Sagen angår værdiansættelsen af en ejendomsportefølje, der blev overdraget med 5/6 fra forældrene til deres 5 sønner
Ret: Vestre Landsret (2. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Sager med en værdi over 1 mio kr.;
Skat;

/

VESTRE LANDSRET
DOM

afsagt den 8. september 2023

BS-20774/2022-VLR
(13. afdeling)

Skatteministeriet
(advokat Steffen Sværke)

mod

Sagsøgte 1

og

Sagsøgte 2

og

Sagsøgte 3

og

Sagsøgte 4

og

Sagsøgte 5

og

Sagsøgte 6
(advokat Michael Serup for alle)



/

2

Landsdommerne Thomas Tordal-Mortensen, Thomas Klyver og Rasmus Foged
(kst.) har deltaget i sagens afgørelse.

Sagen er anlagt ved Retten i Aarhus den 15. marts 2022. Ved kendelse af 31. maj
2022 er sagen henvist til behandling ved landsretten efter retsplejelovens § 226,
stk. 1.

Sagen drejer sig om værdiansættelsen af en portefølje af ejendomme, i
forbindelse med at Sagsøgte 6 og Person forærede 5/6 af ejendomsporteføljen til
deres fem børn, Sagsøgte 1, Sagsøgte 2, Sagsøgte 3, Sagsøgte 4 og Sagsøgte 5
med 1/6 til hver.

Sagen angår nærmere, om skattemyndighederne er forpligtede til at acceptere, at
de overdragne ejendomme værdiansættes til 900.422.000 kr. på grundlag af 15
%’s-reglen i punkt 6, 2. afsnit, i værdiansættelsescirkulæret (cirkulære nr. 185 af
17. november 1982 om værdiansættelse af aktiver og passiver i dødsboer m.m. og
ved gaveafgiftsberegning), i et tilfælde, hvor ejendommene af
Vurderingsstyrelsen er vurderet til at have en handelsværdi på mindst
1.540.000.000 kr., og hvor ejendommene er omfattet af ægtefællernes personligt
drevne næringsvirksomhed med udlejning af og handel med fast ejendom.

I første række er spørgsmålet, om sådanne næringsejendomme er omfattet af
værdiansættelsescirkulæret. Hvis dette er tilfældet, er spørgsmålet i anden række,
om der foreligger særlige omstændigheder, således at skattemyndighederne ikke
er forpligtede til at acceptere, at ejendommene er værdiansat til den offentlige
ejendomsvurdering fratrukket 15 %. Hvis dette ikke er tilfældet, skal der tages
stilling til, om skattemyndighedernes skøn vedrørende værdien af de overdragne
ejendomme kan lægges til grund.

Påstande
Sagsøgeren, Skatteministeriet, har nedlagt følgende påstande:

Sagsøgte 1, Sagsøgte 2, Sagsøgte 3, Sagsøgte 4 og Sagsøgte 5 skal hver betale
yderligere gaveafgift med 4.935.152 kr. med tillæg af rente efter boafgiftslovens
§ 38, stk. 1, fra den 9. september 2019.

Sagsøgte 6 skal som solidarisk hæftende med hver af de øvrige sagsøgte betale
gaveafgift med i alt 24.675.760 kr. med tillæg af rente efter boafgiftslovens § 38,
stk. 1, fra den 9. september 2019.



/

3

Sagsøgte 1, Sagsøgte 2, Sagsøgte 3, Sagsøgte 4, Sagsøgte 5 og Sagsøgte 6 har
påstået frifindelse.

Sagsfremstilling
Den ejendomsportefølje, som sagen drejer sig om værdiansættelsen af, var indtil
en gaveoverdragelse af 9. september 2019 ejet af ægtefællerne Sagsøgte 6 og
Person (herefter ”ægtefællerne”).
Gaveoverdragelsen skete som led i et generationsskifte i ægtefællernes personligt
drevne ejendomsvirksomhed. Det er ubestridt, at ægtefællerne var
næringsdrivende med udlejning af og handel med fast ejendom, og at alle de
overdragne ejendomme var omfattet af næringsvirksomheden.

Ifølge oplysninger sendt til skattemyndighederne i forbindelse med en anmodning
om bindende svar på, om ægteparret kunne anses for næringsdrivende med køb
og salg af fast ejendom, er ejendommene erhvervet i perioden 1974 til 2011. Af
oplysningerne fremgår i øvrigt, at der er siden 1974 sket frasalg af en række
ejendomme, som var udstykket i ejerlejligheder.

Ved gaveoverdragelsen forærede ægtefællerne hvert af deres børn, Sagsøgte 1,
Sagsøgte 2, Sagsøgte 3, Sagsøgte 4 og Sagsøgte 5 (herefter ”børnene”), en ideel
andel på 1/6 af ejendomsvirksomheden med alle dertil hørende aktiver og
passiver. Herved etableredes et kommanditselskab, som blev navngivet
”Virksomhed K/S” , med Sagsøgte 6 som personligt og ubegrænset hæftende
deltager, og med Person og børnene som ikke personligt hæftende deltagere.

Ejendomsporteføljen bestod ifølge den oversigt, som Skattestyrelsen modtog i
forbindelse med sagsbehandlingen, af 65 ejendomme i Aarhus, der samlet havde
en offentlig ejendomsvurdering på 1.059.320.000 kr. Ejendommene blev ved
overdragelsen værdiansat til i alt 900.422.000 kr., svarende til den offentlige
ejendomsvurdering fratrukket 15 %. Ejendommenes samlede skattemæssige
anskaffelsessum udgjorde ifølge oversigten 365.642.000 kr., og fire af
ejendommene havde en skattemæssig anskaffelsessum, der var højere end den
offentlige ejendomsvurdering fratrukket 15 %.

