Højesteret ændrer landsrettens afgørelse, således at straf bortfalder
Ret: Højesteret (3. instans)
Faggruppe: Straffesag — Øvrige straffesager
Sagsemner: Spillevirksomhed;

/

HØJESTERETS DOM
afsagt fredag den 19. juni 2009

Sag 191/2008

(1. afdeling)

Rigsadvokaten

mod

Tiltalte

(advokat Ulrik Christrup, beskikket)

I tidligere instanser er afsagt dom af Retten i Lyngby den 13. juli 2007 og af Østre Landsrets 19.

afdeling den 18. december 2007.

I pådømmelsen har deltaget fem dommere: Torben Melchior, Peter Blok, Thomas Rørdam, Jon

Stokholm og Henrik Waaben.

Påstande

Dommen er anket af Tiltalte med påstand om stadfæstelse af byrettens frifindende dom.

Anklagemyndigheden har påstået stadfæstelse af landsrettens dom.

Anbringender

Tiltalte har anført, at de turneringer, der blev afholdt hos Forening 1, og hvor der blev spillet

Texas Hold’em, ikke er hasardspil omfattet af straffelovens § 204. Udfaldet af spillet Texas

Hold’em beror ikke overvejende på tilfældigheder, når spillet afvikles som turneringspoker. En

række færdigheder hos den enkelte pokerspiller har den væsentligste betydning for udfaldet,

hvilket bl.a. viser sig ved, at det oftest er de samme spil-lere, der når frem til finalebordet eller i

hvert fald når langt i turneringen. For at deltage i en turnering afholdt af Forening 1 skulle man

endvidere kun betale et forholdsvist be-



/

- 2 -

skedent beløb – typisk omkring 200 kr. – og det var alene dette beløb, deltageren kunne ri-sikere

at tabe. Der er derfor ingen samfundsmæssige hensyn, der tilsiger, at man bør anse po-

kerturneringerne afholdt i Forening 1 som hasardspil.

Anklagemyndigheden har heroverfor anført, at også poker i den variant, som blev spillet i

Forening 1, er et spil, hvis udfald i væsentlig grad beror på tilfældigheder. Spillerens erfaring og

dygtighed – kendskab til de matematiske sandsynligheder, evne til at lægge en strategi, evne til

at ”bluffe” modspillere osv. – spiller en ikke ubetydelig rolle, men held i form af gode kort vil

ofte afgøre udfaldet. Som følge af de relativt enkle regler, det hurtige forløb af hvert enkelt spil

og tilfældighedernes betydning for udfaldet indebærer også poker i turneringsform en risiko for

at lokke mindre dygtige spillere til at spille om penge og en risiko for at skabe

spilleafhængighed. Det er i hidtidig retspraksis fast antaget, at poker er hasard-spil, ligesom det

er forudsat ved uformningen af den generelle regulering af spillemarkedet i Danmark.

Supplerende sagsfremstilling

I betænkning om offentligt hasardspil i turneringsform (nr. 1499/2009) hedder det bl.a.:

”2. Sammenfatning af udvalgets overvejelser og forslag

2.1. Udvalget om Hasardspil har overvejet, om den gældende retstilstand vedrø-
rende hasardspil bør ændres. Udvalget har - da der i de senere år har været stor
opmærksomhed om mulighederne for offentligt pokerspil om penge - navnlig
overvejet, om offentligt pokerspil om penge bør tillades i videre omfang end ef-ter
den gældende lovgivning.

Udvalget finder på den ene side, at en række hensyn med stor vægt taler mod at
give yderligere mulighed for at spille poker om penge.

Blandt disse hensyn kan der navnlig peges på, at der må antages at være en be-
tydelig risiko for spilleafhængighed i forbindelse med pokerspil om penge. Denne
antagelse støttes især af, at poker er et spil, der har en høj såkaldt omsæt-
ningshastighed (dvs. den tid, der går, fra indsatsen lægges, til udfaldet af spillet
afgøres, og gevinsten udbetales) og således muliggør hyppige tab og giver et til-
svarende håb om gevinst. Samtidig er der i de fleste pokervarianter en vis mu-
lighed for den enkelte spiller for at påvirke spillet, hvilket forstærker følelsen af, at
spilleren har kontrol over spillet, og således øger risikoen for afhængighed. Hertil
kommer, at en stadigt stigende andel af de spillere, der kommer i behand-ling for
spilleafhængighed, er blevet afhængige efter at have spillet navnlig po-ker på
internettet.

Der kan også peges på hensynet til at bevare den eksisterende ordning på spille-
området. Den gældende spillelovgivning tilgodeser en række formål, herunder at



/

- 3 -

begrænse spillelidenskab og -afhængighed, at bekæmpe kriminalitet, bl.a. hvid-
vask af penge og skatte- og afgiftsunddragelse, samt at begrænse privat indtje-ning
ved udbud af spil om penge for i stedet at fremme alment velgørende for-mål med
indtægterne fra spil. En lovliggørelse af offentligt pokerspil om penge vil udvide
mulighederne for at spille om penge uden for de særlige kontrollerede ordninger,
der er etableret med bl.a. Danske Spils monopol og kasinoerne. Det kan i
forlængelse heraf nævnes, at det i dag allerede er muligt at spille poker om penge
på kasinoerne, hvor spillet er underlagt en betydelig regulering med hen-blik på at
sikre, at spillet foregår på betryggende måde.

