:

”Vi er pt. i dialog med operatørerne omkring flytning af de par, hvor der er børn. Det rejser
en række spørgsmål, som vi gerne vil drøfte med departementet.
Lykke, er det Jesper Gori vi skal tale med?”

Udlændingeministeriet anmodede om og modtog i det efterfølgende forløb løbende meldinger fra

Udlændingestyrelsen om status vedrørende adskillelse af par. Styrelsen sendte i den for-bindelse

forskellige versioner af den nævnte liste, der løbende blev opdateret med nye oplys-ninger og

bemærkninger vedrørende parrene.

I forbindelse med en af disse anmodninger bad Anne Nygaard Just ved en mail af 17. februar

2016 om at få oplyst bl.a. ”status på, om alle parrene er adskilt eller hvornår de forventes at være

det” med frist f or besvarelse den 23. februar 2016. Oplysningerne skulle bruges til for-beredelse

af et samråd (samråd Z), der var indkaldt efter ønske fra Dan Jørgensen (S).

Pressehenvendelse fra Jyllands-Posten

Den 18. februar 2016 modtog Udlændingeministeriet ved mail henvendelse fra Jyllands-Posten,

der ønskede en kommentar fra Inger Støjberg til en historie om den nye praksis for indkvartering

af mindreårige asylansøgere og forholdet til Den Europæiske Menneskerettig-hedskonventions

artikel 8. Af mailen fremgår bl.a.:

”Flere universitetsprofessorer med speciale i menneskeret siger, at regeringen kan være på
vej til at overtræde Den Europæiske Menneskerettighedskonventions artikel 8 – den om
retten til et familieliv – hvis man vil hindre, at par i asylcentrene, hvor den ene ægte-fælle er
under 18 år, kan bo sammen – i alle tilfælde for de pars vedkommende, hvor der er børn
involveret, eller hvor kvinden er gravid.   



- 31 -

Af ministeriets høring kan man se, at ud af de 27 par, hvor kvinden er under 18 år, er der
seks par, som har børn, og seks par, hvor kvinden er gravid.

Hvad siger ministeren til advarslerne om, at regeringen kan være på vej til at bryde EMRK’s
artikel 8?”

Anna-Sophie Saugmann-Jensen fik til opgave at lave et udkast til ministersvar, der skulle sen-des

til Justitsministeriet med henblik på godkendelse. Udkastet blev efter godkendelse af Je-sper Gori

og Lykke Sørensen sendt til specialkonsulent Adam Abdel Khalik i Justitsministe-riet den 19.

februar 2016 med følgende bemærkninger:

”Som nævnt er vi blevet bedt om at udarbejde en kommentar til Jyllandsposten (et faktuelt,
kort svar fra ministeriet) i anledning af, at Jyllandsposten lørdag vil køre en historie om, at
ordningen med separat indkvartering af barnebrude kan være i strid med EMRK artikel 8 i
visse tilfælde.

Nedenfor udkast til ministersvar som godkendt af Lykke:

Udkast til ministersvar:

” Det er ministeriets vurdering, at ordningen med separat indkvartering af mindreårige
ægtefæller er i overensstemmelse med Den Europæiske Menneskerettighedskonventions
artikel 8. Det kan dog være nødvendigt at gøre undtagelse i helt særlige tilfælde.”
…”

Ved mail samme dag svarede Adam Abdel Khalik, at Justitsministeriet ikke havde bemærk-ninger

til udkastet, idet det dog kun var blevet gennemgået uformelt på kontorniveau. Mailen blev

videresendt til Lykke Sørensen af chefkonsulent Merete Milo, der anførte bl.a.:

”JM er vendt tilbage vedr. vores svar i sagen om barnebrude, se nedenfor. Adam har oplyst,
at Nina også har set den. Kommunikationsenheden har rykket os – kan vi sende svaret til
dem (uanset at det ikke har været hele vejen op i JM).

+ kan vi ikke bede om at justere/berigtige pressemeddelelsen, der giver det klare ind-tryk, at
indkvartering sammen er helt udelukket:
…

Det fremgår bl.a., at:

”E fter de nye retningslinjer må ingen mindreårige under 18 år indkvarteres på samme
asylcenter som en ægtefælle eller samlever. Det gælder også, hvis parret har et eller fle re
fælles børn.” ”



- 32 -

Lykke Sørensen svarede hertil:

”Det kan vi ikke, fordi det er mi nisterens klare tilkendegivelse, at der ikke skal være
undtagelser. Jesper og jeg har haft et længere forløb med ministeren om sagen.   

Vores besvarelse til avisen skal derfor også godkendes af både Uffe og ministeren samt
Mark. Jeg tror ikke, at vi kommer igennem med en besvarelse som anført nedenfor, men det
skal vi selvfølgelig forsøge, og vi må skrive, at det har været forelagt JM.   

Så det kan sendes til kommunikationsenheden med den klare forholdsordre, at det skal
godkendes af Uffe, Mark og minister en.”

Udkastet blev herefter forelagt Mark Thorsen, der i stedet foreslog følgende svar:

”Det er ministeriets vurdering, at den generelle ordning med separat indkvartering af
mindreårige ægtefæller er i overensstemmelse med Den Europæiske Menneskerettig-heds
konventions artikel 8.”

Det nye svarudkast blev forelagt udlændingeafdelingen af presse- og kommunikationsrådgi-ver

Pernille Rølle Hansen. Af en mail samme dag fra Merete Milo til Lykke Sørensen, Anna-Sophie

Saugmann-Jensen og Jesper Gori fremgår herom bl.a.:

”Jeg har talt med Pernille og sagt, at det er afdelingens vurdering, at det ikke er juridisk
holdbart at sige det så firkantet.

Jeg kan forstå på Pernille, at resultatet så nok bliver, at der slet ikke kommenteres her fra.”

Jyllands-Posten bragte historien om aftenen den 19. februar 2016. Af artiklen fremgår, at det på

grund af ferie ikke havde været muligt at få en kommentar fra Inger Støjberg.

Møde mellem Udlændingeministeriet og Udlændingestyrelsen den 22. februar 2016 og efter-

følgende udtalelser til pressen og Folketinget om status vedrørende retningslinjer

Den 22. februar 2016 blev der holdt et møde mellem Udlændingeministeriet og Udlændinge-

styrelsen. Af mødeindkaldelsen frem går, at emnet for mødet var ”retningslinjer mv. om bar -

nebrud e” . Mød edeltagerne var bl.a. Lykke Sørensen, Line Skytte Mørk Hansen, Jesper Gori og

Anne Nygaard Just fra ministeriet og Lene Linnea Vejrum, Ditte Kruse Dankert og Kristina

Rosado fra styrelsen.



- 33 -

Om mødet fremgår bl.a. af en mail samme dag fra Ditte Kruse Dankert til Nils Bak, der havde

spurgt om status på sagen med henblik på at kunne besvare henvendelser fra pressen:

”… Vi får ikke retningslinjer fra departementet. De t er afklaret på møde i dag. Vi kan
måske bare oplyse, at vi har orienteret operatørerne om den nye praksis, jf. pressemed-
delelsen, at mange allerede er adskilt, og at vi er i gang med processen omkring adskil-lelse
af parrene, herunder par med børn. …”

Nils Bak skrev herefter i en mail til Jyllands-Posten bl.a.:

”Den status, vi kan gør e lige nu, handler om, at vi har orienteret operatørerne om den
fastlagte praksis, jf. ministeriets pressemeddelelse, samt at flere par allerede er adskilt, og at
vi fortsat er i gang med processen omkring adskillelse af parrene. Så det kører, sådan som
mi nisteren har meldt ud.”

Af en mail af 22. februar 2016 fra ministersekretær Andreas Højmark Andersen til udvalgsse-

kretær Laura Purup i Folketinget fremgår bl.a. vedrørende spørgsmålet om retningslinjer:

”Vi talte sammen i sidste uge om en officiel udv algsorientering vedr. nye retningslinjer for
indkvartering af barnebrude på asylcentre.

Jeg har talt med kloge og dygtige mennesker her, som siger, at vi pt. alene kan henvise til
pressemeddelelsen. De endelige nedskrevne retningslinjer er endnu ikke klar, men er pt.
under revidering i Udlændingestyrelsen. Vi vil naturligvis oversende de færdige ret
ningslinjer, lige så snart de er færdige.”

Mailen indeholdt efter denne tekst et link til pressemeddelelsen.

Møde mellem Udlændingestyrelsen og indkvarteringsoperatørerne den 23. februar 2016 samt

forberedelse af koncerndirektionsmøde den 24. februar 2016

Den 23. februar 2016 blev der afholdt et møde mellem Udlændingestyrelsen og indkvarte-

ringsoperatørerne.

Udlændingestyrelsen havde til brug for mødet udarbejdet en PowerPoint-præsentation, hvor der

efterfølgende er påført kommentarer til intern brug i Røde Kors. Af præsentationen frem-går bl.a.

(med kommentarerne fra Røde Kors angivet i skarp parentes):



- 34 -

”Indkvartering af mindreårige med ægtefæller/samlever

• Ny praksis jf. pressemeddelelse
• Fremover må ingen mindreårig under 18 år indkvarteres sammen med en myndig

ægtefælle/samlever
• Par skal adskilles – på forskellige centre [centrene må gerne ligge i nærheden af

hinanden]
• Ingen undtagelser – heller ikke hvor der er fællesbørn [Par skal spørges hvem børn

skal bo med (næsten alle er små børn)]
• Ethvert kendskab til mindreårige asylansøgere med ægtefæller/samlevere skal

viderebringes til US (Forsørgelseskontoret)
• Kommunal underretning efter behov – som hidtil
• Er der tale om en mindreårig under 15 år, skal der ske kommunal underretning
• Retningslinjer fra US [US rejser pt. nogle sager som principielle for ministeriet. Det

er US ansvar at konventioner overholdes (også børnenes rettigheder). De forventer
at retningslinjer vil rumme at der kan dispenseres i nogle sager, så bekymringer om
at skille familier ad skal rejses overfor US (om de kan dispensere og i hvilket
omfang vides ikke endnu…)]

• Spørgsmål og diskussion [Minister skal i samråd d. 15. marts – inden da forven tes
nogle svar at være klar]”

Operatørmødet er omtalt i en mail af 23. februar 2016 fra Ditte Kruse Dankert til direktørfuld-

mægtig i Udlændingestyrelsen Catrine Primdahl, hvoraf fremgår bl.a.:

”Vi kan desuden oplyse om status, at der er sket adskill else i langt de fleste sager, at vi er i
dialog med operatørerne om håndteringen af de resterende sager, hovedsageligt hvor der er
tale om par med børn, ligesom vi skal lave en vejledning til operatørerne. Spørgs-målet om
adskillelse har desuden været drøftet på dagens operatørmøde.

Vi er også ved at indsamle oplysninger til brug for forelæggelse af i alt fem sager, hvor vi
ønsker, at dep. skal tage stilling til, om adskillelse vil være i strid med Børnekonven-tionen,
dvs. vi forelægger nogle af de sager, hvor der er tale om par med børn.”

Mailen blev sendt til brug for direktør Henrik Grunnets forberedelse af et koncerndirektions-møde

i Udlændingeministeriet den 24. februar 2016, hvor ”status mindreårige/ægtefæller” var et punkt

på dagsordenen med Henrik Grunnet og Line Skytte Mørk Hansen angivet som an-svarlige.   

Af et talepapir udarbejdet af Anne Nygaard Just til Line Skytte Mørk Hansens brug under mø-det

fremgår:



- 35 -

”Talepunkter om barnebrude til koncerndirektionsmøde d. 24. februar 2016

• Som I ved, har der den sidste måned været en del medieomtale om barnebrude i de
danske asylcentre.

• Ministeren bad på baggrund af medieomtalen Udlændingestyrelsen om at afdæk-ke
omfanget af mindreårige asylansøgere, der er indkvarteret med en ægtefælle eller
samlever.

• Udlændingestyrelsens høring af indkvarteringsoperatørerne viste i første om-gang,
at der var indkvarteret 27 mindreårige asylansøgere i de danske asylcentre, som
havde en ægtefælle eller samlever, der enten var indkvarteret på samme el-ler et
andet asylcenter, eller var herboende. Listen er siden opdateret til at omfat-te i alt 31
par.

• På baggrund heraf anmodede ministeren som bekendt Udlændingestyrelsen om at
ændre praksis således, at ingen mindreårige fremadrettet er indkvarteret sam-men
med deres ægtefælle eller samlever.

• Status er nu, at Udlændingestyrelsen er ved at effektuere dette.  

• De mindreårige, som ikke har børn, vil som udgangspunkt blive indkvarteret på
børnecentre, mens deres ægtefælle eller samlever indkvarteres på voksencentre.

• Vi havde i mandags en drøftelse med Udlændingestyrelsen om indkvartering af de
par, der har børn samt en række konkrete sager. Det vil bero på en konkret
vurdering, hvor parrenes fælles barn/børn fremadrettet skal indkvarteres.

• Udlændingestyrelsen er endvidere ved at udarbejde nye retningslinjer til ind-
kvarteringsoperatørerne om indkvartering af mindreårige med en ægtefælle eller
samlever. Jeg ved, at emnet også blev drøftet på et møde mellem Udlændinge-
styrelsen og indkvarteringsoperatørerne i går.

• Jeg kan afslutningsvis oplyse, at vi har modtaget en række udvalgsspørgsmål om
emnet, og at ministeren skal i samråd om sagen d. 15. marts. ”

Koncerndirektionsmødet den 24. februar 2016 blev formentlig ikke afholdt.

Besvarelse af spørgsmål S 630

Den 24. februar 2016 besvarede Inger Støjberg følgende spørgsmål S 630, som var stillet af Naser

Khader (KF) den 10. februar 2016:

”Er ministeren tilfreds med hjælpen til de såkaldte børnebrude, og mener ministeren, at man
gør nok for at opsøge og hjælpe dem? ”



- 36 -

Af svaret fremgår bl.a.:

”Da jeg blev bekendt med problemstillingen om barnebrude i de danske asylcentre i ja -
nuar, bad jeg med det samme Udlændingestyrelsen om at afdække omfanget af mindre-årige
asylansøgere, som er indkvarteret i danske asylcentre, og som har en ægtefælle eller
samlever.

Udlændingestyrelsen har på baggrund af en høring af indkvarteringsoperatørerne oplyst mig
om, at der på tidspunktet for høringen var indkvarteret 27 mindreårige asylansøgere i de
danske asylcentre, som havde en ægtefælle eller samlever, der enten var indkvarte-ret på
samme eller et andet asylcenter, eller var herboende. Antallet af indkvarterede asylansøgere
ændrer sig hele tiden og afhænger bl.a. af antallet af nyindrejste asylansø-gere. Antallet af
mindreårige asylansøgere med en ægtefælle eller samlever vil derfor også løbende ændre
sig.   

Det er for mig at se helt uacceptabelt, at mindreårige asylansøgere er indkvarteret i asyl-
centre i Danmark sammen med deres ægtefælle eller samlever. Derfor har jeg i sidste uge
anmodet Udlændingestyrelsen om at ændre praksis således, at ingen mindreårige
asylansøgere fremadrettet kan bo sammen med en ægtefælle eller samlever. Det gælder
også, hvis parret har et eller flere fælles børn. På den måde kan vi sikre, at unge piger ikke
bliver tvunget til at leve i et forhold med en voksen på asylcentrene. Umiddelbart efter
Udlændingestyrelsens høring af indkvarteringsoperatørerne blev ét par adskilt, og de er nu
indkvarteret hver for sig på hhv. et børne- og voksencenter. De øvrige mindre-årige
asylansøgere, der i dag lever sammen med deres ægtefælle eller samlever, vil lige-ledes
blive indkvar teret adskilt.”

Svaret er godkendt i F2 den 18. februar 2016 af Lykke Sørensen (trin 1), den 22. februar 2016 af

Jonas From Soelberg (trin 2), den 23. februar 2016 på vegne af Uffe Toudal Pedersen (trin 3) og

den 24. februar 2016 på vegne af Inger Støjberg (trin 4). Af en mail af 17. februar 2016 fra Anne

Nygaard Just til Line Skytte Mørk Hansen fremgår desuden, at Mark Thorsen og Le-ne Linnea

Vejrum havd e ”nikket til” et vedhæftet udkast til besvarelse, som havde samme indhold.

Udarbejdelse af bidrag til forespørgselsdebat med statsministeren

Til brug for en forespørgselsdebat med statsministeren om værdier (F 12) sendte Udlændinge-

ministeriet den 26. februar 2016 et notat med beredskab om barnebrude til Statsministeriet. Af

notatet fremgår bl.a.:

”Baggrund vedr. mindreårige gifte på asylcentre og generelt
…



- 37 -

Udlændinge-, integrations- og boligministeren anmodede på baggrund af høringen Ud-
lændingestyrelsen om at ændre praksis således, at ingen mindreårige asylansøgere frem-
adrettet kan bo sammen med en ægtefælle eller samlever. Det gælder også, hvis parret har et
eller flere fælles børn. Udlændingestyrelsen er i færd med at omsætte den generel-le
instruks i retningslinjer, der skal anvendes i de konkrete sager.   

Instruksen omfatter også de sager om mindreårige, der aktuelt er indkvarteret på asyl-centre
med deres ægtefælle eller samlever.

Talepunkter:
…

• Udlændinge-, integrations- og boligministeren har på baggrund af de sager, som for
nylig har kastet lys over denne problematik, hurtigt bedt Udlændingestyrel-sen om
at ændre praksis således, at ingen mindreårige fremadrettet kan indkvar-teres
sammen med deres ægtefælle eller samlever.

• Jeg har forstået, at Udlændingestyrelsen er i færd med at omsætte udlændinge-,
integrations- og boligministerens generelle instruks i retningslinjer, der skal an-
vendes i de konkrete sager.

• Jeg har også forstået, at ministerens instruks tillige omfatter de sager om mindre-
årige, der aktuelt er indkvarteret med deres ægtefælle eller samlever.

• Det siger sig selv, at jeg bifalder udlændinge-, integrations- og boligministerens
klare standpunkt og hurtig handlen i denne sag. Det skylder vi de unge, især pi-ger,
som søger vores beskyttelse her i landet.”

Notatet er godkendt i F2 den 25. februar 2016 af Jonas From Soelberg (trin 1) og den 26. fe-bruar

2016 på vegne af Uffe Toudal Pedersen (trin 2) og Inger Støjberg (trin 3).

Den 3. marts 2016 sendte Udlændingeministeriet en revideret udgave af beredskabsnotatet til

Statsministeriet. Om baggrunden for udarbejdelse af det reviderede beredskabsnotat fremgår af en

sagsfremstilling til notatet bl.a.:

”Udkastet er udarbejdet efter drøftelse med Statsministeriet, der – i forlængelse af ar-tikler
herom i JP – har peget på behovet for i talepunkterne at adressere den situation, hvor en
adskillelse af parterne kan udgøre en overtrædelse af EMRK artikel 8 om retten til
familieliv eller kan være i strid med børnekonventionens artikel 3 om barnets tarv.

Det kan ikke på forhånd udelukkes, at der i helt særlige tilfælde konkret kan være en retlig
pligt for myndighederne til ikke at adskille et par under hensyntagen til Danmarks
internationale forpligtelser. Der er i talepunkterne lagt op til, at ministerens generelle
instruks skal omsættes til retningslinjer til brug i de konkrete sager, og at retningslinjer-ne
selvfølgelig skal udarbejdes under indtryk af de konventionsmæssige forpligtelser.

Det bemærkes, at der også under samråd Z den 15. marts 2016 om barnebrude må for ventes
lignende spørgsmål, der vurderes at skulle håndteres på tilsvarende vis.”



- 38 -

Af det reviderede beredskabsnotat fremgår i øvrigt bl.a.:

”Baggrund om mindreårige gifte m.v. på asylcentre og generelt
…

Udlændinge-, integrations- og boligministeren anmodede på baggrund af høringen Ud-
lændingestyrelsen om at ændre praksis således, at ingen mindreårige asylansøgere frem-
adrettet kan bo sammen med en ægtefælle eller samlever. Det gælder også, hvis parret har et
eller flere fælles børn.   

Udlændingestyrelsen er i færd med at omsætte den generelle instruks i retningslinjer, der
skal anvendes i de konkrete sager. Det kan ikke udelukkes, at adskillelse af et eksi-sterende
familieliv i helt særlige tilfælde konkret vil kunne være i strid med retten til familieliv efter
artikel 8 i Den Europæiske Menneskerettighedskonvention eller i strid med barnets tarv
efter FN’s børnekonvention. Danske forvaltningsmyndigheder skal overholde Danmarks
internationale forpligtelser, og retningslinjerne skal derfor tage højde for sådanne helt
særlige tilfælde.

Instruksen omfatter også de sager om mindreårige, der aktuelt er indkvarteret på asyl-
centrene med deres ægtefælle eller samlever.

Talepunkter:
…

• Udlændinge-, integrations- og boligministeren har på baggrund af de sager, som for
nylig har kastet lys over denne problematik, hurtigt bedt Udlændingestyrel-sen om
at ændre praksis således, at ingen mindreårige fremadrettet kan indkvar-teres
sammen med deres ægtefælle eller samlever.

• Jeg har forstået, at Udlændingestyrelsen er i færd med at omsætte udlændinge-,
integrations- og boligministerens generelle instruks i retningslinjer, der skal an-
vendes i de konkrete sager.

• Jeg har også forstået, at ministerens instruks tillige omfatter de sager om mindre-
årige, der aktuelt er indkvarteret med deres ægtefælle eller samlever.

• Det siger sig selv, at jeg bifalder udlændinge-, integrations- og boligministerens
klare standpunkt og hurtig handlen i denne sag. Det skylder vi de unge, især pi-ger,
som søger vores beskyttelse her i landet.

[Det har været fremført, at instruktionens absolutte karakter – ingen mindreårige må
indkvarteres med deres ægtefælle eller samlever – i konkrete sager kan betyde, at myn-
dighederne overtræder vores internationale forpligtelser? Er det regeringens linje?]

• Udlændinge-, integrations- og boligministerens generelle instruks skal, som jeg
nævnte, omsættes i retningslinjer, der skal anvendes i konkrete sager. Skulle der
opstå en sag, hvor det vurderes, at vore internationale forpligtelser fører til, at et par
fortsat kan bo sammen, vil danske myndigheder selvfølgelig overholde vores
forpligtelser.

• Det ændrer jo ikke ved den utvetydige politiske tilkendegivelse i udlændinge-,
integrations- og boligministerens instruks. Det er denne linje, der danner afsæt



- 39 -

for alle de retlige overvejelser, som myndighederne skal foretage også i disse sager.”

I forbindelse med udarbejdelsen af det reviderede beredskabsnotat var der uenighed mellem Inger

Støjberg og ministeriets embedsmænd om formuleringen af den næstsidste bullet. Af et tidligere

udkast fremgår således:

”[Husets vurdering]
• [Man kan sikkert godt konstruere en helt særlig situation, hvor omstændigheder-ne i

sagen konkret betyder, at et samliv alligevel skal anerkendes under hensyn-tagen til
vores internationale forpligtelser. Det skal myndighederne selvfølgelig rette sig efter,
og jeg forstår, at der også vil blive gjort rede for dette i retnings-linjerne.]

[Ministerens vurdering]
• Danmark skal naturligvis overholde sine internationale forpligtigelser. Skulle der

opstå en situation, hvor udlændinge-, integrations- og boligministerens in-struks
vurderes som i strid med vore internationale forpligtigelser, må vi natur-lig vis løse
problemet.”

Som det fremgår af det endelige beredskabsnotat, endte det med en sammenskrivning af de to

versioner. Det er i F2 registreret den 4. marts 2016, at sagen blev drøftet mundtligt med Inger

Støjberg.

Forespørgselsdebatten blev afholdt den 4. marts 2016, uden at beredskabet fra Udlændinge-

ministeriet kom i brug.

Udlændingestyrelsens planlægning af yderligere adskillelser, herunder par med børn

Af en mail af 25. februar 2016 fra Kristina Rosado til Trine Kristensen fra Asylcenter Holme-

gaard fremgår bl.a.:

”Som lovet her en liste over de par uden bør n, som vi har planlagt til flytning på onsdag
den 2. marts:
…

Endvidere planlægger vi flytninger af følgende par med børn i løbet af næste uge:
…

Som nævnt i telefonen, skal vi bede jer om hurtigst muligt at tale med parrene om,
hvem fællesbørnene skal bo sammen med, samt om de har familierelationer på andre centre,
som vi skal tage højde for i forbindelse med planlægningerne. Her vil det



- 40 -

navnlig være relevant, hvis der er voksne familiemedlemmer, som kan støtte op om den af
parterne, som forbliver indkvarteret sammen med fællesbarnet/-børnene.”

Forelæggelse af fem sager for Udlændingeministeriet

Ved mail af 2. marts 2016 sendte Ditte Kruse Dankert sagsresumeer med tilhørende bilag

vedrørende fem sager om mindreårige asylpar med børn til Jesper Gori. Af mailen fremgår bl.a.:

”I forlængelse af mødet i sidste uge om mindreårige ægtefæller med børn – en beskri-
velse af de enkelte sager, som vi gerne vil have jeres respons på.”

Af en mail senere samme dag fra Jesper Gori til Ditte Kruse Dankert fremgår bl.a.:

”Helt kort imellem oplæg (vi misser hinanden på telefonen): vi vil gerne hjælpes lidt mere
på vej med dokumenterne i form af en sagsfremstilling (hvad er de væsentligste relevante
elementer i de konkrete sager af betydning for indkvarteringsovervejelserne) og en
indstilling alternativt en redegørelse for de relevante overvejelser i de enkelte sa-ger (hvad
taler for/imod, med hvilken styrke, e. lign.). Jeg har forståelse for, hvis I ikke i denne
situation kan komme med en egentlig indstilling.
Ring endelig; jeg er med på, at jeg kan overse vanskeligheder, selvom min bestilling vil
være ret styrende for vores ønsker.”

Udlændingestyrelsen udarbejdede herefter et notat om de fem sager. Notatet blev sendt til Jesper

Gori ved mail af 3. marts 2016 fra Ditte Kruse Dankert. Af mailen fremgår bl.a.:

”I forlængelse af vores telefonsamtale sender jeg et kort notat, hvor vi forelægger fem
konkrete sager om mindreårige ægtefæller/samlevere med fællesbørn.”

Af notatet fremgår:

”Notat om adskillelse af mindreårige ægtefæller med børn

Baggrund

Udlændingestyrelsen har i forlængelse af pressemeddelelse af 10. februar 2016 fra Ud-
lændinge-, Integrations- og Boligministeriet både skriftligt og mundtligt orienteret asyl-
centeroperatørerne om, at ingen mindreårige under 18 år fremover må indkvarteres på
samme asylcenter som en ægtefælle eller samlever, og at dette også gælder, hvis parret har
et eller flere fælles børn. Udlændingestyrelsen har samtidig orienteret asylcenterope-
ratørerne om, at Udlændingestyrelsen ligeledes vil tage skridt til at adskille parrene i ak-
tuelle sager om mindreårige, der bor sammen med en ældre ægtefælle eller samlever.



- 41 -

Udlændingestyrelsen har i perioden fra den 10. februar til dags dato effektueret adskil-lelse
af parrene i langt hovedparten af de sager, hvor der er tale om mindreårige, der hidtil har
boet sammen med ældre ægtefæller eller samlevere, herunder i de sager, hvor parrene har
fællesbørn.

Ved gennemgangen af de relevante sager, jf. ovenfor, er Udlændingestyrelsen imidlertid i
fem konkrete enkeltsager blevet opmærksom på særlige elementer og omstændigheder, der
kan rejse spørgsmål om balancen særligt i forhold til hensynet til parrenes fælles-børns tarv.

Spørgsmålet er, om de pågældende par – trods det helt overvejende udgangspunkt om
adskillelse, herunder uanset om der er fællesbarn – alligevel bør indkvarteres sammen eller
fx på samme center men på forskellige værelser.

De konkrete sager

Sag nr. 1.

Kvinde født 10.06.1998 – mand født 18.01.1987.

I sag nr. 1 har parret i alt to børn sammen på henholdsvis 3 og 4 år, ligesom parret ven-ter et
tredje fællesbarn til august 2016. Kvinden, der er den mindreårige i parret, fylder 18 år i
august 2016.

Asylcenter Frederikshavn er i sagen kommet med en udtalelse, hvoraf det bl.a. fremgår, at
det vil være en psykisk belastning for moderen, hvis hun alene skal tage vare på bør-nene,
og at man fra centerets side er bekymret for, hvilken betydning det kan få for så-vel børn
som voksne i familien, hvis man vælger at adskille far fra resten af familien.

Sagen er hovedsageligt særegen i den forstand, at der er tale om et par, der gennem en
længere årrække har stiftet familie af en væsentlig størrelse. Styrelsen er af den opfattel-se,
at karakteren af den etablerede familie bør indgå som et væsentligt element bl.a. i
vurderingen af hensynet til de snart tre fællesbørns tarv.

Der henvises til bilag 1.

Sag nr. 2.

Kvinde født 23.10.1999 – mand født 06.08.1991.

I sag nr. 2 er der tale om et par, der har ét fælles, nyfødt spædbarn.

Kvinden er stærkt traumatiseret, bl.a. som følge af bortførsel og voldtægt begået af ISIS i
hjemlandet. Det fremgår af den medicinske journal på sagen, herunder af udtalelser fra den
relevante psykolog, at manden, trods egne psykiske problemer, er en ressource for kvinden,
og at kvinden støtter sig til ham, herunder i forhold til pasningen af barnet.

Vurderingen fra sundhedspersonalet er, at barnet og morderen bør institutionsanbringes,
hvis parret adskilles, da kvinden – på grund af sin psykisk meget skrøbelige tilstand – ikke
vil være i stand til at tage vare på barnet alene.



- 42 -

Sagen er særlig i den forstand, at der allerede nu forelægger en vurdering fra sundheds-
personalet om, at der vil skulle ske institutionsanbringelse af moderen og barnet, hvis
adskillelse gennemføres, da moderen ikke psykisk vil kunne klare en adskillelse. Styrel-sen
er af den opfattelse, at dette forhold må antages at spille ind med betydelig vægt, når
hensynet til barnets tarv skal vurderes.

Der henvises til bilag 2.

Sag nr. 3.

Kvinde født 15.11.1998 – mand født 15.11.1995.

I sag nr. 3 er der tale om et par med i alt to fællesbørn på henholdsvis 1 år og 0 år. Par-ret
har tidligere mistet et barn på 3 år forud for flugten til Danmark. Barnet blev dræbt af ISIS i
forbindelse med en bortførsel, hvor også faderen var tilfangetaget. Moderen har desuden
bl.a. været udsat for voldtægt i hjemlandet. Der er fra kommunal side iværksat støtte i
hjemmet (familiebehandling), og den kommunale vurdering er, at det meget kraftigt
frarådes at adskille parret, at moderen alene har mulighed for at tage vare på børnene med
støtte fra manden, at moderen er i risiko for en fødselsdepression i til-fælde af adskillelse,
og at adskillelse vil bevirke et yderligere tab og traume for mor og børn, hvilket vil svække
moderens mulighed for at drage den nødvendige omsorg for børnene.

Sagen er særlig på grund af omfanget af den traumatisering, der er hos såvel moderen som
faderen, i form af forhistorien med et barn, der er kidnappet og dræbt i hjemlandet. Desuden
er sagen særlig på grund af den allerede iværksatte kommunale støtte, der me-get klart
anbefaler, at parret ikke adskilles.

Styrelsen er af den opfattelse, at det forhold, at der er frygt for ”retraumatisering” , og at
denne – bl.a. i henhold til kommunal vurdering – vil indebære en risiko for fødselsde-
pressions og manglende mulighed for at drage den nødvendige omsorg for de to fælles-
børn, må indgå som et element af betydelig vægt, når der skal tages stilling til vægtnin-gen
af hensynet til netop fællesbørnenes tarv.

Der henvises til bilag 3.

Sag nr. 4.

Kvinde født den 02.06.1998 – mand født den 30.05.1991.

I sag nr. 4 er der tale om et par med et spædbarn. Parret bor i særlig bolig i tilknytning til
Center Jelling sammen med kvindens forældre.

Sagen er særlig på grund af, at parret tidligere er blevet viet på Rådhuset i Vejle, trods det
forhold, at kvinden på daværende tidspunkt var under 18 år. Vielsen er formentlig blevet
tilladt, fordi kvinden på daværende tidspunkt var højgravid.

Styrelsen finder, at sagen er særlig, fordi en anden dansk myndighed har tilladt indgåel-sen
af ægteskabet, trods den mindreåriges alder. Sagen vil således kunne bevirke debat i



- 43 -

forhold til det paradoks, at myndighederne på den ene side har vurderet og tilladt, at parret
kan gifte sig, men at myndighederne omvendt ikke vil tillade, at parret bor sam-men,
herunder med parrets fællesbarn.

Sag nr. 5.

Kvinde født den 01.01.1999 – mand født den 15.03.1992.

I sag nr. 5 har parret ikke fællesbørn. Situationen i sagen er den, at parret bor sammen med
mandens niece på 3 år, der ikke har kontakt til sine biologiske forældre. Parret har påtaget
sig – og lever op til – forældrerollen for barnet, og vurderingen bl.a. i relation til
ledsagervurderingen er, at parret er i stand til i fællesskab at sørge for barnets behov og
fremme en positiv udvikling for barnet.

Styrelsen finder, at sagen er særlig, fordi en adskillelse af parret i sagen vil gå hårdt ud over
barnet, der tidligere har oplevet netop det svigt, at blive adskilt fra sine primære
omsorgspersoner. Styrelsen finder, at disse særegne forhold i sagen bør indgå med be-
tydelig vægt, når hensynet til barnets tarv skal vurderes i sagen.

Der henvises til bilag 4.”

Henvendelse fra Røde Kors

Ved mail af 4. marts 2016 modtog Lykke Sørensen en henvendelse fra asylchef i Røde Kors Anne

la Cour Vågen. Af mailen fremgår bl.a.:

”Den udmeldte indsats med adskillelse af par, hvor den ene ægtefælle er mindreårig er ved
at blive gennemført på Røde Kors’ centre. Indtil videre er der sket adskillelse af de par, der
ikke har børn, og vi er orienteret om, at de par der har børn skal adskilles i den-ne uge. Det
rejser nogle alvorlige spørgsmål af både humanitær og socialfaglig karakter som vi
beskriver i vedlagte brev, og jeg håber at vi kan gå i dialog om sagen. Jeg ved-lægger også
til orientering et notat vi i dag har sendt til Udlændingestyrelsen med et for-slag til ændring
af indkvartering af de kvinder, der er blevet flyttet på børnecenter.”

Af det vedhæftede brev fremgår bl.a.:

”Anmodning om dispensationsadgang for adskillelse af asylansøger-par, hvor den ene
ægtefælle er mindreårig og parret har børn.

Kære Lykke Sørensen

Røde Kors henvender sig hermed til Integrationsministeriet med anmodning om, at der
etableres adgang til dispensation for adskillelse af ægtepar, hvor den ene ægtefælle er
mindreårig og parret har børn. Baggrunden for vores henvendelse er følgende:

I forlængelse af integrationsministerens udmelding om, at asylansøger-par, hvor den ene
ægtefælle er mindreårig ikke må bo sammen på asylcentre i Danmark, har Udlændinge-



- 44 -

styrelsen i de sidste uger iværksat flytninger af den ene part i de par, der ikke har børn. Røde
Kors er orienteret om, at de i denne uge vil iværksætte adskillelse af de par, der har børn.

Røde Kors skal i forbindelse med spørgsmålet om ægteskaber mellem myndige og min-
dreårige understrege, at vi naturligvis tager afstand fra tvang og overgreb overfor min-
dreårige. I forhold til ægteskaber der allerede er etableret, er det dog vores opfattelse, at de
socialfaglige mekanismer der er iværksat på vores asylcentre i forhold til generelt at reagere
på bekymringer for trivsel hos mindreårige, i meget høj grad opfanger de tilfæl-de, hvor
samlivet mellem en myndig og en mindreårig over 15 strider mod den mindre-åriges tarv.
Kommunerne tager deres tilsynspligt på asylcentrene meget alvorligt, og når Røde Kors
underretter om bekymringer, reagerer de.

Adskillelsen af parrene uden børn er sket på den måde, at de mindreårige kvinder er blevet
flyttet til et børnecenter, mens deres mænd fortsat er indkvarteret på opholdscen-ter. Det har
for en del af de unge par været voldsomt at skulle flytte fra hinanden, og både flere af de
unge kvinder og deres mænd har været meget oprørte og påvirkede af det, og de er helt
uforstående over for baggrunden.   

På Børnecenter Annebergparken, hvor de unge kvinder er indkvarteret, oplever medar-
bejderne daglige frustrationer blandt kvinderne, uro og et højnet konfliktniveau. Det er
gennemgående for de mindreårige, der er blevet adskilt, at de føler stor utryghed uden den
person, som de ser som tryghedsfaktor i en i forvejen meget utryg situation.

Røde Kors’ medarbejdere har observeret faldende trivsel, hos nogle i alvorlig grad. Ad-
skillelsen har for flere af de mindreårige betydet dårlig nattesøvn, manglende appetit, øgede
depressionssymptomer, isolation, manglende lyst til skolegang, øget behov for ro og
selvskadende adfærd. Det er reaktioner, der giver anledning til alvorlig bekymring for deres
udvikling og trivsel, og som har foranlediget underretninger til de sociale myndigheder og
henvisning til psykologsamtaler.   

Røde Kors’ socialkoordinatorer har i de sidste uger afholdt samtaler med de unge par, der
har børn med henblik på at forberede dem på, hvad der kommer til at ske. På bag-grund af
reaktionerne med adskillelse af parrene uden børn, er vi bekymrede for, hvor-dan parrene
med børn vil reagere på den planlagte adskillelse.   

Der er indtil videre tale om 5 par på Røde Kors’ Centre:
…

Udlændingestyrelsen har orienteret os om, at Udlændinge-, integrations- og boligmini-
steriet er ved at udarbejde retningslinjer for, hvordan Udlændingestyrelsen skal forvalte ad
skillelsen af de unge par. Fra Røde Kors’ side vil vi gerne opfordre til, at de retning s-linjer
kommer til at tage højde for de unge pars trivsel og ret til familieliv.   

For de unge par der har børn, finder vi det dybt bekymrende, at børnene uden forudgå-ende
individuel vurdering af familiens situation, skal adskilles fra den ene af deres for-ældre. Det
er voldsomt indgribende over for familierne, og den planlagte adskillelse bør tage
udgangspunkt i en vurdering af børnenes tarv.



- 45 -

Røde Kors håber på baggrund af ovenstående, at ministeriet vil overveje at dispensere for
udgangspunktet om adskillelse af par, hvor den ene part er mindreårig i de sager, hvor de
unge par har børn. Det er vores oplevelse af situationen, at der både er stærke humanitære
og socialfaglige argumenter for, at der etableres en procedure, hvor de unge par høres inden
eventuel adskillelse gennemføres.   

Røde Kors står naturligvis til rådighed med uddybning og yderligere oplysninger, og du er
meget velkommen til at kontakte mig for en videre drøftelse.”

Af det vedhæftede notat fremgår bl.a.:

”Reaktionerne omkring adskillelse af de mindreårige i ægteskab har været voldsom. A l-le
har reageret med stor modstand, og frustration. Alle har følt behov for at klage over
afgørelsen, som af alle parter opleves som et voldsomt overgreb på deres personlig fri-hed.
Der har været megen gråd, besvimelser, selvmordstrusler og selvskadende adfærd. Der har
været et selvmordsforsøg med indtag af piller og 3 ud af de 8 unge kvinder har været med
ambulance til nærliggende hospital af psykosociale grunde. På Annebergpar-ken opleves
daglige frustrationer blandt de unge kvinder, generel uro og et højnet kon-fliktniveau.   

Gennemgående for de mindreårige, som er blevet adskilt, er følelsen af stor utryghed uden
den person, som de ser som tryghedsfaktor i en i forvejen meget utryg situation. Flere
(måske alle) har gennemlevet krig og konflikt sammen og støttet hinanden igen-nem den
lange usikre flugt. Det skaber tætte bånd. Gennemgående er faldende trivsel, nogle af dem i
alvorlig grad. Adskillelsen har for flere af de mindreårige betydet dårlig nattesøvn,
manglende appetit, øgede depressionssymptomer, isolation, manglende lyst til skolegang,
øget behov for ro og selvskade. Reaktioner, der giver anledning til alvor-lig bekymring for
beboernes udvikling og trivsel, som har foranlediget underretninger til de sociale
myndigheder og henvisning til psykologsamtaler.”

Anne la Cour Vågen orienterede samtidig Lene Linnea Vejrum om henvendelsen til Udlæn-

dingeministeriet.

Status vedrørende adskillelse af par pr. 3 marts 2016

Af en intern oversigt af 3. marts 2016 fra Udlændingestyrelsen fremgår om status vedrørende

adskillelse af par bl.a.:

”Status på flytning af mindreårige med ægtefæller/samlevere

Som følge af Udlændinge-, Integrations-, og Boligministerens meddelelse af 10. februar
2016 har Udlændingestyrelsen ændret praksis, således at mindreårige over 15 år ikke
længere indkvarteres sammen med en ægtefælle eller en samlever. Dette gælder også,
selvom parret har fællesbørn.   



- 46 -

På den baggrund har Udlændingestyrelsen i perioden fra ultimo januar 2016 til og med
den 3. marts 2016 identificeret i alt 32 par, hvor en eller begge parter er mindreårige, og
hvor der som følge af den ændrede praksis skal tages initiativ til at adskille parrene.   

Pr. 3. marts 2016 er status på indkvarteringsforholdene for de 32 par som følger:

- 16 par er adskilt, 15 af disse har ingen fællesbørn. 1 af de adskilte par har et fæl-les
barn på 5 måneder.  

- 5 par er forelagt Udlændinge-, Integrations- og Boligministeriet, idet sagerne
rummer en række særlige forhold af mere principiel karakter, som styrelsen øn-sker
ministeriets stillingtagen til for så vidt angår indkvarteringsmulighederne. Alle 5 par
har børn.  

- 1 par er udeblevet. Parret havde ingen børn.  

- For 3 pars vedkommende gælder, at begge parter er mindreårige. Efter drøftelser
med Udlændinge-, Integrations- og Boligministeriet er det besluttet, at de pågæl-
dende par kan forblive indkvarteret på samme center, men dog ikke på samme
værelse.  

- 1 par blev ikke adskilt, idet de overgik til integration 1. marts 2016 og efter det
oplyste skulle indkvarteres sammen i familiebolig i kommunen. Parret har et
fællesbarn.  

- 3 par er planlagt til adskillelse den 4. marts 2016. Alle 3 par har børn.  

