Tiltale for vold af særlig rå, brutal eller farlig karakter i gentagelsestilfælde efter straffelovens § 245, stk. 1 jf. § 247, stk. 1
Ret: Retten i Viborg (1. instans)
Faggruppe: Straffesag — Almindelig domsmandssag
Sagsemner: Liv og legeme;
Strafferetlige sanktioner og andre foranstaltninger;
Udlændinge;

RETTEN I VIBORG





Den 1. september 2017 kl. 13.00 blev retten sat af 

Rettens nr. 977/2017
Politiets nr. 4100-73251-00110-16

Anklagemyndigheden
mod

født  1994.


Sagen blev genoptaget.

Ingen var mødt eller tilsagt.

Rettens dom af 11. august 2017 er anket.

Under hovedforhandlingen blev der afgivet følgende forklaringer:

Tiltalte forklarede, at han den 18. september 2016 om natten var i byen i
Silkeborg . Han kom alene i byen og mødtes med nogle venner. Han var
sammen med mange forskellige. Han havde drukket meget alkohol. Han var
meget påvirket af alkohol om morgenen. Han gik ind på en bar, men gik
hurtigt ud igen; da han gerne ville hjem. Han var i stand til selv at tage hjem.
På det tidspunkt var han sammen med 
der måske hed 
Han vidste ikke; hvad  hed til efternavn. Han mødte dem om
morgenen. De fulgtes ud af diskoteket;, fik noget at spise og gik så over mod
en bar for at se, hvad der skete der. Der skete ikke noget, så de gik hjemad.
De gik forbi en bænk, hvor der sad nogle personer. Han kunne huske at der
blev sagt noget, men ikke hvad der blev sagt, eller hvem der sagde det. Der
sad en pige 0g to drenge på bænken. Den største af drengene rejste sig op og
skubbede tiltalte hårdt ind i brystet, så han faldt ned og fik sår på albuen.
Tiltalte rejste sig op 0g slog drengen tilbage én gang og gik derefter derfra.
Tiltalte slog drengen i ansigtet; han vidste ikke; om det var med knyttet
hånd. Han så, at drengen faldt. Tiltalte blev chokeret, så han gik hjemad.
Længere nede ad gaden; tæt på hans hjem; blev han taget af politiet. Han var
ikke tæt på bænken og ved ikke, hvorfor han blev slået. Det kunne godt
være, at det var ham, der sagde noget, men han vidste det ikke. Han var fuld
og kunne ikke rigtig huske det. De andre, der var til stede, blev der, da han
gik Han så ikke mere. Han gik til at starte med alene hjemad. Da han
nærmede sig sit hjem, ringede  og spurgte, om de ikke skulle følges
hjem. De boede lige ved siden af hinanden. Han mødtes med  for at
følges. De blev begge anholdt.

Tiltalte blev skubbet først og faldt. Han rejste sig op 0g slog drengen. Han
slog ikke begge drenge, kun den største af dem: Der lå glasskår på jorden;
det var derfor; at tiltalte skar sig på armen. Tiltalte sparkede ikke nogen; 0g

han så ikke nogen blive sparket. Tiltalte slog drengen én gang, hvorefter
drengen faldt omkuld. Da drengen faldt, blev tiltalte bange 0g gik derfra.
Det var ikke meningen; at drengen skulle falde. Tiltalte ville gøre det samme
ved drengen; som drengen havde gjort ved ham. Tiltalte kunne ikke forklare
de skader; der var på  Han vidste, at han ramte
den ene. Den anden så han ikke, kun da han sad på bænken. Han så ham	
ikke rejse sig op. I grundlovsforhøret ville tiltalte ikke sige, at han havde
slået drengen; fordi han ikke ville have straffen for det. Han forklarede ikke
til politiet eller i retten, at han var blevet skubbet, inden han havde slået,
fordi han ikke havde lyst til det, før han indså, at det skulle være sådan. Han
snakkede med sin advokat, 0g anerkendte det nu, fordi det var det bedste for
ham; i stedet for at han skulle sidde varetægtsfængslet i flere måneder.

 forklarede, at han natten til den 18. september var i byen. Han
var sammen med  De var i byen 0g mødte nogle kammerater
og veninder. Da diskoteket lukkede omkring kl. 5-6 om morgenen, ville de
over på et lokalt værtshus og have en øl. Inden de gik derover, satte de sig
på en bænk på Skoletorvet. Det var vidnet, dennes veninde  0g
 De satte sig på bænken; og der kom 3-4 personer hen til dem
0g spurgte, om de havde nogle cigaretter. Det svarede de nej til. Så gik
personerne lidt frem og tilbage og spurgte igen; om de havde hash 0g
cigaretter. Vidnet kunne se på den ene, at han var ude på ballade. Det kunne
han se på hans ansigtsudtryk. Han sagde til gruppen flere gange, at de skulle
gå, fordi han og hans venner ikke ville deltage i noget. Det virkede til, at de
andre holdt sig tilbage. Det var kun ham; der stod i front, der virkede tændt
på det.