Udvalget har på den anden side konstateret, at poker har opnået en meget stor
popularitet gennem de senere år. I forlængelse heraf finder udvalget, at det er af
stor betydning, at spillelovgivningen ikke bliver så restriktiv, at mulighederne for at
spille lovlige spil begrænses så meget, at spillerne tilskyndes til at deltage i ulovligt
spil eller i udenlandske spil, hvor der ikke er sikkerhed for, at der i samme grad
varetages hensyn som dem, den danske spillelovgivning skal vare-tage.

Udvalget har på den baggrund overvejet, om de hensyn, der med stor vægt taler
mod en lovliggørelse af offentligt pokerspil om penge, vil kunne imødekommes
ved at opstille visse rammer eller betingelser for spillet. Det er således udvalgets
opfattelse, at risikoen for spilleafhængighed vil kunne mindskes, hvis der op-stilles
visse rammer for spillet, der sikrer en lavere omsætningshastighed i spillet og
medfører, at tabsrisikoen og gevinstmulighederne er begrænsede. Det er også
udvalgets opfattelse, at hensynet til bekæmpelse af kriminalitet vil kunne tilgo-
deses ved at mindske de økonomiske værdier, der kan omsættes ved spillet, og
indføre offentlige kontrolforanstaltninger. Endvidere vil privat indtjening ved
udbud af offentligt pokerspil om penge kunne begrænses eller udelukkes.

Udvalget finder således samlet, at ønsket om en lovliggørelse af offentligt po-
kerspil om penge vil kunne imødekommes ved, at der etableres en ordning,
hvorefter der gives mulighed for offentligt pokerspil om begrænsede pengebeløb i
turneringsform.

Justitsministeriet og Skatteministeriet er samtidig opmærksomme på, at der kan
være spørgsmål om, hvorvidt den foreslåede ordning mest hensigtsmæssigt gen-
nemføres i sammenhæng med en større reform på spilleområdet.

Der henvises til afsnit 8.2.

2.2. Udvalget har på baggrund af de nævnte overvejelser udarbejdet forslag til en
ordning, hvorefter poker om penge kan spilles som offentligt hasardspil i tur-
neringsform. Ved spil i turneringsform forstås i denne sammenhæng, at flere
deltagere spiller et antal enkeltspil om spillemærker (jetoner) eller points, og den
eller de spillere, der efter afslutningen af den samlede turnering opfylder på for-
hånd fastsatte kriterier for at vinde turneringen, vinder pengegevinster, som be-tales
af en samlet turneringspulje, og som først udbetales efter turneringens af-slutning.
Turneringspuljen skal være finansieret ved betaling af ét samlet ind-skud fra hver
enkelt deltager inden turneringens start, og turneringspuljen må alene anvendes til
gevinster samt visse administrationsomkostninger. De enkelte spil skal foregå
således, at spillerne fysisk befinder sig samme sted.



/

- 4 -

Udvalget foreslår, at der ved ordningen stilles krav om, at der i en offentlig ha-
sardspilsturnering skal deltage mindst 10 spillere, og at den enkelte deltagers
indskud i turneringspuljen højst må udgøre 300 kr. Et flertal i udvalget (alle
medlemmer undtagen Person) foreslår, at den samlede turneringspulje højst må
udgøre 15.000 kr., mens et mindretal i udvalget (Person) foreslår, at den samlede
turneringspulje højst må udgøre 10.000 kr. Udvalget foreslår endvidere, at højst en
fjerdedel af turneringspuljen må anvendes til administrationsomkost-ninger, og at
den samlede gevinst til en enkelt deltager i turneringen må udgøre højst halvdelen
af turneringspuljen. I øvrigt vil det efter forslaget være arrangø-ren af turneringen
(den ansvarlige bevillingshaver), der fastsætter de nærmere retningslinjer for
turneringens afvikling og spillereglerne.

Udvalget foreslår, at der etableres en autorisationsordning, hvorefter personer,
selskaber og foreninger kan meddeles bevilling til at afvikle offentligt hasardspil i
turneringsform. En sådan bevilling skal kunne meddeles for indtil 2 år ad gan-gen.
Inden for det fastsatte tidsrum vil bevillingshaveren kunne arrangere of-fentlige
hasardspilsturneringer indtil 5 gange om ugen på et nærmere angivet sted. Det
foreslås at stille en række betingelser for at opnå bevilling til at afvikle offentligt
hasardspil i turneringsform, herunder at den pågældende er fyldt 18 år, ikke er
dømt for strafbart forhold, der begrunder nærliggende fare for misbrug af adgangen
til at afvikle offentligt hasardspil i turneringsform, og at den pågæl-dende ikke i
øvrigt har udvist en sådan adfærd, at der er grund til at antage, at den pågældende
ikke vil afvikle offentligt hasardspil i turneringsform på fuldt betryggende måde.

Udvalget foreslår, at der ikke må gives personer under 18 år adgang til at over-være
eller deltage i en offentlig hasardspilsturnering.

Udvalget foreslår herudover en række foranstaltninger, der skal sikre, at spillet
foregår på betryggende måde og ikke misbruges til bedrag af spillere eller of-
fentlige myndigheder, hvidvask af penge eller andre kriminelle formål. Det fore-
slås således, at der stilles krav om, at indbetalinger til og udbetalinger fra turne-
ringspuljen som udgangspunkt skal ske ved overførsel mellem konti i penge-eller
kreditinstitutter for at sikre, at transaktionerne er kontrollerbare, at den an-svarlige
bevillingshaver skal udforme en redegørelse for spillereglerne og præ-
miesummerne ved hasardspilsturneringen, at den ansvarlige bevillingshaver skal
underrette myndighederne om planlagte turneringer, og at den ansvarlige bevil-
lingshaver skal opbevare regnskaber og oplysninger om identiteten af deltagerne i
den enkelte turnering samt på forlangende stille disse oplysninger til rådighed for
tilsynsmyndigheden.