- 2 par skulle efter planen være adskilt den 2. marts 2016, men parrene har nægtet at
efterkomme styrelsens anvisning om indkvartering. Styrelsen forventer at træffe
afgørelse om iværksættelse af flyttepåbud for parrene i indeværende uge. Ingen af
parrene har børn. I det ene par er pigen gravid.  

- 1 par er endnu ikke planlagt til flytning, idet parret har indsendt kopi af doku-
menter, som angiveligt dokumenterer, at den kvindelige part er over 18 år. Do-
kumenterne er sendt til oversættelse.  

Det kan supplerende oplyses, at 4 par har klaget til Udlændingestyrelsen over adskillel-
sen. 3 par har oplyst, at registreringen af den mindreåriges parts alder er forkert. 2 af disse
oplyser nu en fødselsdato, hvorefter den yngre part ikke længere er mindreårig. Al le sager
vedr. aldersændring er sendt til 4. Asyl ad vurdering.”

Møde mellem Udlændingestyrelsen og Udlændingeministeriet den 8. marts 2016 om de fem sager

samt efterfølgende møde med ministeren

Den 8. marts 2016 blev der afholdt et møde mellem Udlændingestyrelsen og Udlændingemi-

nisteriet om de fem sager, som styrelsen havde forelagt for ministeriet den 3. marts 2016.   



- 47 -

Af en mail samme dag fra Lene Linnea Vejrum til fungerende direktør i Udlændingestyrelsen

Anni Fode fremgår om mødet bl.a.:

”Vi gennemgik følgende på mødet:

1. De 5 konkrete sager, som vi efter aftale har forelagt for departementet blev kort
gennemgået. Lykke skulle vende sagerne med Uffe senere i dag. De umiddelba-re
vurdering er, at det vil være konventionsstridigt at skille parterne ad i to af sa-gerne
(sag 3 og 4 – navnlig i sag 4, hvor der er indgået ægteskab i DK).   De andre sager er
mere tvivlsomme. Vi får en tilbagemelding, når sagerne har været forelagt
Ministeren.  

2. De retlige konsekvenser. Ministerens udmelding vedr. alene indkvarteringsom-rådet.
I forhold til dette område, skal vi forsøge at begrænse antallet af sager, der
forelægges departementet, da det gør departementet inhabil i forhold til en evt. klage
over et flyttepåbud. Ministerens udmelding har ingen indflydelse på vores øvrige
sagsbehandling. Det betyder at vi fx skal behandle asylsager på samme måde som
tidligere for denne gruppe. (Som konsekvens heraf, kan en asylretlig vurdering
principielt få betydning for at en adskillelse ikke længere bør være gældende).
Såfremt denne melding giver anledning til tvivlsspørgsmål, fx i forbindelse med
ledsagevurde-ringerne, må vi indbringe disse principielle spørgsmål for
departementet.

3. Vejledning til operatørerne. Vi har aftalt, at vi skriver på vejledningen, så vi kan
forelægge et udkast for departementet lige efter påske. Ministeren skal godkende
vejledningen. I forhold til spørgsmålet om politianmeldelse var dep. enige i, at der
ikke skal ske politianmeldelse af et forhold med en mindreårig under 15, så-fremt
parret adskilles straks i forbindelse med første indkvartering.

4. Brev fra Anne la Cour Vågen til Lykke. Lykke vil forelægge for Uffe, at hun ringer
til Anne og henviser Anne til at drøfte de konkrete sager samt vejlednin-gen med
US.”

De fem sager blev efterfølgende drøftet på et møde i ministeriet med Inger Støjberg den 9. marts

2016. Mødet med Inger Støjberg er omtalt i en mail samme dag fra Jesper Gori til Lyk-ke

Sørensen, hvor Jesper Gori bl.a. redegør for, at han – efter at have talt med Forvaltnings-

retskontoret i Justitsministeriet – ikke mener, at der er noget forvaltningsretligt til hinder for, at

ministeren kan involvere sig i de konkrete sager. I mailen skriver Jesper Gori herefter bl.a.:

”Til gengæld er der – set fra min stol – gode argumenter for alligevel at holde ministe-ren
ude af de konkrete sager: det giver mulighed for, at hun kan indtage den principielle
holdning, mens myndighederne konkret vurderer de enkelte sager. Og det minder om
tilgangen ved sager om opholdspligt irt tålt ophold. Men efter et lidt stormfuldt møde i
morges, hvor både jeg og Uffe måtte fastholde, at myndighederne ikke kan handle ulov-ligt
på instruktion, ved jeg ikke, om ministeren er enig heri. Spørgsmålet er hurtigt vendt, men
ikke afklaret med Uffe.”



- 48 -

Lykke Sørensen svarede hertil senere samme dag:

”Tak for det. Nu er det i hvert fald undersøgt. Og det må jo fortsat være sådan, at der ikke
kan træffes ulovlige afgørelser. Beklager at du skal efterlades med den sag. Set i
bagklogskabens klare lys skulle vi måske være gået i STM før udmeldinger.”

Ifølge et telefonnotat udarbejdet af Ditte Kruse Dankert meddelte Jesper Gori samme dag, at

Udlændingestyrelsen fortsat skulle afvente Udlændingeministeriets stillingtagen til de fem sager,

således at adskillelse ikke skulle ske på nuværende tidspunkt.

Dagen efter, den 10. marts 2016, skrev Jesper Gori til Uffe Toudal Pedersen:

”Efter at have drøftet spørgsmålet på ny med Line foreslår jeg, at vi – nu – meddeler
Udlændingestyrelsen, at styrelsen vil skulle tage stilling til de konkrete sager, herunder de
sager der har givet anledning til tvivl, og at styrelsen i den forbindelse kan inddrage Stats-
og Menneskeretskontoret i Justitsministeriet, der efter behov kan bistå med gene-rel
vejledning om rækkevidden af Danmarks internationale forpligtelser i situationer, der måtte
svare til de verserende konkrete tvivlssager, men at sagerne ikke forinden fo-relægges
ministeren.
…

Der er således næppe forvaltningsretlige grunde til at undlade at efterkomme ministe-rens
eventuelle ønske om at resolvere i disse konkrete sager – til gengæld er der efter min
opfattelse andre, gode og saglige grunde til at fastholde, at afgørelsen i de konkrete sager
alene tilkommer Udlændingestyrelsen, eventuelt efter samråd med Justitsministe-riet.”

Om status for de sager, der var blevet forelagt for Udlændingeministeriet, hedder det bl.a. i

Udlændingestyrelsens udtalelse af 28. april 2016 til Folketingets Ombudsmand:

”Styrelsen har i 4 konkrete sager om mindreårige ægtefæller med ægtefæller/samle vere
endnu ikke truffet beslutning om adskillelse af parrene på hvert sit asylcenter. En række
problemstillinger i disse sager er i den forbindelse forelagt for departementet, fordi sty-
relsen ønsker en vurdering i relation til foreneligheden med Danmarks internationale
forpligtelser. Styrelsen afventer således aktuelt departementets generelle vurderinger af
problemstillingerne til brug for styrelsens afgørelse af disse konkrete sager.”

Parret i sag nr. 2 i Udlændingestyrelsens notat af 3. marts 2016 (par nr. 24 i skemaet neden-for)

blev adskilt den 19. april 2016 og senere genindkvarteret sammen den 11. november 2016, begge

dele efter ønske fra kvinden. I de øvrige fire sager skete der ikke adskillelse.



- 49 -

Besvarelse af spørgsmål nr. 302

Den 9. marts 2016 besvarede Inger Støjberg Folketingets Udlændinge-, Integrations- og Bo-

ligudvalgs spørgsmål nr. 302, som var stillet efter ønske fra Martin Henriksen (DF) den 26. januar

2016:

”Kan ministeren oplyse, hvor længe myndighederne har kendt til barnebrude i danske
asylcentre, og vil ministeren udarbejde nye retningslinjer på området, der respekterer dansk
kultur og dansk lovgivning?”

Af svaret fremgår:

”Udlændinge -, Integrations- og Boligministeriet har til brug for besvarelsen indhentet
bidrag fra Udlændingestyrelsen, hvortil der henvises:   

”Udlændingestyrelsen kan oplys e, at der ikke er foretaget registreringer af, hvor
mange asylansøgere under 18 år der er ankommet til Danmark sammen med en
myndig ægtefælle eller samlever. I forhold til spørgsmålet om, hvorvidt mindre-
årige asylansøgere under 18 år er blevet indkvarteret sammen med en myndig
ægtefælle eller samlever i danske asylcentre, har en mangeårig praksis været, at der
er blevet foretaget en socialfaglig vurdering af, hvad der var bedst af hensyn til
barnets tarv. De sociale myndigheder er i nødvendigt omfang blevet inddraget i
denne vurdering.   

Udlændingestyrelsen og de nuværende centeroperatører har alene – forud for
november 2015 – erindring om én enkelt sag fra sommeren 2014, hvor en min-
dreårig på 14 år var indrejst sammen med en myndig ægtefælle. Dette par blev
adskilt på to forskellige asylcentre. I sagen fra november 2015 blev parret lige-ledes
adskilt, da styrelsen blev gjort bekendt med sagen.”

Jeg kan oplyse, at jeg, efter at være blevet bekendt med problemstillingen, har bedt Ud-
lændingestyrelsen sikre, at ingen mindreårige asylansøgere under 18 år fremadrettet kan
indkvarteres sammen med deres ægtefælle eller samlever. Jeg har forstået, at Udlændin-
gestyrelsen er i færd med at omsætte min generelle instruks i retningslinjer, der skal an-
vendes i de konkrete sager.

Jeg kan endvidere oplyse, at min instruks også omfatter de sager om mindreårige, der
aktuelt er indkvarteret med deres ægtefælle eller samlever.”

Status vedrørende adskillelse af par pr. 14. marts 2016

Af en mail af 14. marts 2016 fra Kristina Rosado til Anne Nygaard Just fremgår bl.a. om sta-tus

vedrørende adskillelse af par:

”For blot at opsummere kan jeg oplyse, at der siden den 26. januar 2016 er identificeret i alt
32 par i asylsystemet, hvor en eller begge parter er mindreårige. Af disse er



- 50 -

- 1 par er overgået til integration
- 1 par meldt udeblevet
- 5 par forelagt UIBM
- 3 par, hvor begge parter er mindreårige
- 20 par adskilt på hvert sit center
- 1 par fortsat ikke flyttet som planlagt (de forventes dog at flytte i dag), og
- 1 par ikke adskilt, idet de har indsendt dokumentation for, at den kvindelige part er

over 1 8 år. Der er endnu ikke taget stilling til aldersspørgsmålet.”

Samråd Z

Den 15. marts 2016 deltog Inger Støjberg i et samråd på baggrund af spørgsmål Z, der som nævnt

var stillet efter ønske fra Dan Jørgensen (S) den 11. februar 2016.   

Samrådsspørgsmålet var sålydende:

”Vil ministeren redegøre for omfanget af problemet med mindreårige, som indkvarteres
med deres voksne ægtefæller på de danske asylcentre, og for hvorfor ministeren ikke har
reageret før nu, selvom Udlændingestyrelsen har været opmærksom på forholdene? Hvilke
tiltag påtænker ministeren at iværksætte for at undgå lignende tilfælde i fremti-den? ”

Under samrådet udtalte Inger Støjberg indledningsvist:

”Jeg blev bekendt med denne sag i slutningen af januar, efter at blandt andet Berlingske
Tidende bragte en artikel om, at der findes barnebrude i de danske asylcentre. Da det kom
frem, at der er børn, der bor sammen med deres voksne ægtefæller i danske asyl-centre, så
tog jeg straks initiativ til både at afdække men også at få rettet op på det. Når der skal rettes
op på det, så skyldes det, at jeg ganske enkelt ikke vil acceptere denne form for samliv på
vore asylcentre, og det fornemmer jeg, at spørgeren er fuldstændig enig med mig i. Jeg
iværksatte derfor en hastehøring for at få overblik over, hvor mange mindreårige der på det
tidspunkt var indkvarteret sammen med deres ægtefælle eller samlever i asylcentrene.
Resultatet heraf skal jeg nok komme tilbage til om et øjeblik. Men samtidig bad jeg nemlig
Udlændingestyrelsen om at redegøre for praksis på områ-det. Udlændingestyrelsens praksis
på området har været, at de mindreårige asylansøge-re, som er over den seksuelle lavalder,
det vil jo sige 15 år, er blevet indkvarteret sam-men med deres ægtefælle eller samlever,
med mindre særlige forhold gjorde sig gæl-dende. Særlige forhold kunne for eksempel
være, at de sociale myndigheder eller perso-nale på asylcentre i forbindelse med den
skærpede opmærksomhed, der er i forhold til alle indkvarterede under 18 år, har vurderet, at
der var grund til bekymring for den min-dreåriges trivsel. I alle sager, der vedrører
mindreårige under 15 år med en ægtefælle el-ler samlever, har styrelsens faste praksis
været, at de pågældende er blevet indkvarteret hver for sig. Det er samtidig blevet sikret, at
operatøren har underrettet den lokale kom-mune i overensstemmelse med bestemmelserne i
serviceloven. Udlændingestyrelsen har altså været bekendt med, at mindreårige
asylansøgere mellem 15 og 18 år i nogle tilfæl-



- 51 -

de har været indkvarteret med deres ægtefælle eller samlever i danske asylcentre. Dette har
fulgt den hidtidige praksis på området. Udlændingestyrelsens tidligere praksis inklu-derede
dog også blandt andet en skærpet underretningspligt i forhold til mindreårige, inddragelse af
sociale myndigheder og underretning af den kommune, hvor asylcenteret ligger, hvis der var
den mindste tvivl om, at den mindreårige mistrives. Jeg har naturlig-vis undersøgt, om
barnebrude i de danske asylcentre er noget nyt, altså en ny tendens, for eksempel fordi der
altså er noget større tilstrømning nu, end der har været tidligere. Jeg kan se på de
oplysninger, vi har modtaget fra Udlændingestyrelsen, at nogle af de mindreårige, som det
er konstateret var indkvarteret med deres ægtefæller eller samle-ver, er indrejst i 2014. Det
har således været praksis under tidligere regeringer og også under den foregående, hvor
blandt andet Mette Frederiksen som daværende justitsmini-ster havde ansvaret for
asylområdet. Lad mig også gøre det klart, at jeg ikke er enig i den praksis. Det glæder mig
også, at jeg kan høre, at der er et meget bredt politisk fler-tal, der ikke er enig i den praksis.

Jeg vil nu gå videre til det, der så reelt er første del af samrådsspørgsmålet, hvor jeg er
blevet bedt om at redegøre for omfanget af mindreårige asylansøgere, som indkvarteres med
deres voksne ægtefælle eller samlever på de danske asylcentre. Som jeg tidligere nævnte, så
iværksatte jeg straks, efter at jeg hørte om problemstillingen, en hastehøring for at afdække
omfanget. Hastehøringen blandt indkvarteringsoperatørerne på asylcen-trene viste, at der
var 27 mindreårige asylansøgere, som havde en ægtefælle eller samle-ver på samme eller et
andet asylcenter, eller som havde en herboende ægtefælle. Det tal er så sidenhen blevet
opjusteret til 32 af indkvarteringsoperatørerne. Jeg kan suppleren-de oplyse, at blandt de 32
par er den ældste ægtefælle til en mindreårig asylansøger 32 år. I en hel del af tilfældene er
aldersforskellen mellem den mindreårige og ægtefællen meget mindre, selvom det ikke skal
være en undskyldning – for det synes jeg ikke, det skal være – for ikke at gøre noget. Men
der er altså flere tilfælde, hvor der er meget lille aldersforskel. Men der er dog ikke, som
man måske kunne frygte, tale om, at der er æl-dre mænd, der har en mindreårig ægtefælle.
Jeg kan afsluttende i forhold til det her punkt oplyse, at vi på nuværende tidspunkt har ca.
18.000 asylansøgere i de danske asylcentre. Det er således ganske få par blandt
asylansøgerne, hvor den ene part er min-dreårig. Derfor skal vi alligevel efter min opfattelse
tage problemstillingen meget alvor-ligt.

Sidste del af samrådsspørgsmålet går på, hvilke tiltag jeg påtænker at iværksætte for at
undgå lignende tilfælde i fremtiden. Og som det er udvalget bekendt, så bekendtgjorde jeg i
en pressemeddelelse den 10. februar, at jeg straks ville have sat en stopper for det her.
Grunden til, at jeg meldte så klart ud, er, at jeg ikke på et område, der hører under mit
ansvar, vil blåstemple samliv, hvor en mindreårig deler seng og bord med en voksen person.
Når man opholder sig i et asylcenter efter myndighedernes anvisning, så er det danske
normer og regler, der gælder. Det skal gøres meget klart, og det skal håndhæves over for
asylansøgerne. Det er min klare holdning, at alle mindreårige asylansøgere skal være
indkvarteret adskilt fra deres eventuelle ægtefælle eller samlever. Jeg vil selvføl-gelig sige,
at der kan i helt særlige tilfælde være omstændigheder, der betyder, at vi skal gøre en
undtagelse. Det kunne for eksempel være i det tænkte tilfælde, at et par var ble-vet gift i
Danmark med et kongebrev. Det sker jo i ganske sjældne tilfælde. Men det ændrer ikke ved,
at jeg har en meget klar og stærk holdning til, at mindreårige ikke skal bo sammen med en
ægtefælle eller samlever i asylsystemet. Det er også meget afgøren-de for mig, at vi sender
et helt utvetydigt signal til omverdenen om, at vi i Danmark ik-ke accepterer nogen former
for tvang, men tværtimod værner om kvinders ret til selvbe-



- 52 -

stemmelse. Det gælder selvfølgelig også i forhold til barnebrude. Jeg har derfor instrue-ret
Udlændingestyrelsen om generelt at ændre praksis, således at mindreårige asylansø-gere
ikke kan bo sammen med en ægtefælle eller en samlever i de danske asylcentre. Det gælder
også, hvis begge personer er mindreårige, eller hvis parret har børn. Udlæn-dingestyrelsen
er i færd med at omsætte min generelle instruktion i nye retningslinjer, der skal anvendes i
de konkrete sager. Udvalget vil få de nye retningslinjer sendt over, så snart de foreligger.
Det går jeg ud fra, at udvalget gerne vil have. Udlændingestyrel-sen har allerede nu iværksat
adskilt indkvartering af de mindreårige, der var indkvarteret med en ægtefælle eller
samlever. Det betyder i forhold til de 32 par, som jeg tidligere omtalte, at de fleste af dem
allerede er blevet indkvarteret adskilt. De resterende par vil blive adskilt inden for meget
kort tid, med mindre at helt særlige grunde, for eksempel det med kongebrevet, som jeg
tidligere nævnte, kunne være tilfældet. Det vil i realiteten være meget, meget få par, hvor
det her er gældende, altså hvis man for eksempel er ble-vet gift med et kongebrev.
Afslutningsvis så vil jeg gerne understrege, at hvis parrene ytrer ønske om det, så kan de
blive indkvarteret sammen, når begge parter er blevet myndige. Det forhindrer vi dem ikke
i, ligeledes hverken kan eller vil vi forhindre dem i at se hinanden. Også selvom den ene
part er under 18 år, og de er indkvarteret adskilt.   

Så for at summere op, så er det sådan, at for det første så er vi ved at udarbejde nye ret-
ningslinjer, som generelt sikrer, at vi fremadrettet ikke har barnebrude i danske asylcen-tre.
Og for det andet så har jeg sørget for, at de par, der var indkvarteret sammen, enten nu er
indkvarteret adskilt eller som udgangspunkt vil blive det inden for meget kort tid.”

Johanne Schmidt-Nielsen (EL) og Josephine Fock (ALT) stillede under samrådet en række

spørgsmål til Inger Støjberg. Spørgsmålene vedrørte bl.a. brevet af 4. marts 2016 fra Røde Kors,

som var blevet sendt til ordførerne forud for samrådet. Af transskriptionen fra samrådet fremgår

herom bl.a.:   

”Johanne Schmidt-Nielsen: … Det er selvfølgelig vanvittigt vigtigt, at man reagerer, hvis
der på nogen måde er tale om tvang. Man kan sådan set også godt have et ud-gangspunkt,
der hedder, at mindreårige ikke skal bo sammen med en ægtefælle. Det kan være rigtig
fornuftigt. Jeg synes imidlertid, at Røde Kors’ brev til ministeren er vældig fornuftigt. Røde
Kors peger på, at der er eksempler på – det kunne være en 17-årig og en 18-årig, der bor
sammen, har et barn sammen, der er ikke noget tvang, de er helt fri-villigt gift med
hinanden, de har et barn – hvor jeg tænker, så ville det jo sådan set være et overgreb, ikke
mindst på barnet, at skille dem ad. Så ganske fredeligt spørger jeg, om ministeren har tænkt
sig at tage højde for de indsigelser, som Røde Kors kommer med i deres brev, og som jo
også har været en del af den offentlige debat. Og jeg hørte jo godt, at ministeren sagde, at
der kunne være særlige tilfælde, det er jeg glad for. Jeg håber, der også kan være tale om
særlige tilfælde, når ikke der foreligger et kongebrev. Fordi hvis der for eksempel er tale om
et ægtepar, hvor en 17-årig pige har et barn med en 18-årig dreng, så er det jo ikke sikkert,
at denne 17-årige piges far og mor er kommet med til Danmark. Det kunne også være en
17-årig dreng for den sags skyld. Så i al fredsom-melighed, om ministeren har tænkt sig at
tage højde for de, synes jeg, yderst relevante indsigelser, som Røde Kors kommer med?
…



- 53 -

Udlændinge-, integrations- og boligminister Inger Støjberg: …
…

Så til Johanne Schmidt-Nielsens spørgsmål omkring Dansk Røde Kors’ brev. Jamen, jeg har
jo selvfølgelig læst det, og jeg har også fulgt med i debatten, men jeg må altså også sige, at
for mig er det så vigtigt at sende et signal omkring ligestilling og kvinders rettigheder, at det
for mig har været meget, meget afgørende netop at få adskilt de her par. Men der er, som jeg
jo også siger, der kan være ganske særlige tilfælde, altså for eksempel hvis nu danske
myndigheder, og det er jo det, der sker, hvis man bliver gift via et kongebrev, så har danske
myndigheder jo blåstemplet ægteskabet. Så kan vi jo ikke efterfølgende komme og sige:
”Nej hov, det har vi så ikke alligevel” . Så det kunne være et eksempel, men jeg må sige for
mig er det altså meget afgørende, at vi får sendt et meget klart signal om, at vi ikke vil
acceptere barnebrude i Danmark.”
…

Josephine Fock: … Jeg kunne egentlig godt tænke mig lige at s pørge ind til konkret, i
forhold til kongebrev, hvordan det fungerer i forhold til et ægtepar, der kommer til
Danmark, hvor hun er mindreårig, eller hvor hustruen er mindreårig. I givet fald, hvor-dan
man så helt praktisk kan få et kongebrev. Det var det ene spørgsmål. Og det andet spørgsmål
det er så også i den boldgade. I forhold til, som jeg kunne forstå på ministe-ren, så er det så
også en af de undtagelser, man kan tage i anvendelse, hvis parret er ble-vet gift med et
kongebrev. Men jeg må sige, at Røde Kors-brevet, som er sendt til mini-steren, gør utrolig
stort indtryk på mig, og jeg har lyst til at citere lidt her fra det. Der står: ”Røde Kors’
medarbejdere observerede faldne trivsel hos nogen i alvorlig grad. Adskillelsen har for flere
af de mindreårige betydet dårlig nattesøvn, manglende appetit, øget depressionssymptomer,
isolation, manglende lyst til skolegang, øget behov for ro og selvskadende adfærd. Det er
reaktioner, der giver anledning til alvorlige bekymringer for deres udvikling og trivsel, og
som har foranlediget underretninger til de sociale myndigheder og henvisninger til
psykologsamtaler” . Det, som jeg faktisk bliver rimeligt berørt over, eller meget berørt over,
det er så de historier, som Røde Kors så sender med, som jo helt tydeligt signalerer, at der
ikke har været tale om tvangsægteskaber. Fordi der er jeg fuldstændig enig med ministeren,
at tvangsægteskaber er ikke noget, vi accepterer. Der skal være ligestilling, der skal være
fokus på kvinders rettigheder – det er jeg fuldstændig enig med ministeren i. Men når det så
tydeligt fremgår, at her er der ikke tale om tvangsægteskaber, kunne det så være nogen af de
undtagelser, der dukker op, når det er, hvis man tydeligt kan godtgøre, at der ikke er tale om
tvangsægteskaber?
…

Udlændinge-, integrations- og boligminister Inger Støjberg: … Omkring kongebrevet, så
kan jeg sige, at hvis man er gift hjemmefra og kommer hertil, så kan man ikke få kongebrev.
Altså, så kan man ikke blive viet via kongebrev, når man så kommer til Danmark. Så man
kan altså ikke, om man så må sige, reparere på det, når man kommer hertil. Man kan alene
blive gift via kongebrev i Danmark, hvis det er et nyt ægteskab. Det mener jeg sådan set er
helt afgørende, fordi det er netop det, der så betyder, at man ikke kan, altså kan man sige,
prøve på en eller anden måde at lægge for eksempel kvin-den under pres, så det kan se ud,
som om det ikke er et tvangsægteskab, og pludselig så er det blevet til et lovformeligt
ægteskab her i Danmark. Så det er sådan set deri, at det afgørende element er. Og så vil jeg
sige omkring kongebrev, det er faktisk slet ikke mit ressort, men jeg svarer meget gerne på
det alligevel, men det er Social- og Indenrigsmi-



- 54 -

nisteriets eller -ministerens ressort. Men jeg svarer meget gerne på det alligevel. Men det er
altså deri, det hele hænger sammen.   

Og så omkring Røde Kors. Jeg kan sådan set godt forstå, at du siger, som du gør, Jose-phine
Fock, men omvendt set så vil jeg sige, jeg synes bare, det er så afgørende, at vi får sendt et
meget, meget klart signal om, at vi simpelthen ikke vil se nogen former for
tvangsægteskaber. Så kan man jo prøve at analysere og gøre ved på alle mulige måder. Og
så kan man måske nå frem til, at så er det alligevel ikke et tvangsægteskab. Men jeg må
sige, jeg er meget mere til, at vi siger meget tydeligt, at de her par de skal adskilles som det
helt klare udgangspunkt. Og at man jo så for eksempel i tilfælde som de der kan tage højde
for, at man for eksempel godt kan se hinanden. Det kan man jo rent praktisk godt få
indrettet. Men for mig har det bare været meget afgørende netop at få parrene adskilt, også
for at sende det her meget klare signal om, at I Danmark respekterer vi og accepterer
simpelthen ikke de her ting. Så jeg kan sådan set godt forstå, at du stiller spørgsmålet, men
jeg bare sige, at jeg har vægtet det andet højere. Og så må man jo så rent praktisk prøve at
se, om man på en eller anden måde så kan lade de her par se hin-anden for eksempel i
dagtimerne, et eller andet i den stil. Og det vil vel i ren praksis væ-re det, der kommer til at
foregå.   
…

Johanne Schmidt-Nielsen: … Hvis man bor i Danmark og er 15 år gammel, så må man
ifølge loven have sex, og så må man også godt få et barn. Selvom jeg ville nok synes, at det
var en god idé at vente lidt. Det må man jo faktisk gerne. Man må også gerne bo sammen
med sin kæreste. Jeg deler fuldstændig bekymringen for børnebrude, for tvangsægteskaber.
Jeg synes, det er meget, meget vigtigt, at man holder fuldstændig skarpt øje med det. Jeg
synes til gengæld, at det er helt tosset at skille familier ad, hvis en 17-årig og en 18-årig
frivilligt har fået et barn med hinanden og er kærester og derfor gerne vil bo sammen. Altså,
det ville jeg ikke gøre med nogen andre i Danmark. Derfor kan jeg ikke få ind i mit hoved,
hvorfor vi taler om kongebrev i stedet for at vælge den helt simple løsning, nemlig at sige,
at man har en individuel vurdering. Hvis der er no-gen som helst vurdering af, at her er der
er tale om tvang, så skal det selvfølgelig have nogen konsekvenser. Men hvis man vurderer,
at her er en 17-årig pige, som har et barn med en 20-årig mand, og de er kærester, kan godt
lide hinanden – hvem er det dog, der så får noget ud af at tvinge dem til at bo hver for sig?
Så til ministeren: Er det ikke kor-rekt, at så længe man er over 15, så må man jo sådan set
have sex, og det kan der jo komme børn ud af? Og man må også gerne bo sammen med sin
kæreste i Danmark. Og for det andet: Hvad er dog problemet i at lave individuelle
vurderinger og på den måde sikre, at vi får grebet ind, hvis der er tale om tvang, men ikke
splitter familier ad, hvis der ikke er noget problem?
…

Josephine Fock: … meget i forlængelse af det, som fru Johanne Schmidt-Nielsen netop har
sagt. Jeg har svært ved at forstå, hvorfor der er sådan en angst mod at lave en indivi-duel
vurdering. Hvis de unge par, og man kan jo finde mange måder at interviewe dem på, så de
ikke sidder i samme rum, og vi har utrolig kompetente medarbejdere, der kan forestå
sådanne interviews, der kan finde ud af, om der vitterligt er tale om tvang. Så ministerens
svar til mig. Jeg vil gerne fastslå, at jeg taler som udgangspunkt om nogle par, som man kan
sige ikke er blevet gift af tvang. Det er dem, vi snakker om. Det er dem, jeg snakker om. Jeg
snakker ikke om de par, der er blevet gift af tvang. Jeg snak-ker om de par, der ikke er
blevet gift af tvang. Hvorfor det ikke er hensigtsmæssigt at



- 55 -

tage en individuel vurdering i forhold til at sikre, at de her mennesker får en god start på
deres flygtningetilværelse her i Danmark? Det andet spørgsmål, jeg så har, så vil jeg gerne
høre lidt om den adskillelse, der så kommer til at foregå. Vil man da sikre, at der er
mulighed for, at parrene ser hinanden? Vil det sige, at der er en garanti for, at de på-
gældende par kommer til at bo tæt ved hinanden, så de reelt set har en mulighed for at
besøge hinanden og se hinanden? Kan vi få en garanti for, at de pågældende par ikke bliver
placeret langt væk fra hinanden, så det ikke kan lade sig gøre at se hinanden?
…

Udlændinge-, integrations- og boligminister Inger Støjberg: …

Så er der, kan man godt sige, samstemmende spørgsmål fra Johanne Schmidt-Nielsen og
Josephine Fock. Omkring dels om man kan se hinanden, og hvorfor kan man ikke i nogle
tilfælde lade folk bo sammen. Jeg synes sådan set, at til det, om man kan se hin-anden, der
tror jeg, at operatørerne vil gøre, hvad de kan for i de sager, hvor man har en fornemmelse
for, at de virkeligt gerne vil se hinanden. Så vil jeg tro, at man vil kunne forsøge at få det til
at fungere på den måde. Men for mig er det bare vigtigt eller helt af-gørende, at vi får sendt
det signal om, at man altså ikke bor sammen, før man er myn-dig. Det, det hele handler om,
det er jo sådan set, at vi har et klart værdisæt i Danmark på det her felt. Og man kan sige, at
det handler jo om, hvis man kan sige med andre ord, at minimere risikoen for, at et ungt
menneske, det vil jo i praksis med meget stor sand-synlighed være en meget ung pige, i den
første tid, hun har i Danmark, er sikker på, at hun ikke får frataget sin selvbestemmelse.
Fordi hun netop er kommet til et land, hvor der er fuldstændig ligestilling mellem kønnene.
Så man kunne også sige det på en anden måde, at man giver den her pige et pusterum til at
få tænkt tingene igennem også. Fordi det kan godt være også, at det måske ikke umiddelbart
ser ud som om, at der er tvang. Men for mig at se, der er det skisma, det spørgsmål, der hele
tiden vil rejse sig, det er, om det her er under fuldstændig selvbestemmelse eller ej. Derfor
synes jeg, at det helt på sin plads, at vi netop giver det her pusterum, og at vi derfor adskiller
de unge. Og dermed er det jo ikke at have sagt, at når de bliver 18, når de så bliver myndige,
så kan de jo flytte sammen. Ligesom alle andre kan. Så har man ligesom haft en tid til også
at tænke over det. Så for mig at se, så er det her – ud over at det er et meget klart og utve-
tydigt signal om ligestilling i Danmark, at kvinder og mænd, piger og drenge, er nøjag-tigt
lige meget værd og sende det utvetydige signal – så er det også et spørgsmål om, at man
tager det hensyn, og at man giver det rum for den kvinde, den pige, det her handler om.
…

Johanne Schmidt-Nielsen: … Lad os sige, at der er et kærestepar, som så får asyl og bli-ver
boligplaceret i en kommune. Må de så bo sammen ude i kommunen, altså hvis hun for
eksempel stadig er 17 år?
…

Josephine Fock: … i forhold til retningslinjerne, som ministeren vil lave: Vil ministeren da
pege på, at det er vigtigt, at de har mulighed for at se hinanden? Så det vil sige, at de bor tæt
sammen. Så det vil være mit ene spørgsmål. Og så hvis jeg forfølger den tanke-gang om, at
det er godt med et pusterum, at vi giver den unge kvinde et pusterum, når parret kommer til
Danmark. Fordi så, jeg tænker, at det er, fordi ministeren tænker: ”Jamen det er ikke sikkert,
at de er blevet gift helt frivilligt, og det giver hende så et pu-sterum til at overveje
situationen” . Hvis så man efter sådan et stykke tid, der så er gået



- 56 -

efter pusterummet, vil der så være mulighed for, at hvis kvinden så holder fast i, at hun er
sammen med den her mand af kærlighed, og de har eventuelt et barn sammen, at de så
senere hen i forløbet vil kunne, hvad skal man sige, få genoptaget deres sag i forhold til så
at kunne flytte sammen? Og så i forlængelse af det, fru Johanne Schmidt-Nielsen spørger
om, når de er kommet ud af kommunen, vil man sikre, at de kommer til samme kommune,
og det vil sige, at de netop fortsat så bor tæt ved hinanden? Eller vil man kunne se
situationer, hvor de to bliver placeret i hver sin kommune, og vil det i givet fald også gælde,
hvis de eventuelt har et barn sammen. Eller vil man da tage større hen-syn til, at parret
lander sammen i samme by, når eller hvis de har et barn sammen?
…

Udlændinge-, integrations- og boligminister Inger Støjberg: …

Det der med, om man – for at tage Johanne først, så er spændingen udløst – når man
kommer ud til kommunen, om man så kan komme til at bo sammen. Altså jeg kan jo si-ge,
at det her ene og alene handler om asylprocessen. Det tidsrum, man er i det, man kunne
kalde for mit system, nemlig i asylcentrene. Det er der, de her retningslinjer gæl-der. Men
det er klart, at hvis en ung kommer ud i en kommune og er under 18, så er man jo under
skærpet tilsyn under alle omstændigheder. Og så hvis der er det mindste tvivl, så ville man
jo aldrig nogensinde komme til at boligplacere de her sammen. Men det her, det er alene
det, jeg har ansvaret for. Det vil sige, at det er selve asylprocessen. Det er også lidt et svar til
Josephine Fock. Fordi du spørger til, hvad så efter pusterum-met. For det første vil jeg sige,
at så skal pusterummet jo helst ikke være så langt, fordi det jo er selve asylprocessen. Men
det ændrer jo ikke på, at hvis man stadig er barn efter et pusterum, så er man jo stadigvæk et
barn. Så svaret er nej. Altså der er ikke lagt op til, at man så kan sidde og overveje det her i
nogle måneder, og så vil man så blive flyt-tet sammen, hvis man er under 18. Så længe man
er under 18, og man er i selve asylpro-cessen, altså hvor man søger asyl, så er man
underlagt de her retningslinjer.
…

Johanne Schmidt-Nielsen: … Jeg synes, det er meget interessant, det her med mulighed for
dispensation, kan man sige. Og jeg vil synes, at den absolut klogeste måde at gøre det her
på, som ministeren sagde i sin indledning, at det kunne være særlige tilfælde. Og jeg vil jo
synes, den klogeste måde at gøre det her på, det er at lave en individuel vurde-ring i hver
enkelt sag. Men ministeren nævner en mulighed for dispensation og fremhæ-ver i den
forbindelse kongebrev. Jeg vil spørge, om ministeren nogensinde har hørt om et eksempel
på en mindreårig asylansøger, der i asylfasen har fået et kongebrev og der-med tilladelse til
at gifte sig, og i så fald hvor ofte er det sket, hvornår er det sket sidst, er der tale om syriske
flygtninge eller er der tale om flygtninge, der har haft et længere ophold i asylsystemet? Det
kunne være irakiske flygtninge, for eksempel. Men altså er-faring med kongebrev og
asylansøgere.
…

Josephine Fock: … jeg tror, ministeren glemte at svare på det andet spørgsmål, jeg hav-de, i
forhold til om ministeren havde indarbejdet i retningslinjerne, om det var hensigts-mæssigt,
at de så kom til at bo sammen. Eller bo tæt på hinanden i asylfasen, sådan at de havde
mulighed for at se hinanden.
…



- 57 -

Udlændinge-, integrations- og boligminister Inger Støjberg: Til Johanne Schmidt om-kring
kongebrevet. Ja, det er ikke et tænkt eksempel. Det er faktisk et helt rigtigt ek-sempel med
et armensk par, der var indrejst i 2014. Og bare lige for at repetere det med kongebrevet, så
er det jo sådan, at man jo kun får kongebrev i Danmark, hvis ikke man er gift hjemmefra. Så
man kan ikke reparere på et tvangsægteskab ved så at udløse et kongebrev efterfølgende.   

Til Josephine Fock omkring om det skal indarbejdes i retningslinjerne. Altså, nu er det jo
rent faktisk ikke mig, der udarbejder retningslinjerne, men det er jo klart, at det også har en
betydning, hvad jeg siger og også siger her. Men lad mig sige det sådan, at det må være et
spørgsmål om sund fornuft også, det her spørgsmål. Men det, jeg for alt i verden vil undgå,
det er netop, at der er unge piger, fordi det er jo det, der er tilfældet, unge piger, der på
nogen som helst måde bliver udsat for tvang i et ægteskab som det her. Og at man jo netop
sender et meget, meget tydeligt signal om, at i Danmark har vi altså fuldstændig ligestilling,
og at man har selvbestemmelse. Og derfor synes jeg, det er så vigtigt at få parrene skilt ad.
Men hvis vi nu for eksempel har et par, der er 17 og 18, og man jo tydeligt godt kan se, at
de er meget glade for hinanden, så vil jeg heller ikke afskære dem fra at se hinanden for
eksempel i dagtimerne. Det, synes jeg, vil være udmærket, at man kunne det. Men jeg vil
som udgangspunkt simpelthen ikke acceptere, at man bor sammen, før man er over 18, så
længe man er i asylsystemet.”

Til brug for samrådet havde ministeriet udarbejdet et talepapir og beredskab. Indholdet af ta-

lepapiret svarer i det væsentligste til, hvad Inger Støjberg udtalte indledningsvist under samrå-det.

Af beredskabet fremgår bl.a.:

”Q&A nr. 19: Er ordningen i overensstemmelse med Danmarks internationale forplig-
telser?

Muligt svar

• Ja, det er ministeriets vurdering, at ordningen med separat indkvartering af ægte-
fæller eller samlevende i tilfælde, hvor en af parterne er mindreårig, er i over-
ensstemmelse med Danmarks internationale forpligtelser – herunder navnlig Den
Europæiske Menneskerettighedskonventions artikel 8 om retten til respekt for bl.a.
familielivet og FN’s Konvention om Barnets Rettigheder (Børnekon-ventionen).

• Myndighederne skal i alle tilfælde naturligvis overholde Danmarks internationa-le
forpligtelser. Det betyder også, at det kan være nødvendigt at gøre undtagelse i helt
særlige tilfælde, hvor dette følger af navnlig EMRK artikel 8 om retten til respekt
for bl.a. familielivet og Børnekonventionen.

• [Det kan dog aldrig komme på tale at gøre undtagelse i tilfælde, hvor den ene part er
under 15 år.]

• Men det klare udgangspunkt er, at det ikke vil være muligt for ægtefæller eller
samlevende at blive indkvarteret sammen i asylcentrene, hvis den ene part er



- 58 -

under 18 år – og dét vurderes at være i overensstemmelse med Danmarks inter-
nationale forpligtelser.

Q&A nr. 20: Vil der blive gjort undtagelser?

Muligt svar:

• Det klare udgangspunkt er, at det ikke vil være muligt for ægtefæller eller sam-
levende at blive indkvarteret sammen i asylcentrene, hvis den ene part er under 18
år.

• Der vil kun være undtagelser i helt særlige tilfælde, hvor dette følger af Dan-marks
internationale forpligtelser, herunder navnlig Den Europæiske Menneske-
rettighedskonventions artikel 8 om retten til respekt for bl.a. familielivet og Bør-
nekonventionen.

• Det kan ikke komme på tale at gøre undtagelse i tilfælde, hvor den ene part er under
15 år.

Q&A nr. 21: Hvornår foreligger der sådanne ”helt særlige grunde” til at gøre undta-gelse?

Muligt svar:

• Det vil bero på en konkret vurdering, om der skal gøres undtagelse.

• 1. Ét eksempel kunne som nævnt være sager, hvor et par er blevet lovformeligt
gift her i landet ved kongebrev, dvs. ved dispensation fra de almindelige ægte-
skabsregler. I disse tilfælde har de kompetente myndigheder taget stilling til, at der
ikke er tale om et tvangsægteskab eller anden form for utilbørligt pres.

• Jeg bemærker hertil, at det klare udgangspunkt efter ægteskabsloven er, at asyl-
ansøgere ikke kan indgå ægteskab her i landet.

• 2. Og jeg vil også gerne understrege, at min instruks alene angår spørgsmålet om
indkvartering i asylsystemet, og ikke fx om et ægteskab, hvor en af parterne er
mindreårig, kan eller skal anerkendes efter dansk ret. Det spørgsmål må afgøres på
sædvanlig vis af den kompetente myndighed i hvert enkelt tilfælde.

• Det betyder, at de par, der i dag kan få anerkendt et ægteskab indgået i udlandet,
fortsat vil kunne dette. Det berøres ikke af min instruks.

• Og derfor giver det heller ikke mening at sammenligne med, hvad der gælder for
danske unge – her handler det jo netop om, at myndighederne bestemmer, hvor-dan
du skal indkvarteres i asylsystemet.

• 3. Der er heller ikke taget stilling til, om parret, hvis parterne faktisk opnår asyl
og eventuelt visiteres til samme kommune, kan anvises den samme bolig. Det er



- 59 -

– som i alle andre lignende sager, hvor mindreårige er involveret – en sag for de
relevante myndigheder.

