Kendelse om beslaglæggelse af indestående på rate- og kapitalpensionskonti med værdipapirdepoter til dækning af det offentliges krav på sagsomkostninger og konfiska... Vis mere
Ret: Københavns Byret (1. instans)
Faggruppe: Straffesag — Øvrige straffesager
Sagsemner: Efterforskning og straffeproces;

/

Københavns Byret

Den 17. december 2020 kl. 13.00 blev retten sat af Dommer .

Retsmødet var offentligt.

Rettens nr. 1-29351/2020
Politiets nr. SØK-10177-00062-18

Anklagemyndigheden
mod
Domfældte
CPR nr. (Født 1954)

Ingen var mødt eller tilsagt.

Påstandene i sagen, dokumentation og procedure fremgår af retsbog af 10.

december 2020.

Der blev afsagt

Kendelse:

Yderligere sagsoplysninger

Det fremgår af underbilaget til støttebilaget vedrørende Konto nr. 1

budgetkontoen, at kontoen indtil udgangen af 2005 også var registreret til

domfældtes afdødes mand som indehaver. Det fremgår at der i denne periode

blev indbetalt 9.000 kroner om  måneden, formentlig fra domfældtes mand.

Disse beløb indgår ikke i støttebilaget. Indbetalingerne, som anført i støttebilag

vedrørende yderligere indbetalinger til Konto nr. 1, hidrører i 2002 og 2005

blandt andet fra ukendt Konto nr. 2.

Lovgrundlaget:

Retsplejelovens § 1002, stk. 1, 1. pkt:

”Efter at dom er afsagt, finder reglerne i kapitel 74 om
beslaglæggelse til sikkerhed for det offentliges krav på
sagsomkostninger, krav på konfiskation efter straffelovens § 75,
stk. 1, 1. pkt., 2. led og 2. pkt. og stk. 3, og § 76 a, stk. 5,
bødekrav eller forurettedes krav på erstatning i sagen tilsvarende
anvendelse.”

Bestemmelsens ordlyd blev ændret til den nuværende ved lov nr. 229 af 21.
april 1999. Det fremgår af  bemærkningerne til bestemmelsen i lovforslag
1998-10-08:

"Bestemmelsen, der vedrører beslaglæggelse efter dom,

Std 75286



/

side 2

foreslås ændret i konsekvens af ændringerne af retsplejelovens
øvrige regler om beslaglæggelse.

Ifølge den foreslåede bestemmelse i retsplejelovens § 807d, stk.
3, skal retten - samtidig med eller i tilslutning til domsafsigelsen
- afgøre, hvordan beslaglagt gods skal anvendes til dækning af
krav på sagsomkostninger, værdikonfiskation, bøde og erstatning.

Hermed er den væsentligste del af anvendelsesområdet for det
hidtidige stk. 1 bortfaldet. Da der imidlertid fortsat vil kunne
opstå situationer, hvor der ikke - eller ikke i tilstrækkeligt omfang
- har været iværksat beslaglæggelse, men hvor der efter
domsafsigelsen eller senere viser sig behov eller ikke hidtil
kendte muligheder herfor, foreslås bestemmelsen opretholdt.
Bestemmelsen vil således kunne anvendes, hvis politiet efter
dommen træffer domfældte i besiddelse af et større pengebeløb.
Bestemmelsen foreslås dog omformuleret på linie med § 802, stk.
2, således at også bødekrav og krav på konfiskation efter
straffelovens § 75, stk. 1, 1. pkt., 2. led, og 2. pkt., og stk. 3, og §
76 a, stk. 5, (værdikonfiskation) medtages. Om beslaglæggelse
med henblik på konfiskation henvises i øvrigt til pkt. 2.3.3. i de
almindelige bemærkninger.

Højesteret har i en kendelse af 17. juni 1997 - gengivet i
Ugeskrift for Retsvæsen 1997, s. 1162 - bestemt, at der efter de
gældende regler om beslaglæggelse i retsplejelovens § 1002, stk.
1, jf. § 824, stk. 1, ikke er hjemmel til, at politiet kan foretage
foreløbig beslaglæggelse til sikkerhed for sagsomkostninger, efter
at dom er afsagt. Med den nye formulering af § 1002, stk. 1, vil
der blive udtrykkelig hjemmel til, at politiet kan foretage en
foreløbig beslaglæggelse, også efter at dom er afsagt. Det følger
således af § 1002, stk. 1, at de foreslåede regler i retsplejelovens
kapitel 74 om beslaglæggelse og edition skal finde tilsvarende
anvendelse, efter at dom er afsagt. Den foreslåede bestemmelse i
retsplejelovens § 806, stk. 3, om politiets adgang til at træffe
beslutning om beslaglæggelse i tilfælde, hvor indgrebets øjemed
ville forspildes (»periculum in mora«), hvis retskendelse skulle
afventes, gælder derfor også i denne situation."