Der var en person; der kom hen og begyndte at slå vidnet i hovedet. Han
bøjede sig forover og fik pareret.  havde siddet på bænken.
Han rejste sig op 0g gik hen imod de tre andre.  havde bagefter fortalt,
at de tre slog ham ned. Vidnet så det ikke. Det skete cirka 10 meter væk.
Han hørte et smæld og kunne se, at  lå på jorden og ikke bevægede sig.
Han løb hen imod  og kunne se, at han havde et fodaftryk i hovedet. De
ringede til alarmcentralen og politiet, og ambulancen kom. De kørte på
skadestuen 1 Århus, hvor  blev behandlet. Vidnet blev ikke selv
behandlet.

Han sad på bænken og rejste sig op. Han forsøgte at skubbe personen foran
sig væk, så han kunne komme hen til  Da de sad på bænken, blev den
ene person ved med at gå tæt på ham. Vidnet forsøgte at få ham væk og
sagde, at han ikke ville deltage i noget. Han sagde gentagne gange, at de
skulle gå væk. Til sidst fik han slag i ansigtet. Vidnet huskede ikke; at nogen
blev skubbet i jorden. Da vidnet sad på bænken, stod personen foran ham
med sin mave i vidnets hovedhøjde. Vidnet forsøgte at få personen væk ved
at skubbe til dennes hofter, mens han selv stadig sad ned. Han blev slået,
mens han stadig sad ned. Han blev slået gentagne gange i ansigtet. Vidnet
vidste ikke; hvor de andre i gruppen var henne, da han blev slået.

Han ville mene, at episoden tog cirka 10 minutter, fra gruppen første gang
rettede henvendelse til dem indtil han 0g hans venner ringede til
alarmcentralen. Vidnet havde drukket en del alkohol, men ikke så meget, at
han ikke var ved bevidsthed eller kunne stå ved sine handlinger. Vidnet
kendte ikke nogen 1 gruppen. Han havde set den ene af dem 1 byen 1
Silkeborg før. Det var ikke tiltalte. Det var kun én, som han havde set, 0g
det var ikke en, som han kendte.

Samtalen handlede kun om noget med cigaretter og hash. Det var kun en
person, der startede samtalen; dette var ikke personen, der slog vidnet.
Vidnet sagde; at de ikke var interesseret i noget, hvorefter personen, der
senere slog ham, kom hen og sagde, at vidnet skulle holde mund. Vidnet
sagde at gruppen skulle gå væk; hvorefter han blev slået 1 ansigtet.
Personen, der slog ham; var en lille, spinkel fyr med udenlandsk baggrund.
Han mente, at personen havde sort hættetrøje på. Han vidste ikke; hvad
personen hed, men han havde ikke set ham før. Inden vidnet blev slået, stod
tiltalte forrest i gruppen. Han vidste ikke; hvor tiltalte stod, da han blev slået.
Det var tiltalte, der førte ordet til at starte med. Det var ikke tiltalte, der slog
ham. Vidnet så ikke episoden med  Han hørte kun slaget 0g
så, at  faldt.

 forklarede, at han den 18. september 2016 var i byen med
 Da de sad på bænken på Skoletorvet, sad de stille og roligt 0g
snakkede. Pludseligt kom der en gruppe hen til dem og ville slås. Det sagde
vidnet og  at de ikke ville. Gruppen sagde ikke direkte, at de
ville slås, men de var meget provokerende og højtråbende 0g sagde en masse
ting Han kendte ikke nogen i gruppen, han havde aldrig set dem før. Han
sagde til gruppen; at de skulle stoppe, og at han 0g  ikke gad mere. Han
rejste sig op, fordi han ville gå, og blev så slået i hovedet. Derefter kunne
han ikke huske så meget mere, men havde fået at vide, at han blev slået ned
bagfra. Han kunne ikke selv huske, at han blev slået ned bagfra. Han
vågnede, da ambulancefolkene kom.  sad på bænken sammen med ham.
Der var måske en eller t0 piger på bænken også. Han kunne huske, at han
blev slået to gange i hovedet forfra. Det var en lille fyr; der slog ham_ Vidnet
så ikke, at  blev slået. Han vidste ikke, om han var besvimet på det
tidspunkt.