Overdragelsen blev gaveanmeldt til det daværende SKAT den 9. september 2019,
hvorefter Skattestyrelsen den 19. februar 2020 anmodede Vurderingsstyrelsen om
en udtalelse om handelsværdien af ejendommene pr. 9. september 2019.

Af Vurderingsstyrelsens udtalelse af 3. april 2020 fremgår bl.a.:



/

4

”Vurderingsstyrelsen har foretaget ansættelsen af handelsværdien for
ejendommene skønsmæssigt, på baggrund af de oplysninger der har været
tilgængelige. Samtlige ejendomme er derfor vurderet efter de samme
forhold som fremgår af BBR samt billedmateriale på de gade- og skråfotos
fra WebGis, som Vurderingsstyrelsen har haft til rådighed.

Den 20. februar 2020 er Advokat blevet forespurgt om følgende materiale:
• Lejeindtægter
• Driftsomkostninger
• Bogførte værdier pr. 31. december 2019

Vurderingsstyrelsen modtog en råbalance for perioden 1.1.2018
-31.12.2018 samt årsrapport 2018.

Handelsværdierne er således skønnet ud fra de faktiske lejeindtægter i
råbalancen for perioden 1.1.2018 - 31.12.2018. For størstedelen af
ejendommene er driftsudgifterne skønnet til 20%, idet der er taget hensyn
til, at der er tale om ældre ejendomme. Værdiansættelse af
parkeringspladser, antenner og reklame er uhåndgribelige i forhold til
afkastprocenter og driftsudgifter, idet der ikke foreligger nogen
markedsrapporter. Skønnet over afkast- og driftsomkostningsprocent er
derfor foretaget ud fra et forsigtighedsprincip.

Skønnet over afkastkravet er baseret på Nordicals markedsrapport efterår
2019, hvor der er henset til afkast for sekundære boligudlejningsejendom-
me, afkast for sekundære forretningsejendomme og afkast for sekundære
lagerejendomme. Nærmere beskrivelse af fakta og hovedhensyn, der ligger
til grund for den enkelte vurdering, fremgår af nedenstående oplysninger og
vedlagte talmæssige opgørelse.

Vurderingsstyrelsen bemærker, at den oplyste realiserede leje for
boliglejemålene indikerer, at ejendommene ikke er omfattet af
begrænsninger i lejens størrelse, der følger af den omkostningsbestemte
leje. Det har ikke været muligt at verificere forholdet.

Det er Vurderingsstyrelsens opfattelse, at den samlede handelsværdi for
ejendommene pr. 9. september 2019 udgør 1.542.902.000 kr. afrundet til
1.540.000.000 kr.”

Ved brev af 4. maj 2020 anførte advokat Michael Serup på vegne af ægtefællerne
og børnene, at Vurderingsstyrelsen havde lagt ukorrekte faktiske oplysninger til
grund for skønnet. Af brevet fremgår bl.a.:



/

5

”Der er således, som jeg har forstået det, mere end 60 lejemål med
omkostningsbestemt husleje. Det fremgår ikke af Vurderingsstyrelsens
notat, hvilken betydning dette forhold har for styrelsens værdiansættelse,
men styrelsens skøn er under alle omstændigheder baseret på et ukorrekt
grundlag, som man kunne have afklaret forud for den fremsendte
agterskrivelse.

Jeg bemærker desuden, at der iblandt lejemålene er tomgangslejemål, og at
tendensen til tomgangslejemål er stigende som følge af boligudbuddet i
Aarhus.”

Vurderingsstyrelsen anførte i et efterfølgende svar, at oplysningerne om, at 60
lejemål var omfattet af omkostningsbestemt husleje, ikke havde betydning for
værdiansættelsen. Styrelsen henviste i den forbindelse til, at 60 lejemål var et
underordnet antal af det samlede antal lejemål, og til at det var den faktiske
lejeindtægt for 2018, der havde dannet grundlag for værdiansættelsen. Styrelsen
bemærkede endvidere, at der ved skønnet over afkastkravet var taget højde for en
mindre tomgangsrisiko i boliglejemålene.

Skattestyrelsen traf herefter den 11. maj 2020 afgørelser om forhøjelse af
gaveafgiften for hvert af børnene. Ved afgørelserne blev Vurderingsstyrelsens
skøn over ejendommenes værdi lagt til grund for afgiftsberegningen. Som
begrundelse herfor anførte Skattestyrelsen, at værdiansættelsescirkulæret ikke
fandt anvendelse på overdragelse af ejendomme, der var omfattet af
næringsbeskatning.

Sagsøgte 6 og børnene indbragte Skattestyrelsens afgørelser for
Landsskatteretten, der den 16. december 2021 traf afgørelse i sagerne. Ved
afgørelserne fik Sagsøgte 6 og børnene medhold i, at værdiansættelsescirkulæret
fandt anvendelse. Af Landsskatterettens begrundelse fremgår bl.a.:

”Landsskatteretten finder, at værdiansættelsescirkulæret kan anvendes på
faste ejendomme i almindelighed.

Landsskatteretten har i denne forbindelse lagt vægt på, at
værdiansættelsescirkulæret med visse ændringer, bygger videre på tidligere
årtiers administrative retningslinjer vedrørende værdiansættelse af fast
ejendom, og hverken Meddelelser fra skattedepartementet nr. 36 af april
1976 eller tidligere meddelelser, har indeholdt bestemmelser om, at visse
former for ejendomme ikke var omfattet af retningslinjerne.