Udvalget foreslår også, at et lovforslag om lovliggørelse af offentligt hasardspil i
turneringsform indeholder generel adgang til, at justitsministeren efter for-handling
med skatteministeren kan tillade andre hasardspil end poker i turne-ringsform, hvis
de pågældende spil er egnede til at blive spillet inden for de rammer, som er
fastlagt ved den foreslåede ordning.

…

3. Gældende ret vedrørende spil

…



/

- 5 -

3.2. Straffeloven

…

3.2.3. Begrebet hasardspil

…

Ved hasardspil forstås traditionelt spil om ikke helt ubetydelige økonomiske
værdier, hvis udfald næsten kun beror på tilfældet. Ved afgørelsen af, om et spil
kan anses som hasardspil, må der, ud over hvilken rolle tilfældet spiller for ud-
faldet, lægges vægt på, om det pågældende spil erfaringsmæssigt i særlig grad
frister uerfarne spillere til at indlade sig på spillet i håb om en tilfældig gevinst.
Herudover vil det også kunne være begrundet efter omstændighederne ud over på
tilfældighedsmomentet at lægge vægt på de større eller mindre muligheder, som
spillet rummer for svindel fra den professionelle spillers side, og på spille-
indsatsernes og gevinsternes sædvanlige størrelse og spillets dermed forbundne
konsekvenser for spillerne. Der henvises til Vagn Greve m.fl., Kommenteret
straffelov, Speciel del, 9. omarbejdede udgave (2008), side 272 f. >> 23 >>

Det er i litteraturen anført, at begrebet hasardspil omfatter spil, hvor vinding og tab
i høj grad beror på tilfældet, uden at det dog kan bestrides, at den dygtige og
erfarne spiller har en væsentligt større vinderchance end den ukyndige, jf. Ste-phan
Hurwitz, Den danske kriminalret, Speciel del (1955), side 510.

…

6. Pokerspillet

6.1. Generelt om pokerspillet

…

Der findes i dag en række forskellige varianter af poker. Det kan anføres, at po-ker
som hovedbegreb ikke er mere retvisende om det spil, der spilles, end ho-
vedbegrebet ketsjersport er om spil som badminton, tennis og squash. Spillene
minder på mange måder om hinanden, men der er afgørende faktorer i den måde,
de spilles og afvikles på, der gør, at der reelt er tale om vidt forskellige spil. Det
forhold, at der spilles med et reduceret sæt af kort medfører f.eks. at styrken
mellem de mulige hænder udlignes, og derfor er incitamentet for at tage chancer og
fortsætte i spillet indtil spillerundens afslutning større. I pokervari-anter, hvor der
spilles med åbne kort, som kan indgå i den enkelte spillers po-kerhånd, men som er
synlige for alle spillere, vil der være bedre muligheder for at overskue
modspillernes stilling i spillet. Da de forskellige pokervarianter så-ledes bl.a.
adskiller sig med hensyn til antallet af åbne og lukkede kort, vil gra-den af
tilfældighed variere mellem de forskellige varianter.

…

6.2. Forskellige pokervarianter



/

- 6 -

…

6.2.3. Texas hold'em-poker

Texas hold'em-poker er et af de mest udbredte og populære pokerspil. Spillet går
ud på at vinde puljen ved enten at danne den bedste pokerhånd bestående af fem
kort ud fra de to lukkede kort, som hver spiller har, og de fem fælleskort eller ved
at få de andre spillere til at trække sig ud af spillet.

En spiller fungerer som kortgiver (på engelsk »dealer«). Efter hver spillerunde
bliver den næste spiller i urets retning kortgiver. Der er almindeligt, at det med en
særlig markør angives, hvem der er kortgiver. For at der altid skal være en pulje at
spille om, er der to tvungne forhåndsindsatser (på engelsk »blinds«). Den såkaldte
lille blind, der svarer til halvdelen af mindsteindsatsen, skal place-res af den første
spiller efter kortgiveren i urets retning, mens den såkaldte store blind, der svarer til
mindsteindsatsen, skal placeres af den anden spiller efter kortgiveren i urets
retning.

I første budrunde tildeles alle spillere to lukkede kort. Spilleren efter store blind i
urets retning skal enten satse et beløb svarende til store blind-indsatsen (på en-
gelsk »call«), forhøje indsatsen (på engelsk »raise«) eller trække sig ud af spillet
(på engelsk »fold«). Herefter melder de øvrige spillere efter tur. Budrunden
stopper, når alle tilbageværende spillere har lagt lige store indsatser.

I anden budrunde giver kortgiveren tre åbne fælleskort (på engelsk »the flop«).
Spilleren med lille blind melder som den første enten pas (på engelsk »check«),
satser et beløb (på engelsk »bet«) eller trækker sig ud af spillet (på engelsk »fold«).
Herefter melder de øvrige spillere efter tur på tilsvarende vis. Hvis en spiller har
satset et beløb, har de øvrige spillere efterfølgende ikke muligheden for at melde
pas, men skal satse et tilsvarende beløb (på engelsk »call«), forhøje indsatsen
yderligere (på engelsk »raise«) eller trække sig ud af spillet. Budrun-den stopper,
når alle tilbageværende spillere har lagt lige store indsatser.
>> 66 >>

I tredje budrunde gives det fjerde fælleskort (på engelsk the »turn«), og spillerne
melder ligesom i anden budrunde.

I fjerde og sidste budrunde gives det femte og sidste fælleskort (på engelsk »the
river«), og spillerne melder ligesom i anden og tredje budrunde.