Da han rejste sig op fra bænken, blev han slået i hovedet. Han troede, at
 sad på bænken; men kunne ikke helt huske det. Han mente ikke; at det
kunne være den lille fyr, der slog ham bagfra. Der var to personer, der slog
ham; den lille fyr og en mere bagved ham. Han mistede bevidstheden og
vågnede op i ambulancen. Han havde meget ondt i sit ben og kunne se, at
hans fod så meget mærkelig ud. Han havde fået noget i hovedet; men han
kunne ikke huske noget om det. Dagen efter kunne han se et fodaftryk i sit
ansigt; men kunne ikke huske, hvordan det var kommet. Lægerne fortalte; at
benet var brækket ét sted, 0g at der var en masse stumper. Han blev opereret
og fik en skinne 0g syv skruer sat ind. Han havde stadig problemer med det.
Bruddet på benet var sket i forbindelse med episoden; han havde ikke haft

problemer med benet før.

Han slog ikke nogen; 0g han var ikke aggressiv. Han og  ville bare væk
fra situationen. Han var bange for, at situationen skulle udvikle sig. Han
gjorde, hvad han kunne for at komme væk fra situationen. Han havde
drukket en del alkohol, han og  havde nok delt en flaske spiritus. Han
var 99 'pænt påvirket" men havde en god fornemmelse af, hvad der skete,
indtil han mistede bevidstheden.

Gruppen gik først forbi dem, da de sad på bænken; men kom så tilbage.
Første gang de gik forbi, snakkede gruppen ikke til dem. Han så ikke, at
 skulle være aggressiv eller truende på nogen måde. Gruppen var på tre -
fire personer. I den første rapport omtalte han fem-seks personer; i den næste
var det færre. Det var tre-fire personer.

 forklarede, at hun den 18. september 2016
overværede episoden på Skoletorvet. Hun sad sammen med tre kammerater;

sad ikke så langt fra bænken. Hun så to drenge 0g t0 piger sidde på bænken.
Hun kendte dem ikke. Hun havde set den ene af drengene før; hun var gået
forbi ham på et diskotek. Der kom fire drenge gående hen imod bænken.
Gruppen, der kom hen til bænken; begyndte at provokere. Hun kunne se, at
dem; der sad på bænken; blev utrygge; og hun kunne høre, at de bad gruppen
om at gå. Hun sad ikke så langt derfra og kunne høre hvad der blev sagt.
Drengene på bænken sagde; at de ikke ville noget og bad gruppen om at gå.
Drengene på bænken rejste sig op, 0g så begyndte tumulten: Da drengene
rejste sig, begyndte personerne at skubbe til hinanden. Gruppen begyndte at
skubbe til drengene, og drengene skubbede lidt igen. De begyndte at slå på
hinanden. Den ene dreng løb væk sammen med de to piger. Den anden
dreng stod tilbage; og de fire "gik amok" på ham: Der gik en person om bag
drengen 0g slog ham 1 tindingen; så han besvimede og væltede bagover,
hvorefter gruppen stod og sparkede til ham: Det var alle fire i gruppen, der
var med til det; de stod rundt omkring den dreng der var tilbage. Hun kunne
ikke sige; hvem der havde startet, eller hvem der havde skubbet først. Hun
så ikke tiltalte blive skubbet og vælte bagover. Hun så ikke 
blive slået; mens han sad på bænken: Hun hørte kun; at gruppen blev bedt
om at gå væk, 0g at der blev noget tumult. Det var først, da drengene rejste
sig 0g gik lidt væk, 0g de begyndte at slås, at hun og hendes kammerater
blandede sig. Da de var fire personer, omkring den dreng der lå på jorden;
blandede vidnet og hendes kammerater sig. De løb derhen, og gruppen løb
væk derfra. Vidnet og hendes kammerater ringede efter politiet. Hun blev
afhørt af politiet i forbindelse med sagen den 18. september om morgenen;
umiddelbart efter episoden.