Den i punkt 5 og 6 nævnte omregningsregel, findes udelukkende at være af
teknisk karakter, således at der kan etableres et



/

6

sammenligningsgrundlag mellem den faktiske overdragelsesværdi og den
offentlige ejendomsværdi. På samme måde finder Landsskatteretten ikke
holdepunkter for, at værdiansættelsescirkulærets punkt 10 i sig selv skulle
afgrænse værdiansættelsescirkulærets anvendelsesområde.

Landsskatteretten finder ikke, at Skatterådets bindende svar offentliggjort
som SKM2018.375.SR og SKM2018.378.SR, kan ændre ved vurderingen
heraf.

På baggrund af ovenstående finder Landsskatteretten, at
værdiansættelsescirkulæret kan anvendes, når der er tale om
værdiansættelse af næringsejendomme.”

For landsskatteretten var der ikke rejst spørgsmål om, hvorvidt der foreligger
sådanne særlige omstændigheder, at skattemyndighederne ikke er forpligtede til
at acceptere, at ejendommene er værdiansat i henhold til 15 %’s-reglen.

Retsgrundlaget
Boafgiftsloven indeholder i § 27, stk. 1, følgende bestemmelse om
værdiansættelse af gaver:

”§ 27. En gaves værdi fastsættes til dens handelsværdi på tidspunktet for
modtagelsen. Værdiansættelsen er bindende for gavegiver og
gavemodtager.”

Bestemmelsen blev indført ved lov nr. 426 af 14. juni 1995 om afgift af dødsboer
og gaver. I bemærkningerne til lovforslagets enkelte bestemmelser (lovforslag nr.
254 af 4. maj 1995 til boafgiftsloven) fremgår bl.a.:

”Til § 12
Efter arve- og gaveafgiftslovens § 17 skal et aktivs eller passivs værdi
fastsættes til handelsværdien på skæringsdagen eller på det tidspunkt, hvor
det udlægges til en arving. Det foreslås i stk. 1, at disse regler fortsat skal
være gældende.

…

Principperne i Skattedepartementets cirkulære nr. 185 af 17. november 1982
om værdiansættelsen af aktiver og passiver i dødsboer m.m. og ved
gaveafgiftsberegning og den praksis, der er etableret på området, vil fortsat
være gældende efter vedtagelsen af lovforslaget.

…



/

7

Til §§ 26-28

...

Værdiansættelsesreglerne i § 27 ved beregning af gaveafgift er de samme
som ved beregning af boafgiften og tillægsboafgiften. Der henvises derfor
til bemærkningerne til § 12.”

Af cirkulære nr. 185 af 17. november 1982 om værdiansættelsen af aktiver og
passiver i dødsboer m.m. og ved gaveafgiftsberegning, der sædvanligvis omtales
som ”værdiansættelsescirkulæret” , fremgik på tidspunktet for gaveoverdragelsen
bl.a. følgende:

”1. I Meddelelser fra skattedepartementet nr. 36 af april 1976 er der givet
vejledende retningslinjer for værdiansættelserne af aktiver og passiver. For
faste ejendomme er der i maj 1981 gennemført en ændring af de
principper, hvorefter ejendommene vurderes. Fra og med den 17.
almindelige vurdering pr. 1. april 1981 opgøres ejendomsværdien efter et
kontantprincip. Kontantværdien opgøres på basis af en gennemsnitlig,
kursansat prioritering.

Dette har gjort det nødvendigt at ændre reglerne om værdiansættelsen af
faste ejendomme væsentligt.

Skattedepartementet har herefter udarbejdet nye retningslinjer for
værdiansættelsen af faste ejendomme. Disse retningslinjer samt
retningslinjerne i øvrigt for værdiansættelsen af aktiver og passiver er
samlet i nærværende cirkulære, der afløser Meddelelser fra
skattedepartementet nr. 36 af april 1976.

I øvrigt ajourfører cirkulæret de tidligere vejledende regler under
hensyntagen til senere lovændringer og ændringer i administrativ praksis.

A. Aktiver

2. De aktiver, der omfattes af skatte- og afgiftsberegningen, ansættes
normalt til deres værdi i handel og vandel på det tidspunkt, der er afgørende
for afgiftsberegningen. Ved værdien i handel og vandel forstås det beløb,
som aktivet vil kunne indbringe ved et salg i det åbne marked.

…

Fast ejendom



/

8

3. Hvis en fast ejendom er solgt under bobehandlingen, og salget er sket i
det åbne marked, skal værdien beregnes på grundlag af salgssummen, som
denne indgår i boet. Salgsomkostninger kan fradrages, og eventuelle
sælgerpantebreve ansættes til kursværdi.

4. Er ejendommen solgt til arvinger eller disses nære pårørende, eller
udlægges ejendommen til en arving, skal den ansættes til værdien i handel
og vandel. Det fremgår af §§ 17-19 i arve- og gaveafgiftsloven, der
henviser til kildeskattelovens § 16, stk. 3 og 4.

5. Den nominelle værdi, der er ansat i boopgørelsen eller gaveanmeldelsen,
omregnes til kontantværdi ved at kursregulere hver enkelt gældspost, der
indgår i boets eller parternes værdiansættelse.

Det kontante vederlag, den kapitaliserede værdi af en aftægtsforpligtelse
samt arv eller gave, der indgår i den ansatte nominelle værdi, skal dog ikke
kursreguleres, men medregnes til den pålydende værdi.

