Ændring af landsrettens dom, således at kommune var berettiget til at opkræve dækningsafgift for oplysningsforbunds anvendelse af lokaler
Ret: Højesteret (3. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Afgifter;
Lejeret;

/

HØJESTERETS
DOM

afsagt fredag den 22. april 2022

Sag BS-27829/2021-HJR
(1. afdeling)

Københavns Kommune
(advokat Erik Wendelboe Christiansen)

mod

FOF København
(advokat Dan Terkildsen)

Biintervenient til støtte for Københavns Kommune:
Kommunernes Landsforening
(advokat Erik Wendelboe Christiansen)

I tidligere instanser er afsagt dom af Københavns Byret den 8. marts 2019 (BS
14A-3454/2017) og af Østre Landsrets 4. afdeling den 11. december 2020 (BS-
17113/2019-OLR).

I pådømmelsen har deltaget fem dommere: Henrik Waaben, Lars Hjortnæs, Jan
Schans Christensen, Kurt Rasmussen og Søren Højgaard Mørup.

Påstande
Parterne har gentaget deres påstande.

Supplerende anbringender
Københavns Kommune har supplerende anført navnlig, at § 23 A i lov om kom-
munal ejendomsskat omfatter indstævntes aktiviteter. Indstævnte sælger ydel-ser
af samme art til samme priser som virksomheder, der sigter mod at opnå overskud
til udlodning til en ejerkreds, herunder yogacentret i lokalerne lige oven over
indstævntes. Efter Indenrigsministeriets cirkulære nr. 80 af 31. marts



/

2

1962 om dækningsafgiftspligtige ejendomme omfatter afgiftspligten også ejen-
domme, der ikke anvendes erhvervsmæssigt, men til f.eks. foreningskontorer.

Det forhold, at indstævnte anvender lokalerne i regi af en forening, som efter
folkeoplysningsloven defineres som ikke-kommerciel, kan ikke begrunde frita-
gelse for betaling af dækningsafgift, ligesom det er uden betydning, at ind-stævnte
i forhold til anden lovgivning er anset for at være ikke-kommerciel (UfR
2018.516 H).

FOF København har supplerende anført navnlig, at lejemålet ikke anvendes er-
hvervsmæssigt, og at FOF Københavns formål ikke er af erhvervsmæssig karak-
ter. FOF København kan allerede derfor ikke sidestilles med de i § 23 A i lov om
kommunal ejendomsskat oplistede formål, der beskriver kommercielle virk-
somheder. Det er fastslået i UfR 2018.516 H, at FOF København ikke driver er-
hvervsmæssig aktivitet.

Folkeoplysningsloven indeholder et udtrykkeligt forbud mod, at folkeoply-sende
foreninger oprettes eller drives i kommercielt øjemed. Hertil kommer, at FOF
København modtager støtte og dermed ikke fungerer på almindelige mar-
kedsvilkår. Der udloddes ikke overskud til ejerkredsen. De ikke-forbrugte til-skud
tilbageføres til kommunerne eller overføres til det efterfølgende års under-visning.

Hvis anvendelsen i princippet kan være omfattet af § 23 A, selv om FOF Køben-
havn ikke drives i kommercielt øjemed, kan landsrettens konkrete vurdering,
hvorefter FOF Københavns aktiviteter ikke påfører Københavns Kommune
nævneværdige udgifter, lægges til grund.

Højesterets begrundelse og resultat
FOF København indgik den 8. september 2015 aftale om leje af lokaler på ca. 190
m  i en ejendom i Teglgårdsstræde i København. Som en del af lejen skal FOF
København betale dækningsafgift, hvis lokalerne anvendes til dækningsaf-
giftspligtig virksomhed. FOF København har hovedsageligt anvendt lokalerne til
yogahold.

2

Sagens hovedspørgsmål er, om Københavns Kommune har hjemmel til at op-
kræve dækningsafgift vedrørende lokalerne. I anden række rejser sagen spørgs-
målet, om Københavns Kommune har foretaget en uvarslet praksisændring, og om
kommunen som følge heraf har været afskåret fra at opkræve dækningsaf-gift
vedrørende lokalerne. Endelig er det spørgsmålet, om sagen skal hjemvises til
fornyet behandling i Københavns Kommune.

Efter § 23 A, stk. 1, 1. pkt., i lov om kommunal ejendomsskat kan kommunalbe-
styrelsen opkræve dækningsafgift som bidrag til de udgifter, ejendomme, der
anvendes til kontor, forretning, hotel, fabrik, værksted og lignende øjemed,



/

3

medfører for kommunen. Det fremgår af forarbejderne, at afgiften skal bidrage til
at dække kommunens udgifter til bl.a. veje og gader, herunder til disses ved-
ligeholdelse, renholdelse og belysning, og brandvæsen.

FOF København har ikke benyttet lokalerne til de former for anvendelse, som
udtrykkeligt er nævnt i § 23 A. Spørgsmålet er herefter, om FOF Københavns
anvendelse af lokalerne er sket i et ”lignende øjemed” .

Højesteret finder, at der ud fra en formålsfortolkning navnlig må lægges vægt på,
om anvendelsen generelt må antages at påføre kommunen udgifter af den art, som
§ 23 A har til formål at bidrage til at dække. Det er efter Højesterets op-fattelse
ikke afgørende, om der er tale om kommerciel virksomhed. Efter forar-bejderne
og lang og fast praksis er landbrugs- og skovbrugsejendomme samt visse andre
ejendomme undtaget fra dækningsafgiften.

Højesteret finder, at anvendelse af lokaler til yogahold, der udbydes til offent-
ligheden, må antages at påføre den pågældende kommune udgifter af den art, som
kommunen er berettiget til at kræve bidrag til gennem afgift efter § 23 A. Det er
uden betydning, om anvendelsen af lokalerne til yogahold kan karakteri-seres som
undervisning, og om yogaaktiviteterne er omfattet af folkeoplys-ningsloven.

Højesteret finder herefter, at FOF Københavns anvendelse af lokalerne til yoga-
hold skete i et ”lignende øjemed” . Københavns Kommune var derfor berettiget til
at opkræve dækningsafgift af FOF København for anvendelsen af lokalerne.

Københavns Kommune kan ikke anses for at have ændret praksis, idet det ikke er
godtgjort, at kommunen i andre tilfælde har anset anvendelse af lokaler til
yogahold for at være undtaget fra § 23 A i lov om kommunal ejendomsskat.

Der er herefter ikke grundlag for at hjemvise sagen.

I sagsomkostninger for byret, landsret og Højesteret skal FOF København betale
110.080 kr. til Københavns Kommune, heraf er 100.000 kr. til dækning af advo-
katudgift og 10.080 kr. til dækning af retsafgift for landsretten og Højesteret.

THI KENDES FOR RET:

Københavns Kommune frifindes.

I sagsomkostninger for byret, landsret og Højesteret skal FOF København betale
110.080 kr. til Københavns Kommune.

De idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne høje-
steretsdoms afsigelse.



/

4

Sagsomkostningsbeløbene forrentes efter rentelovens § 8 a.



/