Foreholdt afhøringsrapport af 18. september 2016 forklarede vidnet; at det
var rigtigt, at hun havde forklaret; at personerne af udenlandsk herkomst
tydeligvis ønskede en konfrontation; hvorimod personerne på bænken
ønskede at undgå en konfrontation; og en af personerne på bænken bad de

side 5
udenlandske mænd gå væk, samt at de udenlandske mæn d ikke fulgte denne 
anmodning, hvorfor den ene person fra bænken, en un g mand, rejste sig og 
herefter blev tildelt flere slag i ansigtet. Person en på bænken rejste sig op, 
fordi han gerne ville have, at gruppen gik. Hun ved  ikke, om personerne på 
bænken kunne have skubbet til gruppen. Det var førs t idet, at drengen rejste 
sig fra bænken, at slåskampen startede. Ham, der re jste sig, blev slået flere 
gange i hovedet. Han stak af sammen med pigerne og overfaldet på den 
anden dreng skete efterfølgende. 
Det virkede som om, at gruppen af udenlandske mænd kendte hinanden. De 
kom gående sammen, forholdsvis målrettet, hen mod d em på bænken. Da 
hun først så dem, tænkte hun, at de to grupper måsk e kendte hinanden. Hun 
vurderede, at gruppen af udenlandske mænd var fælle s om det. Der var ikke 
én, der tog lederskab; de kom alle fire på samme ti d og provokerede lige 
meget. Mændene forsvandt to og to i hver deres retn ing. Hun så to af dem 
senere, da hun tog hjem. Det ringede hun til politi et og fortalte. De to andre 
blev fundet længere oppe i byen. Hun så dem forsvin de to og to, da hun og 
hendes kammerater kom hen for at hjælpe ham, der lå  ned. 
Hun havde drukket, men det var ikke ''vildt og toss et''. Hun var bare ude for 
at hygge sig. 
Foreholdt afhøringsrapport, forklarede vidnet, at h un ikke mindedes at have 
fortalt til politiet, at hun havde bemærket tre-fir e unge mænd med 
udenlandsk herkomst, der stod med front til persone rne på bænken. Der 
havde hele tiden været fire. Hun havde ikke holdt ø je med den ene dreng og 
de to piger, men de forsvandt; der stod kun den ene  dreng tilbage. Hun lagde 
ikke mærke til dem, men da hun stod ovre ved drenge n, var hans kammerat 
væk. Kammeraten var så langt væk, at hun ikke ved, hvor han blev af. Hun 
mødte en af pigerne, der kom tilbage, og som ringed e til nummer to dreng. 
Ham, der lå på jorden, kaldte på en eller anden. Hu n troede, at det var 
kammeraten, men hun kendte ikke navnene på dem. Da hun og hendes 
kammerater sad med drengen på jorden, så hun kun pi gen. Hun ved ikke, om 
kammeraten kunne have stået bag dem, men der gik no get tid, fra drengen 
på jorden kaldte på ham, til han kom derhen. Da hun  og hendes kammerater 
løb over til ham, der blev slået ned, var alle fire  indvandrere omkring ham. 
Hun vidste ikke, hvor kammeraten var henne. Der var  fire personer, der stod 
omkring drengen på jorden og trampede på ham. 
Foreholdt politirapport forklarede hun, at det var rigtigt, at hun havde 
forklaret, at yderligere en person fra bænken rejst e sig, og denne pludselig 
blev slået i baghovedet af den af de udenlandske pe rsoner, som var mest lys 
i huden, og personen der blev slået i baghovedet he refter væltede omkuld og 
landede på ryggen, hvorefter den person, der havde slået ham i baghovedet, 
sparkede den liggende person i hovedet. Alle fire p ersoner var der, men den 
ene stod ved drengens hoved, de andre stod ved hans  ben. De gjorde alle 
noget, men det var ham, der stod ved hovedet, der v ar mest voldsom og slog 
drengen i hovedet. De andre sparkede ham. Hun mente , at hun havde fortalt

til politiet; at de alle gjorde noget. Hun talte med en kvinde på
politistationen: Politirapporten var underskrevet af en mand: Hun var sikker
på, at det var en kvinde, hun talte med. Hun havde forklaret til politiet, at
hun muligvis ville kunne genkende ham;, der slog personen i baghovedet 0g
sparkede ham i ansigtet. Hun var ikke blevet forevist fotos til genkendelse.
Hun var blevet afhørt om morgenen den 18. september af en mand og senere
på politistationen af en kvinde.