De øvrige poster, der indgår i den ansatte nominelle værdi, omregnes til
kursværdi efter de regler, der er fastsat i ministeriet for skatter og afgifters
bekendtgørelse nr. 511 af 22. september 1982 om beskatning af fortjeneste
ved afståelse af fast ejendom.

6. Den efter punkt 5 opgjorte kontantværdi sammenlignes med
kontantejendomsværdien ved den senest forud for arveudlægget eller
gaveoverdragelsen for boet eller parterne bekendtgjorte almindelige
vurdering, årsomvurdering, vurdering efter vurderingslovens § 4 eller § 4 A
eller årsregulering i henhold til vurderingslovens § 2 A.

Hvis boets eller parternes værdiansættelse omregnet til kontantværdi højst
er 15 pct. højere eller lavere end den nævnte kontantejendomsværdi, skal
værdiansættelsen lægges til grund ved beregningen af arve- eller
gaveafgiften.

Hvis værdiansættelsen omregnet til kontantværdi er mere end 15 pct. over
eller under kontantejendomsværdien, bør værdiansættelsen ændres, således
at den holdes inden for denne ramme, medmindre boet eller parterne har
oplyst særlige omstændigheder, som begrunder, at man ikke følger denne
fremgangsmåde. Som eksempel herpå kan nævnes en stærkt faldende
prisudvikling for fast ejendom siden den senest bekendtgjorte ansættelse af
kontantejendomsværdien.

…



/

9

8. Ved efterprøvelsen må der tages hensyn til faktiske og retlige ændringer,
der måtte være indtruffet ved ejendommen, såsom bygningsforandringer,
udstykninger eller ændret zonestatus, som endnu ikke har givet sig udslag i
kontantejendomsværdien.

…

10. Skattemyndighedens ansættelse af ejendommens værdi benævnes den
skatte- og afgiftsmæssige værdi.

Denne værdi betragtes som afståelsessum for giveren og anskaffelsessum
for gavemodtager i forbindelse med beskatningen af en eventuel fortjeneste
på ejendommen efter lov om beskatning af fortjeneste ved afståelse af fast
ejendom, efter at der er sket omregning til kontantværdi efter lovens § 4.

Endvidere betragtes den skatte- og afgiftsmæssige værdi som købesum og
som salgssum efter afskrivningsloven, efter at der er sket omregning til
kontantværdi efter lovens § 19 A.

…

B. Passiver

…

48. Anvisningerne i dette cirkulære er vejledende ved efterprøvelsen af
værdiansættelser i den enkelte boopgørelse eller anmeldelse. Særlige
spørgsmål kan forelægges for statsskattedirektoratet eller
skattedepartementet, jfr. pkt. 16 i skattedepartementets cirkulære af 17. juni
1970.”

Til Værdiansættelsescirkulæret er der optaget et bilag med fire eksempler til
belysning af fastsættelsen af den skatte- og afgiftsmæssige værdi. Eksemplerne
vedrører enfamilieshuse og landbrugsejendomme.

Værdiansættelsescirkulæret afløste Meddelelser fra skattedepartementet nr. 36 fra
april 1976, hvori fandtes den indtil da gældende ”Vejledning vedrørende
værdiansættelsen af aktiver og passiver i dødsboer m.m. og ved
gaveafgiftsberegning” . I starten af meddelelsen er under overskriften ”aktiver”
bl.a. anført:



/

10

”De af skatte- og afgiftsberegningen omfattede aktiver ansættes normalt til
deres værdi i handel og vandel på det for afgiftsberegningen afgørende
tidspunkt.

…

1) Fast ejendom
Såfremt en fast ejendom er solgt under bobehandlingen, og dette salg er
sket i det åbne marked, vil værdien være at beregne på grundlag af
salgssummen, som denne indgår i boet. Salgsomkostninger kan således
fradrages og eventuelle sælgerpantebreve ansættes til kursværdi.

Er ejendommen solgt til arvinger eller disses nære pårørende, må det
undersøges, om ejendommen har været averteret, og om salgssummen
svarer til tilbud, der er indhentet fra udenforstående.

Såfremt dette ikke er tilfældet eller ejendommen udlægges til en arving,
skal ejendommen ifølge §§ 17 - 19 i lov om afgift af arv og gave
(lovbekendtgørelse nr. 443 af 28. september 1972), der henviser til
kildeskattelovens § 16, stk. 3 og 4, ansættes til værdien i handel og vandel.

Til brug ved fastsættelsen af denne værdi gives følgende retningslinier, der
også finder anvendelse i relation til værdiansættelse af fast ejendom ved
gaveafgiftsberegning.

Den værdi af en ejendom, der skal lægges til grund ved afgiftsberegningen,
vil være bestemt dels af det rådende prisniveau på ejendomsmarkedet, dels
af ejendommens art, størrelse, beliggenhed og vedligeholdelsestilstand og
af ejendommens gældsbehæftelse på tidspunktet for værdiansættelsen til
afgiftsberegning.”

I meddelelsen er der i afsnittet om fast ejendom indsat en række eksempler til
belysning af fastsættelsen af den skatte- og afgiftsmæssige værdi. I eksemplerne
omtales et enfamiliehus og en landbrugsejendom, der arves af en enearving eller
gaveoverdrages fra fader til søn.

I slutningen af meddelelsen er under overskriften ”passiver” bl.a. anført:

”Det foran under aktiver og passiver anførte er at betragte som vejledende i
forbindelse med efterprøvelsen af værdiansættelser i den enkelte
boopgørelse eller anmeldelse.”