• Vi foregriber altså ikke de beslutninger, som de relevante myndigheder allerede i
dag skal træffe, herunder med iagttagelse af barnets tarv. Adskillelsen af par-terne i
asylsystemet skal alene minimere risikoen for, at unge piger under deres første tid
her i landet fratages deres selvbestemmelsesret.

[Du nævner kongebrevs-sagerne som ét eksempel. Findes der andre?]

• Et andet eksempel kan være sager, hvor der foreligger helt, helt specielle om-
stændigheder. Det kan fx være sager, hvor parret har børn, hvor forældrene – fx
moren til et nyfødt barn – er stærkt traumatiserede, og hvor den fortsatte foræl-
dreevne og omsorg over for børnene efter de sundhedsfaglige udtalelser er godt-gjort
at være aldeles afhængig af, at forældrene begge bor sammen med børnene.

• Efter omstændighederne kan det således i en sådan – aldeles ulykkelig – sag fx
kræves, at omsorgen over for det nyfødte barn ikke rimeligvis kan håndteres på
anden vis ved professionel støtte, og at farens konstante tilstedeværelse derfor spiller
en afgørende rolle for at sikre, at det nyfødte barns tarv varetages.

• Men heller ikke i disse sager vil det være udgangspunktet, at parret skal dele seng og
bord. Jeg vil tværtimod søge at arbejde henimod en løsning, hvor myn-dighederne i
disse helt, helt særlige sager i videst mulig udstrækning indkvarte-rer parret på
samme asylcenter, men i hver sin bolig på centret.

[Men vil der ikke kunne være sager, hvor det kan kræves, at faren er til stede uaf-brudt?
Og hvor parret derfor skal bo på samme værelse?]

• Finder Udlændingestyrelsen, at det af vore internationale forpligtelser følger, at
faren skal være til stede, så må vi kigge på, hvordan det kan lade sig gøre i prak-sis.
Jeg udelukker ikke noget, heller ikke at en adskillelse måske skal udelades i
ekstreme tilfælde – i hvert fald ikke i princippet. Men udgangspunktet er altså, at
parret måske nok skal indkvarteres på samme center, men ikke på samme værel-se.

• Jeg vil endelig understrege, at der ikke vil blive gjort undtagelse, hvor den ene
ægtefælle er under 15 år og altså under den seksuelle lavalder.

[Baggrund

Hvis udlændingemyndighederne efter en konkret og individuel vurdering finder at det
vil være i strid med EMRK artikel 8 eller Børnekonventionen at indkvartere par-terne
hver for sig, skal myndighederne gøre undtagelse.

Det vil bl.a. indgå i vurderingen, hvilken alder parterne har, herunder hvor stor al-
dersforskellen er, om parret har børn sammen, om der foreligger et element af tvang, og
om der i øvrigt foreligger helt særlige omstændigheder, f.eks. i visse tilfælde af sygdom.



- 60 -

Efter ægteskabslovens § 11 a må ægteskab kun indgås, når hver af parterne har dansk
indfødsret eller lovligt ophold her i landet fx som flygtninge. Uanset dette kan der dog
gives tilladelse, hvis ganske særlige omstændigheder taler herfor.]

Q&A nr. 22: Har ministeren ændret holdning, når hun nu siger, at der i visse tilfælde skal
gøres undtagelse?

Muligt svar:

• Nej. Min holdning er fuldstændig klar, også for myndighederne.

• Nu skal min generelle instruks så omsættes i retningslinjer, der skal anvendes i de
konkrete sager. Udlændingestyrelsen er i færd med at udarbejde disse.

• I overensstemmelse med min generelle instruks vil det helt klare udgangspunkt
blive, at mindreårige ægtefæller ikke kan indkvarteres sammen med deres ægte-
fæller.

• Skulle der opstå en sag, hvor det vurderes, at vores internationale forpligtelser fører
til, at et par fortsat kan bo sammen, vil danske myndigheder selvfølgelig overholde
vores forpligtelser, i disse som i alle andre sager. Der vil blive gjort rede for dette i
retningslinjerne, der udmønter min generelle instruks.

• Det ændrer ikke ved min principielle holdning til, at mindreårige ægtefæller ikke bør
indkvarteres sammen, og det er denne linje, der danner afsæt for de retlige
overvejelser, som myndighederne skal foretage også i disse sager.

[Baggrund:

Bl.a. følgende fremgår af ministerens pressemeddelelse af 10. februar 2016:

” Efter de nye retningslinjer må ingen mindreårige under 18 år indkvarteres på samme
asylcenter som en ægtefælle eller samlever. Det gælder også, hvis parret har et eller
flere fælles børn.”

Det har været fremført, at en sådan retstilstand i konkrete sager kan betyde, at myn-
dighederne overtræder Danmarks internationale forpligtelser.]”

Talepapiret og beredskabet blev godkendt i F2 den 11. marts 2016 af Anette Görtz (trin 1), af

Jesper Gori (trin 2) og af Line Skytte Mørk Hansen (trin 3). Den 13. marts 2016 blev talepapi-ret

og beredskabet godkendt af Jonas From Soelberg (trin 4), og den 14. marts 2016 blev det

godkendt på vegne af Uffe Toudal Pedersen (trin 5) og Inger Støjberg (trin 6).

Talepapiret (men ikke beredskabet) blev sendt til Folketinget i forbindelse med besvarelse af et

udvalgsspørgsmål den 4. april 2016.



- 61 -

Udlændingeministeriets mail af 18. marts 2016 til Udlændingestyrelsen  

Den 18. marts 2016 skrev Jesper Gori følgende i en mail til Ditte Kruse Dankert, hvor han

vedhæftede talepapiret og beredskabet udarbejdet til brug for samråd Z:

”Som opfølgning på vores drøftelser i går vedhæftes som aftalt talepapir tillige med b e-
redskabstalepapirer (Q&A’s) vedrørende samråd Z om barnebrude. Materialet er go d-kendt
af ministeren, og talepapiret anvendt stort set i sin fulde udstrækning på samrådet.
Materialet vil tillige med ministerens tilkendegivelser under samråd Z med fordel kunne
indgå ved udarbejdelsen af de generelle retningslinjer på området.   

I forhold til håndteringen af de konkrete sager gælder herefter, at Udlændingestyrelsen
træffer bestemmelse om indkvarteringen af mindreårige asylansøgere med en voksen
ægtefælle eller samlever i overensstemmelse med ministerens generelle instruktion. Rejser
behandlingen af konkrete sager spørgsmål om forholdet til Danmarks internatio-nale
forpligtelser, skal disse spørgsmål afklares, og indkvarteringen ske på en sådan måde, at
dette ikke er i strid med disse forpligtelser eller dansk ret i øvrigt.   

I konkrete sager, hvor rækkevidden af Danmarks internationale forpligtelser giver an-
ledning til tvivl, kan sagen forelægges departementet med henblik på departementets
tilkendegivelse af forståelsen af de retlige rammer. Departementet vil i den forbindelse
involvere Justitsministeriet efter behov til brug for en generel afdækning heraf.

I disse tvivlssager træffer Udlændingestyrelsen herefter – som i alle andre sager – be-
stemmelse om indkvarteringen. Efterkommer udlændingen ikke Udlændingestyrelsens
anvisning af indkvartering, træffer Udlændingestyrelsen efter omstændighederne afgø-relse
om flyttepåbud. Det følger af udlændingeloven, at denne afgørelse ikke kan påkla-ges til
ministeren.   

Finder Udlændingestyrelsen i en konkret sag, og efter afsøgning af alternative indkvar-
teringsmæssige løsninger, ikke at kunne adskille et par under henvisning til Danmarks
internationale forpligtelser, skal Udlændingestyrelsen orientere departementet herom. Dette
gælder også, hvis Udlændingestyrelsen finder at kunne indkvartere parterne i ad-skilte
værelser m.v., men dog på samme asylcenter. Orienteringen stiles til departe-mentschefen.   

Er der spørgsmål hertil, er du naturligvis meget velkommen til at ringe.   

I øvrigt vil jeg gentage og bekræfte, at et udkast til generelle retningslinjer forelægges
departementet. Det bør i den forbindelse indgå, at adskilt indkvartering på forskellige centre
så vidt muligt bør tilrettelægges således, at parterne også reelt har mulighed for at besøge
hinanden som udgangspunkt i dagtimerne. Det gælder dog ikke, hvis særlige forhold taler
herimod, herunder hvis den mindreårige er under 15 år, eller hvis der er mistanke om tvang
eller anden form for utilbørligt pres. Indkvarteringsoperatørerne bør tilsvarende
administrere adgangen til besøg mv. på en sådan måde, at parternes adgang til at opretholde
kontakt efter omstændighederne understøttes, medmindre særlige for-hold taler herimod.
Også dette bør fremgå af retningslinjerne.”



- 62 -

Status vedrørende adskillelse af par pr. 31. marts 2016

Af en mail af 31. marts 2016 fra Kristina Rosado til Anne Nygaard Just fremgår bl.a. om sta-tus

vedrørende adskillelse af par:

”Der er pr. d.d. identificeret i alt 33 par, som siden den 26. januar 2016 er eller har væ-ret
indkvarteret på asylcenter, og hvor den ene eller begge parter er mindreårige. Af dis-se er 21
par adskilt, 3 par, hvor begge parter er mindreårige, er indkvarteret på samme børnecenter
men på forskellige værelser, 5 par er under overvejelse, jf. ovenfor, 1 par er (endnu) ikke
adskilt, idet der udestår en stillingtagen til den kvindelige parts alder, 1 par afventer vi
tilbagemelding fra operatøren om, hvorvidt adskillelse er sket, 1 par er meldt udeblevet og 1
par er overgået til integration. Tallene er opgjort på baggrund af en ma-nuel optælling.”

Henvendelse fra Institut for Menneskerettigheder

Den 22. marts 2016 modtog Udlændingeministeriet en henvendelse fra Institut for Menneske-

rettigheder, der fremsendte et notat med forskellige overvejelser om den nye praksis for ad-skilt

indkvartering af unge par på asylcentre og forholdet til Den Europæiske Menneskerettig-

hedskonventions artikel 8. Notatet blev tillige sendt til Udlændinge-, Integrations- og Bolig-

udvalget, Udlændingestyrelsen og Røde Kors.

Inger Støjberg besvarede instituttets henvendelse ved et brev af 25. april 2016, hvoraf fremgår

bl.a.:

”Som jeg har tilkendegivet ved en række lejligheder, er det min klare holdning, at alle
mindreårige asylansøgere skal være indkvarteret adskilt fra deres eventuelle ægtefælle eller
samlever.

Det betyder ikke, at der ikke i helt særlige tilfælde kan være omstændigheder, som be-tyder,
at der skal gøres undtagelse. Det kunne for eksempel være i det tilfælde, hvor et par er
blevet gift i Danmark med kongebrev. Men det ændrer ikke ved min principielle holdning
til, at mindreårige ikke skal bo sammen med en ægtefælle eller samlever i asylsystemet.

Det er også meget afgørende for mig, at vi sender et helt utvetydigt signal til omverde-nen
om, at vi i Danmark ikke accepterer nogen former for samlivstvang, men tværtimod værner
om kvinders ret til selvbestemmelse. Det gælder selvfølgelig også i forhold til mindreårige,
som er indkvarteret på asylcentrene.

Herudover sikrer den separate indkvartering af de berørte mindreårige på asylcentrene også,
at man giver de mindreårige en form for ”pusterum” ved ankomsten til Danmark, hvor de
kan få lejlighed til at overveje deres situation og tage stilling til, om ægteskabet



- 63 -

eller samlivet har frivillighedens karakter, herunder under indtryk af de rettigheder og
normer, der gælder for borgere i Danmark ved separation eller skilsmisse.

Jeg har derfor instrueret Udlændingestyrelsen om generelt at ændre praksis, således at
mindreårige asylansøgere som det helt klare udgangspunkt ikke kan bo sammen med en
ægtefælle eller samlever i de danske asylcentre.

Udlændingestyrelsen er i færd med at omsætte min generelle instruktion i retningslinjer til
indkvarteringsoperatørerne, der skal anvendes i de konkrete sager.”

Henvendelsen fra Institut for Menneskerettigheder havde givet anledning til følgende folke-

tingsspørgsmål – spørgsmål nr. 513 – stillet af Udlændinge-, Integrations- og Boligudvalget efter

ønske fra Johanne Schmidt-Nielsen (EL) den 19. april 2016:

”Ministeren bedes kommentere notatet fra Institut for Menneskerettigheder om adski l-
lelsen af unge par på asylcentre … og særligt forholde sig til instituttets påpegning af, at det
ikke er foreneligt med asylansøgernes ret til familieliv, hvis parrene adskilles, uden at der er
foretaget en proportionalitetsvurdering.”

Spørgsmålet blev besvaret af fhv. minister Inger Støjberg den 9. maj 2016. Af svaret fremgår:

”Jeg kan henvise til min besvarelse af henvendelsen fra Institut for Menneskerettigh e-der,
som er fremsendt til Udlændinge-, Integrations- og Boligudvalgets orientering den 25. april
2016.   

Jeg kan endvidere henvise til min redegørelse under samråd Z, der blev afholdt den 15.
marts 2016. Talepapiret fra samråd Z er fremsendt til Udlændinge-, Integrations- og Bo-
ligudvalget den 4. april 2016 som svar på Udlændinge-, Integrations- og Boligudvalgets
spørgsmål nr. 444 (Alm. del) af 18. marts 2016.   

Der henvises herved særligt til, at det fremgår af såvel besvarelsen som min redegørelse
under samråd Z, at der i helt særlige tilfælde kan være omstændigheder, som betyder, at der
skal gøres undtagelse.   

Dette gælder også for de helt særlige tilfælde, der måtte opstå, hvor en separat indkvar-
tering ville være i strid med Danmarks internationale forpligtelser.”

Status vedrørende adskillelse af par pr. 18. april 2016

Af en mail af 18. april 2016 fra Ditte Kruse Dankert til Anne Nygaard Just fremgår bl.a. om status

vedrørende adskillelse af par:

”Der er i alt 33 par.



- 64 -

I forhold til de 33 er status som følger:

22 par er adskilt.
1 par er overgået til integration.
1 par – hvor der er truffet afgørelse om aldersændring – begge parter er over 18 år. 1 par er
forsvundet.
3 par – hvor begge er mindreårige – indkvarteret på samme børnecenter men på forskel-lige
værelser.
5 par – hvor deres sager er under overvejelse (dog et par på vej til adskillelse efter ønske fra
den mindreårige – vi følger op på status, Jammerbugt skal finde alternativ til den
mindreårige)”

Klage til Folketingets Ombudsmand

På baggrund af en klage af 14. marts 2016 (par nr. 16 i skemaet nedenfor) fra et asylpar over en

afgørelse om flytning af 3. marts 2016 truffet af Udlændingestyrelsen anmodede Folketin-gets

Ombudsmand ved breve af 21. marts 2016 om en udtalelse vedrørende klagen fra mini-steriet og

styrelsen.

Af en intern mail af 19. marts 2016 fra Folketingets Ombudsmand fremgår, at han forud her-for

havde drøftet sagen telefonisk med Uffe Toudal Pedersen:

”Jeg har igen i dag talt med Uffe Toudal om denne sag. Han ville oplyse, at ministeriet
og styrelsen – som ministeren også nævnte i samrådet – er ved at udarbejde nærmere
retningslinjer, og at man selvfølgelig vil genoptage de allerede iværksatte adskillelser,
hvis retningslinjerne fører til det.

Vi drøftede ikke sagen i detaljer, men jeg nævnte, at det kunne forekomme overrasken-
de, at man var begyndt at iværksætte adskillelserne, inden man havde færdige retnings-linjer
på plads. Det kommenterede han ikke.   

Nu må vores konkrete sag jo foreløbig gå sin gang, men vi må nok lige have dette
spørgsmål – der jo efter omstændighederne kan være ganske problematisk – i baghove-det.”

Den 28. april 2016 afgav Udlændingestyrelsen udtalelse til ombudsmanden. Af styrelsens

udtalelse fremgår bl.a.:

”Instruks af 10. februar 2016 fra Udlændinge-, Integrations- og Boligministeriet

Den 10. februar 2016 udsendte Udlændinge-, Integrations- og Boligministeriet en pres-
semeddelelse om, at ingen mindreårige fremover må indkvarteres sammen, med en æl-dre
ægtefælle eller samlever. Det fremgik bl.a. af pressemeddelelsen, at ”Efter de nye
retningslinjer må ingen mindreårige under 18 år indkvarteres på samme asylcenter som



- 65 -

en ægtefælle eller samlever. Det gælder også, hvis parret har et eller flere fælles børn. Inger
Støjberg har også bedt Udlændingestyrelsen om at skille parrene ad i aktuelle sa-ger om
mindreårige, der bor samm en med en ældre ægtefælle eller samlevere” .

Udlændingestyrelsen modtog samtidig med udsendelsen af pressemeddelelsen den 10.
februar 2016 en mundtlig instruks fra Udlændinge-, Integrations- og Boligministeriet om
administrativt at effektuere i overensstemmelse med indholdet af pressemeddelel-sen.
Instruksen betød således, at ingen mindreårige fremover måtte indkvarteres sam-men med
en ældre ægtefælle eller samlever, og at dette skulle gælde uanset om parret måtte have
fællesbørn. Instruksen betød også, at der straks skulle ske adskillelse i de ak-tuelle sager,
hvor en mindreårig allerede var indkvarteret sammen med en ældre ægte-fælle eller
samlever.

Det var ligeledes en del af instruksen, at styrelsen skulle påbegynde arbejdet med at ud-
arbejde retningslinjer for indkvartering af mindreårige asylansøgere, som har indgået
ægteskab eller er i samlivsforhold med en person, der opholder sig i Danmark.   

I forlængelse heraf orienterede styrelsen med udgangspunkt i pressemeddelelse af 10.
februar 2016 fra Udlændinge-, Integrations- og Boligministeriet samme dag samtlige
indkvarteringsoperatører om de nye retningslinjer, og at styrelsen i forlængelse heraf snarest
muligt ville påbegynde varsling af flytninger i de sager, hvor mindreårige var indkvarteret
sammen med myndige ægtefæller eller samlevere.   

Rækkevidden af instruksen i forhold til hvilke parter, der skulle adskilles, bl.a. under
hensyntagen til Danmarks internationale forpligtigelser, blev herefter løbende drøftet
mellem styrelsen og Udlændinge-, Integrations- og Boligministeriet.

Departementet tilkendegav overfor styrelsen i relation til betydningen af Danmarks in-
ternationale forpligtigelser, at det helt overordnede udgangspunkt for behandling af de
konkrete sager måtte være, at en adskillelse af parrene – herunder par med fællesbørn – som
udgangspunkt måtte anses for at være i overensstemmelse med Danmarks interna-tionale
forpligtigelser, herunder i henhold til EMRK art. 8 og Børnekonventionen.   

Departementet tilkendegav herudover, at styrelsen kunne forelægge konkrete problem-
stillinger for departementet, hvis styrelsen ønskede departementets vurdering af forene-
ligheden med Danmarks internationale forpligtigelser.   

Udlændingestyrelsen har i perioden fra den 10. februar til dags dato med udgangspunkt
i en konkret vurdering adskilt i alt 23 par, herunder [M] og [K].   

I sagen vedrørende [M] og [K] har styrelsen – med udgangspunkt i instruksen af 10. fe-
bruar 2016 – konkret vurderet, at der burde ske adskillelse. Styrelsen har i den forbin-delse
vurderet, at en adskillelse er indenfor rammerne af Danmarks Internationale for-pligtigelser.

Styrelsen har i den forbindelse bl.a. lagt på, at indgrebet må anses for proportionalt, for-
di indgrebets intensitet er proportionalt med de interesser, som staten varetager ved ad-
skillelsen. Styrelsen har desuden vurderet, at adskillelsen af parterne alene vedrører det
tidsrum, hvor de pågældende er indkvarterede på et dansk asylcenter, og at adskillelsen i
øvrigt ikke umuliggør besøg mellem parterne eller begge parters mulighed for at besøge



- 66 -

og have besøg af parrets fællesbørn. Styrelsen har således ikke vurderet, at der i denne sag
forelå sådanne helt særlige omstændigheder, der ville gøre indgrebet uproportionalt.

Styrelsen har i 4 konkrete sager om mindreåriges ægtefæller med ægtefæller/samlevere
endnu ikke truffet beslutning om adskillelse af parrene på hvert sit asylcenter. En række
problemstillinger i disse sager er i den forbindelse forelagt for departementet, fordi sty-
relsen ønsker en vurdering i relation til foreneligheden med Danmarks internationale
forpligtigelser. Styrelsen afventer således aktuelt departementets generelle vurderinger af
problemstillingerne til brug for styrelsens afgørelse af disse konkrete sager.   

Det retlige grundlag for styrelsens behandling af sagerne om indkvartering af mindre-
årige med ægtefæller/samlevere

Styrelsens beslutninger efter udlændingelovens § 42 a, stk. 7, 1. pkt., om asylansøgeres
indkvartering på asylcentre har karakter af faktisk forvaltningsvirksomhed, jf. bemærk-
ningerne side 33 i lovforslag nr. L 130 af 30. januar 2013 (vedtaget som lov nr. 430 af 1.
maj 2013).

De hidtidige beslutninger om indkvartering af mindreårige ægtefæller og deres ægtefæl-
ler og samlevere på forskellige asylcentre er foretaget i overensstemmelse med alminde-lig
praksis for indkvartering og er således foretaget i henhold til § 42 a, stk. 7, 1. pkt.   

Styrelsen kan i henhold til udlændingelovens § 42 a, stk. 7, 3. pkt., træffe afgørelse om
flyttepåbud i den situation, hvor styrelsens beslutning efter § 42 a, stk. 7, 1. pkt., ikke
efterleves. Dette betyder i relation til de konkrete sager om mindreårige med myndige
ægtefæller eller samlevere, at styrelsen i de tilfælde, hvor en beslutning efter § 42 a, stk. 7,
1. pkt., ikke er blevet efterlevet, har truffet afgørelse om flyttepåbud i henhold til § 42 a, stk.
7, 3. pkt.   

Indkvarteringsoperatørerne vil fremadrettet indkvartere parterne på hver sit asylcenter
ved første indkvartering. Dette sker ved faktisk forvaltningsvirksomhed, jf. § 42 a, stk. 7, 1.
pkt. Der sker ikke partshøring forinden, men operatøren indgår i dialog med parret om
indkvarteringen. Hvis parterne i forbindelse med indkvarteringen giver udtryk for, at de ikke
er tilfredse med den anviste indkvartering eller vælger parret ikke at følge an-visningen, vil
Udlændingestyrelsen træffe en afgørelse om indkvartering hver for sig ef-ter § 42 a, stk. 7,
3. pkt. Styrelsen foretager partshøring, forinden afgørelsen træffes. Denne partshøring vil i
relevant omfang omfatte de faktiske oplysninger i sagen.   

Styrelsens praktiske behandling af sager om indkvartering af mindreårige med ægtefæl-
ler/samlevere

I forlængelse af Udlændinge-, Integrations- og Boligministeriets instruks af 10. februar
2016 var styrelsen i dialog med operatørerne om den praktiske adskillelse af parrene. Til
brug for styrelsens stillingtagen til indkvarteringen i de konkrete sager, sendte sty-relsen
medio februar et skema til de relevante operatører med anmodning om, at skema-et blev
udfyldt sammen med de berørte par. Skemaet indeholdt bl.a. oplysninger om evt.
fællesbørn, graviditet, familiemedlemmer, som også opholdt sig i Danmark, operatørens
vurdering af evt. behov for foranstaltninger m.v. Par med fællesbørn blev endvidere bedt om
at tage stilling til hvem af forældrene, der skulle indkvarteres sammen med fæl-
lesbørnene.   



- 67 -

På baggrund af operatørernes tilbagemeldinger gennemgik styrelsen de konkrete sager i
forhold til relevante indkvarteringsløsninger i de sager, hvor det på baggrund af drøftel-
serne med departementet var styrelsens vurdering, at der umiddelbart kunne ske adskil-lelse.
Det altovervejende udgangspunkt for styrelsens beslutning om indkvartering var, at parrene
skulle have mulighed for at opretholde regelmæssig kontakt, og at par med fællesbørn fik
muligheden for at selv at beslutte børnenes indkvartering.   

Det indgik endvidere i styrelsens beslutning om indkvartering, om parrene havde voks-
ne familiemedlemmer på eller i nærheden af asylcenteret, som kunne yde støtte til den
forældre, som blev indkvarteret sammen med fællesbørnene.   

Styrelsen orienterede de relevante operatører om de par, som skulle adskilles, hvortil de
pågældende skulle flytte og datoen for den planlagte flytning. Operatørerne blev bedt om at
orientere parrene. Der blev ikke truffet en egentlig afgørelse om flytningen, idet styrelsen
vurderede, at beslutningen om indkvartering havde karakter af faktisk forvalt-
ningsvirksomhed, jf. udlændingelovens § 42 a, stk. 7, 1. pkt. I de tilfælde, hvor de på-
gældende efter samtaler med operatøren nægtede at efterleve styrelsens anvisning om
indkvartering, traf styrelsen efterfølgende afgørelse om flyttepåbud i medfør af udlæn-
dingelovens § 42 a, stk. 7, 3. pkt.   

Udlændingestyrelsen er i færd med at udarbejde retningslinjer til operatørerne om ind-
kvartering af mindreårige, som har indgået ægteskab eller er samlevende med en per-son,
som også opholder sig i Danmark. Retningslinjerne vil beskrive reglerne for ind-kvartering
af mindreårige asylansøgere, som har indgået ægteskab eller er samlevende med en person,
som også opholder sig i Danmark. Retningslinjerne vil desuden beskrive procedurerne for
modtagelse og indkvartering samt underretning af relevante myndig-heder i de tilfælde,
hvor operatøren bliver opmærksom på en mindreårig, som har ind-gået ægteskab eller
samlevende.   

Det vil fremgå af retningslinjerne, at mindreårige asylansøgere, som indrejser sammen
med en ægtefælle eller samlever, skal indkvarteres adskilt fra denne allerede ved den første
indkvartering på modtagecenteret. Operatøren skal i den forbindelse straks under-rette
Udlændingestyrelsen om parret. Udlændingestyrelsen vil herefter tage stilling til den videre
indkvartering af parterne. Er den ene part under 15 år, skal operatøren tillige underrette de
sociale myndigheder om parret. Hvis ingen af parterne er under 15 år, skal operatøren i
nødvendigt omfang underrette de sociale myndigheder i overensstemmelse med den
skærpede underretningspligt, jf. servicelovens §§ 153 og 154.   

Par, som er adskilt, vil som altovervejende udgangspunkt blive indkvarteret på forskel-
lige asylcentre. Udlændingestyrelsen tager ved beslutningen om, hvor parterne skal ind-
kvarteres, hensyn til, at parterne skal have mulighed for at besøge hinanden regelmæs-sigt,
ligesom der skal være mulighed for regelmæssig og hyppig kontakt mellem evt. fællesbørn
og den forælder, som ikke er indkvarteret sammen med børnene. Det vil i praksis sige, at
parterne som udgangspunkt indkvarteres på asylcentre, som ligger i rela-tiv nærhed af
hinanden.   

Par, som er adskilt, har mulighed for at besøge hinanden på deres respektive indkvarte-
ringssteder. Besøgene skal foregå inden for de normale rammer for besøg på indkvarte-
ringsstedet. Besøgene skal gennemføres på en måde, som er foreneligt med formålet



- 68 -

med adskillelsen af parret. Det vil i praksis normalt sige, at besøgene skal foregå i dag-
timerne.   

Det er tanken, at der ydes økonomisk støtte til transport i forbindelse med besøg mellem
fællesbørn og den forælder, som ikke er indkvarteret sammen med børnene, op til tre gange
ugentligt. Der ydes ligeledes støtte til transport i forbindelse med besøg mellem par, som
ikke har fællesbørn, medmindre den ene part er under 15 år.   

Afsluttende bemærkninger

Udlændingestyrelsen vil fremadrettet træffe afgørelse efter udlændingelovens § 42 a,
stk. 7, 3. pkt., også i den situation, hvor parterne i forbindelse med indkvartering giver
udtryk for, at de ikke er tilfredse med den anviste indkvartering, men efterkommer an-
visningen. Styrelsen vil i den forbindelse foretage en partshøring efter forvaltningslo-vens §
19, der vil omfatte alle relevante faktiske oplysninger af væsentlig betydning, forinden
afgørelsen træffes.   

I forhold til de sager, som allerede er afgjort, herunder sagen vedrørende [M] og [K], vil
styrelsen genoptage sagerne og foretage en fyldestgørende partshøring. Under sagsbe-
handlingen, i forbindelse med genoptagelsen af sagerne, vil parterne forblive adskilt.
Udlændingestyrelsen vil tilstræbe en hurtig afgørelse af sagerne.   

Udlændingestyrelsen vedlægger kopi af akterne i sagen vedrørende [M] og [K].   

Styrelsen vedlægger desuden telefonnotat af 10. februar 2016 om den mundtlige in-
struks i sagen, og mail af 10. februar 2016 fra styrelsen til samtlige indkvarteringsopera-
tører, hvor operatørerne orienteres om ny praksis på området.”

Udlændingestyrelsen havde den 21. april 2016 sendt en udtalelse til Udlændingeministeriet, som

ikke indeholdt en bemærkning om genoptagelse af allerede afgjorte sager. Om baggrun-den for, at

udtalelsen efterfølgende blev ændret, fremgår af en intern mail af 26. april 2016 fra Lene Linnea

Vejrum bl.a.:

”Departementet har forelagt spørgsmålet for Forvaltningsretskontoret i JM.

Departementet giver os valget mellem at fastholde vores udtalelse eller ændre således at vi
genoptager de sager, hvor der er sket adskillelse med henblik på partshøring. Hvis vi
fastholder, vil departementet i deres udtalelse kritisere os for ikke at have partshørt fyl-
destgørende.

Det kommer sig af, at man ikke tør risikere, at ombudsmanden erklærer afgørelserne for
ugyldige grundet manglende partshøring.

Det er selvfølgelig en smule mærkeligt – set i bakspejlet – idet departementet tidligere har
sagt til os, at der var tale om faktisk forvaltningsvirksomhed.

Jeg er mest stemt for, at vi selv ændrer vores udtalelse.



- 69 -

Jeg har på den baggrund ændret i de afsluttende bemærkninger, jf. vedlagte nye udkast.”

Udlændingeministeriet afgav sin udtalelse til ombudsmanden den 4. maj 2016. Af ministeriets

udtalelse fremgår bl.a.:

”2. Ministeriet kan i forlængelse af Udlændingestyrelsens udtalelse mere generelt oply-se
følgende om baggrunden for indkvarteringsordningen:   

Udlændinge-, integrations- og boligministeren instruerede den 10. februar 2016 Udlæn-
dingestyrelsen om, at mindreårige under 18 år fremover ikke skulle indkvarteres på samme
asylcenter som en ægtefælle eller samlever. Ministeren oplyste, at dette også gjaldt, hvis
parret havde et eller flere fælles børn. Samtidig instruerede ministeren Ud-
lændingestyrelsen om at skille parrene ad i aktuelle sager om mindreårige, der boede
sammen med en ældre ægtefælle eller samlever og om at udarbejde retningslinjer, der
udmøntede den generelle instruks om indkvarteringen, til operatørerne.   

Samme dag offentliggjorde ministeriet en pressemeddelelse om instruksen, som ved-
lægges.   

Udlændinge-, integrations- og boligministeren uddybede instruksen på samråd Z i Fol-
ketinget den 15. marts 2016, hvor ministeren bemærkede, at der i helt særlige tilfælde kan
være omstændigheder, som betyder, at der skal gøres undtagelse. Ministeren nævn-te som
eksempel det tilfælde, at et par er blevet gift i Danmark med kongebrev.

Ministeriet uddybede endvidere sagsgangen i de konkrete sager i en e-mail af 18. marts
2016 til Udlændingestyrelsen. I e-mailen fremgår det bl.a., at indkvarteringen skal ske på en
sådan måde, at dette ikke er i strid med Danmarks internationale forpligtelser eller dansk ret
i øvrigt, og at konkrete sager, hvor rækkevidden af Danmarks internationale forpligtelser
giver anledning til tvivl, kan forelægges departementet med henblik på de-partementets
tilkendegivelse af forståelsen af de retlige rammer. Det bemærkes herved, at klageadgangen
er afskåret ved lov i disse sager.   

3. Om den vurdering, som efter ordningen skal foretages i forbindelse med afgørelsen om
indkvartering, samt ministeriets vurdering af ordningens forenelighed med Dan-marks
internationale forpligtelser, skal ministeriet endvidere fremkomme med følgende generelle
bemærkninger:

Det klare udgangspunkt er, at der ikke kan ske fælles indkvartering af ægtefæller og
samlevere på asylcentrene, hvis den ene eller begge parter er under 18 år.

Det kan dog i helt særlige tilfælde være nødvendigt at gøre undtagelse til ovennævnte
udgangspunkt. Finder udlændingemyndighederne efter en konkret og individuel vurde-ring,
at det vil være i strid med Den Europæiske Menneskerettighedskonventions artikel 8 eller
FN ’ s Konvention om Barnets Rettigheder at indkvartere parterne hver for sig, skal
myndighederne således indkvartere parret sammen.   



- 70 -

Det vil bl.a. indgå i vurderingen, hvilken alder parterne har, herunder hvor stor alders-
forskellen er, om parret har børn sammen, om der foreligger et element af tvang, og om der i
øvrigt foreligger helt særlige omstændigheder, f.eks. i visse tilfælde sygdom. Sa-ger, hvor
der vil skulle gøres undtagelse, kan f.eks. være sager, hvor parret har børn, forældrene er
traumatiserede, og hvor den fortsatte forældreevne og omsorg over for børnene af relevante
sundhedspersoner er godtgjort at være aldeles afhængig af, at for-ældrene begge bor
sammen med børnene.   

Der vil ikke blive gjort undtagelse, hvor den ene ægtefælle er under 15 år og altså under den
seksuelle lavalder.

I de tilfælde, hvor udlændingemyndighederne vurderer, at parrene skal indkvarteres se-
parat, vil parterne have mulighed for regelmæssige besøg eller anden form for kontakt. De
nærmere vilkår herfor vil blive fastlagt i retningslinjer, som er under udarbejdelse i
Udlændingestyrelsen.   

Det bemærkes, at varigheden af en eventuel adskillelse af et par på udlændingemyndig-
hedernes foranledning må forventes at være relativt begrænset, idet denne alene angår
indkvarteringen i asylsystemet. Hvis den separate indkvartering konkret måtte være af
længere varighed, vil Udlændingestyrelsen have pligt til løbende at revurdere afgørelsen om
den separate indkvartering.

Det bemærkes desuden, at parrene naturligvis vil have mulighed for at søge om genop-
tagelse af deres indkvarteringssag på et hvilket som helst tidspunkt, og at myndigheder-ne
efter omstændighederne (såfremt betingelserne for genoptagelse er opfyldt) skal fo-retage
en fornyet vurdering under inddragelse af Danmarks internationale forpligtelser.   

Det er på den baggrund ministeriets vurdering, at indkvarteringsordningen er i overens-
stemmelse med Danmarks internationale forpligtelser.   

Det kan endvidere oplyses, at ministeriet er ved at udarbejde en generel vejledning ved-
rørende rækkevidden af Danmarks internationale forpligtelser i sager om indkvartering af
mindreårige ægtefæller til brug for Udlændingestyrelsens fremtidige vurderinger i konkrete
indkvarteringssager. Vejledningen forventes at foreligge senest sommeren 2016.   

4. Afslutningsvist skal ministeriet – i forlængelse af Udlændingestyrelsens udtalelse –
generelt bemærke følgende vedrørende sagsbehandlingen i indkvarteringssagerne:

Det fremgår af lovbemærkningerne til udlændingelovens§ 42 a, stk. 7, 1. pkt., at beslut-
ningen om asylansøgeres indkvartering på asylcentrene har karakter af faktisk forvalt-
ningsvirksomhed. Der henvises herved til de specielle bemærkninger til bestemmelsen (nr.
15) i lovforslag nr. L 130 af 30. januar 2013.   

Det fremgår endvidere af disse lovbemærkninger, at et pålæg derimod vil udgøre en af-
gørelse i forvaltningslovens forstand, hvilket indebærer, at forvaltningslovens regler om
bl.a. partshøring skal iagttages.   

Der vil således i de sager, hvor der træffes afgørelse om et påbud om flytning fra et
asylcenter til et andet asylcenter efter § 42 a, stk. 7, 3. pkt., bl.a. skulle partshøres, idet



- 71 -

det må lægges til grund, at parret – selv om de har oplyst styrelsen om deres alder og
ægteskab/samlivsforhold mv. – ikke kan antages at være bekendt med, at disse oplys-ninger
indgår i en sag om indkvartering. Partshøringen skal i relevant omfang omfatte de faktiske
oplysninger, der er indgået i sagen om anvisning af separat indkvartering, jf.
forvaltningslovens § 19.

Der vil ligeledes skulle træffes afgørelse om påbud efter 3. pkt. – og partshøres – i de sager,
hvor parterne ved første indkvartering efterkommer anvisningen om separat ind-kvartering,
men ikke ønsker denne separate indkvartering.   

Ministeriet bemærker i forlængelse heraf, at det fremgår af Udlændingestyrelsens udta-lelse,
at styrelsen – i de sager, hvor der indtil nu er truffet afgørelse efter§ 42 a, stk. 7, 3. pkt. – har
indhentet oplysninger hos operatørerne vedrørende de faktiske forhold i sa-gerne.
Udlændingestyrelsen har endvidere partshørt, men alene over den manglende ef-
terkommelse af anvisningen om indkvartering.

Ministeriet henholder sig i den forbindelse til, at Udlændingestyrelsen i udtalelsen til
ombudsmanden oplyser, at styrelsen vil genoptage sagerne og foretage en fyldestgøren-de
partshøring. Dette vil sikre, at der foreligger et fuldt oplyst grundlag til brug for vur-
deringen af indkvarteringen, herunder i forhold til Danmarks internationale forpligtigel-ser.”

Udtalelsen blev den 29. april 2016 godkendt i F2 af Jesper Gori (trin 1), af Lykke Sørensen (trin

2), af Jonas From Soelberg (trin 3) og på vegne af Uffe Toudal Pedersen (trin 4). Den 4. maj 2016

blev udtalelsen godkendt på vegne af Inger Støjberg (trin 5).   

Af en aktivitetslog fra F2 vedrørende sagen, hvor udtalelsen til ombudsmanden blev behand-let,

fremgår, at Inger Støjberg var inde på sagen den 29. april 2016 samt den 2. og 3. maj 2016, og at

hun åbnede sagens dokumenter flere gange. Line Skytte Mørk Hansen, der i sagen i F2 var

angivet som skjult kopimodtager på trin 2, var inde på sagen flere gange den 4. og 5. maj 2016,

hvor hun åbnede flere af sagens dokumenter, herunder ministeriets udtalelse.

Folketingets Ombudsmand indleder egen drift-undersøgelse

Ved brev af 11. maj 2016 fra Folketingets Ombudsmand til Udlændingeministeriet besluttede

ombudsmanden at indstille behandlingen af klagesagen som følge af Udlændingestyrelsens

beslutning om genoptagelse, men anmodede samtidig om supplerende udtalelser fra udlæn-

dingemyndighederne med henvisning til § 17, stk. 1, i lov om Folketingets Ombudsmand om

iværksættelse af undersøgelse på eget initiativ. Af brevet fremgår bl.a.:



- 72 -

”Adskillelse af 15-17-årige ægtefæller og samlevende i danske asylcentre

Som svar på mit brev af 21. marts 2016 har jeg modtaget Udlændinge-, Integrations- og
Boligministeriets brev af 4. maj 2016 og Udlændingestyrelsens brev af 28. april 2016.
…

Myndighederne har oplyst, at Udlændingestyrelsen vil genoptage sagen, og som det fremgår
nedenfor i pkt. 1, foretager jeg mig derfor ikke mere i sagen på det foreliggende grundlag.   

Udlændingemyndighederne er i deres udtalelser også fremkommet med mere generelle
bemærkninger mv. i spørgsmålet om adskillelse af gifte eller samlevende asylansøgere på
danske asylcentre.   

På den baggrund beder jeg i pkt. 3 nedenfor udlændingemyndighederne om supplerende
udtalelser om den nye praksis for indkvartering af 15-17-årige asylansøgere, der lever i
ægteskab eller samlivsforhold. Jeg henviser til § 17, stk. 1, i lov om Folketingets Om-
budsmand. Efter denne bestemmelse kan ombudsmanden af egen drift optage en sag til
undersøgelse.   

Det forhold, at myndighederne (fortsat) i alle situationer indkvarterer asylansøgere un-der
den seksuelle lavalder (15 år) adskilt fra en eventuel ægtefælle eller samlever, giver mig
ikke grundlag for at foretage noget.
…

3. Ombudsmandens spørgsmål mv.  

3.1. Som anført i pkt. 2 foretager jeg ikke på det foreliggende grundlag videre i den
konkrete sag vedrørende [M] og [K].   

Jeg har imidlertid som nævnt anmodet om underretning om Udlændingestyrelsens nye
afgørelse i denne sag.   

3.2. Jeg anmoder om at få tilsendt Udlændinge-, Integrations- og Boligministeriets vej-
ledning som omtalt i pkt. 2.3, når den foreligger (efter det oplyste senest sommeren 2016).   

Jeg anmoder også om samtidig at modtage de sagsakter, der knytter sig til udarbejdelsen af
denne vejledning.   

I den forbindelse bemærker jeg mere generelt følgende:

- I ministeriets udtalelse omtales som relevant retsgrundlag art. 8 i Den Europæiske
Menneskerettighedskonvention (EMRK) om ret til familieliv mv. samt FNs Børne-
konvention og dansk ret i øvrigt.  

For så vidt angår dansk ret i øvrigt går jeg ud fra, at ministeriet i forbindelse med
udformningen af vejledningen er opmærksom på almindelige forvaltningsretlige
principper om saglige hensyn og proportionalitet mv.   



- 73 -

Jeg henviser bl.a. til Jon Andersen m.fl., Forvaltningsret (2. udg., 2002), kapitel 8 og 9,
s. 291 ff. med yderligere henvisninger, herunder til Jens Garde m.fl., Forvalt-ningsret,
Almindelige Emner (nu 5. udg., 2009), s. 149 ff.

- For så vidt angår betydningen af Danmarks internationale forpligtelser – herunder
EMRK art. 8 – anfører ministeriet, at det ”klare udgangspunkt ”er, at der ikke kan ske
fælles indkvartering af ægtefæller og samlevere på asylcentrene, hvis den ene el-ler
begge parter er under 18 år.  