 forklarede; at han den 18. september 2016 var til stede på
Skoletorvet. Han sad på torvet sammen med  0g en
kammerat, i nærheden af bænken. Han så t0 drenge og en pige sidde på en
bænk. Der kom tre fyre hen til dem. Herefter kiggede han væk og snakkede
med sine venner. Der var lidt råben; hvorfor han kiggede derover og fulgte
lidt med i, hvad der skete. Det øjeblik blev der slået efter den ene af de
drenge, der havde siddet på bænken; han røg ned 0g blev sparket af de tre.
Vidnet var rimelig sikker på, at der var tre i gruppen; der kom hen; 0g at der
sad tre på bænken:. Stemningen var trykket; det virkede som om, at de, der
sad på bænken; ikke ville snakke med de andre. Der var noget mundhuggeri.
Han ved ikke, hvad der blev sagt, men det var med hævede stemmer. Han
mindedes, at der var provokationer, men kunne ikke sige i hvilken form. Det
var gruppen, der kom hen til bænken; som var provokerende: Gruppen var
frembrusende i deres adfærd og virkede til at lede efter ballade. Han kan
ikke rigtigt huske; hvad der blev sagt, 0g på den afstand var det ikke nemt at
høre, hvem der sagde hvad. Han mindedes, at den ene dreng fra bænken
rejste sig op, efter der havde været mundhuggeri. Han prøvede at få gruppen
væk. Drengen fik et slag i hovedet af en af de tre 0g røg vist ned på jorden.
Så var der nogle få spark, på ham der røg ned. Han og hans venner reagerede
og råbte 0g gik hen imod dem De tre fra gruppen gik deres vej, da de kom
derhen. Han og hans venner gik hen 0g tjekkede ham, der lå på jorden. Han
kendte ikke nogen af personerne. Han havde set pigen på bænken før, men
ikke de t0 andre drenge på bænken. Heller ikke nogen af de tre i gruppen.

Han kunne huske, at han blev afhørt to gange af politiet i forbindelse med
sagen; én gang om formiddagen for episoden 0g én gang senere. Foreholdt
afbøringsrapport, forklarede han; at det godt kunne passe, at han havde sagt;
at han forud for gerningstidspunktet opholdt sig sammen med tre venner på
Skoletorvet 1 Silkeborg hvor de sad på nogle bænke 0g spiste noget
morgenmad, 0g hvor han bemærkede fire unge mænd, formentligt af
udenlandsk herkomst; hvoraf de tre var mørke og en lidt lysere, som kom
gående hen til tre personer, der sad på en bænk 5-7 meter væk fra vidnets
placering. Han mindedes nu, at der kun var tre personer. Forevist den
underskrevne afhøringsrapport forklarede han, at der nok måtte have været
fire personer, 0g at det var et år siden; at det var sket 0g, at han ikke gik 0g
tænkte på det hver dag Hvis han på daværende tidspunkt havde sagt, at der
var fire, måtte det have været sådan. Dengang var hans hukommelse nok lidt
bedre.

Foreholdt afhøringsrapporten forklarede vidnet, at det godt kunne passe, at

han havde forklaret; at de fire gik hen til de tre på bænken og henvendte sig
til forurettedes kammerat, at der blev talt lidt frem 0g tilbage, 0g at
kammeraten på et tidspunkt rejste sig op 0g i det samme blev ramt af fire-
fem slag i ansigtet; samt at han forespurgt oplyste; at der var tale om slag
med flad hånd og med knyttede næver, og at han i første omgang ikke så,
hvem der slog men blot at der blev slået. Han mindedes, at han kun så den
ene person forvolde skade.

Foreholdt afhøringsrapport forklarede vidnet, at det godt kunne passe, at han
havde forklaret til politiet; at den ene person på bænken først blev overfaldet
med fire-fem slag i ansigtet; hvorefter kammeraten rejste sig 0g også blev
overfalder. Vidnet bemærkede, at det var svært at huske, når det var så lang
tid siden. Som han huskede, var det en stor fyr, der blev overfaldet og kom
til skade, og som efterfølgende blev hentet af ambulance. Han blev slået,
faldt ned og blev sparket af dem; der var i gruppen.

Det kunne godt passe, at der var fire i gruppen, hvis det var sådan; han
havde forklaret til politiet på det givne tidspunkt. Han kendte ikke nogen i
gruppen af de mænd, der fik hen til bænken. Han havde ikke set dem før
eller lagt mærke til dem. Han kunne ikke huske, om der var nogen 1
gruppen, der var mere frembrusende end andre; han kunne ikke huske, hvem
der tog initiativet. Da de gik hen til drengen; der lå ned, mindedes han; at
gruppen af mænd gik væk. Han gik ud fra, at de var færdige med det; som
de ville. Mens drengen lå ned, mindedes vidnet, at have set ham blive
sparket. Han kunne ikke huske; om det var en eller flere personer, der
sparkede.