Spillet slutter med, at de tilbageværende spillere viser deres to lukkede kort (på
engelsk »showdown«). Den spiller, der kan danne den bedste pokerhånd bestå-ende
af fem kort ud fra sine egne to kort og de fem fælleskort, vinder puljen. Hvis flere
vindende spillere har lige gode kort, deles puljen.

Texas Hold'em blev introduceret i Las Vegas i 1967 og blev allerede efter nogle få
år betragtet som det mest interessante pokerspil af de professionelle poker-spillere.
Dette skyldes, at professionelle spillere i dette spil i særlig høj grad me-ner at
kunne drage fordel af deres evner som pokerspillere, fordi de mener, at til-
fældigheder - i modsætning til mange andre pokerspil - over en længere række
spillerunder stort set ikke har betydning for spillets udfald i Texas Hold'em-po-ker.



/

- 7 -

En spillerunde i Texas hold'em-poker kan ligesom i andre pokervarianter under-
vejs stoppe ved, at der kun er en spiller tilbage i spillet, fordi de øvrige spillere har
trukket sig ud af spillerunden.

Ved Østre Landsrets dom gengivet i Ugeskrift for Retsvæsen 2008, side 809, der er
nærmere omtalt i betænkningens bilag 2, blev Texas Hold'em-poker i turne-
ringsform anset som et hasardspil.

Der henvises til Peter Arnold, How to play poker, Bounty Books (2004), side 114
ff.

…

6.3. Kontantspil og turneringsspil

Kontantspil (på engelsk »cash games«) er spil, der afgøres efter hver enkelt
spillerunde, hvorimod turneringsspil afgøres ved, at en spiller over en lang række
spillerunder vinder alle de andre spilleres point. Kontantspil skal ikke for-stås
bogstaveligt, da kontantspil kan spilles både med spillemærker (jetoner eller chips)
eller med kontante penge som indsats.

Den afgørende forskel mellem kontantspil og spil er, at spilleren i kontantspil efter
hver enkelt spillerunde kan trække sig ud af spillet og medtage sin behold-ning af
kontanter eller spillemærker, der kan indløses i kontante penge.
>> 68 >>

I et turneringsspil betaler spillerne, inden spillet begynder, et engangsbeløb for at
være med i turneringen. Alle spillere får det samme antal spillemærker ved
begyndelsen af spillet, og de har dermed nøjagtig samme udgangspunkt fra start. I
en turnering kan en spiller i modsætning til kontantspil ikke under spillet for-lade
dette efter at have vundet en stor pulje og indløse sin beholdning af spille-mærker.
Turneringsspil består i mange spillerunder, og det samlede spil vindes af den
spiller, der til sidst har vundet alle eller flest af spillemærkerne. Forlader en spiller
spillet, inden vinderen er fundet, har den pågældende tabt og får ikke nogen
gevinst. Dette gælder også, selv om den pågældende spiller på det tids-punkt, hvor
han eller hun forlod spillet, var den spiller, der havde flest spille-mærker.
Spillemærkerne repræsenterer således ikke nogen økonomisk værdi i et
turneringsspil, men kan alene tages som et udtryk for en slags point i spillet.

I et turneringsspil ved spillerne, at spillet skal afgøres over en lang række spil-
lerunder. Det kan på den baggrund anføres, at spillerne har muligheden for at lægge
en langsigtet strategi og følge den. I et turneringsspil ved spillerne, at modspillerne
ikke til hver en tid kan trække sig ud af spillet. Det er blevet an-ført, at en dygtig
spiller derfor har muligheden for at aflæse sine modspillere over en række
spilomgange. Det giver en spiller bedre mulighed for gennem studier af
modspillernes adfærd at vurdere, hvor stærke pokerhænder modspil-lerne sidder
med.

…

8. Udvalgets overvejelser og forslag



/

- 8 -

8.1. Indledning

…

Det bemærkes endvidere, at udvalget er opmærksom på den såkaldte pokersag.
Sagen vedrører pokerspil om penge, der i høj grad ligner den ordning med of-
fentlige pokerspil i turneringsform, som er foreslået af udvalget i afsnit 8.4.1-8.4.8.

…

Hvis Højesteret kommer til det resultat, at der i den nævnte sag ikke var tale om
strafbart hasardspil, vil det offentlige pokerspil om penge i turneringsform, som
dommen vedrører, og som har stor lighed med det spil, udvalget har foreslået
lovliggjort, efter den gældende retstilstand ikke være omfattet af straffelovens
bestemmelser. Selv om Højesteret måtte komme til et sådant resultat, vil der kunne
være et behov for afklaring af retstilstanden på området, og udvalgets for-slag vil
efter udvalgets opfattelse kunne bidrage til en sådan afklaring. I lyset heraf og i
lyset af udvalgets kommissorium har udvalget besluttet ikke at afvente Højesterets
dom i sagen.”

I en artikel ”Poker, Chance and Skill” (2007) af professor Noga Alon, Schools of Mathema-tics

and Computer Science, Tel Aviv University, som fokuserer på poker-varianten Texas Hold’em,

hedder det bl.a.:

” 6 Summary and Concluding Remarks 

By analyzing simplified versions of poker we have seen that although like in essentially
almost any other game there is some influence of chance in poker, the game is predomi-
nantly a game of skill. Indeed, the discussion in Section 4 shows that in the simplified one-
round version of the game, a good player should first be able to master the prob-abilities in
the game sufficiently well in order to be able to translate his pocket cards and the
community cards to an accurate rank of his cards among the available possibili-ties. He
should then be able to use this information to estimate the probability of win-ning. We
have seen that the strategy of a wining player should be adjusted to that of the other
players, as a strategy that is winning against some player may well be losing against
another. The number of players and the position at the table should also be taken into
account, and bluffing is important in order not to reveal one’s strategy. Therefore, a
significant amount of skill is required to play well any of the simplified versions of the
game discussed in Section 4. The real game, is, of course, far more complicated, and there
is every reason to believe that skill plays a dominant role in the real version as well.