Det fremgår også, at det i ”helt særlige ” tilfælde kan være nødvendigt at gøre undta-
gelse. Som eksempel nævnes sager, ”hvor parret har børn, forældrene er traumatis e-
rede, og hvor den fortsatte forældreevne og omsorg over for børnene af relevante
sundhedspersoner er godtgjort at være aldeles afhængig af, at forældrene begge bor
sammen med børnene.”

Som anført i pkt. 2.1 lå det allerede i Udlændingestyrelsens tidligere praksis, at sty-
relsen ikke indkvarterede mindreårige under 15 år sammen med ægtefæller eller
samlevere, og at der i øvrigt blev foretaget en konkret vurdering af sagens omstæn-
digheder i lyset af fagligt funderede hensyn til den mindreåriges tarv.   

Det fremgår ikke af ministeriets udtalelse, hvad der nærmere ligger til grund for
vurderingen af, at bl.a. EMRK art. 8 som det klare udgangspunkt vil tillade adskil-lelse
af ægtepar eller samlevende også i tilfælde, hvor den mindreårige er over den seksuelle
lavalder (15-17 år), og hvor der ikke i øvrigt foreligger konkrete hensyn til den
mindreåriges tarv. Det fremgår i den forbindelse ikke mere præcist, hvad det er for
hensyn, den nye praksis bygger på, og hvorfor disse hensyn – i det omfang, der efter art.
8, stk. 1, antages at foreligge et beskyttet familieliv – kan begrunde et ind-greb i dette,
jf. art. 8, stk. 2.

Jeg går ud fra, at vejledningen og/eller de tilknyttede sagsakter mv. vil indeholde en
nærmere beskrivelse af ministeriets overvejelser.   

Når jeg har modtaget og gennemgået vejledningen mv., vil jeg vurdere, om materialet giver
mig grundlag for at bede ministeriet om yderligere oplysninger.   

3.3. Ministeriet har i udtalelsen af 4. maj 2016 oplyst, at Udlændingestyrelsen er ved at
udarbejde retningslinjer om de nærmere vilkår for separat indkvartering, jf. ovenfor pkt.
2.3.   

Jeg har bedt Udlændingestyrelsen om at sende mig retningslinjerne, når de foreligger.

3.4. Med hensyn til instruksen af 10. februar 2016 bemærker jeg, at den – at dømme ef-ter
pressemeddelelsen af samme dato og Udlændingestyrelsens oplysninger, jf. pkt. 2.2 ovenfor
– fremstår undtagelsesfri. Den synes således at udelukke en konkret og indivi-duel
vurdering i den enkelte sag.   

Bl.a. fremgår det af pressemeddelelsen, at ”ingen mindreårige under 18 år [må] indkvar-
teres på samme asylcenter som en ægtefælle eller samlever ”, og at dette også gælder, ”hvis
parret har et eller flere fælles børn.” Det fremgår endvidere, at udlændinge-, inte-



- 74 -

grations- og boligministeren har ”bedt Udlændingestyrelsen om at skille parrene ad i ak-
tuelle sager om mindreårige, der bor sammen med en ældre ægtefælle eller samlever. ”

Det fremgår ikke af ministeriets udtalelse, hvilke retlige overvejelser der lå til grund for
dette, hverken i forhold til dansk lovgivning mv. eller internationale forpligtelser.

Jeg må imidlertid gå ud fra, at sådanne overvejelser har været foretaget, inden instruk-sen
blev givet. Jeg bemærker i den forbindelse, at ændringer af en myndigheds praksis – også
selv om der er tale om faktisk forvaltningsvirksomhed – skal være sagligt begrun-det og i
overensstemmelse med det relevante retsgrundlag, jf. bl.a. Jens Garde og Kar-sten Revsbech
m.fl., Forvaltningsret, Almindelige Emner (5. udg., 2009), s. 143.   

Jeg bemærker også, at det er myndighedens ansvar at sikre sig, at de nødvendige retlige
overvejelser er foretaget, inden en disposition som den foreliggende iværksættes, jf. bl.a.
Kaj Larsen m.fl., Forvaltningsret (2. udg., 2002), s. 448 ff.   

Jeg anmoder om at modtage de sagsakter i ministeriet og Udlændingestyrelsen, der – uanset
om de ligger før eller efter 10. februar 2016 – belyser myndighedernes retlige overvejelser i
tilknytning til den omhandlede instruks.   

Når jeg har modtaget og gennemgået sagsakterne, vil jeg vurdere om de giver mig grundlag
for at bede styrelsen og ministeriet om yderligere oplysninger.”

Den 30. maj 2016 afgav Udlændingeministeriet en foreløbig udtalelse til ombudsmanden i

anledning af brevet af 11. maj 2016. Af udtalelsen fremgår bl.a.:

”1. Folketingets Ombudsmand har ved brev af 11. maj 2016 bl.a. anmodet om senest den
27. maj 2016 at modtage de sagsakter fra Udlændingestyrelsen og Udlændinge-, In-
tegrations- og Boligministeriet, der belyser myndighedernes retlige overvejelser i til-
knytning til instruksen af 10. februar 2016 om separat indkvartering af mindreårige æg-
tefæller og samlevende på asylcentrene. Der anmodes om akter fra såvel perioden før den
10. februar 2016 som fra den efterfølgende periode.

Ministeriet vedlægger i den anledning de relevante sagsakter fra Udlændingestyrelsen og fra
Udlændinge-, Integrations- og Boligministeriet.   

Det bemærkes, at udlændingemyndighederne har valgt at foretage en bred afgrænsning af de
relevante akter. Der er således – udover dokumenter, der indeholder særskilte for-
valtningsretlige og menneskeretlige overvejelser vedrørende indkvarteringsordningen – i
vidt omfang også medtaget akter, der har en mere indirekte forbindelse hermed. Det gælder
bl.a. oversigtsark vedrørende de berørte personer samt interne udkast til mini-stersvar og -
beredskaber, notitser og besvarelser til ombudsmanden mv.
…

2. Ministeriet vil vende tilbage med en uddybende redegørelse for de retlige overvejel-ser
og hensyn, der ligger til grund for ordningen, i forbindelse med oversendelsen af en
vejledning om fortolkningen af Danmarks internationale forpligtelser i sager om Ud-



- 75 -

lændingestyrelsens indkvartering af mindreårige ægtefæller og samlevere på asylcentre-ne.
Denne oversendelse påregnes at finde sted senest sommeren 2016.”

Ved brev af 13. juni 2016 anmodede ombudsmanden om yderligere oplysninger og om en

supplerende udtalelse fra ministeriet. Af brevet fremgår bl.a.:

”1. Jeg forstår, at ministeriet har sendt mig samtlige akter, der er journaliseret på Ud-
lændingestyrelsens eller ministeriets sager.

Jeg beder ministeriet om at oplyse, hvorvidt der foreligger yderligere (eventuelt ujour-
naliseret) skriftligt materiale, der kan belyse de retlige overvejelser, som ministeriet fo-retog
forud for udstedelsen af ministerens instruks af 10. februar 2016.

Jeg beder i givet fald om at modtage materialet, uanset i hvilken form det måtte forelig-
ge, herunder f.eks. e-mails, ”mavebælter” , sms’er, håndskrevne no tater, forelæggelser for
ministeren eller andre og resolutioner i den forbindelse, eventuelt i digital form.

Jeg beder ministeriet om at sende mig både Udlændingestyrelsens og ministeriets eget
materiale af denne karakter.

Jeg har orienteret styrelsen om min anmodning.

2. Jeg har noteret mig, at det fremgår af de akter, som jeg har modtaget, at der i hver en-
kelt sag skal foretages en konkret vurdering og afvejning af en række hensyn og om-
stændigheder, bl.a. vedrørende artikel 8 i Den Europæiske Menneskerettighedskonven-tion
(EMRK).

Uanset dette indeholder hverken pressemeddelelsen eller den instruks, som Udlændin-
gestyrelsen sendte til indkvarteringsoperatørerne den 10. februar 2016, nærmere ret-
ningslinjer om, at myndighederne i hver enkelt sag skal overveje, om adskillelse af æg-
tefæller eller samlevende vil være i strid med gældende ret.

Af det materiale, som jeg allerede har modtaget, kan jeg ikke vurdere, i hvilket omfang
ministeriet har inddraget hensyn til menneskerettighederne og forvaltningsretlige regler og
grundsætninger i forbindelse med udstedelsen af instruksen den 10. februar 2016.

Jeg beder derfor ministeriet om – i det omfang, disse overvejelser ikke fremgår af det
yderligere materiale, som ministeriet måtte sende mig – at redegøre for de overvejelser, som
ministeriet forudgående gjorde sig med hensyn til instruksens overensstemmelse med
menneskerettighederne og forvaltningsretlige regler og grundsætninger.

3. I forlængelse heraf beder jeg ministeriet om at redegøre for, om den instruks, der blev
meddelt Udlændingestyrelsen den 10. februar 2016, efter ministeriets opfattelse må an-ses
for lovlig.

Jeg beder ministeriet om nærmere at begrunde sin opfattelse.”



- 76 -

Brevet blev besvaret af Udlændingeministeriet ved en supplerende udtalelse af 14. juli 2016,

hvoraf fremgår bl.a.:

”I relation til ombudsmandens anmodning af 13. juni skal ministeriet bemærke, at der ikke i
Udlændingestyrelsen foreligger yderligere akter mv., der kan belyse de retlige overvejelser,
som ministeriet foretog forud for udstedelsen af udlændinge-, integrations- og
boligministerens instruks af 10. februar 2016. I ministeriet foreligger alene en ikke-
journaliseret intern e-mail af 9. februar 2016, som ved en fejl ikke blev medsendt mini-
steriets brev af 30. maj 2016. Denne vedlægges.

2. Folketingets Ombudsmand har ved brev af 13. juni 2016 endvidere anmodet ministe-riet
om – i det omfang disse overvejelser ikke frem går af det yderligere materiale – at redegøre
for de overvejelser, som ministeriet forud for indkvarteringsinstruksen gjorde sig med
hensyn til instruksens overensstemmelse med menneskerettighederne og for-valtningsretlige
regler og grundsætninger.   

Ministeriet kan i den anledning oplyse, at ministeriet forud for udlændinge-, integra-tions-
og boligministerens udsendelse af instruksen den 10. februar 2016 foretog en række
undersøgelser og havde en række drøftelser vedrørende rammerne for den fremti-dige
indkvarteringsordning, herunder i forhold til Danmarks internationale forpligtelser og dansk
ret i øvrigt. Disse undersøgelser og drøftelser har hovedsageligt fundet udtryk mundtligt og
er derfor i begrænset omfang afspejlet i de fremsendte akter.   

Undersøgelserne vedrørte bl.a. visse forvaltningsretlige spørgsmål, herunder betingel-serne
om hjemmel og saglighed i forbindelse med en generel praksisændring. Undersø-gelserne
vedrørte endvidere de rammer for indkvarteringsordningen, som følger af Dan-marks
internationale forpligtelser. Der henvises herom til pkt. 2.1-2.3.   

2.1. Ministeriets overvejelser tog bl.a. afsæt i, at indkvarteringsordningen på den ene si-
de skulle varetage hensynet til barnets tarv (i denne sammenhæng hensynet til den min-
dreårige ægtefælle eller samlever) og til beskyttelsen af de retlige normer for samlivs-
forhold, som gælder i Danmark, herunder reglerne om den seksuelle lavalder og om ulovlig
samlivstvang, og på den anden side ikke gøre usaglige eller uforholdsmæssige indgreb i
familielivet (ligesom ordningen også skulle varetage hensynet til barnets tarv i forhold til
parrets eventuelle børn).   

Overvejelserne tog endvidere afsæt i, at der er overladt udlændingemyndighederne rela-tivt
vide rammer ved administrationen af indkvarteringsordningen, jf. udlændingelovens § 42 a,
stk. 7. Der er således efter såvel bestemmelsens ordlyd som forarbejder overladt
Udlændingestyrelsen et væsentligt skøn ved administrationen af indkvarteringsordnin-gen,
herunder i forhold til de hensyn, der kan indgå ved udstedelsen af et flyttepåbud.
…

2.2. Resultatet af undersøgelserne blev som bekendt, at det blev fastlagt som udgangs-
punkt for indkvarteringsordningen, at mindreårige ægtefæller og samlevere skal ind-
kvarteres separat på asylcentrene.   



- 77 -

Som nævnt i ministeriets brev af 30. maj 2016 vil ministeriet redegøre uddybende for de
retlige hensyn, der ligger til grund for indkvarteringsordningen, i den vejledning om for-
tolkningen af Danmarks internationale forpligtelser, som vil være klar i løbet af somme-ren
2016, og som ministeriet vil oversende til ombudsmanden.   

Om hensynene bag indkvarteringsordningens udgangspunkt – og dermed sagligheden af
indkvarteringsinstruksen – kan dog foreløbigt supplerende oplyses følgende:   

Det primære hensyn bag indkvarteringsinstruksens udgangspunkt om separat indkvarte-ring
er hensynet til barnets tarv (i denne sammenhæng hensynet til den mindreårige æg-tefælle
eller samlever). Instruksen tilsigter således navnlig at sikre, at indkvarteringen i
asylsystemet ikke bidrager til at fastholde en mindreårig i et tvangsægteskab eller
tvangssamliv, samt – ud fra hensynet til, at ægteskab o. lign. indgås af personer, som er
tilstrækkeligt modne og forstår betydningen af dispositionen – at give den mindreårige en
mulighed for en betænkningsperiode, hvor vedkommende kan overveje, om ægteska-bet
eller samlivet er frivilligt. Det bemæ rkes herved, at lignende betragtninger om ”mo -
denhed” ligger til grund for de danske regler om, at der som udgangspunkt gælder et
alderskrav på 18 år for at indgå ægteskab i Danmark.   

Instruksen tilsigter endvidere at varetage hensynet til at forhindre overtrædelser af de retlige
normer for samlivsforhold, som gælder i Danmark, herunder navnlig reglerne om den
seksuelle lavalder og om ulovlig tvang. Dette hensyn er overlappende med hensynet til
barnets tarv.   

2.3. Det blev ved udstedelsen af indkvarteringsinstruksen lagt til grund som en klar for-
udsætning for indkvarteringsordningens lovlighed – og udtrykkeligt anført over for Ud-
lændingestyrelsen, jf. pkt. 2.4 – at der ville være tilfælde, hvor der af hensyn til Dan-marks
internationale forpligtelser skulle gøres undtagelse til indkvarteringsinstruksens
udgangspunkt.   

Det blev således forud for indkvarteringsinstruksens udstedelse drøftet og lagt til grund, at
udlændingemyndighederne skal indkvartere parterne sammen i alle tilfælde, hvor det vil
være i strid med Den Europæiske Menneskerettighedskonventions artikel 8 eller FN’s
Konvention om Barnets Rettigheder at indkvartere parterne hver for sig.

Det bemærkes i forlængelse heraf, at Udlændingestyrelsen også forud for udstedelsen af
instruksen indkvarterede par, hvor den ene person er under 15 år, separat på asylcentre-ne,
ligesom der i forhold til indkvartering af personer mellem 15 og 18 år blev foretaget en
individuel vurdering. Der henvises til Udlændingestyrelsens udtalelse af 28. april 2016.   

2.4. Ombudsmanden henviser i sit brev til, at hverken pressemeddelelsen eller den in-struks,
som Udlændingestyrelsen sendte til indkvarteringsoperatørerne den 10. februar 2016,
indeholdt nærmere retningslinjer om, at myndighederne i hver enkelt sag skal overveje, om
adskillelse af ægtefæller eller samlevende vil være i strid med gældende ret. På den
baggrund anmoder ombudsmanden ministeriet om at oplyse, om instruksen af 10. februar
2016 efter ministeriets opfattelse var lovlig.   

Ministeriet skal i den anledning bemærke, at det er korrekt, at pressemeddelelsen og in-
struksen af 10. februar 2016 umiddelbart fremstod undtagelsesfri.   



- 78 -

Ministeriet skal samtidig bemærke, at instruksen af 10. februar 2016 vedrørte den gene-
relle indkvarteringsordning, og at det i alle tilfælde – uanset om dette udtrykkeligt frem-går
af en ministers instruks – gælder, at danske myndigheder skal administrere i over-
ensstemmelse med gældende ret, herunder Danmarks internationale forpligtelser. Det
gælder naturligvis også for Udlændingestyrelsens administration af indkvarteringsord-
ningen på asylcentrene.   

Videre skal ministeriet bemærke, at det mundtligt har været tilkendegivet over for Ud-
lændingestyrelsen ved flere lejligheder, at der ville være tilfælde, hvor der af hensyn til
Danmarks internationale forpligtelser skulle gøres undtagelse til udgangspunktet om se-
parat indkvartering, og at Udlændingestyrelsen i disse tilfælde naturligvis skulle admini-
strere ordningen i overensstemmelse med Danmarks internationale forpligtelser, dvs.
indkvartere parrene sammen.   

Dette blev således bl.a. drøftet på et koncerndirektionsmøde afholdt den 10. februar 2016 –
samme dag som indkvarteringsinstruksens udstedelse – hvor bl.a. Udlændinge-styrelsens
direktør deltog. Der udarbejdes ikke referater af drøftelser på koncerndirek-tionsmøder.   

Endvidere har der efter instruksens udstedelse løbende været en dialog mellem departe-
mentet og Udlændingestyrelsen om forståelsen af de generelle retlige rammer for ind-
kvarteringsordningen. Bl.a. har Udlændingestyrelsen som tidligere anført forelagt de-
partementet en række generelle spørgsmål om forståelsen af Danmarks internationale
forpligtelser, og visse af disse spørgsmål har været foreløbigt drøftet på møder mellem
departementet og styrelsen. Ministeriet er som bekendt ved at udfærdige en vejledning om
fortolkningen af Danmarks internationale forpligtelser, som forventes at foreligge senest
sommeren 2016.   

Det bemærkes i forlængelse heraf, at det er ministeriets klare opfattelse, at Udlændinge-
styrelsen ved administrationen af indkvarteringsordningen – lige fra instruksens udste-delse
den 10. februar 2016 – har lagt til grund, at denne skulle administreres i overens-stemmelse
med Danmarks internationale forpligtelser.   

Herved bemærkes, at Udlændingestyrelsen i umiddelbar forlængelse af ministerens in-
struks af 10. februar 2016 om straks at skille de mindreårige samboende par på asylcen-
trene ad besluttede at skille 23 par ad, men foreløbigt lod 5 par forblive indkvarteret
sammen. I relation til de sidstnævnte 5 par fandt Udlændingestyrelsen således, at disse sager
rejste væsentlige retlige spørgsmål, herunder om forholdet til Danmarks interna-tionale
forpligtelser, som krævede nærmere overvejelser. Det bemærkes, at Udlændin-gestyrelsen
fortsat ikke har skilt 4 af disse par ad. Kun 1 af de par, der ikke blev adskilt i umiddelbar
forlængelse af ministerens instruks, er herefter blevet adskilt, og dette er sket i
overensstemmelse med den ene parts eget ønske. 1 par er udeblevet, og 1 par er overgået til
integration i en kommune. For så vidt angår de resterende 2 par, der ikke blev adskilt i
umiddelbar forlængelse af ministerens instruks, pågår der fortsat nærmere overvejelser om
afvejningen af forskellige hensyn, herunder i forhold til Danmarks in-ternationale
forpligtelser.   

Ministeriet skal endvidere bemærke, at det forhold, at der i visse tilfælde skal gøres
undtagelse til indkvarteringsordningens udgangspunkt om separat indkvartering, ikke



- 79 -

alene har været tilkendegivet internt. Udlændinge-, integrations- og boligministeren har
således i en række tilfælde orienteret herom offentligt.   

Udlændinge-, integrations- og boligministeren har bl.a. oplyst under samråd Z, der blev
afholdt den 15. marts 2016, at ministerens instruks om den separate indkvartering
omhandlede en generel praksisændring, og at der i helt særlige tilfælde skulle gøres
undtagelse fra udgangspunktet om den separate indkvartering. Ministeren oplyste endvidere
om undtagelsesmuligheden i sin besvarelse af 25. april 2016 af Institut for
Menneskerettigheders henvendelse vedrørende indkvarteringsordningen og ef-terfølgende i
besvarelsen af 9. maj 2016 af spørgsmål nr. 513 fra Folketingets Udlæn-dinge-,
Integrations- og Boligudvalg.”

Udlændingeministeriet havde til brug for besvarelsen indhentet et bidrag fra Udlændingesty-

relsen, der havde foreslået, at ministeriet skrev følgende om kommunikationen af undtagelses-

muligheder til styrelsen:

”Ministeriet skal i den anledning bemærke, at det er korrekt, at instruksen af 10. februar
2016 fremstod undtagelsesfri, [og at det først var ved e-mail af 18. marts 2016, at Ud
lændingestyrelsen blev oplyst om, at instruksen ikke var undtagelsesfri.]”

Ved mail af 29. juni 2016 til Udlændingestyrelsen forespurgte Udlændingeministeriet, om den

kantede parentes kunne hæves. Tilføjelsen om, at det først var ved mail af 18. marts 2016, at

styrelsen blev oplyst om, at instruksen ikke var undtagelsesfri, indgik herefter ikke i ministe-riets

udtalelse til ombudsmanden.

Udtalelsen blev godkendt i F2 den 27. juni 2016 af Jesper Gori (trin 1) og af Lykke Sørensen (trin

2). Den 28. juni 2016 blev udtalelsen godkendt af Jonas From Soelberg (trin 3), og den 29. juni

2016 af Uffe Toudal Pedersen (trin 4). Den 14. juli 2016 blev udtalelsen godkendt på vegne af

Inger Støjberg (trin 5).

Samråd AJ

Den 23. juni 2016 deltog Inger Støjberg i et lukket samråd til besvarelse af samrådsspørgsmål AJ

fra Josephine Fock (ALT). Spørgsmålet var sålydende:

”Ministeren bedes redegøre for, hvordan regeringen forholder sig til de sen este oplys-
ninger om omfanget af de fysiske og psykiske konsekvenser det har for asylsøgende par, at
ministeren i februar 2016 indførte nye retningslinier for indkvartering af asylsø-gende par?
Ligeledes bedes ministeren redegøre for, hvordan ministeren agter at rette op på området,
således at par, der ikke er sammen af tvang og som åbenlyst ønsker at blive sammen, ikke
adskilles med tvang?”



- 80 -

Af Inger Støjbergs talepapir til brug for samrådet fremgår bl.a.:

”[Ordningens udgangspunkt]

Dette er altså baggrunden for, at udgangspunktet for indkvarteringsordningen er, at der ikke
kan ske fælles indkvartering af ægtefæller og samlevere på asylcentrene, hvis den ene eller
begge parter er under 18 år.

Men som jeg også nævnte i mit svar under behandlingen af samråd Z den 15. marts 2016,
og i øvrigt har nævnt i svar til Folketinget, vil der i særlige tilfælde skulle gøres undtagelse.

[Danmarks internationale forpligtelser]

Det betyder bl.a., at Udlændingestyrelsen skal administrere indkvarteringsordningen i
overensstemmelse med Danmarks internationale forpligtelser.

Udlændingestyrelsen skal altså gøre undtagelse til udgangspunktet om separat indkvar-
tering i de tilfælde, hvor det efter en konkret vurdering vil være i strid med retten til re-spekt
for familielivet eller barnets tarv at indkvartere parret adskilt.

Finder Udlændingestyrelsen efter en konkret og individuel vurdering, at det vil være i strid
med Den Europæiske Menneskerettighedskonventions artikel 8 om bl.a. retten til respekt for
familielivet ell er FN’s Konvention om Barnets Rettigheder at indkvartere parterne hver for
sig, skal styrelsen indkvartere parret sammen.

En række forhold vil indgå i den vurdering. Forhold, der enkeltvis eller efter en samlet
vurdering kan føre til det ene eller det andet resultat. De elementer, der bl.a. kan indgå i
vurderingen, er parternes alder, herunder hvor stor aldersforskellen er, om parret har børn
sammen, om der foreligger et element af tvang, og om der i øvrigt foreligger helt særlige
omstændigheder, f.eks. i visse tilfælde sygdom.
…

[Udlændingestyrelsens sagsbehandling]

Når Udlændingestyrelsen træffer afgørelse i de konkrete indkvarteringssager, sker det på
baggrund af en konkret vurdering af de enkelte sager i forhold til navnlig indkvarte-
ringsinstruksen af 10. februar 2016 og Danmarks internationale forpligtelser.

Udlændingestyrelsen har for nylig genoptaget de sager, hvor der hidtil er sket adskillel-se i
forlængelse af den nye indkvarteringsinstruks, med henblik på at foretage en fyl-
destgørende partshøring og træffe afgørelse om indkvarteringen.

[For en god ordens skyld skal jeg bemærke, at Udlændingestyrelsen i første omgang
forinden adskillelsen havde indhentet oplysninger om parterne fra indkvarteringsopera-
tørerne.]



- 81 -

Den nye partshøring gennemføres for at sikre, at der foreligger et fuldt oplyst grundlag til
brug for indkvarteringsafgørelsen, og at parterne er bekendt med de oplysninger, der ligger
til grund for afgørelsen.

Parterne vil således få lejlighed til at kommentere de faktiske oplysninger i sagen, og til
eventuelt nærmere at belyse særlige omstændigheder, der i konkrete sager taler for en fælles
indkvartering.

Udlændingestyrelsen har sendt høringsbreve til parrene, og venter nu på, at parrene ven-der
tilbage.

[Parrene har fået en frist på 14 dage til at svare. De har enten mulighed for at vende til-bage
med deres bemærkninger skriftligt eller at afgive deres bemærkninger i forbindelse med en
personlig samtale med styrelsen. Samtaler vil blive gennemført separat med hver enkelt
ægtefælle.

Udlændingestyrelsen har oplyst, at styrelsen vil træffe afgørelse i sagerne snarest muligt
efter, at styrelsen har modtaget svar på partshøringerne, eller partshøringsfristen udlø-ber.]

Brevene fra Røde Kors omtaler i alt fem sager. Jeg har fået oplyst, at der er iværksat
partshøring i tre af de fem sager, der er omtalt i brevene fra Røde Kors og i pressen.   

I to af de tre sager er der sket adskillelse, mens et af parrene ikke er adskilt.

I de øvrige to sager, hvor der ikke er iværksat partshøring, er parret i den ene sag ude-blevet
fra deres respektive centre, mens det andet par er overgået til integration i kom-munerne.
Ingen af disse to par har været adskilt.”

Møde mellem Udlændingeministeriet og Udlændingestyrelsen den 1. juli 2016 om retningslin-jer

Den 1. juli 2016 blev der afholdt møde mellem Udlændingeministeriet og Udlændingestyrel-sen

om generelle retningslinjer til brug for styrelsens forestående afgørelser i de konkrete ind-

kvarteringssager. Om mødet fremgår af en mailkorrespondance af 1. juli 2016 mellem Adam

Abdel Khalik, der pr. 1. juni 2016 var blevet ansat som specialkonsulent i Udlændingestyrel-sen,

og Lene Linnea Vejrum:

”Til stede var:

• Afdelingschef Lykke Sørensen (UIBM)
• Kontorchef Jesper Gori (UIBM)
• Fuldmægtig Anna-Sophie Saugmann (UIBM)
• Direktør Tanja Franck (US)
• Vicedirektør Lene Vejrum (US)
• Kontorchef Ditte Dankert (US)



- 82 -

• Chefkonsulent Jens Vikner (US)
• Specialkonsulent Adam Khalik (US)

Rammen for mødet var, hvorledes US skal forholde sig til de endelige afgørelser i
barnebrudssagerne. Samtalen drejede sig derimod ikke om den indledende adskillelse, som
ifølge UIBM skal fortsætte som hidtil.

UIBM indledte med følgende eksempel: Hvis man har en kvinde på 16 og en mand på 22
med et barn, vil de pågældende som udgangspunkt skulle adskilles.

Der kan gøres undtagelse til udgangspunktet i situationer, hvor familien er traumatiseret
eller vil ”falde fra hinanden ”, hvis der sker adskillelse.

Herefter blev det oplyst, at det af vejledning nr. 9246 af 18. marts 2016 fremgår, i hvilke
tilfælde, der kan meddeles et par kongebrev. I de tilfælde, hvor et dansk par ville blive
meddelt et kongebrev, vil et asylansøgerpar med tilsvarende forhold skulle indkvarteres
sammen.

Det indebærer, at en kvinde på 17 år, som venter sig eller har børn, ikke vil skulle adskilles,
medmindre der er tale om tvang, eller pigen er umoden. Man kan også skele til, om en
gennemsnitlig forældremyndighedsindehaver ville samtykke til ægteskabet

17-årige er generelt mere modne end 15 og 16 årige. Derfor er der en forskel på, om
kvinden er 17 år eller under 17 år.

Det vil sjældent skulle tillades, at en 15-årig vil skulle indkvarteres sammen med sin
ægtefælle.

Det vil ofte skulle tillades, at en 17-årig vil skulle indkvarteres sammen med sin ægtefælle,
navnlig hvis der er børn eller kvinden er gravid.

For 16-årige vil der være tale om et skøn, hvor der i videst muligt omfang skal tages hensyn
til ministerens ønsker om at give pigen en tænkepause men også særlige forhold i sagerne.

Det har ikke afgørende betydning, om man har boet sammen.

Har man flere børn sammen, taler det for, at der skal ske samlet indkvartering.

Varigheden af indgrebet har en betydning. Jo længere tid adskillelsen varer, des mere taler
for, at der skal ske fælles indkvartering, hvis de holder fast i, at de ønsker at være sammen.

Jo nærmere man kommer det tidspunkt, hvor de pågældende skal udsendes, jo mere taler det
for, at der skal ske samlet indkvartering.

Ovenstående skal i alle tilfælde administreres i.o.m. Danmarks internationale forplig-telser,
herunder børnekonventionen. Det er således vigtigt, at parrene har mulighed for at besøge
hinanden under adskillelsen, hvis de har et ønske herom.



- 83 -

UIBM beder om, at vi 1 gang ugentligt eller 1 gang hver 2. uge orienterer Lykke Sørensen
om udfaldet i sagerne.”

Mødet blev fulgt op af en mail af 4. juli 2016 fra Jesper Gori til Ditte Kruse Dankert, hvoraf

fremgår bl.a.:

”Som opfølgning på vores drøftelser i fredags følger nedenfor som lovet en generalise-ret
sammenfatning af den vurdering, som skal foretages i sager om indkvartering af par i
asylsystemet i tilfælde, hvor den ene er mindreårig.
…

Vurderingen af, om der skal ske separat eller fælles indkvartering af et par, hvor den ene er
mindreårig, tager afsæt i ministerens indkvarteringsinstruks af 10. februar 2016 samt
Danmarks internationale forpligtelser og dansk ret i øvrigt.

Det er udgangspunktet, at der skal ske separat indkvartering på asylcentrene af mindre-årige
ægtefæller og samlevere.

Der skal dog gøres undtagelse til dette udgangspunkt i de tilfælde, hvor Danmarks in-
ternationale forpligtelser konkret tilsiger dette. Det er herved navnlig FN’s Børnekon-
vention og EMRK artikel 8 om retten til respekt for bl.a. familielivet, som er relevante.

Udlændingestyrelsen skal i alle tilfælde foretage en konkret vurdering af, om parterne skal
indkvarteres hver for sig, eller om de som følge af Danmarks internationale forplig-telser
skal indkvarteres sammen.

En række forhold kan indgå i den vurdering. Følgende momenter vil i den forbindelse være
særligt tungtvejende:

- Parternes alder, herunder hvor stor aldersforskellen er
- Om parret har børn sammen eller venter barn
- Om der foreligger et element af tvang
- Om der i øvrigt foreligger helt særlige omstændigheder, f.eks. i visse til-

fælde sygdom”

Inger Støjberg blev orienteret om mødet i et notat af 1. juli 2016, der den 8. juli 2016 blev

godkendt på vegne af hende. Af notatet fremgår bl.a.:

”Orientering vedrørende status i sagen om indkvartering af mindreårige ægtefæller og
samlevere på asylcentren e (”barnebrude”)

I. Baggrund

Udlændingestyrelsen genoptog som bekendt for nylig alle de afgjorte sager vedrørende
mindreårige ægtefæller eller samlevere, hvor det fortsat er relevant at træffe afgørelse om
indkvarteringen i asylsystemet. Det skete med henblik på at foretage partshøring og på den
baggrund træffe fornyet afgørelse i sagerne.



- 84 -

Udlændingestyrelsen skal træffe afgørelse i sagerne i takt med, at sagerne bliver klar til
afgørelse, og Udlændingestyrelsen har nu meddelt, at styrelsen er klar til at træffe afgø-relse
i de første sager og afventer departementets tilbagemelding vedrørende nogle ge-nerelle
spørgsmål om rækkevidden af Danmarks internationale forpligtelser.

Departementet er ved at udarbejde en vejledning (et notat) om fortolkningen af Dan-marks
internationale forpligtelser, hvor disse spørgsmål i videst muligt omfang vil blive besvaret.
Der er dog behov for allerede på nuværende tidspunkt at give en tilbagemel-ding til
Udlændingestyrelsen i forhold til nogle centrale spørgsmål om de generelle ret-lige rammer,
således at styrelsen hurtigst muligt kan træffe afgørelse i de sager, der er klar til afgørelse.

Udlændingeafdelingen vil på et møde den 1. juli 2016 med Udlændingestyrelsen videre-
give sådanne generelle retningslinjer til brug for styrelsens forestående afgørelser i de
konkrete indkvarteringssager. Der er tale om i alt 16 tilbageværende sager/par. I de øvri-ge
sager er parterne enten visiteret til en kommune, eller sagerne er på en anden måde løst eller
bortfaldet.

Der er nedenfor redegjort overordnet for disse retningslinjer.

Dette vil blive fulgt op af departementets udstedelse af en vejledning (notat) om fortolk-
ningen af Danmarks internationale forpligtelser i sommeren 2016.

II. Generelle og overordnede retningslinjer for indkvarteringen

Vurderingen af, om der skal ske separat eller fælles indkvartering af et par, hvor den ene er
mindreårig, tager afsæt i ministerens indkvarteringsinstruks af 10. februar 2016 samt
Danmarks internationale forpligtelser (og dansk ret i øvrigt).

Det er udgangspunktet, at der skal ske separat indkvartering på asylcentrene af mindre-årige
ægtefæller og samlevere.

Der skal dog gøres undtagelse til dette udgangspunkt i de tilfælde, hvor Danmarks inter-
nationale forpligtelser konkret tilsiger dette. Det er herved navnlig FN’s Børnekon ven-tion
og EMRK artikel 8 om retten til respekt for bl.a. familielivet, som er relevante.

Udlændingestyrelsen skal i alle tilfælde foretage en konkret vurdering af, om parterne skal
indkvarteres hver for sig, eller om de som følge af Danmarks internationale forplig-telser
skal indkvarteres sammen.

En række forhold kan indgå i den vurdering. Følgende momenter vil i den forbindelse være
særligt tungtvejende:

- parternes alder, herunder hvor stor aldersforskellen er,
- om parret har børn sammen eller venter barn,
- om der foreligger et element af tvang, og
- om der i øvrigt foreligger helt særlige omstændigheder, f.eks. i visse tilfælde

sygdom.



- 85 -

Det kan i forlængelse heraf som et eksempel oplyses, at der efter Udlændingeafdelin-gens
vurdering normalt vil skulle gøres undtagelse til udgangspunktet om separat ind-kvartering i
de tilfælde, hvor den mindreårige er tæt på myndighedsalderen, aldersfor-skellen ikke er
væsentlig, og hvor parret har børn eller venter barn. Det gælder dog ikke, hvor der
foreligger særlige omstændigheder, f.eks. oplysninger om tvang.

Omvendt vil der normalt ikke skulle gøres undtagelse i de tilfælde, hvor den mindreåri-ge er
meget ung (f.eks. 15 eller 16 år), aldersforskellen er væsentlig (f.eks. 6 år), uanset at
kvinden er gravid eller parret har et mindreårigt barn (det indgår herved som en for-
udsætning, at indkvarteringen i asylsystemet er af relativt kort varighed, at parret har
mulighed for at besøge hinanden i den periode, som adskillelsen varer, og at parret ikke kan
få dispensation fra kommunen til at indgå ægteskab – såkaldt kongebrev). Der skal dog
gøres undtagelse, hvis der foreligger helt særlige omstændigheder, f.eks. at foræl-drene er
traumatiserede, og hvor den fortsatte forældreevne og omsorg for barnet vil være afhængig
af, at forældrene bor sammen med barnet.

Det er – på baggrund af de oplysninger, som Udlændingeafdelingen er bekendt med
vedrørende de aktuelle sager i Udlændingestyrelsen – den umiddelbare vurdering, at dette
vil føre til, at et mindre antal af de par, der pt. er adskilt, vil skulle indkvarteres sammen.”

Udlændingestyrelsens retningslinjer til operatørerne

Den 1. juli 2016 modtog indkvarteringsoperatørerne fra Udlændingestyrelsen ”Retningslinjer for

indkvartering af mindreårige asylansøgere, som har indgået ægteskab eller er samlevende med en

person, som opholder sig i Danmark” . Af retningslinjerne fremgår bl.a.:

”1. Indledning

En mindreårig asylansøger må ikke indkvarteres sammen med en ægtefælle eller samle-ver,
mens den pågældende opholder sig som asylansøger i Danmark, med mindre helt særlige
forhold gør sig gældende.

Vurderingen af, om der foreligger sådanne helt særlige forhold, foretages af Udlændin-
gestyrelsen på baggrund af en konkret og individuel vurdering af sagens samlede om-
stændigheder og behandles ikke nærmere i disse retningslinjer.

Disse retningslinjer er således alene rettet til indkvarteringsoperatørerne.

Retningslinjerne til indkvarteringsoperatørerne beskriver for det første proceduren for
indkvartering – i forbindelse med ankomsten til Danmark – af mindreårige asylansøge-re,
som har indgået ægteskab eller er samlevende med en person, som også opholder sig i
Danmark (”den første indkvartering”).

Retningslinjerne beskriver for det andet procedurerne for modtagelse og indkvartering samt
underretning af relevante myndigheder i de tilfælde, hvor operatøren bliver op-mærksom på
en mindreårig asylansøger, som har indgået ægteskab eller er samlevende.



- 86 -

Retningslinjerne gælder også for andre mindreårige udlændinge, som er under Udlæn-dinge
styrelsens forsørgelse.”

Besvarelse af spørgsmål nr. 771  

Den 26. september 2016 besvarede Inger Støjberg følgende spørgsmål nr. 771, som var stillet af

Udlændinge-, Integrations- og Boligudvalget efter ønske fra Josephine Fock (ALT) den 29. juni

2016:

”Ministeren bedes – i forlængelse af samråd i Udlændinge-, Integrations- og Boligud-valget
den 23. juni 2016 om indkvartering af asylsøgende par, jf. samrådsspm. AJ – redegøre for,
om det asylsøgende par vil være adskilt i hele sagsbehandlingsperioden – også selvom dette
måtte være i strid med den mindreåriges udtrykkelige ønske – eller om parret, efter en
betænkningsperiode for den mindreårige og efter fælles ønske, har mulighed for at være
indkvarteret sam men under en del af sagsbehandlingsperioden?”

Af svaret fremgår:

”Indkvarteringsinstruksen af 10. februar 2016 indebærer, at mindreårige som udgangs -
punkt ikke må være indkvarteret på samme asylcenter som deres voksne ægtefælle eller
samlever.

Finder Udlændingestyrelsen efter en konkret og individuel vurdering, at det vil være i strid
med Den Europæiske Menneskerettighedskonventions artikel 8 om bl.a. retten til respekt for
familielivet eller FN’s Konvention om Barnets Rettigheder at indkvartere parterne hver for
sig, skal parret dog indkvarteres sammen.

Udlændingestyrelsen udstedte den 1. juli 2016 retningslinjer til operatørerne for ind-
kvartering af mindreårige asylansøgere, som har indgået ægteskab eller er samlevende med
en person, som opholder sig i Danmark. Retningslinjerne redegør nærmere for bl.a.
proceduren i forbindelse med den første indkvartering på asylcentret.

Det fremgår af retningslinjerne bl.a., at mindreårige ægtefæller eller samlevere i forbin-
delse med den første indkvartering på modtagecenter skal indkvarteres hver for sig,
medmindre der foreligger helt særlige omstændigheder. Det fremgår endvidere, at ind-
kvarteringsoperatøren hurtigst muligt, efter det er konstateret, at der på centeret ophol-der
sig en mindreårig ægtefælle eller samlever, skal orientere Udlændingestyrelsen, som i
forbindelse med orienteringen på baggrund af en konkret vurdering vil beslutte, om parterne
indledningsvist skal indkvarteres hver for sig. I de tilfælde, hvor parterne ind-kvarteres
adskilt imod deres ønske, vil Udlændingestyrelsen efterfølgende træffe en egentlig afgørelse
vedrørende indkvarteringen på baggrund af en konkret og individuel vurdering.

Udlændingestyrelsen har oplyst, at Udlændingestyrelsen i overensstemmelse hermed siden
den 2. juni 2016 af egen drift har genoptaget de sager, hvor parterne er adskilt mod deres
ønske.



- 87 -

Udlændingestyrelsen har endvidere oplyst, at Udlændingestyrelsen har truffet fornyet
afgørelse i en række sager i perioden fra den 6. juli 2016 til den 3. august 2016. I nogle af
disse sager er det vurderet, at det ikke vil være foreneligt med Danmarks internatio-nale
forpligtelser at opretholde den separate indkvartering, hvorfor disse par har fået til-bud om
at blive indkvarteret sammen. Hertil kommer i øvrigt, at Udlændingestyrelsen i et mindre
antal sager har besluttet, at der heller ikke indledningsvist skulle ske indkvar-tering hver for
sig.

Udlændingestyrelsen har oplyst, at bl.a. følgende momenter er indgået i den konkrete og
individuelle vurdering, som styrelsen har foretaget: parternes alder, herunder hvor stor
aldersforskellen er, den mindreåriges modenhed, om parret har børn sammen, om der
foreligger et element af tvang, og om der i øvrigt foreligger helt særlige omstændighe-der,
f.eks. i visse tilfælde af sy gdom.”

Besvarelse af spørgsmål nr. 1008  

Den 8. november 2016 besvarede Inger Støjberg følgende spørgsmål nr. 1008, som var stillet af

Udlændinge-, Integrations- og Boligudvalget efter ønske fra Johanne Schmidt-Nielsen (EL) den

30. september 2016:

”Af sv aret på UUI alm. del – spørgsmål 771 fremgår, at Udlændingestyrelsen ”i et min -dre
antal sager har besluttet, at der heller ikke indledningsvist skulle ske indkvartering hver for
sig” . Vil ministeren oplyse, hvor mange sager det drejer sig om, og hvil ke fak-tuelle
forhold der konkret var udslagsgivende for, at styrelsen konkret valgte at undlade at
gennemtvinge en separat indkvartering?”