Meddelelser fra skattedepartementet nr. 36 fra april 1976 afløste Meddelelser fra
skattedepartementet nr. 12 fra juni 1970, der ligeledes indeholdt en



/

11

”Vejledning vedrørende værdiansættelse af aktiver og passiver i dødsboer m.m.
og ved gaveafgiftsberegning” . Meddelelsen indeholder under overskriften
”aktiver” et afsnit om fast ejendom, hvoraf bl.a. fremgår:

”i) Fast ejendom.
Fast ejendom optages til handelsværdien ved normale salgsvilkår, når
henses til ejendommens art, størrelse, beliggenhed, prioritering m.v. Det
bemærkes herved, at den senest ansatte ejendomsværdi i henhold til lov om
vurdering af landets faste ejendomme ikke længere er den laveste
værdiansættelse, der kan godkendes, men det bør dog kun undtagelsesvis
under særlige omstændigheder akcepteres, at en ejendom ansættes til en
lavere værdi.

…

Iøvrigt er udgangspunktet for værdiansættelsen ejendommens seneste
ejendomsværdi i henhold til lov om vurdering af landets faste ejendomme
(lovbekendtgørelse nr. 441 af 22. august 1969), og i de første år efter en
almindelig vurdering vil denne sædvanligvis kunne godkendes i skatte-og
afgiftsmæssig henseende. Såfremt der i medfør af § 14, stk. 6 og 7, i
vurderingsloven for en ejendom er fastsat et differencebeløb, kan dette dog
ikke bringes til fradrag ved ansættelsen af handelsværdien af den
pågældende ejendom.”

Anbringender
Skatteministeriet har anført, at det fremgår af boafgiftslovens § 27, at en gaves
værdi fastsættes til dens handelsværdi på tidspunktet for modtagelsen. Det kræver
derfor særlig hjemmel, hvis en gaves værdi skal fastsættes ud fra andet end
markedspriserne. En sådan hjemmel findes i værdiansættelsescirkulæret, som i
punkt 6, 2. afsnit, indeholder den såkaldte 15 %’s-regel.

Værdiansættelsescirkulæret finder imidlertid alene anvendelse på ejendomme, der
beskattes efter ejendomsavancebeskatningsloven, jf. cirkulærets punkt 10, 2.
afsnit. De overdragne ejendomme er næringsejendomme, og fortjeneste ved salg
af disse beskattes derfor ikke efter ejendomsavancebeskatningsloven, jf. denne
lovs § 1, stk. 2. Da ejendommene derfor ikke er omfattet af
værdiansættelsescirkulæret, gælder 15 %’s-reglen ikke for den aktuelle
gaveoverdragelse. Gaven skal i stedet værdiansættes til handelsværdien, jf.
boafgiftslovens § 27.

Hensigten med værdiansættelsescirkulæret var således at lette værdiansættelsen
af almindelige beboelsesejendomme, som ejerne ikke har forudsætninger for at
kende værdien af. Det har aldrig været hensigten, at næringsdrivende skulle
kunne anvende reglerne i cirkulæret, da



/

12

næringsdrivende kender prisen på deres aktiver. Da næringsdrivende som
professionelle aktører kender de faktiske værdier af deres ejendomme, er det
offentlige ikke nærmest til at bære risikoen for, at den offentlige
ejendomsvurdering er for lav.

Endvidere har næringsdrivende andre skattemæssige fordele, herunder reglerne
om succession, og fortjenesten ved salg af næringsejendomme opgøres på
baggrund af de nominelle værdier i stedet for kontantværdier. Ordlyden af
værdiansættelsescirkulærets punkt 5 skal derfor ses i sammenhæng med
cirkulærets punkt 10, og de eksempler, der fremgår af cirkulærets bilag, jf. punkt
11. Eksemplerne vedrører alle beboelsesejendomme, der er omfattet af
ejendomsavancebeskatningsloven. Det forhold, at cirkulæret ifølge punkt 48
alene er vejledende, understøtter også, at cirkulæret ikke skal anvendes på alle
aktiver. De sagsøgte har hverken fremlagt retspraksis eller administrativ praksis,
hvor næringsejendomme er anset for omfattet af værdiansættelsescirkulæret.
Tværtimod vidste de sagsøgte, da de disponerede i september 2019, at
værdiansættelsen var i strid med Skattestyrelsens og Skatterådets klart
tilkendegivne og faste opfattelse, jf. herved bl.a.
SKM2018.375.SR og SKM2018.378.SR.

Hvis næringsejendomme anses for omfattet af værdiansættelsescirkulæret, har
Skatteministeriet gjort gældende, at der foreligger ”særlige omstændigheder” ,
således at skattemyndighederne ikke er forpligtede til at acceptere en værdi på +/-
15 % af den offentlige ejendomsvurdering. Der foreligger særlige
omstændigheder, når der er påvist et sikkert, konkret holdepunkt for, hvad en
ejendoms handelsværdi (mindst) må være, og som viser, at den offentlige
ejendomsvurdering ikke er et retvisende udtryk for handelsværdien. Det konkrete
holdepunkt medfører for det første, at det på et objektivt grundlag er konstateret,
at den offentlige ejendomsvurdering er for lav, og for det andet, at ejeren af
ejendommen ved dette. I denne situation er det offentlige ikke nærmest til at bære
risikoen for, at den offentlige ejendomsvurdering er for lav.