The Central Limit Theorem discussed in Section 5 implies that the significance of skill
increases dramatically as the number of hands played grows. As usually the number of
hands played is rather large, this fact implies that the end result in a long sequence of
hands is determined with near certainty by the skill of the players.



/

- 9 -

The real game is far more complicated than the simplified versions analyzed here, and
playing it well requires a lot of skill. A skilled player should be able to assess the strength
of his hand as a function of his hole cards, the community cards, the number of players still
in the game, their betting strategy and the position at the table. He should be able to assess
the model of play of the other players, estimate the probability of im-proving his hand once
the next community cards are revealed, and should be able to hide his strategy by bluffing
and leaving his behaviour unpredictable. It is not surprising that there is no software that
plays poker as well as a good human player, although, for comparison, there are computer
programs that play chess at least as well as the very best human chess players. Indeed, in
many ways poker requires more human skill than chess, as an optimal strategy depends so
crucially on the behaviour of the opponents. The challenges of poker have been
investigated in papers in Game Theory like [8], [7], [6], and in Artificial Intelligence (see
e.g., [2]), and there are still many intriguing ques-tions concerning the analysis of optimal
strategies for the game.

In almost every existing game there is an element of skill and an element of chance. As a
matter of fact, the principles of Statistical Physics and Quantum Mechanics imply that
some influence of chance appears in essentially every phenomenon in our life, not only in
games. Despite the inherent element of chance in poker, our analysis of the simplified
models suggests that the result of a soccer match, and probably even that of a tennis match,
are influenced by chance more than the results in poker played over a long se-quence of
hands. The main reason some people may feel otherwise is psychological-one tends to
associate randomness with cards or dice more than with weather, wind or bumps in a court,
even when the latter have a greater effect on the end result. The fact that a significant
number of players excel repeatedly in poker tournaments is a further indication that poker
is mainly a game of skill.

Practice and study do help to improve in poker, and although luck may well play an es-
sential role in a single hand, we believe that skill is the major component, by far, in de-
ciding the results of a long sequence of hands. As the common practice is to play many
hands, this strongly supports the conclusion that skill is far more dominant than luck, and
that poker is predominantly a game of skill.”

I et notat af 27. juni 2007 fra lektor, Ph.D. dr. scient. Edmund Christiansen, Institut for Mate-

matik og Datalogi, Syddansk Universitet, hedder det:

“Notat om poker fra et spilteoretisk synspunkt

Poker er et strategisk spil, som involverer tilfældige hændelser i form af kortgivning. Disse
tilfældige hændelser bevirker, at resultatet af spillernes valg ikke er determini-stisk, dvs
ikke kan forudsiges med sikkerhed, men vil følge sandsynlighederne for de tilfældige
hændelser. Hvis man kender disse sandsynligheder, kan man træffe bedre valg, end hvis
man ikke kender dem. Fra et spilteoretisk synspunkt er der ingen forskel på poker og
bridge i denne forbindelse. Der tænkes her på rubber-bridge i modsætning til duplicate-
bridge, hvor flere par spiller samme kort.

I poker er det afgørende at vurdere sandsynligheden for, at man har den bedste hånd. Det
bestemmer, hvor meget man skal satse på hånden. Dette betyder imidlertid også, at man
via sin indsats giver de andre spillere oplysning om ens egen hånd, hvilket de kan drage
fordel af. Derfor forsøger den gode spiller at give falske oplysninger ved at bluffe.



/

- 10 -

At bluffe er ikke gratis. Hvis man satser mere, end hånden er værd, kan man tabe mere end
nødvendigt. Man kan også bluffe ved at satse mindre end hånden er værd for at lokke de
andre med, men så risikerer man at vinde en mindre pulje end ved at satse mere. Man må
derfor sammenligne værdien af at bluffe med omkostningen, hvor begge størrelser er
såkaldte forventningsværdier, dvs de afhænger af sandsynlighederne for de konkrete
udfald. Den mindre gode spiller vil bluffe for tit eller sjældent, og han vil satse for lidt på
gode hænder og for meget på dårlige.

Ud fra ovenstående tør jeg formulere den tese, at poker er et spil, hvor spillernes fær-
digheder afgør resultatet i det lange løb. I det følgende vil jeg forsøge at give præcise
eksempler på dette samt at konkretisere betydningen af ”det lange løb” . Jeg vil tage ud-
gangspunkt i artiklen ”Poker, chance and skill” af Noga Alon og betragte spillet Texas
Hold’em.

Spillerne skal vælge indsats i en situation, hvor de kender deres egne 2 kort og de 5 kort på
bordet. De 5 kort på bordet kan kombineres med de 2 kort på hånden på 1081 forskellige
måder, og Alon antager, at den gode spiller kender placeringen af sin egen hånd blandt
disse 1081 muligheder. Denne antagelse er realistisk. Den dårlige spiller lader indsatsen
afgøre af et møntkast. Den gode spiller antages at vide dette og at afpasse sin strategi
herefter. Ved at analysere denne situation dokumenterer Alon gyl-digheden af følgende
udsagn.

1. Med forhåndsindsats (blind bet) skal den gode spiller satse, hvis hans hånd ikke er i
den dårligste sjettedel. Så vil han vinde 1/8 af indsatsen i i hvert spil i gennemsnit,
dog med ret stor usikkerhed.