Vidnet havde drukket alkohol. Han var ikke meget påvirket; han havde en
god fatning. Det var ikke på grund af alkohol, at han havde svært ved at
huske episoden; det skyldtes; at det var lang tid siden. Han så, at drengen var
kommet til skade, men lagde ikke mærke til konkrete skader. Det var mere
hans venner, der holdt øje med drengen. Han stod sammen med en ven og
ventede på politiet 0g ambulancen. Han ville tro, at episoden varede
maksimum 10 minutter.

Vidnet forklarede; at det, som han tidligere havde sagt til politiet, både på
tidspunktet efter episoden 0g ved senere afhøring; måtte passe; da han på det
tidspunkt havde det friskt i hukommelsen. Nogle af tingene kunne han, når
det blev nævnt; godt huske, men det lå ikke friskt i hukommelsen.

 forklarede, at han den 18. september 2016 befandt sig på
Skoletorvet sammen med nogle venner 0g sad tæt placeret på nogle bænke,
hvor der udspillede sig en episode. Han så tre personer sidde på en bænk 0g
spise. Lidt ud af ingenting hørte han nogle råb og skænderier derovre fra,
hvor der efterhånden havde samlet sig nogle flere mennesker. De tre på
bænken bad i første omgang de personer, der var kommet derhen; om at gå
væk, fordi de gerne vil passe sig selv på bænken. Personerne nægtede at gå
og blev stående og fortsatte med at råbe og provokere. Der blev råbt ind i

ansigtet 0g skubbet lidt; da personerne på bænken fortsat bad gruppen om at
gå. En af de mænd, der var kommet hen til bænken, slog ud efter en af
personerne på bænken. Han ramte personen på bænken; men ikke hårdt. De
andre personer, der var kommet; til begyndte at slå på personen på bænken.
Der blev slået hurtigt et par gange, og så var en af mændene kommet om bag
personen 0g slog ham hårdt, skråt bagfra, ind i ansigtet. Personen blev slået
ud 0g slog hovedet imod stenene. Det så ud til, at han mistede bevidstheden.
Han røg i jorden; 0g gruppen sparkede til ham.

Vidnet mente, at der var fire i gruppen. Det virkede ikke til, at de tre på
bænken var provokerende;, men blev påvirkede af de fire mænd, der kom
hen, da de blev ved at stå 0g råbe. Helt fra start bad personerne på bænken
gruppen om at gå. Gruppen var truende, da de kom hen til bænken. Han så
personerne på bænken rejse sig op, men ellers gjorde de ikke noget. Han
mindedes ikke; at de tre nåede at slå, inden den første af dem blev slået. Han
mindedes; at begge drenge på bænken blev slået, men det var kun den ene,
som røg ned, der blev slået gentagne gange. Efter han røg ned, sparkede de
til ham og ramte ham i maven og i ansigtet. Der blev sparket med fuld kraft.
Vidnet så én i gruppen sparke. Han mindedes ikke at have set andre sparke.
Det var to-tre hurtige spark, der ramte i maven og i ansigtet. De stod alle fire
stadig samlet omkring drengen. Han ved ikke, hvor de to andre fra bænken
var på dette tidspunkt; han så dem ikke, mens personen lå på jorden.

Vidnet og hans kammerat løb begge hen til personen på jorden 0g fik
kontakt til ham. De koncentrerede sig om ham; der lå på jorden og om at få
kontakt til ham. Han var ved bevidsthed, da de nåede hen til ham Da
drengen blev slået bagfra og faldt, så baghovedet ramte fliserne, så det ud til
på afstand, at han var bevidstløs. De fire fra gruppen forsvandt; da vidnet 0g
hans ven kom løbende. Han så ikke, om de forsvandt sammen.

Han var ikke synderligt påvirket af alkohol; det var morgen; de var stoppet
med at feste og ventede blot på en taxa. Han var ved sine sansers fulde brug;

Han syntes, at alle i gruppen var lige provokerende og havde lige stor del i
episoden forud for volden: Han huskede det ikke, som at alle nåede at slå,
men alle var med i "optakten" til det.

Der var tre personer på bænken, t0 drenge og en pige. Han så ikke; da de fire
personer forsvandt. Han så ikke, om de forsvandt samtidigt eller i samme
retning; han havde fokus på personen på jorden.

Sagen sluttet på ny .

Retten hævet.