Det konkrete holdepunkt skal være knyttet til ejendommen og den pågældende
ejers viden om ejendommen. En næringsdrivende har – i kraft af sit professionelle
virke og sin erfaring – viden om sine næringsaktivers aktuelle handelsværdi. En
næringsdrivendes viden om værdien kan således sidestilles med den viden, ikke-
professionelle parter opnår ved at modtage en sagkyndig vurdering. Når såvel en
mæglervurdering som en realkreditvurdering fører til, at 15 %’s-reglen ikke kan
anvendes, gælder dette så meget desto mere for en næringsdrivende, der
overdrager sine næringsejendomme. Der foreligger derfor særlige
omstændigheder, når der – som her – er tale om, at næringsdrivende overdrager
deres næringsejendomme.



/

13

Ægtefællerne må således betegnes som særdeles professionelle
ejendomshandlere, og gennem deres store lokalkendskab til Aarhusområdet var
de bekendt med, at værdiansættelsen i gaveoverdragelsen afveg markant og med
næsten 640.000.000 kr. fra ejendommenes handelsværdi. Ægtefællerne er de mest
sagkyndige til at vurdere ejendommenes handelsværdi. Det savner derfor mening,
at de skulle kunne værdiansætte ejendommene efter en særlig hjælperegel, der
alene har været tiltænkt benyttet af den ”almindelige” skatteyder, der ikke har
viden om handelsværdien. Ægtefællernes viden om hver enkelt ejendoms
handelsværdi udgør det konkrete holdepunkt, der medfører, at der foreligger
sådanne særlige omstændigheder, at skattemyndighederne ikke skal acceptere, at
ejendommene er overdraget til den offentlige ejendomsvurdering fratrukket 15 %.

Vedrørende skattemyndighedernes skøn over handelsværdien følger det af bl.a.
UfR 2016.191 H, at det påhviler de sagsøgte at føre bevis for, at skønnet hviler på
et forkert grundlag eller har ført til et åbenbart urimeligt resultat.
Vurderingsstyrelsens skøn er foretaget ud fra et forsigtighedsprincip, og de
sagsøgte er ikke kommet med konkrete indvendinger mod den skønnede værdi af
de enkelte ejendomme. De sagsøgte har ikke dokumenteret deres indsigelse om,
at 60 lejemål i ejendommene er omfattet af begrænsninger i fastsættelsen af lejens
størrelse, og de har ikke redegjort nærmere for, hvilke ejendomme det skulle
angå, eller hvilken betydning det skulle have for disse ejendommes handelsværdi
og Vurderingsstyrelsens skøn. De sagsøgtes indsigelse vedrørende
tomgangslejemål er imødegået ved Vurderingsstyrelsens oplysning om, hvorledes
der er taget højde for dette. Endvidere er vurderingen foretaget ud fra de faktiske
lejeindtægter i 2018, hvor der må have været tilsvarende tomgang. De sagsøgte
har herefter ikke bevist, at skønnet hviler på et forkert grundlag eller har ført til et
åbenbart urimeligt resultat.

Sagsøgte 1, Sagsøgte 2, Sagsøgte 3, Sagsøgte 4, Sagsøgte 5 og Sagsøgte 6 har
anført, at værdiansættelsescirkulæret finder anvendelse ved enhver bo- og
gaveafgiftsmæssig værdiansættelse af enhver fast ejendom, der overdrages inden
for boafgiftslovens område. Der er ikke grundlag for at begrænse cirkulærets
anvendelsesområde, så værdiansættelse af visse ejendomme ved visse
overdragelser skal ske efter andre regler som følge af de individuelle
skatteforhold hos gaveoverdrager, herunder fordi en ejendom skal anses som en
næringsejendom hos gaveoverdrager.

Værdiansættelsescirkulærets anvendelsesområde fremgår allerede af cirkulærets
titel, hvorefter det finder anvendelse ved ”værdiansættelse af aktiver og passiver i
dødsboer m.m. og ved gaveafgiftsberegning” . Cirkulæret er således generelt
gældende for ethvert aktiv, der skal beregnes bo- eller gaveafgift af, ligesom det
også var tilfældet for den ”Vejledning vedrørende



/

14

værdiansættelse af aktiver og passiver i dødsboer m.m. og ved
gaveafgiftsberegning” fra april 1976, som værdiansættelsescirkulæret erstattede.
Ordlyden af cirkulærets punkt 1 og 2 understøtter også, at det finder anvendelse
for alle aktiver.

Cirkulæret fastsætter under overskriften ”Fast ejendom” de nærmere regler for
værdiansættelsen til brug for beregningen af bo- og gaveafgift. Af punkt 5 og
punkt 6, 1. afsnit, fremgår de tekniske regler til etablering af
sammenligningsgrundlaget mellem den faktisk anvendte overdragelsesværdi og
den offentlige ejendomsværdi. Det er herefter udtrykkeligt fastsat i punkt 6, 2.
afsnit, at en kontantomregnet værdiansættelse indenfor +/- 15 % af den senest
bekendtgjorte kontante ejendomsværdi skal lægges til grund for
afgiftsberegningen. Det er således uden betydning for afgiftsberegningen, om –
og i givet fald hvordan – gavegiver skal beskattes ved overdragelsen.
Bestemmelsen i punkt 10 indebærer alene, at den afgiftsmæssige værdi også skal
anvendes som den skattemæssige afståelsessum for gavegiver og anskaffelsessum
for gavemodtager. Henvisningen til
ejendomsavancebeskatningsloven, og ikke tillige til reglerne om
næringsbeskatning, kan ikke fortolkes som en begrænsning af cirkulærets
anvendelsesområde, for så vidt angår den afgiftsmæssige værdiansættelse. Det ses
også af punkt 10, at den fastsatte værdi efter kontantomregning skal anvendes
som købesum og salgssum efter afskrivningsloven. Da næringsejendomme også
kan være omfattet af afskrivningsloven, følger det af punkt 10, at der også for
næringsejendomme skal ske kontantomregning. Under overskriften ”Besætning,
avl, maskiner, inventar og lignende driftsmidler, varelagre” indeholder cirkulæret
endvidere vejledning om værdiansættelse af andre typer næringsaktiver. Dette
underbygger, at cirkulæret finder anvendelse på alle aktiver og dermed også på
næringsejendomme.