I § 75, stk. 1, 1. og 2. led:

”Udbyttet ved en strafbar handling eller et hertil svarende
beløb kan helt eller delvis konfiskere.s”

Retsplejelovens § 512, stk. 3:

”Udlæg kan ikke foretages i krav på pension eller i krav på



/

side 3

understøttelse eller anden hjælp fra det offentlige eller fra
stiftelser eller andre velgørende institutioner, medmindre der er
forløbet tre måneder fra den dag, beløbet kunne fordres udbetalt.
Reglerne om fritagelse for retsforfølgning i lov om tilsyn med
pensionskasser samt i lov om forsikringsaftaler og lov om visse
civilretlige forhold m.v. ved pensionsopsparing i pengeinstitutter
berøres ikke heraf.”

Rettens bemærkninger:

Det fremgår af anklagemyndighedens anmodning om beslaglæggelse, at kapi-
talpensionen repræsenterer en værdi på minds 568.829 kr, og at ratepensio-nen
repræsenterer en værdi på mindst 287.713 kr.

Efter forarbejderne til den nuværende bestemmelse i retsplejelovens § 1002,
stk. 1, 1. pkt. er der hjemmel til at beslaglægge aktiver, som ikke har været
beslaglagt forud for dommen, og som ikke er konfiskeret efter straffelovens §
75, stk. 1, 1. pkt., 1. led, til dækning af bl.a. sagsomkostninger og konfis-kation
efter bl.a. § 75, stk. 1, 1. pkt., 2. led.

Der er ikke ved dommen af 18. februar 2020 taget stilling til konfiskation af
ratepension og kapitalpension, og det kan lægges til grund, at der ikke forud
for dommen af 18. februar 2020 var beslaglagt 113.137.325 kr. hos dom-
fældte, hvorfor hjemlen til konfiskationen i dommen skal findes i straffelo-
vens § 75, stk. 1, 2. led. Foruden denne konfiskation er foretaget gen-
standskonfiskation efter straffelovens § 75, stk. 2.

Retten finder, at det, som anført af anklagemyndigheden, forudsætningsvis, jf.
U.1993.778/2H må antages, at der er mulighed for beslaglæggelse af kapi-tal-
og ratepension og efterfølgende stillingtagen til fordelingen af det beslag-lagte,
hvis indeståenderne stammer fra en kriminel handling, uanset udlægs-
fritagelsen i retsplejelovens § 512, stk. 3.

Ifølge tiltaltes forklaring, som den er gengivet i dom af 18. februar 2020, var
hendes og hendes afdøde mands vanskelige økonomiske situation grunden til,
at hun begyndte at overføre penge til egne konti. Tiltalte er dømt for bedra-geri
af betydeligt omfang fra 1993 til 2018. Under de omstændigheder må det
lægges til grund, at opsparinger i form af indsættelse af et månedligt be-løb på
2.000 kr. på kapitalpensionen Konto nr. 3 fra den 31. december 1996 og et
yderligere månedligt beløb på 1.000 kr. på ratepensionen Konto nr. 4 fra den 5.
februar 2002, stod i misforhold til hendes og før hendes mands død også hans
indkomst- og formueforhold, således som hun har beskrevet disse, før
bedragerierne begyndte.

Herefter tages anklagemyndighedens påstand om beslaglæggelse til følge i
medfør af retsplejelovens § 1002, stk. 1, jf. § 802, stk. 2, nr. 2.



/

side 4

I medfør af retsplejelovens § 807 d, stk. 2, bestemmes det, at det beslaglagte
skal anvendes først til det offentliges krav på sagsomkostninger og dernæst
krav på konfiskation, jf. straffelovens § 75, stk. 1, 1. pkt., 2. led.

Bestemmes:

Hos Domfældte beslaglægges:
 
      -     indestående på ratepension Konto nr. 4 med tilhørende værdipapirde-   
            pot i Nordea Danmark, Filial af Nordea Bank Abp, Finland, og

- indestående på kapitalpension Konto nr. 3 med tilhørende
værdipapirdepot i Nordea Danmark, Filial af Nordea Bank Abp,
Finland

Det beslaglagte skal anvendes først til det offentliges krav på sagsomkostnin-
ger og dernæst krav på konfiskation, jf. straffelovens § 75, stk. 1, 1. pkt., 2. led.

Sagen sluttet.

Retten hævet.

Dommer



/