Af svaret fremgår:

”Udlændinge -, Integrations- og Boligministeriet har til brug for besvarelsen af spørgs-målet
indhentet en udtalelse fra Udlændingestyrelsen, der har oplyst følgende:

”Som det fremgår af besvarelsen af 26. september 2016 af spørgsmål nr. 771 (Alm.
del), stillet af Udlændinge-, Integrations- og Boligudvalget den 29. juni 2016,
indebærer indkvarteringsinstruksen af 10. februar 2016, at mindreårige som
udgangspunkt ikke må være indkvarteret på samme asylcenter som deres voksne
ægtefælle eller samlever.   

Udlændingestyrelsen foretager allerede ved den første indkvartering en vurde-ring
af, om der foreligger helt særlige omstændigheder, der tilsiger, at parret al-lerede ved
ankomsten skal indkvarteres sammen. Det kan f.eks. være tilfældet, hvis parret har
børn, forældrene er traumatiserede, og relevante fagpersoner vur-derer, at den
fortsatte forældreevne og omsorg over for børnene er afhængig af, at begge forældre
bor sammen med børnene, også under den indledningsvise indkvartering.



- 88 -

Konkret har Udlændingestyrelsen for så vidt angår fem par pr. 28. oktober 2016
vurderet, at indledningsvis separat indkvartering ville være i strid med Dan-marks
internationale forpligtelser. Disse fem par har således aldrig været ind-kvarteret hver
for sig.

I de nævnte sager er der lagt vægt på bl.a. oplysninger om traumatisering hos fa-
milien. Har relevante fagpersoner vurderet, at den fortsatte forældreevne og om-sorg
over for et pars børn har været aldeles afhængig af, at begge forældre boede sammen
med børnene, er dette ligeledes indgået med betydelig vægt. Endvidere er et enkelt
par blevet indkvarteret sammen under henvisning til, at parret havde fået
dispensation til at indgå ægteskab i Danmark.” ”

Besvarelse af spørgsmål nr. 1006  

Den 11. november 2016 besvarede Inger Støjberg følgende spørgsmål nr. 1006, som var stillet af

Udlændinge-, Integrations- og Boligudvalget efter ønske fra Johanne Schmidt-Nielsen (EL) den

30. september 2016:

”Af svaret på UUI alm. del – spørgsmål 770 fremgår, at Udlændingestyrelsen pr. 4. au-gust
2016 har identificeret 70 asylansøgere (35 par), som fra 10. februar 2016 har været omfattet
af retningslinjerne for indkvartering af mindreårige asylansøgende par. Af sva-ret på UUI
alm. del – spørgsmål 771 fremgår, at Udlændingestyrelsen i en række sager har vurderet, at
det ikke vil være foreneligt med Danmarks internationale forpligtelser at opretholde separat
indkvartering. Vil ministeren oplyse, for hvor mange af de 35 par styrelsen har vurderet, at
det ikke var foreneligt med Danmarks internationale forplig-telser at opretholde separat
indkvartering?”

Af svaret fremgår:

”Udlændinge -, Integrations- og Boligministeriet har til brug for besvarelsen af spørgs-målet
indhentet et bidrag fra Udlændingestyrelsen, der har oplyst følgende:

”Som det fremgår af besvarelsen af 23. august 2016 af spørgsmål nr. 770, stillet af
Udlændinge-, Integrations- og Boligudvalget den 29. juni 2016, har Udlæn-
dingestyrelsen pr. 4. august 2016 identificeret 70 asylansøgere (dvs. 35 par), som fra
10. februar 2016 er eller har været omfattet af retningslinjerne for ind-kvartering af
mindreårige asylansøgende par.

Udlændingestyrelsen kan oplyse, at Udlændingestyrelsen pr. 13. oktober 2016 har
vurderet, at det ikke ville være foreneligt med Danmarks internationale for-pligtelser
at opretholde separat indkvartering for så vidt angår seks af de 35 par.   

Udlændingestyrelsen bemærker derudover, at sagerne for 27 af de 35 par er af-
sluttet, eksempelvis fordi den mindreårige er fyldt 18 år under sagens behand-ling,
fordi parrene under sagens behandling har fået opholdstilladelse og er over-



- 89 -

gået til integration i en kommune, eller fordi parrene er blevet registreret som
udeblevne.

Pr. 13. oktober 2016 er der således to af de 35 par, som er indkvarteret hver for sig
som følge af udlændinge-, integrations- og boligministerens instruks af 10. februar
2016.” ”

Besvarelse af spørgsmål nr. 1007  

Den 16. november 2016 besvarede Inger Støjberg følgende spørgsmål nr. 1007, som var stillet af

Udlændinge-, Integrations- og Boligudvalget efter ønske fra Johanne Schmidt-Nielsen (EL) den

30. september 2016:

”Af svaret på UUI alm. del – spørgsmål 771 fremgår, at Udlændingestyrelsen i en række
sager har vurderet, at det ikke vil være foreneligt med Danmarks internationale forpligtelser
at opretholde separat indkvartering. Hvad er baggrunden for, at ministeren i februar 2016
traf beslutning om separat indkvartering af en række par uden i hvert enkelt tilfælde at sikre
sig, at separationen var forenelig med Danmarks internationale forpligtel ser?”

Af svaret fremgår:

”Indkvarteringsinstruksen af 10. februar 2016 indebærer, at mindreårige s om udgangs-
punkt ikke må være indkvarteret på samme asylcenter som deres voksne ægtefælle eller
samlever.

Indkvarteringsinstruksen skal administreres i overensstemmelse med Danmarks interna-
tionale forpligtelser, hvilket betyder, at der i alle tilfælde skal foretages en konkret vur-
dering af, om det vil være i strid med Den Europæiske Menneskerettighedskonventions
artikel 8 om bl.a. retten til respekt for familielivet eller FN’s Konvention om Barnets
Rettigheder at indkvartere parterne hver for sig. Det er Udlændingestyrelsen, som fore-tager
denne vurdering i hver enkelt sag.

Det fremgår af besvarelsen af 26. september 2016 af spørgsmål 771 (Alm. del) fra Ud-
lændinge-, Integrations- og Boligudvalget, at Udlændingestyrelsen i et mindre antal sa-ger
har besluttet, at der ikke indledningsvist skulle ske indkvartering hver for sig. I disse sager
har Udlændingestyrelsen således vurderet, at det ville være i strid med Danmarks
internationale forpligtelser at indkvartere parterne separat indledningsvist.

Det fremgår endvidere, at Udlændingestyrelsen har truffet fornyet afgørelse i en række
sager i perioden fra den 6. juli 2016 til den 3. august 2016. I nogle af disse sager er det
vurderet, at det ikke vil være foreneligt med Danmarks internationale forpligtelser at
opretholde den separate indkvartering, hvorfor disse par har fået tilbud om at blive ind-
kvarteret sammen.



- 90 -

Jeg kan i den anledning generelt oplyse, at varigheden af adskillelsen indgår som et
selvstændigt moment i vurderingen af, om en separat indkvartering (fortsat) er i over-
ensstemmelse med Danmarks internationale forpligtelser, idet intensiteten af indgrebet
forøges, og vægten af hensynet til at give den mindreårige en betænkningsperiode alt andet
lige formindskes, når varigheden af adskillelsen bliver længere. Det er som nævnt
Udlændingestyrelsen, der foretager vurderingen i de konkrete sager.”

Udlændingeministeriets udtalelse til Folketingets Ombudsmand vedrørende faktuelle oplys-ninger

om de berørte asylpar

Den 16. november 2016 afgav Udlændingeministeriet udtalelse til Folketingets Ombudsmand i

anledning af, at ombudsmanden ved brev af 18. oktober 2016 havde anmodet om oplysnin-ger om

de berørte asylpar. Ministeriet medsendte i den forbindelse et skema udarbejdet af Ud-

lændingestyrelsen med forskellige oplysninger om parrene. Af udtalelsen fremgår bl.a.:

”2. Om sagsforløbet i genoptagelsessagerne skal ministeriet bemærke følgende:   

Det fremgår bl.a. af Udlændingestyrelsens skema, at der er eksempler på, at par omfattet af
indkvarteringsinstruksen af 10. februar 2016 har været indkvarteret adskilt i samlet op til ca.
4½ måned, før Udlændingestyrelsen har truffet en afgørelse i deres genopta-gelsessag (dvs.
fra iværksættelsen af den adskilte indkvartering til afgørelsestidspunktet i
genoptagelsessagen). I visse af disse sager var udfaldet af genoptagelsessagen, at par-terne
blev indkvarteret sammen, fordi det ville være i strid med Danmarks internationale
forpligtelser at opretholde den separate indkvartering, mens udfaldet i andre sager var, at
den adskilte indkvartering kunne opretholdes. Der henvises herved også til udlændin-ge-,
integrations- og boligministerens besvarelse af 26. september 2016 af Udlændinge-,
Integrations- og Boligudvalgets spørgsmål nr. 771 og til udlændinge-, integrations- og
boligministerens besvarelse af 8. november 2016 af Udlændinge-, Integrations- og Bo-
ligudvalgets spørgsmål nr. 1008 (vedlagt).   

Udlændingestyrelsen har som nævnt oplyst, at sagerne i perioden fra den 28. april 2016 til
den 2. juni 2016 beroede på principielle overvejelser om, hvilket tema og hvilke op-
lysninger de pågældende skulle partshøres over. Endvidere fremgår det af skemaet, at der i
alle sager er truffet afgørelse i genoptagelsessagen inden for ca. 2½ måned fra det tidspunkt,
hvor Udlændingestyrelsen besluttede at foretage en egentlig partshøring i sagerne, dvs. fra
beslutningen om at genoptage sagerne den 28. april 2016.   

Hertil kommer, at det fremgår af skemaet, at der i ”nye” sager – dvs. sager, hvor parter-ne er
ankommet til Danmark, efter de nye partshøringsprocedurer blev fastlagt den 2. juni 2016 –
er truffet afgørelse i sagerne inden for ca. 1 måned. Dette skal også ses i ly-set af, at par skal
indkvarteres sammen, mens deres sag bliver vurderet af Udlændinge-styrelsen, hvis der
foreligger helt særlige omstændigheder, jf. pkt. 2.1.1 i Udlændinge-styrelsens retningslinjer
af 1. juli 2016.

Det fremgår desuden af Udlændingestyrelsens besvarelse til ombudsmanden af 29. juni
2016, at Udlændingestyrelsen tilstræber at træffe afgørelser hurtigt i sagerne, og at dette
bl.a. indebærer, at styrelsen prioriterer sagernes behandling højt, og at der i Kontoret for



- 91 -

Indkvarteringsvilkår (tidligere Forsørgelseskontoret) i styrelsen er etableret et særligt team
på 3 medarbejdere til behandlingen af sagerne.   

Udlændingestyrelsen har oplyst, at styrelsen pr. 3. november 2016 ikke har nogen verse-
rende sager om adskilt indkvartering af visse asylansøgerpar.”

Udlændingeministeriets notat om fortolkningen af Danmarks internationale forpligtelser

Den 12. december 2016 sendte Udlændingeministeriet et notat om fortolkningen af Danmarks

internationale forpligtelser i sager om Udlændingestyrelsens indkvartering af mindreårige æg-

tefæller og samlevere på asylcentrene til Folketingets Ombudsmand og til Udlændinge-, Inte-

grations- og Boligudvalget. Notatet havde været under udarbejdelse i Udlændingeministeriet

siden maj 2016 og indholdet var løbende blevet koordineret med Udlændingestyrelsen og Ju-

stitsministeriet.

Af ministerens oversendelsesbrev til Udlændinge-, Integrations- og Boligudvalget fremgår bl.a.:

”Til udvalgets orientering oversendes hermed Udlændinge - og Integrationsministeriets
notat af 12. december 2016 om fortolkningen af Danmarks internationale forpligtelser i
sager om Udlændingestyrelsens indkvartering af mindreårige ægtefæller og samlevere på
asylcentre. Notatet er samtidig sendt til Folketingets Ombudsmand.

Notatet er udarbejdet i anledning af min instruks af 10. februar 2016 om indkvartering af
mindreårige ægtefæller og samlevere på asylcentrene.

Som det fremgår af notatet, vil par, hvor den ene eller begge er mindreårige, som den
absolutte hovedregel blive adskilt i forbindelse med den indledende indkvartering, lige-som
par med en stor aldersforskel ikke normalt vil kunne indkvarteres sammen.

Det er som bekendt min holdning, at unge piger under 18 år ikke bør indkvarteres sam-men
med voksne mænd i asylsystemet.

Men som jeg tidligere har oplyst Folketinget om, skal der i et begrænset antal tilfælde under
særlige omstændigheder gøres undtagelse hertil som følge af vores internationale
forpligtelser. Som eksempel kan nævnes, at et par, hvor parterne er 17 og 18 år, og hvor der
ikke vurderes at være tvang, efter notatet vil skulle indkvarteres sammen.

Det forhold, at der i visse situationer vil skulle gøres undtagelse, så jeg gerne var ander-
ledes, men det ændrer ikke ved, at udlændingemyndighederne i almindelighed vil kunne
sikre separat indkvartering i de fleste tilfælde. Det gælder eksempelvis, hvis der er tale om
en ung pige på 16 år, der lever i et ufrivilligt ægteskab med en ældre mand over 30 år.



- 92 -

Jeg skal i den forbindelse understrege, at indkvarteringsordningen fortsat vil blive admi-
nistreret så restriktivt som muligt for at udnytte det retlige råderum fuldt ud med henblik på
at sikre adskillelse mellem parrene i videst muligt omfang.”

Af notatet fremgår bl.a.:

”1. Indledning

Dette notat omhandler en række generelle fortolkningsspørgsmål vedrørende rækkevid-den
af Danmarks internationale forpligtelser i sager om indkvartering af mindreårige
asylansøgere, som har indgået ægteskab eller er samlevende med en person, som ophol-der
sig i Danmark. Denne indkvartering forestås af Udlændingestyrelsen i samarbejde med
indkvarteringsoperatørerne på asylcentrene.   

Notatet er udarbejdet i anledning af, at udlændinge- og integrationsministeren den 10.
februar 2016 instruerede Udlændingestyrelsen om, at mindreårige under 18 år fremover
ikke skulle indkvarteres på samme asylcenter som en ægtefælle eller samlever (herefter
”indkvarteringsinstruksen”).

Notatet skal ses i sammenhæng med de retningslinjer, som Udlændingestyrelsen har ud-
stedt til indkvarteringsoperatørerne den 1. juli 2016, for indkvartering af mindreårige
asylansøgere, som har indgået ægteskab eller er samlevende med en person, som ophol-der
sig i Danmark. Disse retningslinjer redegør nærmere for den praktiske fremgangs-måde i
forbindelse med indkvarteringen og for indkvarteringsforholdene for eventuelt adskilte
ægtefæller og samlevere.

2. Generelt om indkvarteringsordningen
…

2.2 Indkvarteringsordningen i hovedtræk  

Efter indkvarteringsinstruksen kan der ikke ske fælles indkvartering af ægtefæller og
samlevere på asylcentrene, hvis den ene eller begge parter er under 15 år. Det bemærkes
herved, at den seksuelle lavalder i Danmark er 15 år.   

Indkvarteringsinstruksen indebærer endvidere, at udgangspunktet for indkvarteringsord-
ningen er, at der ikke kan ske fælles indkvartering af ægtefæller og samlevere på asyl-
centrene, hvis den ene eller begge parter er under 18 år (jf. dog pkt. 2.2 i Udlændinge-
styrelsens retningslinjer vedrørende indkvartering på samme modtagecenter for uledsa-gede
mindreårige i tilfælde, hvor begge ægtefæller/samlevere er mindreårige).   

Udlændingestyrelsen skal dog i hver enkelt sag om indkvartering af mindreårige ægte-fæller
eller samlevere, hvor ingen af parterne er under 15 år, foretage en konkret vurde-ring af,
hvorvidt det på baggrund af sagens samlede omstændigheder er sagligt og pro-portionalt –
bl.a. ud fra hensynet til den mindreårige ægtefælle/samlever og eventuelle børn, jf. pkt.
3.3.4 – at meddele påbud om separat indkvartering. Endvidere må et sådant påbud alene
opretholdes, så længe det er foreneligt med Danmarks internationale for-pligtelser.   



- 93 -

Finder Udlændingestyrelsen efter en konkret og individuel vurdering, at det vil være i strid
med FN’s konvention om barnets rettigheder eller Den Europæiske Menneskere t-
tighedskonventions artikel 8 at indkvartere parterne hver for sig – eller at opretholde en
sådan indkvartering – skal myndighederne således indkvartere parret sammen.   

Under pkt. 3 redegøres generelt for fortolkningen af rækkevidden af Danmarks interna-
tionale forpligtelser i relation til sager om indkvartering af mindreårige asylansøgere, som
har indgået ægteskab eller er samlevende med en person, som opholder sig i Dan-mark. …”

I forbindelse med oversendelse af notatet udarbejdede Udlændingeministeriet i samarbejde med

Justitsministeriet en talelinje. Af et udkast hertil fremsendt til Inger Støjberg den 8. de-cember

2016 fremgår:

”Talelinje vedr. barnebrude

- Vi har nu færdiggjort arbejdet med retningslinjerne for indkvartering af par, hvor
den ene er mindreårig, på vores asylcentre.

- Med retningslinjerne slås det nu helt fast, at disse par, som det helt klare ud-
gangspunkt vil blive adskilt i forbindelse med den indledende indkvartering, li-
gesom par med en stor aldersforskel ikke vil kunne indkvarteres sammen.

- Vi mener, at det i udgangspunktet er forkert, hvis unge piger under 18 år bliver
indkvarteret sammen med voksne mænd.

- Vi må dog også konstatere, at vores internationale forpligtelser og dermed rets-
tilstanden er sådan, at vi i visse tilfælde er nødsaget til at indkvartere personer under
18 år sammen med sin ældre ægtefælle.

- Det gælder fx, hvor parret er hhv. 17 og 18 år, og hvor samlivet vurderes at være
frivilligt.

- De internationale konventioner pålægger os dermed i disse sager en praksis, som vi
gerne så anderledes, men vi vil kunne sikre en adskillelse i langt de fleste til-fælde.
Det gælder altså fx i sager, hvor der er en meget stor aldersforskel.

- Der skal således ikke herske tvivl om, at myndighederne i praksis vil anvende det
retlige råderum fuldt ud og dermed i videst muligt omfang sikre, at der sker
adskillelse af parrene”

Ved mail samme dag fremkom Inger Støjberg med følgende bemærkninger til udkastet:

”1). Alle bliver da – kortere eller længere tid – skilt, når de ankommer ? 2). Jeg synes, at vi,
udover eksemplet med de 17/18 årige, skal give et klart eksempel på hvor parrene skal
adskilles.”



- 94 -

Der blev på den baggrund udarbejdet et revideret udkast, som den 9. december 2016 blev sendt til

Uffe Toudal Pedersen og Inger Støjberg med bl.a. følgende bemærkninger:

”Der er nu indsat et eksempel, hvor et par med sikkerhed vil kunne adskilles (pige på 16 og
mand over 30).

Bemærk, at det er vurderingen, at man ikke kan skrive, at parrene altid vil kunne adskil-les i
den indledende fase. Derfor står der nu, at parrene ”som den absolutte hovedregel vil blive
adskilt i forbindelse med den indledende indkvarteri ng” . Jeg tror ikke, at det kan gøres
skarpere.

Er I begge ok med vedhæftede? For så sender jeg til JM, så snart I har givet grønt lys.”

Inger Støjberg bemærkede hertil:

”Det er efter min mening bedre at undlade at skrive noget om adskillelsen ved ankoms t,
end at dette står. Det her kan jeg i hvert fald ikke sige ja til.”

Uffe Toudal Pedersen svarede herefter:

”Det er Ingers beslutning så ud med det. Jeg synes selv at formuleringen ikke er så då r-lig
endda. Med lad det ligge.”

Den endelige udgave af talelinjen blev den 11. december 2016 sendt af Uffe Toudal Pedersen til

Statsministeriets departementschef Christian Kettel Thomsen, der ved mail samme dag op-

summerede sagen for statsminister Lars Løkke Rasmussen:

”Da sagen om barnebrude kom op udsendte UIBM’n en pressemeddelelse, der anlagde en
meget firkantet linie ift. adskillelse.

Ombudsmanden gik ind i sagen og bad om at se en vejledning fra ministeriet til udlæn-
dingestyrelsen om, hvordan disse sager skulle administreres.

Ministeriet har nu sammen med Jum lavet en vejledning, som i morgen sendes til såvel
Ombudsmanden som retsudvalget.

Vejledningen indebærer, at der kan ske adskillelse i mange sager, men ikke alle, fx en 17
årig pige, der er gift med en 19 årig mand (som jeg forstår det).



- 95 -

UIBM’ n er noget utilfreds over, det ikke er alle tilfælde, men de to ministerier er angiveligt
meget klare på det, med udgangspunkt i børnekonventionen og EMRK. Og det er selve
konventionerne og ikke domspraksis, som der er udgangspunktet.

Jeg har sagt, at hvis der skulle være en væsentlig kritik af konventionerne, så kunne der
blive behov for drøftelse i regeringen, hvor der i den gamle regering er taget stilling til
linien på konventionerne. Den omfatter domspraksis og ikke de to konventioner her.

Det er der kommet nedenstående kommunikation ud af, som UIBM vil bruge i morgen.

Det må endvidere forventes, at ombudsmanden vil kritisere ministeriet for bl.a. presse-
meddelelsen. Minister og ministerium vil tage denne kritik til efterretning.
…

- Vi har nu færdiggjort arbejdet med en vejledning om indkvartering af par, hvor den
ene er mindreårig, på vores asylcentre.

- Vejledningen betyder, at disse par som den absolutte hovedregel vil blive adskilt i
forbindelse med den indledende indkvartering. Og par med en stor aldersfor-skel vil
normalt ikke kunne indkvarteres sammen.

- Jeg mener, at det i udgangspunktet er forkert, hvis unge piger under 18 år bliver
indkvarteret sammen med voksne mænd.

- Jeg må dog også konstatere, at vores internationale forpligtelser og dermed rets-
tilstanden er sådan, at vi i et begrænset antal tilfælde skal indkvartere personer under
18 år sammen med sin ældre ægtefælle.

- Det gælder fx, hvor parret er hhv. 17 og 18 år, og hvor der ikke vurderes at være
tvang.

- De internationale konventioner pålægger os dermed i disse sager en praksis, som vi
gerne så anderledes. Vi vil dog kunne sikre en adskillelse i langt de fleste …
tilfælde. Det gælder fx i sager, hvor der er en stor aldersforskel.

- Er der fx tale om en ung pige på 16 år, der lever i et ufrivilligt ægteskab med en
ældre mand over 30 år, vil vi altså kunne skille parret ad. …

- Der skal ikke herske tvivl om, at myndighederne i praksis vil skulle anvende det
retlige råderum fuldt ud og dermed i videst muligt omfang sikre, at der sker ad-skil
lelse af parrene.”

Redegørelse fra Folketingets Ombudsmand

Den 1. februar 2017 sendte Folketingets Ombudsmand et udkast til redegørelse i sagen til Ud-

lændingeministeriet. Ministeriet tog redegørelsen til efterretning ved brev af 3. februar 2017. Den

endelige redegørelse blev afgivet den 23. marts 2017.



- 96 -

Inger Støjbergs facebookopslag og TV-interview den 21. maj 2017

Den 21. maj 2017 offentliggjorde Inger Støjberg et opslag på sin facebookprofil med et link til en

artikel fra TV2.dk (”Støjberg brød loven: Nu får hun massiv kritik”), hvor hun udtalte:

”Jeg er inderligt imod barnebrude, og at mindreårige piger dermed skal bo sammen med
ældre mænd. Da jeg sidste år blev opmærksom på, at det rent faktisk foregik på vore
asylcentre, så skred jeg straks ind. Jeg bad om at få parrene adskilt.   

Den beslutning blev kendt ulovlig af ombudsmanden, og jeg blev tvunget til at ændre
praksis.

I dag får jeg så massiv kritik fra alle de røde partier i Folketinget for mit opgør med bar-
nebrude. Noget der f.eks. var tilladt da Mette Frederiksen som justitsminister havde an-
svaret for området. Det er måske derfor at Socialdemokraterne er så hårde i deres kritik af
mig i dag?

Venstrefløjen vil have mig i samråd og sågar for en rigsret for at have grebet ind, og det er
de selvfølgelig i deres gode ret til at mene.

Jeg er dog stadig af den opfattelse, at barnebrude IKKE hører sig til i Danmark. Jeg me-ner
ikke, at ældre mænd skal bo sammen med mindreårige piger.”

Samme dag blev Inger Støjberg interviewet til DR Nyhederne. Af en transskription af inter-viewet

fremgår bl.a. følgende spørgsmål og svar:

”Journalist: ”Hvordan kan det være at I vælger at sende en pressemeddelelse ud? Er det
ikke normal praksis at sende en vejledning til Udlændingestyrelsen om, hvordan de nu skal
gøre?”

Inger Støjberg: ”Jamen man kan i virkeligheden gøre det på flere måder. Og nu faldt valget
så her. Det er ikke et valg som jeg er gået meget op i om det skulle være på den ene eller
den anden måde det her skulle foregå. Det vigtige for mig, det var at få kom-munikeret helt
klart, hvad det er vi administrerer efter.” ”

Samråd AT og AU

Den 1. juni 2017 deltog Inger Støjberg i et samråd til besvarelse af samrådsspørgsmål AT og AU

fra Johanne Schmidt-Nielsen (EL), Sofie Carsten Nielsen (RV) og Josephine Fock (ALT).

Spørgsmålene var sålydende:

”Samrådsspørgsmål AT
Vil ministeren detaljeret redegøre for forløbet op til beslutningen af 10. februar 2016 om
undtagelsesfrit at adskille ægtepar på asylcentre, hvor den ene ægtefælle er under 18 år, og
herunder orientere om, hvilke vurderinger fra embedsmænd der forelå for mini-



- 97 -

steren med hensyn til, om en sådan beslutning ville stemme overens med dansk lov og
Danmarks internationale forpligtelser? ”

”Samrådsspørgsmål AU
Vil ministeren redegøre for sin beslutning om at fjerne en formulering fra et udkast til en
pressemeddelelse om, at der ved beslutning om at adskille ægtepar, hvor den ene æg-tefælle
er under 18 år, skal ske en individuel vurdering, sådan som ministeren oplyser, at hun har
gjort det (der henvises til artiklen ”Ja, der gik vi for langt” , Politiken, 21. maj 2017)?”

Under samrådet udtalte Inger Støjberg indledningsvist bl.a.:

”Der har været sagt og skrevet meget om forløbet op til min instruks af 10. februar 2016 om
adskilt indkvartering af mindreårige gifte eller samlevende asylansøgere.

Jeg vil i dag redegøre for det forløb, der førte frem til, at min instruks blev udsendt den 10.
februar.

Jeg vil besvare de to samrådsspørgsmål samlet.

Som man måske husker, var der i slutningen af januar 2016 i medierne oplysninger om, at
der også på de danske asylcentre – ligesom i Sverige – fandtes barnebrude, der var
indkvarteret med deres ældre ægtefælle.

Jeg må ærligt sige, at jeg blev oprigtigt trist og bestyrtet over oplysningerne. Det er imod
alt, hvad jeg står for: Unge kvinder skal have frihed til at leve deres liv, som de ønsker og
vælge den ægtefælle, de ønsker. Min første reaktion var, at i Danmark be-stemmer kvinder
og mænd over deres eget liv.

Dét ønskede jeg klart og tydeligt at markere. For den samme valgfrihed gælder jo ikke
nødvendigvis i det land, de kommer fra.

Jeg var derfor også meget optaget af at sikre, at indkvarteringen i asylsystemet, som jeg i
sidste ende har ansvaret for, ikke bidrager til at fastholde en mindreårig i et ægteskab eller
samliv, som den unge ikke selv ønsker.

Jeg ville for alt i verden undgå, at myndigheder, som jeg er ansvarlig for, bidrager til at
fastholde unge kvinder i et ufrivilligt ægteskab i den tid, hvor parterne opholder sig i
asylsystemet.

Min holdning var, at jeg i sidste ende havde ansvaret for og så at sige trådte i forældre-nes
sted over for de her piger, lidt som skoleforstanderen, når unge er på efterskole.

Og derfor var jeg optaget af at sikre, at vi ikke risikerede at stå i en situation, hvor dan-ske
myndigheder uforvarende kan komme til at bidrage til at udhule kvinders selvbe-stemmelse.



- 98 -

Mit mål var at beskytte de her piger alt det, vi kunne, og at sikre de unge en form for
”pusterum” ved ankomsten til Danmark, hvor de kan få lejlig hed til at overveje deres si-
tuation og tage stilling til, om ægteskabet eller samlivet faktisk er frivilligt.

Og pusterummet skulle sikre, at valget blevet taget under indtryk af, at nu er de her i
Danmark, og her gælder vores normer og rettigheder ved separation eller skilsmisse.

Min klare holdning var derfor, at mindreårige asylansøgere skulle indkvarteres adskilt fra
deres eventuelle ægtefælle eller samlever.

Og det er stadig min holdning i dag.

Som jeg har tilkendegivet ved flere lejligheder, har sagen om indkvarteringen af barne-
brude været genstand for mange drøftelser i ministeriet.

Ministeriets overvejelser tog afsæt i flere hensyn:

- På den ene side skulle indkvarteringsordningen varetage hensynet til barnets tarv – i
denne sammenhæng hensynet til den mindreårige ægtefælle eller samlever – og til
beskyttelsen af de retlige normer for samlivsforhold, som gælder i Dan-mark.

- På den anden side skulle indkvarteringsordningen ikke gøre usaglige eller ufor-
holdsmæssige indgreb i familielivet, ligesom ordningen også skulle varetage
hensynet til barnets tarv i forhold til parrets eventuelle børn.

Overvejelserne tog endvidere afsæt i, at der er overladt udlændingemyndighederne rela-tivt
vide rammer i forbindelse med indkvarteringen af asylansøgere.

Sagt på en anden måde var der hensyn til både familielivet og til barnets tarv, og det stod
over for det ønske, jeg havde om at beskytte pigerne, så de kunne få et pusterum og plads til
at vælge selv.

Jeg vil ikke lægge skjul på, at jeg internt i ministeriet meget klart gav udtryk for, at jeg
ønskede en så restriktiv linje som overhovedet muligt. Jeg ønskede, at alle par blev skilt ad
og indkvarteret så langt fra hinanden som muligt, ja gerne med den ene i Gedser, og den
anden i Skagen.

Det affødte en del diskussion om, hvor langt man kunne gå.

Vurderingen i ministeriet var, at der i et antal tilfælde under særlige omstændigheder skulle
gøres undtagelse til en separat indkvartering. Det skyldes hensynet til vores inter-nationale
forpligtelser.

Og det var derfor en forudsætning, at Udlændingestyrelsen skulle administrere ordnin-gen i
overensstemmelse med dansk ret, herunder vores internationale forpligtelser.

Dette fremgik af de udkast til pressemeddelelser, som jeg fik forelagt, og som indeholdt et
forbehold, og af de drøftelser om den generelle indkvarteringsordning, som fandt sted med
ministeriets jurister.



- 99 -

Et af udvalgsspørgsmålene stillet forud for dagens samråd går på, om jeg vil udlevere en
intern e-mail af 9. februar 2016, som er omtalt i Politiken.

Af principielle grunde vil jeg ikke udlevere de interne e-mails, der sendes den 9. februar
2016 i denne sag. Det skyldes hensynet til ministeriets interne beslutningsproces.

Det er fast praksis og en del af rammerne for den måde, en regering arbejder på – det gælder
for både tidligere regeringer, den nuværende og for fremtidige. Som regering har man brug
for at have et fortroligt rum for meningsdannelse og politikudvikling.

Og så vil jeg gerne sige, sådan helt principielt, at det kan jo ikke være sådan, at fordi en avis
skriver nogle forkerte ting, så skal man som ministerier og myndigheder forpligtes til at
lægge alle mulige ting frem. Politikens chefredaktør har i presselogen på TV2 News sidste
søndag jo indrømmet, at Politikens dækning af den her jo nu meget berøm-te mail alene
baserer sig på de rene gætterier, og at ingen på Politiken har set eller læst denne mail.

Jeg tror faktisk, det var Jakob Engel-Schmidt, der beskrev det sådan, at det var et me-
dieetisk trafikuheld i slowmotion. Jeg vil bare sige, at Politiken jo altså selv må stå på mål
for deres dækning af den her sag, og det må de jo så gøre i fremtiden. Men altså det kan
ikke være sådan, at et medie kan pålægge nogen selv at skulle fremlægge ting, der afgør ens
uskyld. Sådan kan det ikke være.

Men det er for mig at se også uinteressant, i og med at jeg i dag klart redegør for den
rådgivning, som jeg fik af ministeriet.

Jeg har i øvrigt flere gange i løbet af 2016 oplyst Folketinget om ordningen, og at der skal
gøres undtagelser. Det skete bl.a. på et samråd den 15. marts 2016. Som ét eksem-pel
nævnte jeg i mit svar det tilfælde, at et par er blevet gift i Danmark med det, man før i tiden
kaldte et kongebrev.

Og jeg har også orienteret ombudsmanden om denne forudsætning. Det skete første gang
ved ministeriets brev af 4. maj 2016 til ombudsmanden. Det indgår også i ombuds-mandens
redegørelse.

Det vil jeg vende tilbage til.

Det forhold, at der i visse situationer vil skulle gøres undtagelse, havde jeg ærligt talt gerne
set var anderledes.

På den baggrund var det afgørende for mig, at den pressemeddelelse, som jeg udsendte i
februar sidste år, indeholdt en klar politisk tilkendegivelse fra mig om den generelle,
fremtidige indkvarteringsordning.

Jeg har det nu engang bedst med at sige tingene lige ud.

Derfor valgte jeg at beskrive den generelle indkvarteringsordning i pressemeddelelsen, så
det politiske signal til omverdenen stod helt klart.



- 100 -

Da pressemeddelelsen blev udsendt, var den således en politisk tilkendegivelse. Som
tidligere oplyst var det mig selv, der ændrede pressemeddelelsen. Det er der i sig selv intet
odiøst i. Jeg ændrer en masse pressemeddelelser.

Og som jeg tidligere har oplyst, var det også mig selv, som tog forbeholdet ud af presse-
meddelelsen. Det gjorde jeg, fordi jeg ønskede at give et klart og tydeligt politisk bud-skab,
og fordi jeg ønskede at sende et klart budskab til de unge piger på asylcentrene og til de
kræfter, som fastholder de unge piger i en kultur uden selvbestemmelse.

Det er vigtigt at holde sig for øje, hvad det konkret er, ombudsmanden vurderer som
ulovligt. Nemlig den kategoriske og undtagelsesfrie ordlyd af min pressemeddelelse.

Når pressemeddelelsen efterfølgende fik karakter af en instruks, skyldes det, at der ikke i
umiddelbar forlængelse af pressemeddelelsen blev sendt en egentlig skriftlig instruks til
Udlændingestyrelsen, som beskrev de undtagelser, der skulle gøres.

Det vil også sige, at på det tidspunkt, hvor vi sad og arbejdede med pressemeddelelsen, har
dokumentet ikke haft karakter af en instruks.

Derfor blev der heller ikke foretaget en juridisk vurdering af, om pressemeddelelsen ef-ter
sin ordlyd ville være ulovlig, hvis den efterfølgende skulle læses som en instruks over for
Udlændingestyrelsen.

Sådan en vurdering lå der altså ikke på mit bord.

Og derfor har jeg ikke forud for udsendelsen af pressemeddelelsen drøftet med mine
embedsmænd, om selve det, at jeg udsendte en pressemeddelelse, der indeholdt min po-
litiske tilkendegivelse, ville være ulovligt, når jeg tog undtagelsen ud af ordlyden.

Rådgivningen af mig fra mine embedsmænd gik alene på, at der i indkvarteringsordnin-gen
skulle være en undtagelsesmulighed i særlige tilfælde.

I forhold til Udlændingestyrelsens administration af indkvarteringsordningen gælder, at
styrelsen hele tiden har administreret den i overensstemmelse med vores internationale
forpligtelser. Det har de hele tiden.

Som et resultat af den administration har Udlændingestyrelsen i 6 sager på intet tids-punkt
adskilt parret.

Også dette indgår i ombudsmandens vurdering af sagsforløbet.

Pressemeddelelsen blev ikke umiddelbart efter den 10. februar 2016 fulgt op af andre
skriftlige instrukser til Udlændingestyrelsen.

Derfor blev min pressemeddelelse den eneste skriftlige instruks på dette tidspunkt til
Udlændingestyrelsen.

I sin kategoriske og undtagelsesfri form var den ifølge ombudsmanden ulovlig, og det har
jeg taget til efterretning.



- 101 -

Det fremgår også af ministeriets svar af 3. februar 2017 på ombudsmandens foreløbige
redegørelse.

Når pressemeddelelsen efterfølgende vurderes ulovlig, skyldes det – som sagt –, at den ikke
på et tidligt tidspunkt blev fulgt af en egentlig skriftlig instruks til Udlændingesty-relsen.

Når jeg så har taget ombudsmandens kritik til efterretning, betyder det også, at vi umid-
delbart i forlængelse af udsendelsen af pressemeddelelsen skulle have fulgt op med en
egentlig skriftlig instruks, der indeholdt de nødvendige forbehold.

Det skulle vi. Det vil jeg gerne tage på mig. Det burde vi have gjort anderledes.

Nu vender jeg mig så væk fra selve pressemeddelelsen – eller min generelle instruks, om
man vil – et øjeblik for at fokusere på sagsforløbet efter den 10. februar 2016.

Spørgsmålet er, om Folketinget først nu er blevet bekendt med, at der skal gøres undta-gelse
i særlige tilfælde.

Det kan man næsten få indtrykket af, når man læser Politikens artikler.

Men jeg vil erindre om, at jeg flere gange efter den 10. februar 2016 har orienteret Fol-
ketinget om, at der i særlige tilfælde skulle gøres undtagelse fra udgangspunktet om se-parat
indkvartering, uanset beskrivelsen af den generelle indkvarteringsordning i min in-struks.

At der ikke er tale om en undtagelsesfri ordning nævnte jeg blandt andet flere gange i mit
svar under behandlingen af samråd Z den 15. marts 2016. Som ét eksempel nævnte jeg i mit
svar det tilfælde, at et par er blevet gift i Danmark med det, man før i tiden kaldte et
kongebrev.

Det følger af mit svar, at der er tale om ét eksempel, og at der således vil kunne være flere
eksempler. Mit talepapir fra samrådet er oversendt til Folketinget.

Jeg har også redegjort for sagen i besvarelsen af en række Folketingsspørgsmål.

I mit svar af 9. marts 2016 på spørgsmål 302 stillet af Udlændinge- og Integrationsud-valget
redegør jeg først for den generelle indkvarteringsordning. Herefter fremgår det af svaret, at
Udlændingestyrelsen var i færd med, og nu citerer jeg, ”at omsætte min gene -rel le instruks
i retningslinjer, der skal anvendes i de konkrete sager” . At der skulle ud -sendes
retningslinjer for anvendelse i de konkrete sager afspejler, at den generelle in-struks ikke var
udtømmende. Jeg skal være den første til at sige, at det kunne have været formuleret klarere.

At der skal gøres undtagelse i særlige tilfælde er også anført bl.a. i mit svar af 9. maj 2016
på spørgsmål 513 stillet af Udlændinge- og Integrationsudvalget.

Og at der skal gøres undtagelse i særlige tilfælde fremgår også af ministeriets notat om
fortolkningen af Danmarks internationale forpligtelser i disse sager, som er sendt til Fol-
ketinget den 12. december 2016.



- 102 -

Senest har jeg redegjort for dette under behandlingen af beslutningsforslag B 38 den 7.
februar i år.

Jeg har altså flere gange over for Folketinget tilkendegivet, at der skal gøres undtagelse fra
udgangspunktet om separat indkvartering i særlige tilfælde.

Desuden blev det over for Udlændingestyrelsen i en e-mail den 18. marts 2016 præcise-ret,
at indkvarteringen skal ske på en sådan måde, at dette ikke er i strid med Danmarks
internationale forpligtelser eller dansk ret i øvrigt.

Læser man ombudsmandens endelige redegørelse af 23. marts 2017 om sagen, fremgår det
da også, at ombudsmanden er opmærksom på, at det samtidig med udsendelsen af min
instruks blev antaget, at der skulle gøres undtagelse i særlige tilfælde.

Ombudsmanden lægger således til grund, at det ikke var ministeriets samlede intention at
pålægge Udlændingestyrelsen at iværksætte en ulovlig praksis.

Lad mig runde af.

For at sige det klokkeklart: Jeg har ikke ændret mit syn på barnebrude, hvor ned til 15-årige
piger med eller mod deres vilje giftes med ældre mænd, selvom de måske ikke er meget
ældre end 18 år.

Og jeg siger også klart, at der er ting i dette forløb, som kunne være håndteret bedre. Og det
vil jeg gerne tage på mig, som jeg allerede har sagt.

Mit klare politiske mål var at sikre de unge en form for ”pusterum” ved ankomsten til
Danmark, hvor de kunne få lejlighed til at overveje deres situation og tage stilling til, om de
fortsat ønsker at bo sammen med deres ægtefælle eller samlever.

Og derfor er det afslutningsvist også vigtigt for mig at fremhæve følgende pointer:

Der er tilfælde, hvor Udlændingestyrelsen aldrig har skilt parrene ad.

Der er tilfælde, hvor styrelsen har skilt parrene ad.

Og nok så vigtigt, så har den unge kvinde i 4 af de sager, hvor styrelsen har skilt parrene ad,
bagefter selv valgt at forblive adskilt fra sin mand.

Her er vi så ved det, der er sagens absolutte kerne for mig, nemlig hensynet til pigerne,
deres liv og deres fremtid.

Og det faktum, at vi i statsfinansierede asylcentre var på vej til at fastholde dem i det, der
for mig er et middelalderligt familiemønster.

Men nu var det altså Danmark, de kom til. Og her er piger og drenge – kvinder og mænd –
lige meget værd.



- 103 -

Og derfor glæder jeg mig over, at kvinderne har fået muligheden for at få et pusterum, og at
vi nu kan se, at det pusterum, adskillelsen fra deres mænd, har medført, at 4 piger har bedt
om ikke at komme tilbage til den mand, som de var blevet gift med eller var samlevende
med. Så med andre ord, så var der efter min mening god grund til at foreta-ge beskyttelsen
af de her piger.

Og så vil jeg godt lige her til sidst tilføje, at det kan godt være, at nogle af de her piger var
17 år, da de kom til Danmark med deres ægtefælle, og at deres ægtefæller var i 20’e rne,
men vi ved også, at nogle af dem fik deres første barn som 14 årig. Det synes jeg I skulle
tage at overveje.”