2. Hvis den dårlige spiller har blind bet, skal den gode spiller satse sjældnere, og den
forventede gevinst er større. Forklaringen er, at den gode spiller nu kan spille gratis
med dårlige kort.

3. Den gode spiller skal ændre strategi, hvis den anden spiller er bedre. Der findes en
optimal strategi, som dog ikke er kendt.

4. Den gode spiller skal ændre strategi, hvis der er flere end 2 spillere. Forklarin-gen
er, at sandsynligheden for at ens egen hånd er bedst aftager, når antallet af spillere
vokser.

5. I situationen 1-2 ovenfor beregner Alon sandsynligheden for, at den dårlige spil-ler
er foran efter et antal spil. Det antages, at spillerne skiftes til at have blind bet.
Efter 10 spil er sandsynligheden for at den dårlige spiller er foran 0.25; efter 100
spil er denne sandsynlighed 0.015, og efter 200 spil 0.0011. Den forventede gevinst
for den gode spiller i de 3 situationer er henholdsvis 1.88, 18.75 og 37.5 gange
størrelsen af blind bet. Den vokser proportionalt med antallet af spil.

I tilknytning til punkt 3 kan jeg tilføje, at analyse af simplere situationer viser, at bluf
indgår i optimalt spil.

I tilknytning til punkt 5 kan det nævnes, at i pokerturneringer går spillerne ud, efterhån-den
som de taber alle deres chips. Vinderen er den sidste overlevende spiller. Sandsyn-ligheden
for, at en dårlig spiller vinder en turnering er således forsvindende lille.

Asluttende bemærkning.

Fra et spilteoretisk synspunkt er der ingen grund til at opfatte poker, men ikke bridge, som
et hasardspil. Jeg definerer her et spil som hasardspil, hvis udfaldet hovedsagligt er
tilfældigt og ikke, eller kun i ringe grad, afhænger af spillernes strategier. Rubber-bridge



/

- 11 -

er faktisk mere hasardpræget end poker: Hvis man har dårlige kort, kan man ikke for-
hindre modstanderne i at melde deres slem og derved vinde et stort beløb fra en selv. I
poker kan man derimod folde med et lille tab, hvis man har dårlige kort. Den forskellige
opfattelse af poker og bridge skyldes formentlig mere de sociale omstændigheder om-kring
spillet end selve spillets natur. Bridge blev tidligere traditionelt spillet i overklas-sen,
medens poker blev spillet i lavere sociale lag, ofte med det formål at tjene penge, et formål
som overklassen fandt upassende. Også i dag er der mennesker, der tjener mange penge
ved at spille poker, og uanset, hvad man synes om det, så dokumenterer det, at poker er et
færdighedsspil.”

Forklaringer

For Højesteret har Vidne 3 supplerende forklaret, at han er professor i livsforsik-ringsmatematik

på Københavns Universitet. Han underviser på aktuarstudiet. Det er langt hen ad vejen muligt at

beregne, hvem der vinder et givet pokerspil, hvis der spilles mange spil. Dette er muligt med en

vis grad af sandsynlighed. Ved terningspil er det fuldstændigt tilfæl-digt, hvem der vinder. I

skakspil er der en meget høj grad af sandsynlighed for, at den dyg-tigste spiller vinder.

Vurderingen af og sandsynligheden for, hvem der vinder et pokerspil, ligger midt i mellem

terningspil og skakspil. Han kan med en vis grad af sandsynlighed forud-sige, hvem der vinder et

pokerspil, hvis han kender spillernes interne styrke. Han vil kunne sige mest om, hvem der i

forbindelse med en turnering ender med at sidde ved finalebordet. Han vil med overvejende

sandsynlighed kunne udtale sig om, hvem der kan være vinder af en turnering. Det er svært at

udtale sig om, hvor hurtigt en ukyndig spiller vil kunne komme op på et acceptabelt niveau i

poker. På kort tid vil man kunne træne sig op til at spille poker, uden at det virker fjollet, men der

er langt til at kunne begå sig blandt de dygtigste og bedste pokerspillere. At spille poker kræver

træning, øvelse og talent. Han anser poker for at være en tankesport. Selv om en person har

talent for poker, kræver det stadig meget at blive dygtig.

Foreholdt Vidne 1s forklaring i byretten har han forklaret, at heldet aldrig udelukkende kan

afgøre et spil, men heldet spiller altid en rolle. Det er hans erfaring, at nogle få spillere altid

havner ved finalebordet eller i hvert fald langt oppe i en given turnering. I sidste ende er det

kortene på dagen, der afgør spillet, hvis begge spillere er dygtige. Der ligger et langt ud-

skilningsforløb i en turnering, før man når finalebordet. Når styrkeforskellen mellem to spil-lere

er meget stor, vil heldet betyde mindre. Hvis styrkeforholdet er mere lige, vil heldet be-tyde

mere. Han har ikke kendskab til pokerspil på kasino og ved ikke, hvordan turneringerne

arrangeres. Han tror dog, at pokerturneringer på kasino er baseret på at vare kortere tid og med

færre hænder end de almindelige pokerturneringer. Efter hans opfattelse vil samme po-

kerturnering ikke kunne vare henholdsvis to og otte timer. Selv om styrken mellem to spillere er

lige, vil det fortsat være den enkelte hånd, der har betydning for resultatet. De fleste hænder



/

- 12 -

bliver afgjort uden at se modstanderens kort og uden at afsløre egne kort. Hvis kortene ses på

bordet, er der tale om rent væddemål. Der er tale om en kompliceret sandsynlighedsregning,

hvor et af elementerne er, hvor stærk en hånd vinderen har. Det er normalt, at man som poker-

spiller kender nogen af sandsynlighedsvurderingerne på forhånd. Hvis ens modstander ikke

foretager en sandsynlighedsvurdering, vil det gøre en stor forskel for spillet, og det vil vise sig

inden for få hænders spil.

