Landsrettens dom om forkortelse af løbetiden for og forrentning af pristalsreguleret alderdomsforsikring i form af indekskontrakter stadfæstes
Ret: Højesteret (3. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Aftaler;
Forbrugerbeskyttelse;
Pengevæsen og kredit;

/

Udbetaling og rentetilskrivning på en
indekskonto

Hverken krav på længere udbetalingsperiode af indestående på en
indekskonto eller på højere forrentning af indeståendet

Sag BS-50048/2022-HJR
Dom afsagt den 15. september 2023

Appellant, tidligere Sagsøger
mod
Danske Bank A/S

Biintervenient til støtte for Appellant, tidligere Sagsøger:
Ældre Sagen

Biintervenient til støtte for Danske Bank A/S:
Finans Danmark

Appellant, tidligere Sagsøger indgik i 1971 med (nu) Danske Bank A/S en aftale om pristalsreguleret
alderdomsopsparing vedrørende seks indekskontrakter. I den forbindelse oprettede banken en
indekskonto. Appellant, tidligere Sagsøger har siden sit fyldte 67. år fra indekskontoens indestående fået
månedlige udbetalinger sammen med et indekstillæg fra staten, der ophører efter en udbetalingsperiode
på ca. 4 ½ år.

Sagen for Højesteret angik bl.a., om Appellant, tidligere Sagsøger havde krav på månedlige udbetalinger
i 10 år, og hvilken rente Appellant, tidligere Sagsøger havde krav på, at indeståendet på indekskontoen
blev tilskrevet.

For så vidt angår udbetalingsperiodens længde, fremgik det af aftalen om pristalsreguleret
alderdomsopsparing, at der var ”en aftalt udbetalingsperiode på ti år” . Dette var dog alene anført i
aftalens afsnit om ”indbetaling” . Af afsnittet om ”udbetaling” fremgik imidlertid bl.a., at efter
kontohaverens fyldte 67. år skulle kontoens indestående udbetales i månedlige minimumsbeløb, og at
udbetalingerne fortsatte, indtil kontoens indestående var opbrugt, uanset om den faktiske
udbetalingsperiode herved blev længere eller kortere end den aftalte (på 10 år). Aftalens tekst var i
overensstemmelse med de gældende regler på området, og Højesteret fastslog herefter, at Appellant,
tidligere Sagsøger hverken efter den indgåede aftale eller lovgivningen havde krav på en
udbetalingsperiode på 10 år, idet udbetalingerne ophørte, når kontoens indestående var opbrugt.

Med hensyn til rentetilskrivningen fremgik det af aftalen bl.a., at indekskontoen skulle forrentes med
”bankens højeste indlånsrente, for tiden 8 ½ % p.a.” . Det samme fremgik bl.a. af forarbejderne til lov om



/

pristalsreguleret alderdomsforsikring og alderdomsopsparing. Udtrykket ”bankens højeste indlånsrente”
var ikke defineret nærmere i den omhandlede aftale eller lovens forarbejder. Indtil 1973 gjaldt der en



/

renteaftale mellem pengeinstitutter mv., der maksimerede indlånsrenten. Siden da havde bankerne tilbudt
mange nye produkter, herunder opsparingskonti på særvilkår. Det Finansielle Ankenævn fastslog ved en
afgørelse i 1988, at ved begrebet ”bankens højeste indlånsrente” forstås ”renten på indskud på længste
opsigelse på almindelige konti uden særvilkår” . Dette har siden været lagt til grund i ankenævnets
praksis.

I forlængelse af dette udtalte Højesteret, at Danske Bank hverken efter aftalen eller lovgivningen kunne
anses for at have været forpligtet til at sikre, at renten på Appellants, tidligere Sagsøger indekskonto til
enhver tid mindst skulle svare til den højeste rente, der blev tilskrevet bankens andre opsparingskonti,
herunder opsparingskonti på særvilkår. Danske Bank havde derfor været berettiget til som
referencekonto for rentefastsættelsen på indekskonti at anvende Danske Indlån, der havde karakter af en
almindelig konto uden særvilkår.

Landsretten var nået til samme resultat, for så vidt angår ovennævnte spørgsmål.