På et spørgsmål fra Nicolai Wammen (S) udtalte Inger Støjberg bl.a.:

”… Altså sagt uden at være polemisk, så vil jeg sige, nu har jeg jo været til stede under det
her forløb, det har Jørgen Grønnegård Christensen jo ikke, så derfor så må noget af det jo
nødvendigvis også være på antagelser fra hans side. Og derfor, så kan jeg jo hel-ler ikke gå
ind og kommenterer på hans overvejelser, det, tror jeg, er rimelig selvsagt. Men altså jeg
kan sige, at jeg har jo ikke lagt skjul på, at der har været grundige drøftel-ser, så er det mildt
sagt. Der har været diskussioner i ministeriet om indkvarteringsord-ningen. Altså, hvordan
skulle det her foregå. Og jeg har også før givet det eksempel, at på et tidspunkt, der foreslår
jeg, at adskillelsen skal se, så den ene part skal bo i Gedser, og den anden på Skagen. Og det
får jeg så at vide, det er simpelthen for langt at gå, det kan man ikke. Men okay, så må man
jo rette ind. Og det er jo sådan, politiske diskussi-oner foregår. Det tror jeg i hvert fald også
godt du ved som minister ..., at man har den her type diskussioner i ministeriet, for ellers så
agerer man jo heller ikke som politiker. Og jeg har haft et meget stort ønske om at få adskilt
parrene. Så derfor, så har der været grundige drøftelser om indkvarteringsordningen, men jo
ikke om pressemeddelelsen, og om, om ordlyden var ulovlig. Der foreligger ikke en
advarsel. Og det er jo også præcis dét – altså jeg synes jo sådan set også, at det er lidt vigtigt
at holde sig for øje, at vi har en ombudsmand, som har haft adgang til alle dokumenter, også
dét, man kunne kalde for den famøse mail, den har ombudsmanden også haft i sin hånd, så
han ved jo, kan man sige, mere end i hvert fald andre, der står og kommenterer på det her på
sidelinjen – han ved langt, langt mere. Og han konkluderer jo, at det jo på intet tidspunkt har
været intentionen fra Udlændingestyrelsen at udføre ... iværksætte en ulovlig praksis. Så jeg
synes rent faktisk – og det er sådan sagt helt uden polemik på nogen som helst måde, jeg
synes sådan set, at det er fair nok at lægge ombudsmandens endelige redegørelse til grund.”

Besvarelse af spørgsmål nr. 904  

Den 21. juni 2017 besvarede Inger Støjberg følgende spørgsmål nr. 904, som var stillet af

Udlændinge-, Integrations- og Boligudvalget efter ønske fra Holger K. Nielsen (SF), Johanne

Schmidt-Nielsen (EL), Sofie Carsten Nielsen (RV), Mattias Tesfaye (S) og Josephine Fock (ALT)

den 15. juni 2017:



- 104 -

”Er det korrekt, når Udlændingestyrelsen i sin udtalelse til Folketingets Ombudsmand den
28. april 2016 skriver: ”Udlændingestyrelsen modtog samtidig med udsendelsen af
pressemeddelelsen den 10. februar 2016 en mundtlig instruks fra Udlændinge-, Integra-
tions- og Boligministeriet om administrativt at effektuere i overensstemmelse med ind-
holdet af pressemeddelelsen. Instruksen betød således, at ingen mindreårige fremover måtte
indkvarteres sammen med en ældre ægtefælle eller samlever, og at dette skulle gælde uanset
om parret måtte have fællesbørn. Instruksen betød også, at der straks skul-le ske adskillelse
i de aktuelle sager, hvor en mindreårig allerede var indkvarteret sam-men med en ældre
ægtefælle eller samlever.” (UUI alm. del – bilag 152, side 23)? ”

Af svaret fremgår:

”Ja, det er korrekt.

Der henvises i øvrigt til Udlændingestyrelsens udtalelse af 28. april 2016 til Folketin-gets
Ombudsmand, som var vedlagt Udlændinge-, Integrations- og Boligministeriets ud-talelse
af 4. maj 2016 til ombudsmanden, jf. Folketingets Ombudsmands endelige rede-gørelse af
23. marts 2017 (UUI alm. del – bilag 152).

Jeg vil i øvrigt redegøre for forløbet efter udsendelsen af min generelle indkvarterings-
instruks af 10. februar 2016 ved min besvarelse af samrådsspørgsmål AW og AY (UUI alm.
del) den 23. juni 2017.”

Samråd AW-AZ

Den 23. juni 2017 deltog Inger Støjberg i et samråd til besvarelse af samrådsspørgsmål AW, AX,

AY og AZ fra Holger K. Nielsen (SF), Johanne Schmidt-Nielsen (EL), Sofie Carsten Nielsen

(RV), Mattias Tesfaye (S) og Josephine Fock (ALT). Spørgsmålene var sålydende:

”Samrådsspørgsmål AW
Vil ministeren detaljeret redegøre for forløbet efter at ministeren fjernede formuleringen om
at foretage en konkret vurdering i pressemeddelelsen af 10. februar 2016, herunder orientere
om hvordan det gik til at pressemeddelelsen fik karakter af en instruks på mi-nisterens
ressortområde, hvornår i forløbet det går op for ministeren at pressemeddelel-sen har fået
karakter af en instruks, hvorvidt ministeren efterfølgende af sit embedsværk blev gjort
opmærksom på at instruksen i sit indhold var ulovlig, om ministeren blev vej-ledt om ikke
at lade pressemeddelelsen blive fulgt op med en instruks, og om ministeren efterfølgende
fulgte op og lod sig orientere om Udlændingestyrelsens håndtering af de konkrete sager?”

”Samrådsspørgsmål AY
Vil ministeren redegøre for forløbet i Udlændingestyrelsen efter modtagelsen af den
undtagelsesfrie instruks, herunder hvorvidt der ved modtagelsen i Udlændingestyrelsen
opstår bekymring omkring lovligheden af instruksen, hvorvidt der iværksættes tiltag med
henblik på at foretage en undtagelsesfri adskillelse i sagerne, samt hvornår man i
Udlændingestyrelsen bliver opmærksom på, at instruksen er ulovlig i sit indhold, og hvornår
man ophører med at administrere i overensstemmelse med instruksen? ”



- 105 -

”Samrådsspørgsmål AX
Vil ministeren redegøre for, om det var i overensstemmelse med ministerens sandheds-pligt
at fjerne formuleringen om at foretage en individuel vurdering i pressemeddelelsen af 10.
februar 2016? ”

”Samrådsspørgsmål AZ
Vil ministeren i samtlige de tilfælde, hvor hun siden 10. februar 2016 har besvaret
spørgsmål fra Folketinget om adskilt indkvartering af mindreårige gifte eller samleven-de
asylansøgere, redegøre for, hvordan hvert enkelt svar harmonerer med ministerens
forklaring under samrådet 1. juni 2017 om, at det gennem hele forløbet har været en for-
udsætning og en del af ministerens instruks, at alle par skulle vurderes konkret og indi-
viduelt, og at praksis skulle stemme overens med dansk ret og Danmarks internationale
forpligtelser? ”

Under samrådet udtalte Inger Støjberg bl.a.:

”Så lad mig lige her i første omgang samle op.

For det første: På det tidspunkt, hvor vi sad og arbejdede med pressemeddelelsen, havde
dokumentet ikke karakter af en instruks, og derfor blev der ikke foretaget en juridisk
vurdering af, om pressemeddelelsen efter sin ordlyd ville være ulovlig, hvis den efter-
følgende skulle læses som en instruks. Derfor har jeg ikke forud for udsendelsen af
pressemeddelelsen drøftet med mine embedsmænd om selve det, at jeg udsendte pres-
semeddelelsen, der indeholdt min politiske tilkendegivelse, ville være ulovligt, når jeg tog
undtagelsen ud af ordlyden.

For det andet: Når Ombudsmanden efterfølgende vurderer, at pressemeddelelsen efter sit
indhold var ulovlig, skyldes det, at den ikke på et tidligt tidspunkt blev fulgt op af en
egentlig skriftlig instruks til Udlændingestyrelsen.

For det tredje: Når jeg har taget Ombudsmandens kritik til efterretning, betyder det og-så, at
vi umiddelbart i forlængelse af udsendelsen af pressemeddelelsen skulle have fulgt op med
en egentlig skriftlig instruks, der indeholdt de nødvendige forbehold.

Disse tre pointer fremhævede jeg på samrådet den 1. juni, og det er selvfølgelig også mit
svar i dag. Men jeg medgiver jo også – det sagde jeg også den 1. juni – at kommu-
nikationen til Udlændingestyrelsen ikke har været stringent.

I forlængelse af dette så er det vigtigt for mig at gøre en ting meget klart, som jeg tror at
kritikerne i det her forløb har overset. Centralt i den her sag står Udlændingestyrelsens
administration af indkvarteringsordningen og spørgsmålet om, hvad jeg var bekendt med i
forhold til Udlændingestyrelsens administration efter udsendelsen af pressemed-delelsen.
Jeg kan helt klart sige, at Udlændingestyrelsen foretog en individuel vurde-ring. Med andre
ord så blev der foretaget en vurdering af den enkelte sags omstændig-heder. Det ved jeg,
fordi jeg jo fulgte opfølgningen i sagen.



- 106 -

Som jeg har sagt, så gav jeg internt i ministeriet meget klart udtryk for, at jeg ønskede en så
restriktiv linje som overhovedet muligt. Derfor bad jeg tidligt i forløbet om at bli-ve
orienteret om implementeringen af den nye ordning, og jeg var af naturlige grunde særlig
interesseret i de sager, hvor Udlændingestyrelsen ikke havde adskilt parrene. Det betyder, at
jeg blev bekendt med, at styrelsen foretog en vurdering af hver enkelt sags omstændigheder.
Og derfor ved jeg jo også, og det ved I jo så også fra Ombudsmandens rapport, at der var
seks par, der aldrig blev adskilt, hvilket jo som nævnt også fremgår af Ombudsmandens
rapport, og som jeg jo også allerede sagde på samrådet den 1. juni.   

Så er der stillet spørgsmål til, om jeg vil redegøre for forløbet i Udlændingestyrelsen ef-ter
modtagelsen af instruksen. Jeg har selvfølgelig bedt Udlændingestyrelsen om et bi-drag til
besvarelsen af det spørgsmål, og mit svar bliver derfor også lidt specielt, fordi jeg gerne vil
læse styrelsens bidrag op i sin fulde ordlyd. Det synes jeg er det rigtigste at gøre i den her
sag. Udlændingestyrelsen har om forløbet efter udsendelsen af presse-meddelelsen oplyst
følgende, og nu læser jeg så op:

Den 10. februar 2016 udsendte Udlændinge- og Integrationsministeriet en pressemedde-
lelse om, at ingen mindreårige fremover måtte indkvarteres sammen med en ældre ægte-
fælle eller samlever. Udlændingestyrelsen modtog umiddelbart efter udsendelsen af
pressemeddelelsen den 10. februar 2016 en mundtlig instruks fra Udlændinge- og Inte-
grationsministeriet om administrativt at effektuere i overensstemmelse med indholdet af
pressemeddelelsen. Udlændinge- og Integrationsministeriet anmodede desuden Udlæn-
dingestyrelsen om straks at orientere indkvarteringsoperatørerne om de nye retningslin-jer.
Indkvarteringsoperatørerne blev derfor den 10. februar 2016 orienteret om de nye
retningslinjer.

Udlændingestyrelsen orienterede om, at de nye retningslinjer betød, at ingen mindreåri-ge
fremover måtte indkvarteres sammen med en ældre ægtefælle eller samlever, uanset om der
var fælles børn, og at der skulle ske adskillelse i samtlige sager, hvor en mindre-årig var
indkvarteret sammen med en ældre ægtefælle eller samlever. Udlændingestyrel-sen bad
samtidig om at blive orienteret, hvis operatørerne blev opmærksomme på par, der var
omfattet af Udlændinge- og Integrationsministeriets instruks. Det var Udlændin-gestyrelsen,
der i hver enkelt sag efterfølgende skulle beslutte, om der skulle ske en se-parat
indkvartering. Det var altså ikke operatørerne, der skulle træffe denne beslutning.

Der blev ikke den 10. februar 2016 truffet beslutning om separat indkvartering. Udlæn-
dingestyrelsen orienterede den 10. februar 2016 alene indkvarteringsoperatørerne om nye
retningslinjer. Den 10. februar 2016 var det Udlændingestyrelsens vurdering, at det ville
rejse spørgsmål i forhold til Danmarks internationale forpligtelser, hvis der skulle etableres
en ordning, hvorefter mindreårige over 15 år uden mulighed for, at der kunne gøres en
undtagelse, skulle indkvarteres adskilt fra deres ægtefælle eller samlever.

Disse spørgsmål blev rejst af Udlændingestyrelsen over for Udlændinge- og Integrati-
onsministeriet, og spørgsmålene blev som følge heraf i de kommende dage og uger lø-bende
drøftet mellem Udlændingestyrelsen og Udlændinge- og Integrationsministeriet.
Udlændinge- og Integrationsministeriet tilkendegav i forbindelse med disse drøftelser, at
styrelsen kunne forelægge konkrete problemstillinger for departementet, hvis styrel-sen i
relation til de konkrete sager ønskede departementets vurdering af foreneligheden med
Danmarks internationale forpligtelser. Efter anmodning fra Udlændinge- og Inte-



- 107 -

grationsministeriet orienterede Udlændingestyrelsen løbende ministeriet om status ved-
rørende adskillelse af parrene i de konkrete sager. Citat slut.

I forhold til spørgsmålet om, hvordan Udlændingestyrelsen rent faktisk har administre-ret
ordningen, har Udlændingestyrelsen oplyst følgende, og nu læser jeg så op igen:

Udlændingestyrelsen har på intet tidspunkt administreret ordningen på en sådan måde, at
der ikke kunne gøres undtagelser fra instruksen. Udlændingestyrelsen har i alle sager
foretaget en konkret og individuel vurdering af, om der skulle ske en separat indkvarte-ring.
Udlændingestyrelsens har under hele forløbet siden den 10. februar 2016 admini-streret
ordningen vedrørende indkvartering af mindreårige ægtefæller og samlevere på asylcentre
under hensyntagen til Danmarks internationale forpligtelser.

Beslutningerne om, hvorvidt der skulle ske adskillelse i de konkrete sager, blev truffet,
efterhånden som Udlændingestyrelsen foretog en gennemgang af sagerne. De første par
blev adskilt den 16. februar 2016, dvs. 6 dage efter Udlændinge- og Integrationsministe-
riets pressemeddelelse af 10. februar 2016. Den 18. februar 2016 anmodede Udlændin-
gestyrelsen operatørerne om følgende oplysninger: Der blev bl.a. indhentet oplysninger om
eventuelle fælles børn, graviditet, familiemedlemmer, som også opholdt sig i Dan-mark,
operatørernes vurdering af eventuelle behov for foranstaltninger m.v. Par med fælles børn
blev samtidig bedt om at tage stilling til, hvilken forælder der skulle ind-kvarteres sammen
med fællesbørnene. Udlændingestyrelsen anmodede endelig operatø-rerne om oplysninger
om, hvorvidt familier var velfungerende, herunder om der var be-kymring for parternes
eventuelle børns trivsel, og hvordan det vurderedes, at familien ville fungere efter en
adskillelse af parret, samt om oplysninger om, hvorvidt der var øv-rige forhold, som
styrelsen burde være opmærksom på. Oplysningerne indgik bl.a. i vurderingen af, om der
skulle ske adskillelse.

I forbindelse med gennemgangen af oplysningerne i sagerne identificerede Udlændinge-
styrelsen fem sager, hvor Udlændingestyrelsen ikke indkvarterede parrene separat, idet det
var styrelsens vurdering, at separat indkvartering ville være i strid med Danmarks
internationale forpligtelser. Disse sager blev i starten af marts forelagt Udlændinge- og
Integrationsministeriet med henblik på departementets tilkendegivelse af forståelsen af de
retlige rammer, herunder rækkevidden af Danmarks internationale forpligtelser. Citat slut.

I forhold til spørgsmålet, om Udlændingestyrelsen har foretaget partshøringer i de om-talte
sager, så har Udlændingestyrelsen oplyst følgende, og nu læser jeg altså igen op:

I forelæggelsen af instruksen drøftede Udlændingestyrelsen og Udlændinge- og Integra-
tionsministeriet spørgsmålet om, hvorvidt der er tale om faktisk forvaltningsvirksom-hed,
når styrelsen beslutter at indkvartere et par separat, eller om der er tale om en afgø-relse i
forvaltningslovens forstand. Udlændingelovens bestemmelser om indkvartering betyder, at
en beslutning om at flytte en asylsøger fra et asylcenter til et andet er såkaldt faktisk
forvaltningsvirksomhed. Det medfører bl.a., at der ikke efter forvaltningsloven skal ske
partshøring i sagerne, og at der ikke skal træffes afgørelse i sagerne. Sådan er det også, hver
gang en asylansøger flyttes, fordi f.eks. et asylcenter lukkes.

Hvis en asylansøger ikke efterkommer en beslutning om at flytte, kan Udlændingesty-relsen
give asylsøgeren et såkaldt flyttepåbud. Flyttepåbuddet er en afgørelse i forvalt-



- 108 -

ningslovens forstand. Det betyder bl.a., at reglerne om partshøring herefter gælder, og at der
skal træffes en afgørelse i sagen.

Indtil april 2016 blev sagerne behandlet som alle andre sager om indkvartering af asyl-
ansøgere, altså som faktisk forvaltningsvirksomhed. I de sager, hvor Udlændingestyrel-sens
beslutning om flytning blev fulgt, blev der ikke truffet en afgørelse herom i forvalt-
ningslovens forstand, og der blev derfor ikke foretaget partshøring, ligesom der ikke blev
givet en begrundelse. Det ændrer dog ikke på, at der blev administreret således, at der blev
foretaget en konkret og individuel vurdering af, om det var foreneligt med Dan-marks
internationale forpligtelser at adskille parrene.

Den 28. april 2016 besluttede Udlændingestyrelsen at genoptage de konkrete sager om
adskilt indkvartering. Udlændingestyrelsen besluttede, at der skulle træffes en egentlig
afgørelse i alle sager. Og baggrunden for genoptagelsen af sagerne var ikke en vurde-ring
af, om styrelsens beslutning om separat indkvartering var i strid med Danmarks in-
ternationale forpligtelser, den var derimod at sikre, at sagerne bliver behandlet som af-
gørelsessager på grund af den indgribende karakter for de involverede par, og at parter-ne
derfor også fik lejlighed til at komme med deres bemærkninger til adskillelsen. Citat slut.

Det vil sige, at hele spørgsmålet om partshøringer er udtryk for juridiske overvejelser om,
hvorvidt beslutningen om at adskille parrene var af så indgribende karakter, at der var tale
om en afgørelse, hvor parterne skulle have lejlighed til at komme med deres be-mærkninger,
inden afgørelsen blev truffet. Jeg vil gerne sige meget klart, at det var juri-diske
overvejelser, som jo foregik imellem Udlændingestyrelsen og departementet, og det var
ikke juridiske overvejelser, som jeg var inde over. Jeg bliver først gjort bekendt med emnet,
efter at det er besluttet, at der skal træffes afgørelse i alle sager, hvorfor der jo så også skal
gennemføres partshøringer.

Jeg har også noteret mig, at der flere steder har bredt sig den opfattelse, at Udlændinge-
styrelsen skulle have omgjort de første sager om adskillelse, fordi de var forkerte. Ud-
lændingestyrelsen har hertil oplyst følgende, og jeg læser så op igen:

Ordningen indebærer, at parrene indkvarteres hver for sig, medmindre det er i strid med
Danmarks internationale forpligtelser. Den separate indkvartering opretholdes kun så længe,
det er foreneligt med Danmarks internationale forpligtelser. At et par først bliver skilt ad og
senere får mulighed for at blive indkvarteret sammen, er derfor ikke et ud-tryk for, at det var
forkert at indkvartere parret hver for sig i første omgang. Det er der-imod udtryk for, at
varigheden indgår i vurderingen af, hvor længe en separat indkvarte-ring kan opretholdes og
samtidig være i overensstemmelse med Danmarks internationa-le forpligtelser. Citat slut.

Så vidt Udlændingestyrelsens eget bidrag om forløbet i Udlændingestyrelsen efter ud-
sendelsen af min generelle indkvarteringsordning. Som Udlændingestyrelsen selv har
redegjort for, har styrelsen under hele forløbet administreret ordningen under hensynta-gen
til Danmarks internationale forpligtelser. Jeg kan i øvrigt henvise til de skriftlige
udvalgsspørgsmål, som er besvaret, bl.a. med bidrag fra Udlændingestyrelsen.

Som sagt anerkender jeg, at forløbet kan kritiseres, og jeg står ved, at den samlede kom-
munikation fra departementet til Udlændingestyrelsen om ordningens indhold har været



- 109 -

mangelfuld. Det sagde jeg også allerede den 1. juni på samrådet, og derfor har jeg også taget
Ombudsmandens alvorlige kritik til efterretning. Det gælder for det første kritik-ken af selve
indholdet af instruksen, og det gælder også Ombudsmandens kritik om, at
pressemeddelelsen med det kategoriske og undtagelsesfri indhold og kommunikationen i
øvrigt til Udlændingestyrelsen medførte en betydelig risiko for forkerte afgørelser.

Så spørges der i samråd AX, om det var i overensstemmelse med min sandhedspligt som
minister at fjerne formuleringen om at foretage en individuel vurdering i presse-
meddelelsen af 10. februar 2016. Det er klart, at en ministers sandhedspligt også omfat-ter
udsendelsen af en pressemeddelelse. Samtidig tror jeg også, at alle er enige om, at ministres
pressemeddelelser også er et politisk redskab, og at der derfor ikke gælder de samme krav
om en udtømmelig retlig gennemgang af et givent anliggende, som tilfæl-det er i
eksempelvis svar på spørgsmål fra et af udvalgene i Folketinget. Men naturligvis skal
pressemeddelelsens indhold ligge inden for rammerne af sandhedspligten. Det vil være en
konkret vurdering i hvert enkelt tilfælde, hvilke krav der stilles til en presse-meddelelse, for
at sandhedspligten kan siges at være opfyldt. Heri indgår bl.a. hensynet til at kommunikere
et klart og tydeligt signal. Det er den afvejning, der bliver foretaget.

Som jeg også tidligere har oplyst, var det mig selv, som tog forbeholdet ud af presse-
meddelelsen. Ingen betvivler vel min eller andre ministres ret til at anvende pressemed-
delelser med det sigte, uanset om man så deler min politiske holdning i den her sag eller ej.
Men uanset mit politiske sigte med pressemeddelelsen skulle vi, som jeg også har
tilkendegivet tidligere, under alle omstændigheder umiddelbart i forlængelse af udsen-
delsen af pressemeddelelsen have fulgt op med en egentlig skriftlig instruks med de
nødvendige forbehold, og det sagde jeg som sagt også allerede på samrådet den 1. juni.

Endelig beder udvalget mig om at redegøre for, om mine svar siden instruksen af 10.
februar 2016 på Folketingets spørgsmål om adskilt indkvartering af mindreårige gifte eller
samlevende asylansøgere i alle tilfælde harmonerer med forudsætningen om en in-dividuel
vurdering i hvert enkelt tilfælde, og at praksis skulle stemme overens med dansk ret og
Danmarks internationale forpligtelser. Til brug for svaret er der foretaget en gennemgang af
de spørgsmål, der er stillet om denne sag siden den 10. februar 2016, og mine svar. Efter
ministeriets opgørelse er der stillet i alt godt 40 spørgsmål med det her indhold, og jeg vil
ikke redegøre i detaljer for hvert enkelt svar til Folketinget, det er rammerne for et samråd
simpelt hen ikke til, men jeg vil naturligvis svare på det som skriftlige spørgsmål, hvis der
skulle være behov for det. Det må I så sende over efterføl-gende, hvis I mener det.

Generelt vil jeg sige, at der i alle svar, der er givet efter samråd Z den 15. marts 2016,
udtrykkeligt henvises til, at instruksen om adskilt indkvartering er et udgangspunkt, og at
det således kan komme på tale at gøre undtagelse i særlige tilfælde. Forud for samråd Z
svarer jeg på to spørgsmål til Folketinget om det her emne.

Mit første svar af 24. februar 2016 er et svar på et § 20-spørgsmål. Spørgsmålet lyder, om
jeg er tilfreds med hjælpen til de såkaldte barnebrude, og om man gør nok for at op-søge og
hjælpe dem. Som enhver vil være klar over, synes jeg ikke, at man havde gjort nok, og i
svaret redegør jeg derfor bl.a. for det, for det, jeg har sat i værk, og for min po-litiske
holdning. Det betyder også, at jeg gentager ordlyden af min pressemeddelelse af 10. februar
2016. I lyset af Ombudsmandens redegørelse vil jeg medgive, at svaret på



- 110 -

det her punkt kunne have været mere præcist, da der jo ikke er svaret juridisk … eller
udtømmende.

Mit andet svar forud for samråd Z er i et svar af 9. marts 2016 på et udvalgsspørgsmål.
Spørgsmålet er bl.a., om jeg vil udarbejde nye retningslinjer på området, der respekterer
dansk kultur og dansk lovgivning. I mit svar redegør jeg først for min generelle indkvar-
teringsinstruks, hvorefter ingen mindreårige asylansøgere fremadrettet kan indkvarteres
sammen med deres ægtefælle eller samlever, og derefter fremgår det – og nu citerer jeg – at
jeg har forstået, at Udlændingestyrelsen er i færd med at omsætte min generelle in-struks i
retningslinjer, der skal anvendes i de konkrete sager. Citat slut.

At styrelsen skulle omsætte den generelle instruks i retningslinjer til anvendelse i kon-krete
sager, afspejler jo, at den generelle instruks ikke var udtømmende. Som tidligere nævnt skal
jeg være den første til at sige, at det jo kunne have været formuleret klarere, men det er også
vigtigt at understrege, som jeg også gjorde på det sidste samråd, at in-gen af disse to
spørgsmål står alene, men netop bliver fulgt op af mit svar til Folketinget få dage senere
under samråd Z.

Til sidst – og lad det så være mine afsluttende bemærkninger – er det vigtigt for mig, at vi
ikke glemmer, hvad det her først og fremmest handler om ude i den virkelige verden. Som
jeg ser det, er det fremmed i Danmark, at piger skal giftes og få børn i en meget ung alder.
Mit klare politiske mål med adskillelsen var at give de unge piger en form for pusterum, når
de kom til Danmark, så de kunne få lejlighed til at overveje deres situati-on og tage stilling
til, om de fortsat ønskede at bo med deres ægtefælle eller samlever. Det var fra starten mit
klare politiske mål, og det har jeg ikke lagt skjul på og også nøje fulgt op på. For det er altså
et spørgsmål, der ligger mig meget på sinde, og det tror jeg også alle ved.

Hvad oppositionen i virkeligheden vil, er mig derimod aldeles uklart. Jeg har sagt klart, at
der var ting i det her forløb, der kunne have været håndteret bedre. Pressemeddelelsen
skulle have været fulgt op af en egentlig instruks, det kunne være gjort bedre, og det er jo
også det, Ombudsmanden kritiserer. Den kritik har jeg taget til mig, ligesom jeg er-kender,
at jeg har haft det politiske ansvar for forløbet. Det kan der ikke være nogen tvivl om.

Men vi skal heller ikke glemme, at Udlændingestyrelsen ikke skilte nogen i dagene efter
pressemeddelelsen, at der blev foretaget en individuel sagsbehandling, og at der var til-
fælde, hvor styrelsen ikke skilte parrene ad. Og derfor ser jeg, efter mere end 5 timers
samråd den 1. juni og 73 spørgsmål stillet til mig, den her sag som en sag, der selvfølge-lig
handler om min embedsførelse, ingen tvivl om det, og det svarer jeg også gerne på. Men jeg
oplever altså også, selv om oppositionen sikkert siger det modsatte, at sagen i stigende grad
bruges til at skabe tvivl om den udlændingepolitik, der bliver ført her i Danmark. Og til det
vil jeg bare sige, at det lykkes I altså ikke med. Vi fører og vil fort-sat føre en stram
udlændingepolitik.

I den her sag har jeg ønsket at give pigerne et pusterum, så de får mulighed for selv at tage
stilling til, om de vil fortsætte deres ægteskab her i landet. Nogle gange kræver det et
pusterum at se, at der er andre måder at leve på end i det land, man kommer fra. Og det
pusterum vil jeg gøre alt, hvad jeg kan, for at give dem inden for rammerne af lov-
givningen og selvfølgelig jo dermed også de internationale forpligtelser. Men der skal



- 111 -

ikke herske tvivl om, at mit mål hele tiden har været at beskytte de her piger, og jeg kunne
ærlig talt godt tænke mig, at det var et fælles mål for os i Folketinget. Men jeg kan konst
atere, at det har det ikke været.”

Samråd Q, R og U

Den 1. marts 2019 deltog Inger Støjberg i et samråd til besvarelse af samrådsspørgsmål Q, R og U

fra Mattias Tesfaye (S), Søren Søndergaard (EL), Caroline Magdalene Meier (ALT), So-fie

Carsten Nielsen (RV) og Holger K. Nielsen (SF). Spørgsmålene var sålydende:

”Samrådsspørgsmål Q
Vil ministeren på et ikke-besluttende, orienterende samråd redegøre for, hvad der blev sagt
på koncerndirektionsmødet i ministeriet den 10. februar 2016, som kan have givet den
daværende direktør i Udlændingestyrelsen anledning til i en e-mail samme dag at skrive:
”Mødet jeg var til i ministeriet efterlod ingen tvivl om hendes indstilling til s a-gen – uanset
Børnekonventionen, når parret har et fælles barn” (jf. artiklen ”Hemme lig-holdt mail
modsiger Støjbergs forklaring om ulovlig instruks” , Information, den 7. fe-bruar 2019)? ”

”Samrådsspørgsmål R
Vil ministeren på et ikke-besluttende, orienterende samråd redegøre for de overvejelser, der
foregik i ministeriet og Udlændingestyrelsen, og som lå til grund for ikke at over-sende den
e-mail til Ombudsmanden, der omtales i svar på spm. 1000 (UUI alm. del, folketingsåret
2016-17), og redegøre for om artiklen ”Hemmeligholdt mail modsiger Støjbergs forklaring
om ulovlig instruks” (I nformation, den 7. februar 2019) har givet ministeren og styrelsen
anledning til at revurdere beslutningen om ikke at stille e-mailen til rådighed for
Ombudsmanden? ”

”Samrådsspørgsmål U
Vil ministeren på et ikke-besluttende, orienterende samråd redegøre for, hvorfor mini-steren
hverken har oplyst Folketingets Ombudsmand eller Folketinget om indholdet af den
mailkorrespondance mellem ministeriet og direktøren for Udlændingestyrelsen af 10.
februar 2016 som beskrevet i Information den 7. februar 2019 ”Hemme ligholdt mail
modsiger Støjbergs forklaring om ulovlig instruks” ? Vil ministeren fastholde sin udt a-lelse
på samrådet den 11. oktober 2017 ”Dagens samråd følger jo så også op på statsmi-nisterens,
justitsministerens og mine egne omkring ca. 200 folketingssvar, som er be-svaret i
tilknytning til samrådet her i dag og de to foregående samråd af i alt ca. 7 timers varighed.
Der er altså med andre ord tale om en sag, som er meget, meget grundigt be-lyst, og hvor
jeg flere gange har redegjort detaljeret for forløbet. Derfor så vil de svar, jeg giver i dag, jo
også i meget vidt omfang være en gentagelse af både de skriftlige, men jo også de
mundtlige svar, som allerede er afgivet til Folketinget i den her sag ”. ”

Under samrådet udtalte Inger Støjberg bl.a.:

”Før min pressemeddelelse den 10. februar 2016 har der så vidt vi ved ikke været nogen
sager, hvor mindreårige piger over 15 år er blevet adskilt fra deres ældre ægtefælle mod



- 112 -

deres vilje. Altså ingen sager hvor piger på 15, 16 eller 17 år er blevet adskilt fra en æl-dre
mand, medmindre pigerne selv har givet udtryk for et sådant ønske, eller hvis der var tale
om mistrivsel. Med min pressemeddelelse, der er denne praksis så vendt på ho-vedet. Jeg
har hele vejen igennem sagt, at det var mit politiske ønske at vende praksis på hovedet. Min
holdning var og er klar. Vi må og kan ikke tillade, at ældre mænd bor sammen med unge
piger på vores asylcentre. Det er det politiske mål, jeg har haft for øje. Både før, under og
efter forløbet med pressemeddelelsen. Og derfor så tilkendegav jeg også tidligere, at mit
ønske var, så vidt muligt, at adskille parrene – og dermed ligge en så restriktiv linje, som
overhovedet mulig. Jeg har også oplyst udvalget om, at jeg på forhånd, dvs. inden
pressemeddelelsen blev sendt ud, vidste, at der skulle gøres undta-gelser i særlige tilfælde,
og det var den rådgivning, jeg fik fra ministeriet. Og jeg har også klart sagt, at det forhold,
at der i visse situationer skulle gøres en undtagelse, havde jeg ærligt talt gerne set
anderledes. Derfor ønskede jeg også, at min pressemeddelelse i 2016 i februar indeholdt en
klar politisk tilkendegivelse fra mig om den generelle ind-kvarteringsordning. Jeg
forudsatte, at myndighederne hurtigt fulgte op på mit ønske om at vende udgangspunktet på
hovedet. Derimod så havde jeg ikke noget politisk øn-ske om at ændre på de
forvaltningsretlige sagsbehandlingsregler. Heller ikke i forhold til spørgsmålet om
partshøring. Og derfor, så var jeg jo ikke inde over spørgsmålet om partshøring, men blev
først orienteret, da Udlændingestyrelsen havde besluttet at foreta-ge partshøring i alle sager.
Det ligger også helt fast, det siger Udlændingestyrelsen selv, at Udlændingestyrelsen under
hele forløbet, i alle sager, har foretaget en konkret og in-dividuel vurdering under
hensyntagen til Danmarks internationale forpligtelser. Og det ligger fast, at jeg vidste, at
Udlændingestyrelsen ikke administrerede ordningen undta-gelsesfrit, fordi jeg netop fulgte
sagerne tæt, hvor der aldrig var sket en adskillelse. Og derfor var jeg heller ikke på det
tidspunkt optaget af, om pressemeddelelsen var blevet fulgt op af en egentlig instruks, for
jeg vidste jo netop via de konkrete sager, at presse-meddelelsen faktisk ikke blev
administreret undtagelsesfrit af Udlændingestyrelsen. Det ændrer ikke ved, at jeg og
ministeriet, har taget Ombudsmandens alvorlige kritik fra marts 2017 til efterretning. Det
står nemlig også klart, at den samlede kommunikation til Udlændingestyrelsen om den nye
indkvarteringsordning ikke var stringent nok, og der-for har jeg også klart sagt, at der var
ting i den her sag, som vi burde have gjort anderle-des. Men på intet tidspunkt har jeg
forsøgt at iværksætte en ulovlig praksis, hvor myn-dighederne adskilte par i strid med vore
internationale forpligtelser. Og jeg gentager, at Udlændingestyrelsen selv har sagt helt klart,
at man selv har foretaget en vurdering af omstændighederne i den enkelte sag. Så efter
Ombudsmandens kritik så er der simpelt-hen ikke mere at komme efter i den her sag.
Realiteten er, at alle de konkrete sager hele vejen igennem har været genstand for en
individuel vurdering, og det har jeg vidst lige fra begyndelsen.”

De berørte par

Ændringen af praksis for indkvartering af mindreårige asylansøgere den 10. februar 2016 før-te til

adskillelse af 24 par. Skemaet nedenfor indeholder en oversigt over oplysninger vedrø-rende

parrene og de foretagne adskillelser. Der foreligger herudover oplysninger om bl.a. fag-lige

vurderinger fra indkvarteringsoperatørerne mv. og andre oplysninger, herunder om kon-

sekvenserne af adskillelserne.



- 113 -

Par Alder ved Børn/ Besluttet Faktisk Dage fra Adskillelse op- Antal
adskillelse gravid? adskilt adskilt indrejse til hørt dage

faktisk adskilt 
adskillelse Par nr. 1 15 år (K) Nej 12-02-16 18-02-16 100 03-10-16  228 

(Par X) 25 år (M) (overgået til
integration, be-
sluttet fortsat
adskilt i juli
2016) 

Par nr. 2 16 år (K) Nej 12-02-16 16-02-16 56 30-06-16 135 
(Par Y) 28 år (M) (overgået til

integration) 

Par nr. 3 16 år (K) Nej 12-02-16 18-02-16 66 25-05-16 97 
(Par Z) (senere æn- (genindkvarteret

dret til 18 år sammen efter
efter alders- afgørelse om
undersøgel- aldersændring) 
se) 

20 år (M)

Par nr. 4 16 år (K) Nej 12-02-16 17-02-16 103 27-04-16 70 
(Par Æ) (senere æn- (genindkvarteret

dret til 19 år sammen efter
efter alders- afgørelse om
undersøgel- aldersændring) 
se) 

20 år (M)

Par nr. 5 17 år (K) Nej 12-02-16 18-02-16 164 K fremsatte - 
(Par Ø) 23 år (M) ønske om at

forblive adskilt
fra M i juli 2016 Par nr. 6 17 år (K) Gravid 12-02-16 16-02-16 112 30-07-16 165 

(Par Å) 18 år (M) (forment- (K overgået til
lig siden integration, M
marts ca. en måned
2016) tidligere) Par nr. 7 17 år (K) Nej 12-02-16 16-02-16 122 19-05-16 93 

(Par AA) 23 år (M) (genindkvarteret
sammen, efter at 
K fyldte 18 år) Par nr. 8 14 år (K) Nej 31-01-16 31-01-16 151 K fremsatte - 

(Par K) 28 år (M) ønske om at
24-02-16 forblive adskilt
(fortsat ad- fra M i juni
skilt, efter at 2016 
K fyldte 15
år) 



- 114 -

Par nr. 9  15 år (K) Gravid 16-02-16 16-02-16 103 01-05-16 75 
(Par T) 20 år (M) (termin (overgået til

ukendt) integration) 

Par nr. 10 17 år (K) Nej 18-02-16 19-02-16 55 10-05-16 81 
(Par AB) 21 år (M) (genindkvarteret

sammen, efter at 
K fyldte 18 år) Par nr. 11 16 år (K) Ét barn 25-02-16 04-03-16 115 23-05-16 80 

(Par F) (senere æn- (født (genindkvarteret
dret til 17 år 2015) sammen, efter at 
efter alders- K fyldte 18 år) 
undersøgel-
se) 
26 år (M)

Par nr. 12 16 år (K) Ét barn 26-02-16 04-03-16 123 07-07-16 125 
(Par J) 21 år (M) (født (overgået til

2015) og integration) 
gravid
(termin
septem-
ber 2016) 

Par nr. 13 16 år (K) Ét barn 25-02-16 02-03-16 56 13-10-16 225 
(Par K) 32 år (M) (født (genindkvarteret

2015) sammen på bag-
grund af fornyet
partshøring ef-
ter, at US i juli
2016 havde truf-
fet afgørelse om
fortsat adskillel-
se) 

Par nr. 14 17 år (K) Gravid 25-02-16 02-03-16 194 14-07-16  134 
(Par M) 27 år (M) (termin (genindkvarteret

juli sammen efter
2016) partshøring) Par nr. 15 17 år (K) Ét barn 25-02-16 17-03-16 139 11-07-16  116 

(Par C) 30 år (M) (født (genindkvarteret
2014) sammen efter

partshøring) Par nr. 16 17 år (K) Gravid 25-02-16 11-03-16 131 12-07-16 123 
(Par L) 26 år (M) (termin (genindkvarteret

august sammen efter
2016) partshøring) Par nr. 17 17 år (K) Gravid 25-02-16 07-03-16 144 11-07-16 126 

(Par O) 29 år (M) (termin (genindkvarteret
januar sammen efter
2017) partshøring) 



- 115 -

Par nr. 18 15 år (K) Nej 16-03-16 01-04-16 168 23-08-16 144 
(Par AD) 26 år (M) (parret udrejst af

landet, besluttet
fortsat adskilt i
juli 2016) 

Par nr. 19 14 år (K) Gravid 06-11-15 17-11-15 26 01-05-16 - 
(Par S) 24 år (M) (termin (K overgået til

april 02-04-16 integration, og
2016) (fortsat ad- det vides ikke,

skilt, efter at om parret efter-
K fyldte 15 følgende flytte-
år) de sammen

igen) 

Par nr. 20 16 år (K) Nej 27-04-16 13-05-16 169 03-11-16 174 
(Par P) 18 år (M) (genindkvarteret

sammen på bag-
grund af fornyet
partshøring ef-
ter, at US i juli
2016 havde truf-
fet afgørelse om
fortsat adskillel-
se) 

Par nr. 21 17 år (K) Nej 24-06-16 29-06-16 226 02-11-16 126 
(Par AG) (senere æn- (genindkvarteret

dret til 16 år sammen på bag-
efter alders- grund af fornyet
undersøgel- partshøring ef-
se) ter, at US i juli

2016 havde truf-
18 år (M) fet afgørelse om
(senere æn- fortsat adskillel-
dret til 17 år se) 
efter alders-
undersøgel-
se) 

Par nr. 22 17 år (K) Nej 19-07-16 20-07-16 4 16-08-16 27 
(Par AH) 24 år (M) (genindkvarteret

sammen, efter at
K fyldte 18 år) Par nr. 23 17 år (K) Gravid 12-08-16 15-08-16 281 22-08-16 7 

(Par N) (termin (genindkvarteret
17 år (M) septem- sammen efter
(senere æn- ber 2016) partshøring) 
dret til 19 år
efter alders-
undersøgel-
se) 



- 116 -

Par nr. 24 16 år (K) Ét barn 15-04-16 
(Par D) 24 år (M) (født (efter ønske

2016) fra K, som
”ønsker at
lære at klare
sig selv, idet
de jo allige-
vel skal ad-
skilles, da
hun er min-
dreårig

19-04-16 158 11-11-16 206 
(genindkvarteret
sammen efter
ønske fra K) 

”)

Om par nr . 6kan supplerende o plyses bl.a., at de indr ejste og ansøgte o m asyl i Danmark i

slutningen af okto ber 2015, hvo refter de blev indkvart eret sammen.

Un der en o plysnings- og motiv samtale, som blev afho ldt den 10. novem ber 2015 som led i

asylsagen, oplyste K bl.a., at pa rret var blevet religiøst viet i Syrien den 14. juli 2015. De hav-de

forinden været naboer i 2 år. De blev forelsket og b esluttede sig for a t blive gift. Ægteska-bet var

frivilligt fra begge parters side. De blev gift, fordi de elskede hinanden. Efter at de var blevet gift,

flyttede K ind hos M og dennes familie, hvor de boede sammen indtil deres udrej-se af Syrien den

5. oktober 2015.   