En anden væsentlig faktor er evnen til at vælge strategi. Ved væddemålsspil sker der en ud-

veksling af oplysninger mellem spillere via de indsatser, man selv gør, og den indsats, de andre

spillere gør. Det gælder om ikke at afsløre sine egne kort. Man skal således prøve at læse de

andre spilleres kort og samtidig skjule sine egne kort. Man kan spille poker på for-skellige

måder, ud fra en ren sandsynlighedsvurdering, på en aggressiv måde og på en defen-siv måde.

Ved strategisk væddemålsspil gælder det om at afsløre modstanderens strategi og samtidig skjule

sin egen. Ligesom man skal afsløre den andens spillers type, uden at han får kendskab til ens

egen type. Begrebet "bluf" hører ind under spiltype. En, der bluffer, vil være en aggressiv

spillertype. Det vil gælde om at afsløre blufferen uden at afsløre, om man selv bluffer i det givne

spil, og om man er en aggressiv type. Der er ingen, der konsekvent spiller hverken aggressivt

eller defensivt under en hel turnering. Under et pokerspil sker der en om-fattende og kompliceret

udveksling af informationer spillerne imellem. De psykologiske fak-torer i form af for eksempel

kropssprog spiller også en rolle. Dette gælder dog udelukkende ved livepoker, hvor det således

også har betydning, hvor lang tid man bruger til de enkelte træk. Dette har derimod ingen

betydning i netpoker.

Jo flere spil der spilles, jo færre bliver tilfældighederne, og jo sværere bliver det at vinde et

pokerspil. Ved 200 spil elimineres tilfældighederne, og det afgørende bliver, hvor stor styrke-

forskellen er mellem de to spillere. Ved et givent eksempel, hvor spiller A med 60 % sand-

synlighed vil vinde, og spiller B med 40 % sandsynlighed vil vinde, vil spiller B som vinder efter

første spil føre med 40 % sandsynlighed. Efter 10 spil vil sandsynligheden for, at spiller B

vinder, udgøre 26 % sandsynlighed. Efter 100 spil vil dette falde til 2 % sandsynlighed, og efter

500 spil vil sandsynligheden være under 1 o/oo. Hvis der er tale om en uprøvet spiller mod en

dygtig spiller, vil styrkeforskellen i sandsynlighedsprocent ligge på 70 og 30. Ved en

pokerturnering er der både gode og dygtige spillere, og spillerne arbejder sig fra bord til bord og

frem mod finalen. I sådanne turneringer skal der færre hænder til at eliminere den dygtige spiller.

Der vil her være en 60-40 % sandsynlighedsfordeling ved de første borde, men ikke, når man

kommer frem til finalebordet. Man skal sondre mellem turneringspoker og cashpo-



/

- 13 -

ker. Man kan ikke stole på de "store tals lov" i cashpoker. I turneringspoker bestemmer arran-

gørerne, hvor mange hænder der skal spilles. Vurderingen af, om held eller dygtighed er afgø-

rende, vil afhænge af, hvorledes turneringen er arrangeret. Arrangørerne kan skrue på indsat-sen,

så forventningen er, at der skal spilles mange hænder, hvorefter dygtigheden indtræder som en

væsentlig faktor for at vinde. Ved cashpoker kan en spiller vælge at gå efter et spil. Ved spillet

Texas Hold'em har den bedre spiller en større fordel. Det er et yderligere raffine-ment i

pokerspil, hvis der lægges kort på bordet. Det er et kompliceret spil, hvor det er svæ-rere at blive

dygtig. For at vurdere vinderchancen skal man inden for dette spil bruge en mere kompliceret

sandsynlighedsregning. Der vil være en større afstand til den vilkårlige spiller i dette spil.

Højesterets begrundelse og resultat

Tre dommere – Torben Melchior, Peter Blok og Henrik Waaben – udtaler:

Ved dommen i Ugeskrift for Retsvæsen 1927 s. 34 fastslog Højesteret i relation til forordnin-gen

af 6. oktober 1753 om forbud mod hasardspil, at såvel almindelig som åben poker må anses for

hasardspil, og det har også i relation til straffelovens § 203 og § 204 været den al-mindelige

opfattelse, at det i hvert fald må være udgangspunktet, at alle former for poker er hasardspil i

disse bestemmelsers forstand. Denne opfattelse ligger også til grund for forslaget i betænkning

om offentligt hasardspil i turneringsform (nr. 1499/2009).

I denne sag omfatter tiltalen poker af typen Texas Hold´em, som spilles i turneringsform, så-

ledes at det endelige udfald afhænger af et stort antal spil, og Tiltalte har til støtte for sin påstand

om frifindelse anført, at udfaldet af poker i denne form i højere grad afhænger af deltagernes

dygtighed end af tilfældet. Selv om dette måtte være rigtigt, spiller tilfældet dog fortsat en

væsentlig rolle. Hertil kommer, at der ved afgrænsningen af begrebet hasardspil i straffelovens §

204 (og § 203) ikke udelukkende kan lægges vægt på tilfældets større eller mindre betydning for

udfaldet. Et hovedformål med forbuddet i straffelovens § 204 mod at foranstalte utilladt

hasardspil på offentligt sted er at modvirke letsindighed og spilleafhængighed, og der må derfor

ved afgrænsningen af begrebet hasardspil tillige lægges vægt på, i hvilket omfang det

pågældende spil erfaringsmæssigt skaber risiko herfor. Det må lægges til grund, at denne risiko

også består ved poker i turneringsform, bl.a. fordi en mindre erfaren deltager let kan

undervurdere dygtighedens betydning og lade sig lokke af håbet om en tilfældig gevinst.