Værdiansættelsescirkulæret har eksisteret siden 1982, og cirkulæret er flere gange
siden blevet ”lovfæstet” . Først og fremmest ligger cirkulæret til grund for
boafgiftsloven, da det i forarbejderne er anført, at principperne i
værdiansættelsescirkulæret og den praksis, der er etableret på området, fortsat vil
være gældende. Tilsvarende ligger cirkulæret til grund for den nye
ejendomsvurderingslov, hvor der er indført mulighed for vurdering af
ejendomme, der ellers er undtaget fra den offentlige ejendomsvurdering, til brug
for værdiansættelse ved familieoverdragelser, skifte af dødsboer og lignende. Den
administrative praksis vedrørende værdiansættelsescirkulæret indtil Skatterådets
afgørelser i 2018, jf. SKM2018.375.SR og SKM2018.378.SR, understøtter også,
at cirkulæret finder anvendelse for alle ejendomme og dermed også
næringsejendomme. Landsskatterettens afgørelse er således korrekt, og
Skatteministeriet har bevisbyrden for, at landsskatterettens afgørelse måtte være
forkert.



/

15

Da værdiansættelsescirkulæret finder anvendelse på den aktuelle
gaveoverdragelse, er skattemyndighederne forpligtede til at acceptere
værdiansættelsen, medmindre der foreligger særlige omstændigheder. Det følger
af Højesterets afgørelser i SKM 2016.279, SKM 2021.267 og SKM 2022.507, at
det på den ene side ikke udgør en særlig omstændighed, at ejendommens aktuelle
handelsværdi kan fastslås skønsmæssigt igennem indirekte beregning på grundlag
af markedsstatistikker mv. På den anden side udgør det en særlig omstændighed,
hvis ejendommen reelt samtidig sælges i fri handel, og den faktiske aktuelle
handelsværdi derfor er kendt. Højesterets afgørelser må samlet set forstås sådan,
at den særlige omstændighed skal have en sådan karakter, at den konkrete
ejendoms faktiske aktuelle handelsværdi er kendt, så der af den grund ikke er
behov for anvendelse af 15 %’s-reglen. Der skal således ske en retlig vurdering
af, om der foreligger særlige omstændigheder vedrørende den konkrete ejendom.
Det er uden betydning, om ejendommens faktiske handelsværdi må antages at
afvige mere eller mindre fra den offentlige ejendomsvurdering, og om
anvendelsen af 15 %’s-reglen derfor måtte forekomme mere eller mindre rimelig.

Det er Skatteministeriet, der har bevisbyrden for, at der foreligger kvalificerede
særlige omstændigheder vedrørende værdien af hver enkelt af de konkrete
ejendomme i sagen. Ministeriet har ikke gjort gældende, at der foreligger sådanne
omstændigheder knyttet til ejendommene, men alene at ejendommenes
skattemæssige status som næringsejendomme for ægtefællerne udgør en særlig
omstændighed. En gavegivers status som næringsdrivende giver ikke i sig selv
grundlag for at fastslå, at en konkret ejendoms faktiske aktuelle handelsværdi er
kendt. Dette gælder, uanset hvilken faktisk indsigt gavegiver måtte have inden for
ejendomsområdet. Et skøn, uanset hvor kvalificeret dette måtte være, kan ikke
fortrænge 15 %’s-reglen. En ejendoms skattemæssige status som næringsejendom
hos gaveoverdrager udgør således ikke en særlig omstændighed, der angår den
konkrete ejendoms faktiske aktuelle handelsværdi. Da Skatteministeriet således
ikke har godtgjort, at der foreligger særlige omstændigheder vedrørende de
overdragne ejendomme, skal skattemyndighederne acceptere værdiansættelserne i
henhold til 15 %’s-reglen.

Vurderingsstyrelsens skøn over ejendommenes handelsværdier kan alene
fortrænge en værdiansættelse efter 15 %’s-reglen, hvis det kan lægges til grund,
at værdiskønnet hviler på et rigtigt grundlag og er afgivet efter behørig
sagsoplysning. Da styrelsen har fundet anledning til at gøre opmærksom på, at
den baserede sit skøn på den antagelse, at ejendommene ikke var omfattet af
boligreguleringslovens regler om huslejeregulering, har dette været en væsentlig
forudsætning for skønnet. Da styrelsen efterfølgende blev foreholdt, at mere end
60 lejemål var omfattet af huslejeregulering, og at antagelsen derfor var forkert,
fastholdt styrelsen imidlertid sin vurdering uden at foretage nærmere
sagsoplysning. Endvidere kan det ikke antages, at styrelsen forholdt



/

16

sig til tomgangslejemål, da dette ikke var anført som en forudsætning i styrelsens
udtalelse om skøn over handelsværdierne. Da der under disse omstændigheder er
en formodning for, at Vurderingsstyrelsens skøn hviler på et urigtigt grundlag, der
har væsentlig betydning for skønsresultatet, er styrelsens skøn ikke egnet til at
fortrænge en værdiansættelse efter 15 %’s-reglen.

Landsrettens begrundelse og resultat
Ægtefællerne, der er næringsdrivende med udlejning af og handel med fast
ejendom, overdrog den 9. september 2019 som gave 5/6 af deres
ejendomsvirksomhed til deres fem børn med hver 1/6.