I en klage af 15. februar 2016 over Udlændingestyrelsens beslutning af 12. februar om at ad-skille

parret oplyste K bl.a., at hun ville sultestrejke, udeblive fra skole og muligvis gøre ska-de på sig

selv, hvis hun blev adskilt fra M. M elskede hende, og hun elskede M, og de ville ikke skilles fra

hinanden.   

Den 16. februar 2016 blev parterne indkvarteret på hver sit asylcenter. Afstanden mellem de to

centre var ca. 60 km.

Den 22. marts 2016 oplyste M til en medarbejder i Udlændingestyrelsen bl.a., at han frygtede for

K’s helbred og psykiske tilstand. K var ved at blive dybt depressiv grundet de aktuelle

omstændigheder, som hun var underlagt, hvor hun blev holdt adskilt fra M.   

Den 26. maj 2016 traf Udlændingestyrelsen afgørelse om at anse K for ledsaget af M. Der blev

ved afgørelsen lagt vægt på bl.a., at K og M samstemmende havde forklaret, at de var religiøst

gift, efter at de var blevet forelsket og forlovet, og at de ventede barn sammen.   



- 117 -

Den 27. juni 2016 overgik M til integration, og den 30. juli 2016 overgik K til integration.

Om par nr. 12 kan supplerende oplyses bl.a., at de indrejste og ansøgte om asyl i Danmark

sammen med deres søn (født 2015) i starten af november 2015. De blev indkvarteret sammen.

Af et oplysningsskema af 22. februar 2016 fremgår bl.a., at parret havde været sammen i ca. 2 år

og havde været gift i ca. 1½ år. De fandt hinanden på en arbejdsplads. K var gravid og hav-de

termin i september 2016. Parret virkede harmoniske og glade for hinanden. De fremtrådte

opmærksomme og omstillingsparate i forhold til sig selv og den situation, som de befandt sig i.

Drengen virkede tilpas og i god trivsel. På et spørgsmål om, hvordan det forventedes, at familien

ville fungere efter en adskillelse, var svaret: ”Krisereaktion med risiko for faldende trivsel og

retraumatisering” .

Den 26. februar 2016 blev parret besluttet adskilt. Af en klage fra parret, som samme dag blev

sendt til Udlændingestyrelsen via Røde Kors, fremgår bl.a., at K og M var i psykologbehand-ling,

og at presset ved, at de skulle adskilles, øgede det i forvejen hårde pres, som de var un-der. M var

bekymret for at lade K være alene uden hans nærvær, da hun ikke havde det godt og havde brug

for, at han var der, herunder for at hjælpe og støtte hende under hendes gravidi-tet samt hjælpe

med at tage sig af deres søn.   

Den 4. marts 2016 blev M indkvarteret på et andet asylcenter end K og sønnen. Afstanden mellem

de to centre var ca. 8 km.

Den 20. juni 2016 blev K og M partshørt i forbindelse med den fornyede behandling af deres sag

om indkvartering.

Den 21. juni 2016 traf Udlændingestyrelsen afgørelse om at anse K for ledsaget af M. Der blev

ved afgørelsen lagt vægt på bl.a., at K og M samstemmende havde forklaret, at de var religiøst

gift, at de havde det godt med hinanden, at de tidligere havde boet sammen, at de sammen havde

et barn, og at K var gravid.

Den 7. juli 2016 overgik parret til integration.



- 118 -

Om par nr. 15 kan supplerende oplyses bl.a., at de indrejste og ansøgte om asyl i Danmark

sammen med deres datter (født 2014) i slutningen af oktober 2015. De blev indkvarteret sammen.

Den 1. marts 2016 var parret til samtale med en socialkoordinator fra kommunen, hvor parret blev

orienteret om Udlændingestyrelsens beslutning af 25. februar om at adskille dem. Parret oplyste

bl.a., at de var meget glade for hinanden og på ingen måde ønskede at blive adskilt. I hverdagen

var de fælles om pasningen af deres barn og husholdningen generelt, og der ville ikke være nogen

fra deres omgangskreds, som kunne støtte dem eller deres barn. De ville ikke kunne fungere som

familie. Af socialkoordinatorens udtalelse vedrørende parret fremgår bl.a., at der ikke havde været

grund til at iværksætte foranstaltning til hjælp for familien, og at det ville være traumatiserende

for både forældre og barn at blive adskilt.

Den 17. marts 2016 blev M indkvarteret på et andet asylcenter end K og barnet. Afstanden

mellem de to centre var ca. 37 km.

Under en samtale den 1. april 2016 hos Udlændingestyrelsen oplyste K bl.a., at hun og M havde

mødt hinanden til en bryllupsfest og var blevet forelskede. De kendte ikke hinanden, før de

mødtes til brylluppet. Efter noget tid havde M friet, og efter et par måneder blev de gift. Herefter

begyndte de at bo sammen.   

Den 17. juni 2016 foretog Udlændingestyrelsen partshøring af K og M vedrørende spørgsmå-let

om adskilt indkvartering. Den 24. juni 2016 oplyste M under en telefonsamtale med styrel-sen

bl.a., at ægteskabet med K var frivilligt, og at han gerne ville være hos sin kone og barn. Den 30.

juni og 4. juli 2016 var M og K til samtale hos styrelsen som led i partshøringen om adskilt

indkvartering. K oplyste under sin samtale bl.a., at hun ikke oplevede noget pres fra sin familie

for at sige ja til ægteskabet med M. Hun ville giftes med M, fordi hun godt kunne lide ham. Hun

havde det fint med aldersforskellen mellem hende og M. Hun havde stadig lyst til at være gift

med M og havde det ikke godt med at være adskilt fra ham.

Den 6. juli 2016 traf Udlændingestyrelsen afgørelse om at genindkvartere parret sammen på

baggrund de fremkomne oplysninger, hvilket skete den 11. juli 2016. K fyldte 18 år den 28. juli

2016.



- 119 -

Anbringender

Anklagerne har anført, at anklageskriftet lever op til de krav, der kan stilles.

Endvidere har anklagerne anført navnlig, at det efter bevisførelsen kan lægges til grund, at fhv.

minister Inger Støjberg den 10. februar 2016 – trods advarsler fra sine embedsmænd – udstedte en

instruks, hvorefter asylansøgere under 18 år fremover ikke måtte bo sammen med en ægtefælle

eller samlever. Den nye indkvarteringsordning indebar også, at par, hvor den ene var under 18 år,

og som aktuelt boede sammen, skulle skilles ad. Instruksen, der skulle træde i kraft straks,

rummede ikke plads for undtagelser. Beslutningen blev kommunikeret skriftligt og mundtligt til

Udlændingestyrelsen, som samme dag videregav meddelelsen til operatørerne af asylcentrene

med oplysning om, at styrelsen snarest muligt ville varsle flytning i samtlige sager. Samme

eftermiddag kommunikerede Inger Støjberg i sin egenskab af minister beslutningen i pressen og

dagen efter i et facebookopslag.

Instruksen medførte, at Udlændingestyrelsen iværksatte og frem til den 12. december 2016

fastholdt en indkvarteringsadministration, hvorefter der i et antal sager skete adskillelse af

ægtefæller og samlevende par indkvarteret i asylsystemet, og hvor den ene part var under 18 år.   

Instruksen var ulovlig, idet adskillelsen af parrene var i strid med Den Europæiske Menneske-

rettighedskonventions artikel 8 og skete under tilsidesættelse af almindelige forvaltningsret-lige

grundsætninger om saglig forvaltning, pligtmæssigt skøn og proportionalitet samt forvalt-

ningsrettens og menneskerettighedskonventionens krav til konkret og individuel vurdering,

partshøring, sagsoplysning og begrundede afgørelser.

Inger Støjberg var som minister ansvarlig for den ulovlige indkvarteringsadministration. Hun

havde i hele perioden eller burde have haft kendskab til den ulovlige administration og gjorde

intet for at ændre den.   

Det stod Inger Støjberg klart, at ingen mindreårige asylansøgere under 18 år indkvarteret sam-

men med sin ægtefælle, samlever og eventuelle børn kunne adskilles straks og uden, at der

forudgående i hvert enkelt tilfælde blev foretaget en konkret og individuel sagsbehandling for



- 120 -

at klarlægge, om der i den konkrete sag forelå tvang eller risiko for tvang eller kunne rejses tvivl

om, hvorvidt de pågældende havde et beskyttelsesværdigt familieliv efter menneskeret-

tighedskonventionens artikel 8. Ved at udsende den undtagelsesfrie instruks, som ikke blev fulgt

op af andet skriftligt materiale, gav Inger Støjberg Udlændingestyrelsen en ulovlig in-struks om at

handle i overensstemmelse med pressemeddelelsen. I et antal sager udførte Ud-lændingestyrelsen

adskillelse af parrene i overensstemmelse med instruksen og dermed uden tilstrækkelig

undersøgelse af, om betingelserne for adskillelse var opfyldt.   

Ved sine udtalelser i pressen og over for offentligheden den 10. og 11. februar 2016 og senere

ved sin besvarelse den 24. februar 2016 af spørgsmål S 630 stillet af medlem af Folketinget Naser

Khader og den 9. marts 2016 af Udlændinge-, Integrations- og Boligudvalgets spørgs-mål nr. 302

bekræftede Inger Støjberg, at der med instruksen var indført en undtagelsesfri ordning om

adskillelse af alle asylpar, hvor den ene part var mindreårig.   

Inger Støjberg var bekendt med, at der den 9. marts 2016 var sket adskillelse af alle bortset fra

fem par. Den manglende adskillelse af disse fem par var ikke hendes beslutning, men skyldtes

alene, at Udlændingestyrelsen trods hendes instruks forsøgte at gennemføre undtagelser fra

indkvarteringsordningen. Hun var bekendt med, at de par, der var blevet adskilt, forblev ad-skilt

under den efterfølgende genoptagelsesproces, og at Udlændingestyrelsen først den 12. december

2016 modtog retningslinjer fra ministeriet til brug for en konkret og individuel vur-dering af, om

der i de enkelte sager kunne ske adskillelse.

Det må lægges til grund, at alle par, som var omfattet af praksisændringen den 10. februar 2016,

havde et beskyttelsesværdigt familieliv efter menneskerettighedskonventionens artikel 8, stk. 1,

og at adskillelsen af parrene udgjorde et indgreb i deres ret til familieliv. Betingel-serne i artikel 8,

stk. 2, for indgrebet var ikke opfyldt, navnlig fordi indgrebet efter sit indhold ikke varetog et

lovligt formål og ikke var proportionalt.   

Det er fastslået i Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols praksis, at artikel 8 indebærer en

række vidtgående processuelle garantier, der skal bidrage til at beskytte individer mod vil-kårlige

indgreb. De processuelle garantier indebærer bl.a. krav om sagsbehandling, der frem-mes med

fornøden hurtighed, konkret og individuel vurdering mv. Hvis de nationale myndig-heder ikke i

tilstrækkelig grad har foretaget en vurdering af en afgørelses forenelighed med



- 121 -

artikel 8, vil bestemmelsen allerede af den grund være krænket. De processuelle krav blev ikke

overholdt i forbindelse med beslutningerne om adskillelse.   

Inger Støjbergs instruks om adskillelse af de berørte par uden undtagelse og den faktiske ad-

skillelse, som skete i konsekvens heraf, var også i strid med de forvaltningsretlige regler, her-

under reglerne om saglighed i forvaltningen, proportionalitetsprincippet, officialprincippet,

partshøringsreglerne og begrundelsesreglerne.

Inger Støjbergs tilsidesættelse af menneskerettighedskonventionens artikel 8 og de forvalt-

ningsretlige regler udgør en overtrædelse af ministeransvarlighedslovens § 5, stk. 1. Det føl-ger af

denne bestemmelse, at enhver tilsidesættelse af ministerens embedspligt kan straffes, når blot

ministeren har handlet forsætligt eller groft uagtsomt. Enhver tilsidesættelse af em-bedspligt kan

straffes efter ministeransvarlighedslovens § 5, stk. 1, og der foreligger derfor en overtrædelse af

bestemmelsen allerede ved beslutningen om den undtagelsesfrie ordning, der var i strid med

menneskerettighedskonventionens artikel 8 og almindelige forvaltningsretlige grundsætninger.

Hendes beslutning om undtagelsesfrit at adskille parrene var ikke sagligt begrundet i hensynet til

at beskytte mindreårige mod tvangsægteskaber eller tvangssamliv, da beslutningen også

omfattede par, der ikke levede i et tvangsægteskab eller tvangssamliv, og som ønskede at bo

sammen som en familie med deres eventuelle børn. Beslutningen om undtagelsesfri adskillel-se

var begrundet i usaglige hensyn. Beslutningen havde endvidere alvorlige konsekvenser for

parrene og deres børn. Da Inger Støjberg gennemførte praksisændringen, påhvilede der hende

som minister en særlig pligt til at sikre, at den nye ordning var lovlig, og hun havde en initia-

tivpligt til at sikre dette. Dette har særlig betydning i denne sag, hvor der blev foretaget særde-les

indgribende foranstaltninger over for en meget svag og sårbar gruppe. Inger Støjberg har også i

denne henseende udvist pligtforsømmelse. Det er uden betydning, om Inger Støjberg mente at

have politisk opbakning til praksisændringen.   

Inger Støjberg må anses for at have handlet forsætligt. Det var hende, der tog initiativet til den

ulovlige ordning. Hun var inden udsendelsen af pressemeddelelsen med den ulovlige instruks

gentagne gange blevet advaret af sine embedsmænd om, at der ikke lovligt kunne iværksættes en

ordning uden undtagelser. Hun traf selv beslutningen om at fjerne en sætning om undtagel-



- 122 -

sesmuligheder fra pressemeddelelsen for at sikre, at beslutningen blev klart og tydeligt opfat-tet af

modtagerne. Hun var på baggrund af notatet af 2. februar 2016 og møderne den 9. og 10. februar

2016 fuldt ud bekendt med, at der skulle ske en konkret og individuel vurdering, før der kunne

træffes beslutning om eventuel adskilt indkvartering, bl.a. som følge af hensy-net til barnets tarv

og retten til familieliv. Hun var tillige fuldt ud bekendt med, at der ikke i nogen af sagerne forelå

oplysninger om indikationer på tvang eller lignende. Hun var også klar over, at det, således som

pressemeddelelsen var formuleret, blev oplyst til offentligheden, operatørerne og

Udlændingestyrelsen, at der var givet en instruks om straks at adskille min-dreårige asylansøgere

fra deres ægtefælle eller samlevere, ligesom hun gennem bl.a. tilbage-meldingerne fra styrelsen

var klar over, at instruksen blev fulgt. Hun gav bl.a. interviews den 10. februar 2016 efter

udsendelsen af pressemeddelelsen om rækkevidden af den, og hun modtog bl.a. i forbindelse med

spørgsmål S 630, spørgsmål nr. 302 og samråd Z løbende ori-entering fra Udlændingestyrelsen

om, hvor langt man var kommet med adskillelserne. Hvis der havde været tale om en

misforståelse, havde hun rig lejlighed til efter den 10. februar 2016 at gribe ind og spørge sine

embedsmænd til lovligheden af ordningen, hvilket hun ikke gjorde.

Notatet af 2. februar 2016 har ingen relevans for Rigsrettens vurdering af sagen, bortset fra, at det

må anses for en klar advarsel til Inger Støjberg om, at der ikke lovligt kunne etableres en

indkvarteringsordning uden undtagelser. Det må således lægges til grund, at Inger Støjberg efter

godkendelsen kl. 13.44 den 9. februar 2016 forkastede indholdet af notatet under mødet samme

dag kl. 15.30. Det kan endvidere ikke lægges til grund, at departementschef Uffe To-udal

Pedersen efter koncerndirektionsmødet den 10. februar 2016 over for Inger Støjberg har udtrykt

sig på en måde, der gør, at hun kunne blive bibragt den opfattelse, at der ville blive administreret

lovligt og i strid med pressemeddelelsens oplysning om en undtagelsesfri ind-kvarteringsordning.

Hvis Rigsretten alligevel måtte komme frem til, at Inger Støjberg ikke kan anses for at have

handlet forsætligt, har hun i hvert fald handlet groft uagtsomt ved ikke at opfylde sin tilsynspligt

som minister og øverste forvaltningschef og sikre, at Udlændingesty-relsen handlede lovligt ved

administrationen af indkvarteringsordningen.

Ved fastsættelsen af straffen skal der lægges vægt på, at den ulovlige instruks har haft alvorli-ge

konsekvenser for de berørte par og deres børn. Der skal i den forbindelse særligt lægges vægt på

indgrebets karakter og intensitet og den lange periode, hvor parrene var adskilt. Den



- 123 -

ulovlige ordning gik hårdt ud over en persongruppe, der i forvejen var meget sårbar. Der skal

samtidig lægges vægt på, hvilken alvor sagen har haft for det danske folkestyre og demokrati

samt for embedsværket, som ikke skal se sig i en kamp med en minister om lovlig forvaltning.

Det danske retssystem bygger på, at borgerne kan have tillid til, at embedsværket fungerer og ikke

”trynes” af en ministers egen politiske dagsorden, som det er sket i den ne sag.   

Sagen har lighedspunkter med rigsretssagen mod fhv. minister Erik Ninn-Hansen, men de to sager

er ikke identiske, og sagen mod Inger Støjberg er alvorligere. Hvor Erik Ninn-Hansens ulovlige

forvaltning gik fra lovlig over tvivlsom til ulovlig, forholder det sig anderledes i den-ne sag. Inger

Støjberg gik den 10. februar 2016 direkte fra lovlig til ulovlig forvaltning, som først ophørte den

12. december 2016, da vejledningen til Udlændingestyrelsen blev udstedt. Det har ingen

betydning for straffastsættelsen, at Udlændingestyrelsen trodsede instruksen og undlod at træffe

beslutning om adskillelse i fem konkrete sager. En samlet vurdering af for-holdets karakter og

grovhed fører til, at Inger Støjberg bør idømmes en ubetinget fængsels-straf på ikke under 4

måneder.   

Forsvarerne har anført, at anklageskriftet ikke opfylder de almindelige krav til en tiltales klar-hed

og præcision, fordi det ikke indeholder nogen nærmere beskrivelse af, hvilke handlinger eller

undladelser der har pådraget fhv. minister Inger Støjberg strafferetligt ansvar for Udlæn-

dingestyrelsens administration.   

Endvidere har forsvarerne anført navnlig, at Inger Støjberg på intet tidspunkt iværksatte, end-sige

fastholdt, en undtagelsesfri eller i øvrigt ulovlig indkvarteringsordning. Inger Støjberg gav ikke en

tjenestebefaling til sin departementschef eller andre embedsmænd om at iværk-sætte og derefter

opretholde en ulovlig ordning. Ingen blandt deltagerne i mødet den 9. febru-ar 2016,

koncerndirektionsmødet den 10. februar 2016 eller eftermødet senere samme dag har forklaret, at

Inger Støjberg besluttede, at den nye indkvarteringsordning skulle være uden mu-lighed for

undtagelser.   

Inger Støjberg godkendte den 9. februar 2016 embedsmændenes indstilling i ministernotatet om

en ny indkvarteringsordning. Ved godkendelsen af ministernotatet blev den heraf følgende

indkvarteringsordning med mulighed for undtagelser gældende, indtil Inger Støjberg måtte træffe

anden udtrykkelig beslutning herom. Inger Støjberg har ikke efter sin godkendelse truf-



- 124 -

fet nye beslutninger om en anden indkvarteringsordning. Hun tryktestede som minister blot

embedsmændenes indstilling og fastholdt sit politiske syn på, hvad der var den ideelle ind-

kvarteringsordning. Inger Støjberg, Uffe Toudal Pedersen, Lykke Sørensen, Line Skytte Mørk

Hansen og Mark Thorsen anså alle ifølge deres forklaringer ministernotatet og den deraf føl-

gende indkvarteringsordning for gældende den 10. februar 2016. Den 10. februar 2016 var det

opfattelsen hos alle i departementet, at undtagelserne efter de internationale forpligtelser var

snævre, således som det bl.a. fandt udtryk i ministernotatet. Alle kunne adskilles, og i undta-

gelsestilfældene kunne det ske på forskellige værelser på samme asylcenter.

Ifølge Lykke Sørensen ophørte ministernotatet hurtigt med at spille en rolle, og ifølge Jesper Gori

var det ”dødt og borte” allerede fra afslutningen af mødet den 9. februar 2016. Udlæn-

dingeafdelingens modvilje mod sit eget notat begyndte formentlig, da det på mødet den 12.

februar 2016 med Justitsministeriet blev klart, at notatets beskrivelse af rækkevidden af und-

tagelserne efter Justitsministeriets opfattelse var juridisk uholdbar, hvilket blev forstærket den 9.

marts 2016, hvor Justitsministeriet anfægtede adgangen til i undtagelsestilfælde at indkvar-tere

parrene på forskellige værelser på samme asylcenter. Dette kan også være en del af for-klaringen

på, at udlændingeafdelingen ikke sikrede, at Folketingets Ombudsmand blev gjort opmærksom på

notatet. Inger Støjberg blev ikke på noget tidspunkt orienteret om, at man i udlændingeafdelingen

angiveligt ikke længere tillagde notatets vurderinger betydning.

Inger Støjberg besluttede den 10. februar 2016, at pressemeddelelsen om den nye indkvarte-

ringsordning ikke skulle omtale de undtagelser, der fulgte af departementets indstilling, fordi det

ville fjerne fokus fra pressemeddelelsens primære budskab. Det var udelukkende af kom-

munikative grunde, at omtalen af muligheden for undtagelser blev fjernet fra pressemeddelel-sen.

Departementschef Uffe Toudal Pedersen understregede da også, at ændringen ikke påvir-kede

administrationen af den nye indkvarteringsordning som godkendt ved ministernotatet. Alle

involverede embedsmænd fra departementet var ligesom Inger Støjberg den 10. februar 2016 klar

over, at der skulle administreres med mulighed for undtagelser, selv om pressemed-delelsen ikke

omtalte undtagelser. Der er afgivet samstemmende forklaringer herom. Efter en

ordlydsfortolkning var pressemeddelelsen i øvrigt lovlig, selv om den ikke omtalte undtagel-ser.



- 125 -

Efter den 10. februar 2016 anerkendte Inger Støjberg i alle relevante sammenhænge, at den nye

indkvarteringsordning omfattede mulighed for undtagelser, herunder i beredskabet af 3. marts

2016 til statsministeren, mødet med Udlændingestyrelsen den 8. marts 2016, instruksen til

styrelsen ved mail af 18. marts 2016, samråd Z den 15. marts 2016 i Folketinget, svaret af 25.

april 2016 til Institut for Menneskerettigheder og udtalelsen af 4. maj 2016 til Folketingets

Ombudsmand.

Inger Støjberg var ikke involveret i eller orienteret om departementets kommunikation af den nye

indkvarteringsordning til Udlændingestyrelsen, herunder den besynderlige fremgangsmå-de med

en mundtlig instruks ledsaget af pressemeddelelsen. Line Skytte Mørk Hansens mundtlige

instruks den 10. februar 2016 til Lene Linnea Vejrum var ikke en ulovlig tjeneste-befaling,

allerede fordi det ikke var departementets hensigt, at instruksen omfattede en ny

indkvarteringsordning uden mulighed for undtagelser, sådan som det i en kort afklaringsfase frem

til senest den 8. marts 2016 var antagelsen i Udlændingestyrelsen. Mellem den 10. fe-bruar og

den 8. marts 2016 blev 13 par adskilt, herunder tre par med børn. Alle 13 adskillelser var lovlige

efter Udlændingestyrelsens forståelse af de internationale forpligtelser. Ingen af embedsmændene

handlede i strid med pligterne i Kodex VII.

Efter modtagelsen af den mundtlige instruks burde Udlændingestyrelsen hurtigere end sket have

søgt afklaring af det retlige tvivlsspørgsmål om undtagelser hos enten Uffe Toudal Pe-dersen eller

Lykke Sørensen, der havde ansvaret for retlige tvivlsspørgsmål vedrørende den nye

indkvarteringsordning. Udlændingestyrelsen vidste, at tvivlen kunne afklares ved at rette

henvendelse til departementet. Henrik Grunnet har forklaret, at Uffe Toudal Pedersen i randen af

koncerndirektionsmødet tilkendegav, at styrelsen måtte forelægge enkeltsager for departe-mentet,

når og hvis enkeltsagerne kom. Henrik Grunnet gav en tilsvarende besked til Kristina Rosado

senest den 12. februar 2016, og alle relevante sagsbehandlere i styrelsen kendte inden

effektueringen af den første adskillelse til Henrik Grunnets synspunkt om forelæggelse af

enkeltsager for departementet.

Det omfattes ikke af Inger Støjbergs retlige ansvar, hvis Rigsretten finder, at den nye indkvar-

teringsordning trådte i kraft for hurtigt, eller at der på ikrafttrædelsestidspunktet burde have

foreligget mere fyldestgørende retningslinjer. Embedsmændene udtrykte ikke over for Inger

Støjberg betænkeligheder vedrørende ikrafttrædelsestidspunktet eller grundlaget for at sætte



- 126 -

ordningen i værk. Årsagen til, at de generelle retningslinjer om den nye indkvarteringsordning

først blev godkendt den 12. december 2016, skal hverken helt eller delvist findes hos Inger

Støjberg, der ikke på noget tidspunkt hindrede eller forsinkede udarbejdelsen af retningslinjer.   

Inger Støjberg blev ikke inddraget i drøftelser om, hvorvidt der kunne indkvarteres adskilt uden

indikationer på tvang. Det fremgår af ministernotatet, at det var sagligt at adskille uden konkrete

indikationer på tvang som led i en generel ordning.   

Inger Støjberg var heller ikke involveret i drøftelser om forvaltningsretlige spørgsmål, herun-der

om pligt til at gennemføre partshøring forud for en beslutning om adskillelse. Det fremgår af

ministernotatet, at der var tale om faktisk forvaltningsvirksomhed, hvilket betyder at der ikke var

pligt til partshøring. Embedsmændene i Udlændingestyrelsen har forklaret, at man også i styrelsen

havde den retsopfattelse, at der var tale om faktisk forvaltningsvirksomhed uden pligt til

partshøring.

Udlændingestyrelsens sagsbehandling respekterede almindelige forvaltningsretlige grundsæt-

ninger om, at offentlige myndigheder skal foretage konkrete og individuelle skøn. Inger Støj-berg

blev ikke inddraget i overvejelser om grundigheden af styrelsens konkrete sagsbehand-ling og

individuelle vurderinger. Inger Støjberg deltog den 9. marts 2016 i en drøftelse af fem tvivlsomme

sager, men det blev ikke over for hende anført, at styrelsen ikke havde været til-strækkeligt

grundig i sagsbehandlingen.

Anklagerne har ikke peget på, hvilke par der menes indkvarteret separat i strid med forvalt-

ningsretten og Den Europæiske Menneskerettighedskonvention. Allerede derfor er Inger Støj-

berg heller ikke ansvarlig for en administration af indkvarteringsordningen, der ”i et antal sager”

førte til separat indkvartering i strid med de gældende regler. De r er under alle om-stændigheder

ikke grundlag for at anse de separate indkvarteringer for at være i strid med de gældende regler,

bortset fra spørgsmålet om partshøring i den tidlige periode. Lene Linnea Vejrums og Ditte Kruse

Dankerts forklaringer bekræfter, at der ikke er sket uretmæssig ad-skillelse blandt de 23 par ud af

32 par, hvor der i en kortere periode skete adskillelse. Efter forklaringerne administrerede

Udlændingestyrelsen den nye indkvarteringsordning med re-spekt af de internationale

forpligtelser og adskilte derfor ikke i de fem tvivlsomme sager, der af styrelsen var identificeret

som omfattet af undtagelsesadgangen. Hvis Rigsretten skal til-



- 127 -

sidesætte Udlændingestyrelsens skøn og finde, at afgørelserne i et antal sager var uforholds-

mæssige, skal Rigsretten finde retsgrundlaget i menneskerettighedskonventionen, men Rigs-retten

har ikke det fornødne sikre grundlag for at anse de enkelte indkvarteringspåbud for

uforholdsmæssige indgreb i familielivet. Uanset om Rigsretten måtte finde, at Udlændingesty-

relsen i ”et antal sager” traf afgørelse i strid med de gældende regler, blev Inger Støjberg ikke

inddraget i overvejelser om den konkrete behandling af de enkelte sager.

Selv om Rigsretten måtte finde Inger Støjbergs adfærd politisk kritisabel, foreligger der ingen

overtrædelse af ministeransvarlighedsloven, fordi der ikke er tale om en alvorlig tilsidesættel-se

af hendes pligter som minister, jf. Rigsrettens dom af 22. juni 1995 i rigsretssagen mod Erik

Ninn-Hansen. Selv om Rigsrettens vurderinger i nogen grad er skønsmæssige, må Rigs-retten

være tilbageholdende med at fravige den retlige standard fra sag til sag. Dette gælder både af

hensyn til de enkelte ministres retssikkerhed og af hensyn til forudsigeligheden i den retlige

regulering af forholdet mellem de øverste statsorganer.   

I dommen i sagen mod Erik Ninn-Hansen anførte Rigsretten, at det ved alvorlighedsvurderin-gen

må tillægges betydning, bl.a. om ministeren har forfulgt usaglige formål, ligesom forhol-dets

tidsmæssige udstrækning og konsekvenser for de berørte vil være af betydning. Hvis den sag

sammenholdes med omstændighederne i den foreliggende sag, er det tydeligt, at Inger Støjberg

ikke kommer i nærheden af det strafbare område efter ministeransvarlighedsloven, selv hvis

Rigsretten måtte anlægge den for Inger Støjberg mest ugunstige bevisvurdering.   

Inger Støjberg godkendte i hvert fald allerede den 3. marts 2016 i beredskabet til statsmini-steren,

at den nye indkvarteringsordning var med mulighed for undtagelser, og Udlændinge-styrelsen

modtog senest den 18. marts 2016 en skriftlig instruks fra departementet om ad-ministration med

mulighed for undtagelser. Hovedårsagen til en eventuel ulovlig administra-tion var ikke Inger

Støjbergs beslutning om at udelade omtale af muligheden for undtagelser i pressemeddelelsen,

men departementets og styrelsens kritisable kommunikation om den nye indkvarteringsordning.   

Der blev som nævnt adskilt 23 ud af 32 par i en kortere periode. Syv blev aldrig adskilt. Fire af de

syv par var blandt de sager, der blev forelagt for departementet, fordi de var identificeret af

Udlændingestyrelsen som par, der efter styrelsens skøn omfattedes af de internationale for-



- 128 -

pligtelser. Det femte par, der blev forelagt departementet, blev adskilt efter den mindreåriges eget

ønske. Der er ingen dokumentation for, at styrelsens beslutninger om separat indkvarte-ring havde

alvorlige konsekvenser for de berørte par, bortset fra enkelte spontane reaktioner af kortere

varighed. De separate indkvarteringer var i overensstemmelse med menneskerettig-

hedskonventionens artikel 8, og der var ikke tale om så alvorlige konsekvenser, at alvorlig-

hedsbetingelsen i ministeransvarlighedsloven er opfyldt.

Efter ændringen i 2021 af udlændingelovens § 42 a, stk. 7, er det i øvrigt fortsat udgangs-punktet,

at der skal ske adskillelse af par, hvor den ene er mindreårig. Dette gælder også, hvis parret venter

barn eller har barn. Der kræves ikke konkrete indikationer på tvang.

Inger Støjberg havde ikke forsæt til at tilsidesætte sine pligter, og hun udviste heller ikke grov

uagtsomhed.

Som tiltalen må forstås, er det en betingelse for domfældelse, at Inger Støjberg vidste eller klart

burde vide, at indkvarteringsadministrationen blev iværksat og opretholdt i strid med forskellige

regler, at der som følge deraf ”i et antal sager” skete adskillelse i strid med regler-ne, og at

administrationen alvorligt var i strid med de gældende regler.   

Inger Støjberg fik ikke på noget tidspunkt indikation af, at Udlændingestyrelsen administrere-de

indkvarteringsordningen i strid med de gældende regler. Det gælder både med hensyn til de

processuelle og de materielle regler. Styrelsens medarbejdere har samstemmende forklaret, at de

efter deres egen forståelse overholdt de gældende regler, og departementets centrale medarbejdere

har givet udtryk for, at undtagelserne var snævre. Der var ikke en eneste med-arbejder, der

antydede over for Inger Støjberg, at styrelsen administrerede ulovligt. Tværti-mod blev det med

orienteringen om de fem tvivlsomme sager bekræftet, at der blev admini-streret med mulighed for

undtagelser. Inger Støjberg krævede ikke, at de fem par skulle ad-skilles, men overlod de konkrete

afgørelser til embedsmændene.   

Pressemeddelelsen er i orden, når den bedømmes som en pressemeddelelse. Selv om Rigsret-ten

måtte mene, at pressemeddelelsens indhold er kritisabelt og måske endda i strid med sand-

hedspligten, blev Inger Støjberg ikke advaret om, at en pressemeddelelse uden omtale af mu-

ligheden for undtagelser var retsstridig. Anvendelsen af pressemeddelelsen godkendtes desu-



- 129 -

den af departementschefen. Ansvar for overtrædelse af sandhedspligten falder uden for tilta-len.

Når Udlændingestyrelsen i kort tid kan have haft den fejlagtige opfattelse, at den nye indkvar-

teringsordning var uden mulighed for undtagelser, skyldes det departementets kritisable

kommunikation af den nye indkvarteringsordning i form af en mundtlig tjenestebefaling base-ret

på pressemeddelelsen kombineret med styrelsens uforsvarlige antagelse om, at pressemed-

delelsen var det eneste grundlag for den fremtidige indkvarteringsadministration. Da depar-

tementschefen havde godkendt pressemeddelelsen uden omtale af undtagelser, og da han hav-de

sagt, at man ville administrere med mulighed for undtagelser, måtte Inger Støjberg forven-te, at

det blev sådan. Inger Støjberg kan ikke klandres for, at Udlændingestyrelsen troede, at man skulle

forvalte efter en pressemeddelelse, der var uegnet som forvaltningsgrundlag.

Rigsrettens begrundelse og resultat

I. Skyldspørgsmålet  

Fhv. minister Inger Støjberg er tiltalt for overtrædelse af § 5, stk. 1, i lov om ministres ansvar-

lighed ved som udlændinge-, integrations- og boligminister at være ansvarlig for, at Udlæn-

dingestyrelsen i perioden fra den 10. februar 2016 og indtil senest den 12. december 2016

iværksatte og fastholdt en indkvarteringsadministration, hvorefter der i et antal sager blev adskilt

ægtefæller og samlevende par indkvarteret i asylsystemet, hvor mindst den ene part var under 18

år, i strid med Den Europæiske Menneskerettighedskonventions artikel 8 og un-der tilsidesættelse

af almindelige forvaltningsretlige grundsætninger om saglig forvaltning, pligtmæssigt skøn og

proportionalitet samt forvaltningsrettens og Den Europæiske Menneske-rettighedskonventions

krav til konkret og individuel partshøring, sagsoplysning og begrunde-de afgørelser.

Rigsretten finder, at anklageskriftet lever op til kravene i rigsretslovens § 30 og retsplejelo-vens §

834.

Et strafansvar for Inger Støjberg efter ministeransvarlighedslovens § 5, stk. 1, forudsætter, at

Udlændingestyrelsen har administreret ulovligt som beskrevet i tiltalen, og at styrelsens ulov-lige

administration kan tilregnes Inger Støjberg i form af forsæt eller grov uagtsomhed.



- 130 -

1. 25 dommere udtaler herefter:

1.1. Inger Støjbergs beslutning om en ny indkvarteringsordning  

Den 25. januar 2016 skrev pressen om indkvartering af ”barnebrude” på danske asylcentre. I

artiklerne blev det omtalt, at mindreårige asylansøgere kunne blive indkvarteret sammen med

deres voksne ægtefælle.   

Samme dag skrev Inger Støjberg som en reaktion på presseomtalen et facebookopslag. Hun skrev

bl.a.: ”Det skal stoppes omgående, og det vil jeg omgående meddele Udlændingestyrel-sen” .

Den 27. januar modtog Udlændinge-, Integrations- og Boligministeriet (herefter benævnt Ud-

lændingeministeriet) et notat fra Udlændingestyrelsen om indkvartering af mindreårige ud-

lændinge med ægtefælle eller samlever og et notat om resultatet af en høring af indkvarte-

ringsoperatørerne, som styrelsen dagen før havde iværksat. Af sidstnævnte notat fremgik bl.a., at

ingen indkvarteringsoperatør havde oplyst om indikationer på tvang eller lignende i de konkrete

sager.   

Samme dag, den 27. januar, begyndte Udlændingeministeriet at arbejde på et notat om en ny

indkvarteringspraksis. Første udkast til notatet blev hovedsageligt udarbejdet af Jesper Gori, der

var kontorchef i familiesammenføringskontoret i ministeriets udlændingeafdeling. Notatet

indeholdt en indstilling om, at Udlændingestyrelsens indkvarteringspraksis fremover skulle

tilrettelægges således, at mindreårige på mindst 15 år ikke kunne indkvarteres på et asylcenter

sammen med en voksen ægtefælle eller samlever, medmindre en separat indkvartering åben-bart

ville stride mod barnets tarv. Forelå der sådanne hensyn til den mindreåriges tarv, skulle parterne

indkvarteres hver for sig, men på samme asylcenter.   

Efter at have været i høring hos Udlændingestyrelsen og efter yderligere bearbejdelse i mini-

steriet blev notatet den 2. februar 2016 lagt til godkendelse i Udlændingeministeriets elektro-

niske sagsbehandlings system ”F2” , og det blev den 9. februar kl. 13.44 godkendt af en mini-

stersekretær på vegne af Inger Støjberg. Det skete, efter at bl.a. departementschef Uffe Toudal



- 131 -

Pedersen og afdelingscheferne Lykke Sørensen (udlændingeafdelingen) og Line Skytte Mørk

Hansen (koncernstyringsafdelingen) havde godkendt notatet.

Der blev den 9. februar 2016 kl. 13.55 indkaldt til et møde kl. 15.30 på Inger Støjbergs kon-tor.

Det må efter bevisførelsen lægges til grund, at der på mødet var drøftelser om både ind-

kvarteringsordningen og et udkast til en pressemeddelelse om den nye ordning.   

Dette understøttes af en række udkast til pressemeddelelser, som blev udarbejdet den 9. og 10.

februar. De første udkast, som blev udarbejdet af Udlændingeministeriets presse- og kommu-

nikationsenhed og af Jesper Gori, og som forelå forud for 15.30-mødet, fulgte den model, som var

beskrevet i 2. februar-notatet. Jesper Gori havde samtidig med sit forslag til pressemedde-lelse på

baggrund af notatet skrevet en note med en model for Udlændingestyrelsens fremtidi-ge praksis

(omtalt som ”servietten”). Drøftelsen med ministeren tog afsæt heri.   

Om drøftelserne på 15.30-mødet lægges det efter bevisførelsen til grund, at Jesper Gori gav

udtryk for, at der skulle være undtagelsesmuligheder, men at Inger Støjberg pressede på for en

ordning uden mulighed for undtagelser og således ikke kunne acceptere den ordning, som fremgik

af ”servietten” .

Efter 15.30-mødet udarbejdede ministeriets presse- og kommunikationsenhed, antageligt efter

ønske fra særlig rådgiver i ministeriet Mark Thorsen, et udkast til pressemeddelelse, som ikke

indeholdt nogen undtagelsesmulighed. Efterfølgende udarbejdede Jesper Gori efter drøftelse med

Uffe Toudal Pedersen et udkast med en ændret beskrivelse af undtagelsesmuligheden. Lykke

Sørensen skrev i en mail til Jesper Gori om aftenen den 9. februar, at Inger Støjberg og Mark

Thorsen ikke kunne tilslutte sig forslaget, og at det vist stadig var ønsket, at der ikke skulle være

en ”kattelem” . Lykke Sørensen skrev også i mai len, at Uffe Toudal Pedersen øn-skede, at

Justitsministeriet (som også var blevet kontaktet den 9. februar) blev konsulteret fra

morgenstunden den 10. februar.   

I overensstemmelse hermed kontaktede Lykke Sørensen om morgenen den 10. februar kom-

mitteret i Justitsministeriet Nina Holst-Christensen vedrørende spørgsmålet, om en ordning uden

mulighed for undtagelser, dvs. en ordning, hvor alle par skulle adskilles uden en konkret og

individuel vurdering, ville være i strid med Danmarks internationale forpligtelser. Hun fik



- 132 -

det svar, at en sådan ordning ville være i strid med artikel 8 i Den Europæiske Menneskeret-

tighedskonvention (EMRK).

Det kan efter Lykke Sørensens forklaring, der støttes af bl.a. forklaringerne fra afdelingschef

Frank Bundgaard (ministeriets boligafdeling) og direktør Kasper Højvang Kyed (Styrelsen for

International Rekruttering og Integration), lægges til grund, at Lykke Sørensen på et koncern-

direktionsmøde, som begyndte kl. 10.30 den 10. februar, gav udtryk for, at en indkvarterings-

ordning uden mulighed for undtagelser ville være i strid med Danmarks internationale forplig-

telser, idet sagerne skulle behandles individuelt. Det må lægges til grund, at Lykke Sørensens

udtalelse var en reaktion på – og advarsel mod – Inger Støjbergs klare ønske om en ordning uden

undtagelsesmuligheder. Som forklaret af mødedeltagerne blev der ikke draget nogen konklusion

på mødet, og det må således lægges til grund, at daværende direktør i Udlændin-gestyrelsen

Henrik Grunnet ikke på mødet modtog nogen besked om, hvilken indkvarterings-ordning der

skulle gælde fremover.

Det må efter bevisførelsen lægges til grund, at der efter koncerndirektionsmødet var en kort

drøftelse mellem Inger Støjberg, Mark Thorsen og Uffe Toudal Pedersen før udsendelsen af

pressemeddelelsen. Det endte med, at muligheden for undtagelser blev taget ud af pressemed-

delelsen. Inger Støjberg har forklaret, at det var hendes beslutning at tage undtagelsesmulig-heden

ud. Uffe Toudal Pedersen har forklaret, at han under drøftelsen sagde til Inger Støjberg, at hun

kunne tage undtagelsen ud af pressemeddelelsen, men at der ville blive administreret med

undtagelser. Dette er også forklaret af Inger Støjberg og Mark Thorsen.