/

- 14 -

Skadevirkningen herved afhænger i væsentligt omfang af størrelsen af deltagernes økonomi-ske

indsats. En eventuel fastsættelse af en overgrænse for indsatsens størrelse, inden for hvil-ken det

anses for forsvarligt at tillade poker i turneringsform på offentligt sted, bør imidlertid af såvel

principielle som retstekniske grunde overlades til lovgivningsmagten. I denne forbin-delse

bemærkes, at det i betænkningen om offentligt hasardspil i turneringsform foreslås at tillade

afvikling af poker i turneringsform på offentligt sted, når en række betingelser er op-fyldt,

herunder at betalingen for at deltage i en enkelt turnering ikke overstiger 300 kr.

Efter det anførte finder vi, at også de pokerspil, som tiltalen i denne sag angår – Texas Hold´em i

turneringsform – må anses for hasardspil i den forstand, hvori dette udtryk anven-des i

straffelovens § 204 (og § 203).

Vi tiltræder derfor, at Tiltalte er skyldig i overtrædelse af straffelovens § 204, stk. 1, jf. stk. 2.

Dommerne Torben Melchior og Henrik Waaben udtaler herefter:

Det har kunnet give anledning til tvivl, om Texas Hold’em i turneringsform er omfattet af ha-

sardbegrebet. Hertil kommer, at disse spil i Forening 1 afvikles i en form, der i høj grad ligner

den ordning, som foreslås tilladt i den ovennævnte betænkning. Vi stemmer på denne baggrund

for at lade straffen bortfalde i medfør af straffelovens § 83, jf. § 82, nr. 4.

Dommer Peter Blok udtaler:

Det må lægges til grund, at Tiltalte har været bekendt med den hidtidige almindelige opfattelse,

hvorefter det i hvert fald må være udgangspunktet, at alle former for poker er hasardspil i lovens

forstand. Under disse omstændigheder er der efter min opfattelse ikke tilstrækkeligt grundlag for

strafbortfald i medfør af straffelovens § 83, jf. § 82, nr. 4, og jeg stemmer derfor for at stadfæste

landsrettens dom.

Dommerne Thomas Rørdam og Jon Stokholm udtaler:

Straffelovens § 204 omfatter ”utilladt hasardspil” , men straffeloven indeholder ingen defini-tion

af hasardbegrebet. Det er derfor overladt til domstolene at fastlægge, hvad der skal for-



/

- 15 -

stås ved hasardspil. I den juridiske litteratur og i retspraksis er det antaget, at der ved hasard-spil

skal forstås spil om ikke helt ubetydelige økonomiske værdier, hvor udfaldet helt eller

væsentligst beror på tilfældet. Samtidig er det antaget i litteraturen, at der ved afgørelsen af, om

et spil skal anses for hasardspil, tillige kan lægges vægt på bl.a., om det pågældende spil

erfaringsmæssigt i særlig grad frister uerfarne spillere til at deltage i håb om en tilfældig ge-

vinst, ligesom det er antaget, at det efter omstændighederne vil kunne være begrundet at lægge

vægt på spilleindsatsernes og gevinsternes sædvanlige størrelse og spillets dermed for-bundne

konsekvenser for spillerne.

Der findes i dag en række varianter af poker, og selv om spillene minder om hinanden, er der

som anført i betænkningen om offentligt hasardspil i turneringsform side 62 afgørende fakto-rer i

den måde, de spilles og afvikles på, der gør, at der reelt er tale om vidt forskellige spil. Som

videre anført i betænkningen varierer graden af tilfældighed mellem de forskellige vari-anter.

Sagen drejer sig om poker i form af Texas Hold’em afviklet i turneringsform i foreningens

lokaler. Der er tale om en anden form for pokerspil end de pokerspil afviklet som kontantspil,

der blev taget stilling til ved Højesterets dom i Ugeskrift for Retsvæsen 1927 s. 34. I denne dom

anførte Højesteret, at udfaldet af de pågældende pokerspil i så overvejende grad beroede på

tilfældet, at de måtte anses som hasardspil.

Vi lægger efter bevisførelsen, herunder særligt Vidne 3s forklaring og de foreliggende

sagkyndige udtalelser om spillet Texas Hold’em i turneringsform, til grund, at selv om tilfældet i

form af gode kort har betydning for udfaldet af såvel det enkelte spil som den samlede turnering,

så har spillernes erfaring og dygtighed den overvejende indflydelse på udfaldet af en turnering.

Dette fører efter vores opfattelse i sig selv til, at spillet Texas Hold’em afviklet i turneringsform

ikke kan anses for omfattet af hasardbegrebet i straffelo-vens § 204 (og § 203).

Vi stemmer derfor for at stadfæste byrettens frifindende dom. Subsidiært stemmer vi som

dommerne Torben Melchior og Henrik Waaben for at lade straffen bortfalde.

Efter udfaldet af stemmeafgivningen er Tiltalte skyldig i overtrædelse af straffelovens § 204, stk.

1, jf. stk. 2, men den forskyldte straf bortfalder.



/

- 16 -

Thi kendes for ret:

Tiltaltes straf bortfalder.

Tiltalte skal betale sagens omkostninger for byret og landsret, mens stats-kassen skal betale

sagens omkostninger for Højesteret.