Der skal herefter tages stilling til, om Inger Støjberg pressede sit ønske om en indkvarterings-

ordning uden undtagelsesmuligheder igennem og således endte med at beslutte, at Udlændin-

gestyrelsen fremover skulle administrere efter en sådan ordning, eller om hun accepterede, at der

kunne administreres med undtagelser.   

Den pressemeddelelse, som Udlændingeministeriet offentliggjorde om eftermiddagen den 10.

februar, indeholdt bl.a. en udtalelse fra Inger Støjberg om, at hun som reaktion på, at der boe-de

mindreårige i det danske asylsystem med en voksen ægtefælle eller samlever, ”har bedt

Udlændingestyrelsen om straks at sætte en stopper for det” . Udtalelsen, som Inger Støjberg

havde godkendt, forudsatte, at en ordning uden mulighed for undtagelser, dvs. uden en kon-



- 133 -

kret og individuel vurdering og uden sagsoplysning, ville blive kommunikeret til Udlændin-

gestyrelsen. Det samme budskab fremgik af pressemeddelelsens tekst, der kun kan forstås sådan,

at alle par, også par med børn og de par, som allerede var indkvarteret sammen på tids-punktet for

udsendelsen af pressemeddelelsen, skulle adskilles og indkvarteres på hver sit asylcenter. Dette

stod i modsætning til den hidtidige indkvarteringspraksis, som også blev beskrevet i

pressemeddelelsen, og hvorefter Udlændingestyrelsen i hver enkelt sag på bag-grund af faglige

vurderinger og hensynet til barnets tarv vurderede, om en mindreårig skulle indkvarteres sammen

med en ægtefælle eller samlever. Det stod ligeledes i modsætning til den ordning med

undtagelsesmulighed (i givet fald med indkvartering på hver sit værelse på samme center), der

fulgte af 2. februar-notatet.   

Det kan efter bevisførelsen lægges til grund, at Udlændingestyrelsen fik tilsendt pressemedde-

lelsen den 10. februar 2016 både fra fuldmægtig Anne Nygaard Just fra koncernøkonomikon-toret

i Udlændingeministeriet og fra Line Skytte Mørk Hansen. Udlændingestyrelsen modtog ikke

andet skriftligt materiale fra ministeriet. I tilknytning til fremsendelsen af pressemedde-lelsen var

der telefonsamtaler mellem fungerende vicedirektør i Udlændingestyrelsen Lene Linnea Vejrum

og Line Skytte Mørk Hansen.

Afdelingschef Line Skytte Mørk Hansen har forklaret, at Uffe Toudal Pedersen efter koncern-

direktionsmødet den 10. februar bad hende om at sende pressemeddelelsen til Lene Linnea

Vejrum og samtidig ringe og sige, at, uanset hvor hårdt pressemeddelelsen var endt med at blive

trukket op, så ville der være undtagelser, hvor de mindreårige ikke skulle adskilles fra deres

partner. Hun tog derfor kontakt til Lene Linnea Vejrum og gav hende på grundlag af 2. februar-

notatet besked om den nye indkvarteringsordning, som Udlændingestyrelsen skulle administrere

efter.   

Line Skytte Mørk Hansens forklaring støttes imidlertid ikke af forklaringerne fra Uffe Toudal

Pedersen eller andre embedsmænd i ministeriet.   

Embedsmændene i Udlændingestyrelsen har forklaret, at styrelsen under telefonsamtalerne den

10. februar fik en instruks om, at der skulle administreres efter pressemeddelelsen, dvs. at der

skulle gælde en indkvarteringsordning uden mulighed for undtagelser. Det må efter for-

klaringerne fra Lene Linnea Vejrum og kontorchef i Udlændingestyrelsens forsørgelseskontor



- 134 -

Ditte Kruse Dankert lægges til grund, at Line Skytte Mørk Hansen ikke læste op fra eller på

anden måde refererede til 2. februar-notatet, og at hun instruerede Lene Linnea Vejrum om, at

styrelsen skulle gå i gang med at adskille parrene med det samme, og at operatørerne skulle

orienteres.

At der blev instrueret om straks at iværksætte en ordning uden mulighed for undtagelser, un-

derstøttes ikke alene af den administration, som herefter fandt sted i Udlændingestyrelsen, jf.

herom pkt. 1.2 nedenfor, men også af en række skriftlige beviser, herunder mails, som blev sendt

den 10. februar og i dagene derefter. Det gælder særligt den opfølgningsmail sendt af Lene Linnea

Vejrum den 10. februar kl. 16.40, som Line Skytte Mørk Hansen videresendte til en bred kreds i

Udlændingeministeriet, herunder til Uffe Toudal Pedersen. Mailen var ved-hæftet en mail, som

Ditte Kruse Dankert samme dag kl. 16.09 havde sendt til indkvarterings-operatørerne sa mmen

med ministeriets pressemeddelelse. Af mailen fremgik bl.a., at ”beslut-ningen fra ministeren

betyder, at ingen mindreårige fremover må indkvarteres sammen med en ældre ægtefælle eller

samlever, dette uanset om der er fællesbørn. Den betyder også, at der skal ske adskillelse i de

aktuelle sager, hvor en mindreårig bor sammen med en ældre ægte-fælle eller samlever. Vi vil

derfor snarest muligt varsle flytning i samtlige disse sager” . Ingen i Udlændingeministeriet

reagerede herpå. At der blev instrueret om en ordning uden undtagel-sesmuligheder understøttes

endvidere bl.a. af Lene Linnea Vejrums notits af 31. marts 2016 om departementets orientering af

Udlændingestyrelsen, som blev udarbejdet i forbindelse med, at et af de adskilte par havde klaget

til Folketingets Ombudsmand.

Under det interview, som Inger Støjberg gav til TV2 News i umiddelbar forlængelse af ud-

sendelsen af pressemeddelelsen den 10. februar, udtalte hun gentagne gange, at alle par, hvor den

ene var mindreårig, ville blive adskilt, også hvis de havde børn, og uanset hvor stor al-dersforskel

der var. Udtalelserne svarede til indholdet af pressemeddelelsen.

Det samme gør det svar, som Inger Støjberg den 24. februar 2016 afgav til Folketinget på

spørgsmål S 630 stillet af folketingsmedlem Naser Khader. Svaret blev godkendt af bl.a. Uffe

Toudal Pedersen og Lykke Sørensen, og Mark Thorsen og Lene Linnea Vejrum havde ifølge en

mail af 17. februar 2016 fra Anne Nygaard Just til Line Skytte Mørk Hansen ”nikket til” svaret.

Svaret omtalte ikke direkte pressemeddelelsen, men gengav essensen af pressemedde-lelsens

indhold, nemlig at ingen mindreårige asylansøgere under 18 år fremover kunne ind-



- 135 -

kvarteres sammen med deres ægtefælle eller samlever, heller ikke selv om de havde fælles børn. I

tilknytning he rtil oplyste Inger Støjberg i svaret, at ”umiddelbart efter Udlændingesty-relsens

høring af indkvarteringsoperatørerne blev ét par adskilt, og de er nu indkvarteret hver for sig på

hhv. et børne- og voksencenter. De øvrige mindreårige asylansøgere, der i dag lever sammen med

deres ægtefælle eller samlever, vil ligeledes blive indkvarteret adskilt.”

Forløbet vedrørende udarbejdelse af beredskabsmateriale til Statsministeriet til brug for en

forespørgselsdebat i Folketinget den 4. marts 2016 tyder heller ikke på, at Inger Støjberg den 10.

februar 2016 havde besluttet, at den nye indkvarteringsordning skulle være med mulighed for

undtagelser.   

Det var først under et samråd i Folketinget den 15. marts 2016 (samråd Z), at Inger Støjberg

oplyste, at der i tilfælde, hvor helt særlige grunde talte afgørende herimod, ikke ville ske ind-

kvartering af par på hver sit asylcenter. Hun oplyste under samrådet, at det ville være tilfæl-det,

hvis f.eks. et par var gift i Danmark ved kongebrev. Det må lægges til grund, at disse op-lysninger

blev givet efter et betydeligt pres fra embedsmændene i Udlændingeministeriet, som på dette

tidspunkt havde fået forelagt fem konkrete sager af Udlændingestyrelsen, hvoraf i hvert fald to

sager efter ministeriets opfattelse var tvivlsomme med hensyn til, om det ville være i

overensstemmelse med Danmarks internationale forpligtelser at adskille parrene.   

Det må efter forklaringerne fra embedsmændene i Udlændingestyrelsen lægges til grund, at

forelæggelsen af de fem sager var sket på styrelsens initiativ og efter styrelsens opfattelse i strid

med den instruks, styrelsen havde modtaget fra ministeriet. Udlændingestyrelsen mente, at

instruksen om at adskille alle par var uholdbar. Det må efter forklaringerne fra embeds-mændene i

Udlændingestyrelsen lægges til grund, at der i styrelsen var blevet lagt en strategi om at forelægge

sager om indkvartering af par med børn for Udlændingeministeriet med hen-blik på at få en

dialog, der kunne føre til, at der blev åbnet mulighed for undtagelser. Det må ses som et led i den

nævnte strategi for at få åbnet for undtagelsesmuligheder, at det i en mail af 15. februar 2016 fra

souschef Kristina Rosado (Udlændingestyrelsens forsørgelseskontor) til specialkonsulent Margit

Sander Rasmussen (Udlændingestyrelsens kontor for økonomi og indkvartering) blev anført bl.a.,

at ”Henrik [Grunnet] ser gerne, at vi forelægger de enkelte sager, hvor parrene har fællesbørn for

dep., inden vi effektuerer flytningerne” .



- 136 -

Lykke Sørensen og Jesper Goris drøftelser med Justitsministeriet den 12. februar 2016 om

grænserne for EMRK artikel 8 må anses for at være et led i en tilsvarende strategi.

Som opfølgning på samråd Z sendte Jesper Gori den 18. marts 2016 en mail til Udlændinge-

styrelsen. Mailen, hvorved Inger Støjbergs talep apir og beredskabstalepapir (Q&A’s) til sam-

rådet blev sendt til styrelsen, må forstås som en ændring af indkvarteringsordningen, sådan som

den var fastlagt ved den instruks om at administrere efter pressemeddelelsen, som Line Skytte

Mørk Hansen havde givet til Lene Linnea Vejrum den 10. februar 2016.

På den anførte baggrund finder vi – efter en samlet bevisbedømmelse, hvor vi har lagt stor vægt

på de begivenhedsnære dokumenter – at det er bevist, at Inger Støjberg endte med efter

koncerndirektionsmødet den 10. februar 2016 at beslutte, at der skulle gælde en indkvarte-

ringsordning uden mulighed for undtagelser, således at alle asylsøgende ægtefæller og samle-

vende par, hvor den ene var en mindreårig på 15-17 år, skulle adskilles og indkvarteres sepa-rat

på hver sit asylcenter. Dette understøttes også af Lykke Sørensens mail af 19. februar 2016 til

chefkonsulent i ministeriets familiesammenføringskontor Merete Milo, hvor Lykke Søren-sen

som svar på et ønske fra Merete Milo om at få en justering af pressemeddelelsen skrev, at ”det

kan vi ikke, fordi det er ministerens klare tilkendegivelse, at der ikke skal være undtagel-ser.

Jesper og jeg har haft et længere forløb med ministeren om sagen” .

Den praksisændring, som Inger Støjberg besluttede sig for, at der skulle administreres efter, endte

således med at være den, der fremgår af pressemeddelelsen, og ikke den, der er beskre-vet i 2.

februar-notatet. Den ordning, som var beskrevet i notatet, blev forladt i forbindelse med

drøftelserne den 9. og 10. februar 2016 mellem Inger Støjberg og embedsmændene i mi-nisteriet.

At ordningen i 2. februar-notatet var forladt støttes i øvrigt også af, at hverken Inger Støjberg eller

embedsmændene i ministeriet omtalte notatet over for Folketinget eller Folketingets

Ombudsmand, der flere gange spurgte til et skriftligt grundlag for den nye indkvarteringsord-

ning.   



- 137 -

1.2. Inger Støjbergs ansvar i perioden fra den 10. februar til den 18. marts 2016

EMRK artikel 8, stk. 1, foreskriver, at enhver har ret til respekt for sit familieliv. Indgreb heri skal

have lovhjemmel, tjene et sagligt formål og være proportionalt, jf. stk. 2. Hvis der fore-ligger et

beskyttet familieliv, skal det således vurderes konkret og individuelt, om det er sag-ligt og

proportionalt at foretage det pågældende indgreb. Af EMRK artikel 8 må også følge et krav om,

at der sker en tilstrækkelig sagsoplysning med inddragelse af det berørte par, da det-te er en

forudsætning for, at der kan foretages en konkret og individuel vurdering i den enkel-te sag.   

Den nye indkvarteringsordning uden mulighed for undtagelser, som Inger Støjberg besluttede

straks at iværksætte, indebar, at Udlændingestyrelsen ikke skulle foretage en konkret og indi-

viduel vurdering af, om det var sagligt og proportionalt at indkvartere asylsøgende ægtefæller

eller samlevende par, hvor den ene var en mindreårig på 15-17 år, på hver sit asylcenter, eller om

hensynet til familielivet vejede så tungt, at parret skulle indkvarteres eller forblive ind-kvarteret

sammen. Der skulle heller ikke ske sagsoplysning med henblik på en sådan vurde-ring. Den

etablerede nye ordning var derfor ulovlig.

Som nævnt sendte Jesper Gori den 18. marts 2016 en mail til Udlændingestyrelsen, som inde-bar

en ændring af indkvarteringsordningen. Med mailen fremgik det nu, at indkvartering skul-le ske

på en sådan måde, at dette ikke var i strid med Danmarks internationale forpligtelser eller dansk

ret i øvrigt. I mailen er det nævnt, at styrelsen i konkrete sager, hvor rækkevidden af Danmarks

internationale forpligtelser gav anledning til tvivl, kunne forelægge sagen for departementet med

henblik på departementets tilkendegivelse af de retlige rammer, og at de-partementet i den

forbindelse ville involvere Justitsministeriet efter behov til brug for en ge-nerel afdækning

heraf.   

Fra den 18. marts 2016 må det således have stået klart for Udlændingestyrelsen, at styrelsen ikke

længere var undergivet en instruks om, at der skulle ske adskillelse i alle sager, men at der f.eks.

skulle gøres undtagelse, hvis det var nødvendigt for at overholde EMRK artikel 8.

På den baggrund finder vi, at den oprindelige instruks fra den 10. februar 2016 om at admini-

strere efter pressemeddelelsen ikke kan danne grundlag for at pålægge Inger Støjberg strafan-svar

som minister for eventuelt lov- eller konventionsstridige beslutninger om adskillelse af



- 138 -

par truffet af Udlændingestyrelsen efter den 18. marts 2016. Heller ikke det forhold, at der den 18.

marts 2016 endnu ikke var udarbejdet nærmere retningslinjer om rækkevidden af de

internationale forpligtelser, herunder EMRK artikel 8, kan føre til et ministeransvar for så-danne

beslutninger truffet efter den 18. marts 2016.   

Udlændingestyrelsen traf i perioden fra den 10. februar til den 18. marts 2016 beslutning om at

adskille 18 asylsøgende gifte eller samlevende par, hvor den ene var en mindreårig på 15-17 år.

Styrelsen opdelte parrene i fire kategorier baseret på en vurdering af, hvor risikoen for at

overtræde Danmarks internationale forpligtelser var mindst.   

Vi lægger til grund, at de 18 par, som blev besluttet adskilt i medfør af den instruks, der blev givet

den 10. februar 2016, havde et beskyttet familieliv i EMRK artikel 8, stk. 1’s forstand.

Efter de foreliggende oplysninger besluttede Udlændingestyrelsen i perioden at adskille 12 par

uden børn og uden kendt graviditet. Beslutningen om at adskille blev for langt de fleste pars

vedkommende truffet kort tid efter instruksen til Udlændingestyrelsen, særligt den 12. februar

2016. Langt de fleste par blev adskilt i perioden fra den 16. til den 19. februar 2016. Det må

lægges til grund, at der på tidspunktet for beslutningerne om adskillelse forelå meget få

oplysninger om parrene, og det kan efter Margit Sander Rasmussens forklaring og oplys-ningerne

i øvrigt lægges til grund, at der reelt blev truffet beslutning om en ”en bloc” -adskillelse af par

uden børn eller kendt graviditet.   

Vi finder på den baggrund, at Udlændingestyrelsens beslutninger om adskillelse af de pågæl-

dende par er truffet i strid med EMRK artikel 8 og almindelige forvaltningsretlige grundsæt-

ninger, både med hensyn til kravet om en konkret og individuel vurdering af, om det var sag-ligt

og proportionalt at adskille parret, og med hensyn til kravet om en tilstrækkelig sagsop-lysning,

der som nævnt er en forudsætning herfor.   

For så vidt angår par med børn og par, hvor der var en kendt graviditet, lægger vi til grund, at

Udlændingestyrelsens beslutninger om adskillelse blev truffet den 25. og 26. februar 2016. I alt

seks par blev besluttet adskilt, og adskillelsen blev for de fleste pars vedkommende gen-nemført i

begyndelsen af marts 2016. Det må lægges til grund, at der på tidspunktet for be-slutningerne om

adskillelse kun var begrænsede oplysninger om parrene.   



- 139 -

Vi finder efter de foreliggende oplysninger, at Udlændingestyrelsens beslutninger om adskil-lelse

af de pågældende par må anses for truffet uden den fornødne konkrete og individuelle vurdering

af sagligheden og proportionaliteten af at indkvartere parret på hver sit asylcenter, og

sagsoplysningen kan heller ikke anses for at have været tilstrækkelig, navnlig fordi Ud-

lændingestyrelsen ikke inddrog parrene til belysning af deres situation. Herved er der sket brud på

EMRK artikel 8 og på almindelige forvaltningsretlige principper.   

Den nævnte ulovlige sagsbehandling må anses for at være en følge af Inger Støjbergs beslut-ning

om straks at indføre en ny indkvarteringsordning uden mulighed for undtagelser.   

Vi finder, at Inger Støjbergs beslutning om at indføre en ordning uden undtagelsesmuligheder

også må anses for at have haft den betydning, at der blev adskilt par, som – selv hvis Udlæn-

dingestyrelsen havde overholdt sagsbehandlingsreglerne og oplyst sagerne tilstrækkeligt – ikke

lovligt kunne være adskilt. Efter hvad der foreligger oplyst for Rigsretten, har dette været tilfældet

for i hvert fald de tre par, der er omtalt som par nr. 6, 12 og 15 i skemaet i sagsfrem-stillingen. For

disse par indebar beslutningen om adskillelse således en materiel krænkelse af deres ret til

familieliv efter EMRK artikel 8 og af almindelige forvaltningsretlige grundsæt-ninger om saglig

forvaltning og proportionalitet.

1.3. Gælder der en alvorlighedsbetingelse?

Inger Støjberg har anført, at hun alene kan dømmes, hvis der er tale om en alvorlig overtræ-delse

af ministeransvarlighedslovens § 5, stk. 1.

Af bestemmelsen fremgår, at en minister straffes, hvis vedkommende forsætligt eller af grov

uagtsomhed tilsidesætter de pligter, der påhviler ministeren efter grundloven eller lovgivnin-gen i

øvrigt eller efter stillingens beskaffenhed.   

Ministeransvarlighedsloven blev vedtaget som lov nr. 117 af 15. april 1964, og det fremgår af

bemærkningerne til det vedtagne lovforslag (Folketingstidende 1963-64, tillæg A, sp. 257 ff.), at

en minister – hvis vedkommende har handlet forsætligt eller groft uagtsomt – efter bestem-melsen

i § 5, stk. 1, kan straffes for enhver tilsidesættelse af sin embedspligt. Der stilles såle-des ikke

efter § 5, stk. 1, noget krav om, at en pligtforsømmelse skal være af særlig grov ka-



- 140 -

rakter for at være strafbar. Som anført i bemærkningerne adskiller § 5, stk. 1, sig herved fra

straffelovens § 157, der tidligere fandt anvendelse også på ministre, og hvorefter kun ”grov eller

oftere gentagen forsømmelse eller skødesløshed” var strafbar. I henseende til de subjek-tive

ansvarsbetingelser er § 5, stk. 1, derimod udtryk for en begrænsning i forhold til straffe-lovens §

157, idet der som nævnt efter § 5, stk. 1, alene kan straffes for forhold, der er begået med forsæt

eller af grov uagtsomhed.

Når Folketinget har besluttet at rejse tiltale mod en minister for dennes embedsførelse, jf.

grundlovens § 16, tilkommer det ikke Rigsretten at afgøre, om en politisk reaktion ville have

været tilstrækkelig. Afgørelsen heraf er alene Folketingets.   

Det er således ikke en betingelse for at finde en minister skyldig, at der er tale om en alvorlig

lovovertrædelse.

1.4. Konklusion om de objektive betingelser for strafansvar

Som anført ovenfor under pkt. 1.2 indebar Inger Støjbergs beslutning om at indføre en ny

indkvarteringsordning uden mulighed for undtagelser, at Udlændingestyrelsen i perioden fra den

10. februar til den 18. marts 2016 iværksatte og fastholdt en indkvarteringsadministration, som

stred mod EMRK artikel 8 og almindelige forvaltningsretlige grundsætninger. Herved har Inger

Støjberg i objektiv henseende handlet i strid med ministeransvarlighedslovens § 5, stk. 1.   

1.5. Tilregnelse (forsæt eller grov uagtsomhed)

Inger Støjberg blev som nævnt – især på mødet med embedsmænd i ministeriet den 9. februar

2016 kl. 15.30 og på koncerndirektionsmødet dagen efter – flere gange advaret om, at en ind-

kvarteringsordning uden mulighed for undtagelser ikke ville være lovlig, idet der efter Dan-marks

internationale forpligtelser skulle foretages en konkret og individuel vurdering af det enkelte

par.   

Da Inger Støjberg besluttede, at der skulle gælde en indkvarteringsordning uden undtagelses-

muligheder, og at ordningen skulle iværksættes straks, måtte hun indse, at hun ”kortsluttede” den

procedure, der skal følges efter EMRK artikel 8 og almindelige forvaltningsretlige grund-

sætninger, og at hendes beslutning ville have til følge, at der i Udlændingestyrelsen ikke ville



- 141 -

blive foretaget en konkret og individuel vurdering i de enkelte sager, og at der ikke ville ske en

tilstrækkelig sagsoplysning med inddragelse af de berørte par.   

Vi finder på denne baggrund, at Inger Støjberg forsætligt har overtrådt ministeransvarligheds-

lovens § 5, stk. 1, ved at pålægge Udlændingestyrelsen at administrere i strid med de proces-

suelle krav, som følger af EMRK artikel 8 og af almindelige forvaltningsretlige grundsætnin-ger

om saglighed, proportionalitet og sagsoplysning.

Vi finder, at der ikke er grundlag for at drage Inger Støjberg strafferetligt til ansvar for Ud-

lændingestyrelsens manglende overholdelse af forvaltningsrettens krav til partshøring og be-

grundede afgørelser, allerede fordi det på dette tidspunkt var opfattelsen i Udlændingeministe-riet,

at beslutninger om indkvartering var faktisk forvaltningsvirksomhed.

For så vidt angår de materielle krænkelser af EMRK artikel 8 og forvaltningsretlige princip-per

om saglighed og proportionalitet lægger vi til grund, at Inger Støjberg på tidspunktet for

instruksen til Udlændingestyrelsen var blevet rådgivet af embedsmændene i ministeriet om, at der

var vide rammer for at adskille parrene, og at der kun i helt særlige tilfælde ville skulle gøres

undtagelse. Inger Støjberg må imidlertid have indset, at Udlændingestyrelsens mang-lende

sagsoplysning og undladelse af at foretage en konkret og individuel vurdering var en følge af

instruksen, som ville medføre, at hvis der var tilfælde, hvor det ville være i strid med EMRK

artikel 8 at adskille parret, ville de ikke blive opdaget af styrelsen. Hun må således have anset det

for muligt, at nogle par som følge af den nye indkvarteringsordning uden mu-lighed for

undtagelser ville blive adskilt i strid med EMRK artikel 8 og forvaltningsretlige principper om

saglighed og proportionalitet, og hun forholdt sig accepterende til denne mu-lighed for det

tilfælde, at det faktisk skete. Hun har således også på dette punkt forsætligt overtrådt

ministeransvarlighedslovens § 5, stk. 1.

1.6. Konklusion vedrørende perioden fra den 10. februar til den 18. marts 2016

Vi finder på den anførte baggrund, at Inger Støjberg i det omfang, der er beskrevet i pkt. 1.1-1.5,

er skyldig i forsætlig overtrædelse af ministeransvarlighedslovens § 5, stk. 1, ved at være

ansvarlig for, at Udlændingestyrelsen i perioden fra den 10. februar til den 18. marts 2016

iværksatte og fastholdt en ulovlig administration af indkvartering af asylsøgende ægtefæller og

samlevende par, hvor den ene part var 15-17 år.   



- 142 -

1.7. Perioden efter den 18. marts 2016

Som anført i pkt. 1.2 blev instruksen fra den 10. februar ændret den 18. marts 2016, og den

oprindelige instruks kan derfor ikke danne grundlag for at pålægge Inger Støjberg ministeran-svar

for eventuelt lov- eller konventionsstridige beslutninger om adskillelse af par truffet af

Udlændingestyrelsen efter den 18. marts 2016.   

For så vidt angår den fortsatte faktiske adskillelse af par, der var besluttet adskilt forud for den 18.

marts 2016, bemærkes følgende:

Som nævnt ovenfor havde Udlændingestyrelsen i perioden fra den 10. februar til den 18. marts

2016 truffet beslutning om at adskille 18 par, hvor den ene part var mindreårig (15-17 år), uden at

der blev foretaget den fornødne konkrete og individuelle vurdering og uden til-strækkelig

sagsoplysning i de enkelte sager. Disse adskillelser skete på grundlag af instruksen af 10. februar

2016, og som det fremgår ovenfor, finder vi, at Inger Støjberg er ansvarlig for, at der ikke blev

foretaget den nævnte konkrete og individuelle vurdering og sagsoplysning i sagerne. Da

instruksen blev korrigeret den 18. marts 2016, blev de nævnte adskillelser opret-holdt, uden at der

blev foretaget en fornyet vurdering i lyset af den korrigerede instruks. Sa-gerne blev først i

forbindelse med en ombudsmandssag genoptaget den 28. april 2016 med henblik på

gennemførelse af partshøring.   

Dette forløb rejser spørgsmål om, hvorvidt Inger Støjberg er ansvarlig for, at adskillelserne blev

opretholdt efter den 18. marts 2016, uden at de blev undergivet en fornyet vurdering i lyset af den

korrigerede instruks.

Kompetencen til at træffe beslutning om adskillelse lå hos Udlændingestyrelsen, og Jesper Goris

mail af 18. marts 2016 til styrelsen indebar som nævnt en ændring af indkvarterings-ordningen,

således at styrelsen fremover skulle sørge for, at indkvarteringen skete på en måde, der ikke var i

strid med Danmarks internationale forpligtelser eller dansk ret i øvrigt. Styrel-sen havde allerede i

begyndelsen af marts 2016 forelagt fem sager for Udlændingeministeriet, hvor styrelsen ikke

havde adskilt parrene, fordi styrelsen vurderede, at der kunne være tvivl, om en adskillelse ville

være i strid med Danmarks internationale forpligtelser. Under disse omstændigheder finder vi

ikke tilstrækkeligt grundlag for at fastslå, at Inger Støjberg tilside-



- 143 -

satte en pligt, der påhvilede hende som minister, ved ikke selv at rejse spørgsmålet om genop-

tagelse af de sager, hvor parrene var blevet adskilt forud for den 18. marts 2016.   

Sammenfattende er det vores opfattelse, at Inger Støjberg ikke kan pålægges strafansvar for

Udlændingestyrelsens eventuelt lov- og konventionsstridige indkvarteringsadministration i

perioden efter den 18. marts 2016.   

Som nævnt i pkt. 1.2 indebar Inger Støjbergs beslutning om at indføre en ordning uden undta-

gelsesmuligheder, at Udlændingestyrelsen i nogle tilfælde besluttede at adskille par, hvorved der

skete en materiel krænkelse af deres ret til familieliv efter EMRK artikel 8 og af forvalt-

ningsretlige grundsætninger om saglighed og proportionalitet. For disse par fortsatte denne

krænkelse også efter den 18. marts 2016. Dette forhold har betydning for konsekvenserne for de

berørte par, og vi finder, at det på denne måde kan indgå i strafudmålingen.   

2. Én dommer udtaler:

Jeg finder, at der ikke er ført det fornødne bevis for, at Inger Støjberg er skyldig i overtrædel-se af

ministeransvarlighedslovens § 5, stk. 1.   

Inger Støjbergs beslutning om at ændre den hidtidige indkvarteringspraksis var begrundet i et

ønske om at beskytte mindreårige mod tvangsægteskaber og tvangssamliv. Dette er et sagligt og

prisværdigt formål. Jeg finder endvidere, at Inger Støjberg har modtaget en meget mangel-fuld

rådgivning fra embedsmændene i Udlændingeministeriet. Hun har på denne baggrund hverken

forsætligt eller groft uagtsomt overtrådt ministeransvarlighedslovens § 5, stk. 1.

3. Samlet konklusion vedrørende skyldspørgsmålet

Efter det foran anførte stemmer 25 dommere for at finde Inger Støjberg skyldig i det anførte

omfang i pkt. 1.1-1.6, og en dommer stemmer for at frifinde.

Afgørelsen af skyldspørgsmålet træffes efter stemmeflertallet.   

Inger Støjberg er herefter skyldig i forsætlig overtrædelse af ministeransvarlighedslovens § 5, stk.

1, ved at være ansvarlig for, at Udlændingestyrelsen i perioden fra den 10. februar til den



- 144 -

18. marts 2016 iværksatte og fastholdt en indkvarteringsadministration, hvorefter der i et antal

sager blev adskilt gifte eller samlevende par indkvarteret i asylsystemet, hvor den ene part var 15-

17 år, i strid med Den Europæiske Menneskerettighedskonventions artikel 8 og under til-

sidesættelse af almindelige forvaltningsretlige grundsætninger om saglig forvaltning, propor-

tionalitet og sagsoplysning.   

II. Straffastsættelsen

Som foreskrevet i rigsretslovens § 67 sammenholdt med retsplejelovens § 216, stk. 1, sidste

punktum, har den dommer, som udgør mindretallet vedrørende skyldspørgsmålet, efterføl-gende

deltaget i afstemningen om straffastsættelsen.

15 dommere udtaler:

Efter ministeransvarlighedslovens § 6, stk. 1, straffes forsætlig overtrædelse af lovens § 5 med

bøde eller fængsel indtil 2 år.

Som anført i Rigsrettens dom af 22. juni 1995 (UfR 1995.672/2 R) fremgår det af forarbej-derne

til § 6, at den forholdsvis vide strafferamme er anset for påkrævet under hensyn til de

forskelligartede lovovertrædelser, rammen omfatter. Før ministeransvarlighedsloven fandt

straffelovens bestemmelser om forbrydelse i offentlig tjeneste eller hverv også anvendelse på

ministre. Strafferammerne i disse bestemmelser er bøde eller fængsel, der kun kan stige til 2 år

ved misbrug af stillingen for at skaffe sig eller andre uberettiget fordel. Som anført i dom-men må

strafferammen i ministeransvarlighedslovens § 6 ses som et udtryk for, at der kan være behov for

en strengere vurdering af en ministers embedsførelse.   

Der må ved straffastsættelsen lægges vægt på, at Inger Støjberg besluttede, at ændringen af

Udlændingestyrelsens praksis skulle gennemføres og straks effektueres, selv om hun havde

modtaget klar rådgivning fra sine embedsmænd om, at det ville være i strid med det lovfæste-de

krav om respekt for retten til familieliv at indføre en indkvarteringsordning, hvor de berør-te par

blev adskilt uden mulighed for undtagelser og dermed uden en konkret og individuel vurdering af

parrene baseret på en tilstrækkelig sagsoplysning. Inger Støjberg var også klar over, at den

praksisændring, hun besluttede at gennemføre, umiddelbart ville få praktisk be-tydning for par,

hvor der ikke var nogen indikationer på tvang. Hun var således bekendt med,



- 145 -

at Udlændingestyrelsen i sin hidtidige praksis på baggrund af en faglig vurdering og hensynet til

barnets tarv havde indkvarteret mindreårige asylansøgere, der var gift eller samlevende, hver for

sig, hvis der opstod tvivl om tvang eller andet pres, og hun vidste, at Udlændingesty-relsen efter

hendes facebookopslag af 25. januar 2016 havde oplyst, at operatørerne ikke hav-de konstateret

indikationer på tvang i nogen af de aktuelle tilfælde, hvor piger i alderen 15-17 år var indkvarteret

sammen med voksne ægtefæller eller samlevere.   

Det strafbare forhold omfatter perioden fra den 10. februar til den 18. marts 2016, men har for en

række par og deres børn også haft konsekvenser i nogen tid derefter, hvor parrene stadig var

adskilt. I alt 18 par blev besluttet adskilt som følge af den ulovlige instruks. De beslutnin-ger om

adskillelse, der blev truffet som følge af den ulovlige instruks, medførte i flere tilfælde

belastningsreaktioner og negative psykiske konsekvenser for de berørte par, som tilhørte en i

forvejen udsat gruppe af mennesker.   

Det må indgå i vurderingen, at Inger Støjberg før sin beslutning havde modtaget rådgivning fra

sine embedsmænd om, at det kun i ganske få tilfælde kunne forventes at ville være upro-

portionalt at adskille de berørte par. Denne rådgivning var dog ikke retvisende og byggede ikke på

nærmere vurderinger af de enkelte par, hvilket må ses i lyset af det pres, Inger Støj-berg forinden

havde lagt på embedsmændene bl.a. ved på Facebook at meddele, at hun straks ville pålægge

Udlændingestyrelsen at sætte en stopper for, at piger under 18 år kunne være indkvarteret på

asylcentre sammen med voksne ægtefæller eller samlevere.   

Der må tages hensyn til, at Inger Støjberg efter godt en måneds tid accepterede, at der blev åbnet

for undtagelser, om end det skete efter pres og fornyede advarsler om den etablerede ordning. Det

må også indgå i vurderingen, at de berørte par efter at være blevet adskilt fortsat havde mulighed

for at holde en vis besøgskontakt med hinanden.

Inger Støjberg har forklaret, at hun var motiveret af et ønske om, at piger under 18 år, der søg-te

asyl her i landet, skulle kunne frigøre sig fra ægteskaber eller samliv, som de var blevet tvunget

ind i. Et generelt ønske herom undskylder imidlertid ikke, at hun som minister og

forvaltningschef besluttede, at der skulle administreres i strid med lovens krav om respekt for den

enkeltes ret til familieliv med de heraf følgende krav om bl.a. inddragelse af de berørte par og

individuel vurdering af, om det i deres situation ville være proportionalt at adskille



- 146 -

dem. Hertil kommer, at der som nævnt ikke for nogen af de indkvarterede pars vedkommende var

indikationer på tvang, og at der ved den praksisændring, som Inger Støjberg pålagde Ud-

lændingestyrelsen at gennemføre, ikke blev fokuseret på tvang eller indikationer på tvang, idet det

afgørende alene var, om ægtefællerne eller de samlevende var over eller under 18 år.

Efter en samlet vurdering stemmer 10 dommere herefter for at fastsætte straffen efter mini-

steransvarlighedslovens § 6, stk. 1, til fængsel i 3 måneder, og fem dommere stemmer for at

fastsætte straffen til fængsel i 60 dage.   

Under hensyn til den samfundsmæssige betydning af, at regeringens ministre respekterer gæl-

dende ret og dermed folkestyrets og retsstatens grundlæggende spilleregler, finder vi, at det må

være udgangspunktet, at der fastsættes en ubetinget fængselsstraf i tilfælde, hvor en mini-ster har

sat sig ud over lovgivningen på sit forvaltningsområde ved med forsæt at tilsidesætte væsentlige

individuelle rettigheder med skadevirkning for enkeltpersoner til følge. Vi finder, at der ikke er

omstændigheder eller oplysninger om Inger Støjbergs forhold, som kan begrun-de, at

udgangspunktet fraviges i denne sag, og at der derfor ikke er grundlag for at gøre straf-fen

betinget.

Ni dommere udtaler:   

Det fremgår af Rigsrettens dom af 22. juni 1995 i rigsretssagen mod fhv. justitsminister Erik

Ninn-Hansen, at der ved straffastsættelsen for overtrædelse af ministeransvarlighedslovens § 5,

stk. 1, bl.a. blev lagt vægt på, hvilket formål ministeren havde forfulgt, og hvilken rådgiv-ning

ministeren havde fået af embedsmændene, ligesom der blev lagt vægt på forholdets tidsmæssige

udstrækning og konsekvenserne for de berørte borgere. I sagen fastslog Rigsret-tens flertal, at

Erik Ninn-Hansen forsætligt igennem 7 måneder mod embedsmændenes ad-varsler fastholdt en

administration i strid med udlændingelovens regler om familiesammenfø-ring, fordi han fandt

disse for vidtgående. Herved tilsidesattes et stort antal menneskers lov-fæstede ret til at blive

forenet med deres ægtefæller, børn eller forældre, ligesom det måtte have stået ham klart, at

krænkelsen, der for nogle af ansøgerne i Sri Lanka kunne få alvorlige konsekvenser, var en

betydelig belastning for ansøgernes pårørende her i landet. Straffen blev fastsat til fængsel i 4

måneder, der under hensyn til Erik Ninn-Hansens personlige forhold, herunder navnlig hans alder

og helbredstilstand, blev gjort betinget.



- 147 -

I den foreliggende sag finder vi, at straffen for den overtrædelse af ministeransvarlighedslo-vens §

5, stk. 1, som Inger Støjberg efter det, der er anført ovenfor i skyldvurderingen, er fun-det skyldig

i, bør fastsættes til fængsel i 60 dage. Vi finder endvidere, at det er upåkrævet, at fængselsstraffen

kommer til fuldbyrdelse, og at straffen derfor bør gøres betinget, jf. straffe-lovens § 56.   

Vi lægger herved navnlig vægt på, at formålet med ændringen af indkvarteringsordningen ikke

var lovstridigt, at overtrædelsen i første række angår tilsidesættelse af sagsbehandlings-regler –

kravet om en konkret og individuel vurdering og kravet om sagsoplysning – og at Inger Støjberg

af embedsmændene var blevet rådgivet om, at par, hvor den ene part var min-dreårig, som

udgangspunkt kunne adskilles og indkvarteres separat på forskellige asylcentre, og det kun ville

være nødvendigt at gøre undtagelse i helt særlige tilfælde. Vi lægger endvide-re vægt på,

at instruksen blev lovliggjort den 18. marts 2016 efter at have været gældende i mindre end

halvanden måned, og at de berørte par efter adskillelsen og indkvartering på sepa-rate asylcentre

fortsat kunne besøge hinanden og således havde mulighed for at opretholde et vist samliv.   

Særligt om formålet med ordningen og om embedsmændenes rådgivning bemærker vi føl-gende:

Efter bevisførelsen lægger vi til grund, at Inger Støjberg med sin beslutning om at ændre ind-

kvarteringspraksis for asylansøgerpar, hvor den ene part (kvinden) var mindreårig (15-17 år),

ønskede at forhindre, at danske myndigheder kom til at medvirke til at fastholde piger og un-ge

kvinder i et samliv, som ikke byggede på deres egen frie vilje. Formålet med at ændre praksis var

således at beskytte piger og unge kvinder mod tvang og pres. Der er ikke tale om et lovstridigt

formål, men om et anerkendelsesværdigt og sagligt formål. Dette er anerkendt af flertallet i den

betænkning og indstilling fra Udvalget for Forretningsordenen, som ligger til grund for

Folketingets beslutning om at rejse rigsretstiltale mod Inger Støjberg, hvori det er anført:

”Flertallet bemærker endvidere, at hensigten om at beskytte mindreårige piger fra over-greb
i form af indkvartering med ældre mænd er prisværdig og at adskillelsen af de be-rørte par
politisk set var rigtig, men at den juridisk var forkert, da den indebar en ulovlig



- 148 -

indkvarteringsordning. Adskillelsen kan ikke ske gennem en undtagelsesfri ordning, idet det
strider mod de formelle og processuelle krav, der stilles både efter dansk for-valtningsret og
Menneskerettighedskonventionen. Tidligere udlændinge- og integrati-onsminister Inger
Støjberg burde have søgt den nødvendige ændring i samråd med Fol-ketinget.”

Embedsmændenes rådgivning af Inger Støjberg i forbindelse med ændringen den 10. februar 2016

af indkvarteringsordningen var præget af, at det i mangel af domspraksis fra Den Euro-pæiske

Menneskerettighedsdomstol på dette område er vanskeligt at sige noget præcist og sikkert om,

hvor grænsen for den beskyttelse af retten til familieliv, der følger af EMRK arti-kel 8, nærmere

går, når der er tale om indkvartering på asylcentre af par, hvor den ene part er mindreårig.   

Efter bevisførelsen kan det imidlertid lægges til grund, at Inger Støjberg både forud for og efter

ændringen af ordningen den 10. februar 2016 af embedsmændene var blevet rådgivet om, at der

var vide rammer for at adskille parrene, og at der kun i helt særlige tilfælde ville skulle gøres

undtagelse.

Vi stemmer herefter for at fastsætte straffen efter ministeransvarlighedslovens § 6, stk. 1, til

fængsel i 60 dage, der gøres betinget, jf. straffelovens § 56.

En dommer stemmer for, at straffen fastsættes til 10 dagbøder på hver 1.000 kr. Der er herved lagt

vægt på de samme omstændigheder, som er anført af det mindretal, der vil idømme 60 dages

betinget fængsel.   

En dommer stemmer for strafbortfald under hensyn til de foreliggende formildende

omstændigheder.

Afgørelsen træffes efter stemmeflertallet, jf. rigsretslovens § 67 sammenholdt med retspleje-

lovens § 216, stk. 2.

Straffen fastsættes herefter til fængsel i 60 dage.

Samtlige dommere finder, at sagens omkostninger skal betales af statskassen.   



- 149 -

Thi kendes for ret:

Tiltalte, fhv. minister Inger Støjberg, straffes med fængsel i 60 dage.

Statskassen skal betale sagens omkostninger.

Der tillægges anklagerne og forsvarerne for Inger Støjberg følgende beløb:

Advokat Jon Lauritzen: 4.750.000 kr. + moms i salær og 629.260,55 kr. i udlæg.

Advokat Anne Birgitte Gammeljord: 3.000.000 kr. + moms i salær og 20.828,65 kr. i udlæg.

Advokat Nicolai Mallet: 3.350.000 kr. + moms i salær.

Advokat René Offersen: 3.800.000 kr. + moms i salær.

I beløbene fragår de tidligere udbetalte acontosalærer og udlæg.



div>

div>