Ved overdragelsen blev ejendommene i virksomheden værdiansat til den
offentlige ejendomsværdi med fradrag af 15 %, svarende til ca. 900 mio. kr.
Skattestyrelsen anmodede den 19. februar 2020 Vurderingsstyrelsen om en
udtalelse om handelsværdien på ejendommene, idet Skattestyrelsen mente, at
overdragelsen ikke var sket til handelsværdi, fordi værdiansættelsen var sket efter
værdiansættelsescirkulæret, der efter Skattestyrelsens opfattelse ikke fandt
anvendelse på næringsejendomme. I en udtalelse af 3. april 2020 vurderede
Vurderingsstyrelsen ejendommene til en samlet værdi på ca. 1.540.000 kr.

Spørgsmålet for landsretten er i første række, om værdiansættelsescirkulæret
gælder for næringsejendomme.

Værdiansættelsescirkulæret omfatter efter sin titel værdiansættelsen af alle
aktiver i dødsboer m.m. og ved gaveafgiftsberegning. Cirkulæret omfatter også
efter ordlyden af punkt 1 alle faste ejendomme, og det fremgår videre heraf, at de
nye retningslinjer i cirkulæret – der var nødvendiggjort, fordi de principper,
hvorefter ejendommene skulle vurderes, var blevet ændret væsentligt – afløste de
tidligere retningslinjer i Meddelelser fra skattedepartementet nr. 36 fra april 1976.
Forud herfor gjaldt Meddelelser fra skattedepartementet nr. 12 fra juni 1970, og
hverken Meddelelser fra skattedepartementet nr. 36 fra april 1976 eller nr. 12 fra
juni 1970 sondrede mellem almindelige ejendomme og næringsejendomme.

Ordlyden af cirkulærets punkt 3 og 4, der står under overskriften ”Fast Ejendom”
, er også formuleret sådan, at alle faste ejendomme må anses for omfattet.
Punkterne vedrører henholdsvis den situation, hvor en fast ejendom er solgt i fri
handel, og den situation hvor en fast ejendom er solgt til arvinger eller disses
nære pårørende.

Ordlyden af titlen og de nævnte bestemmelser, hvori cirkulærets
anvendelsesområde fastlægges, peger herefter entydigt på, at cirkulærets



/

17

bestemmelser omfatter værdiansættelse af alle typer fast ejendom i dødsboer og
ved gaveafgiftsberegningen.

Som anført af Landsskatteretten må bestemmelserne i
værdiansættelsescirkulærets punkt 5 og 6 anses for udelukkende at være af
teknisk karakter, som skal gøre det muligt at sammenligne den faktiske
overdragelsesværdi med den offentlige ejendomsværdi. Punkt 5 indeholder
således alene en anvisning af, hvordan en nominel værdi omregnes til
kontantværdi, så værdien kan sammenlignes med den kontante ejendomsværdi i
henhold til den offentlige ejendomsvurdering, jf. punkt 6. Tilsvarende må
bestemmelsen i punkt 10 også anses for udelukkende at være af teknisk karakter.
Punkt 10 fastslår således alene, at den skatte- og afgiftsmæssige værdi skal
betragtes som afståelsessum for giveren og anskaffelsessum for gavemodtager i
henhold til ejedomsavancebeskatningsloven, og som købesum og salgssum efter
afskrivningsloven.

På denne baggrund giver indholdet af bestemmelserne i punkt 5, 6 og 10 – når de
sammenholdes med indholdet af værdiansættelsescirkulærets titel, punkt 1, 2, 3
og 4 og de tidligere retningslinjer – ikke grundlag for, at der hermed er tilsigtet en
begrænsning af værdiansættelsescirkulærets anvendelsesområde for så vidt angår
næringsejendomme. Tilsvarende er der heller ikke grundlag for, at de eksempler,
som er optaget i cirkulæret til belysning af fastsættelsen af den skatte- og
afgiftsmæssige værdi, begrænser cirkulærets anvendelsesområde.

Landsretten finder herefter, at værdiansættelsescirkulæret også finder anvendelse
ved værdiansættelse af næringsejendomme, hvorfor værdien af de ejendomme,
ægtefællerne har overdraget til børnene, skal fastsættes i henhold til cirkulæret og
den praksis, der findes på området.

Spørgsmålet for landsretten er herefter, om der foreligger sådanne særlige
omstændigheder, at skattemyndighederne ikke er forpligtede til at acceptere, at
ejendommene er værdiansat til den offentlige ejendomsvurdering fratrukket 15
%.

Højesteret har ved kendelse af 8. marts 2016 (UfR 2016.2126) fastslået, at
skattemyndighederne skal acceptere en værdiansættelse foretaget efter 15 %’s-
reglen i værdiansættelsescirkulæret, medmindre der foreligger særlige
omstændigheder.

Ved kendelse af 26. april 2021 (UfR 2021.2382) har Højesteret – med henvisning
til, at det offentlige er nærmest til at bære risikoen, hvis den offentlige
ejendomsvurdering er for lav – fastslået, at det ikke i sig selv udgør særlige
omstændigheder, at en udlejningsejendom som følge af generelle prisstigninger
må antages at være steget i værdi i forhold til den seneste offentlige



/

18

ejendomsvurdering. Højesteret fastslog samtidig, at den prisstatistik vedrørende
solgte udlejningsejendomme i området og den beregnede afkastprocent, som
skattemyndighederne havde fremlagt, reelt var udtryk for et synspunkt om, at den
offentlige ejendomsvurdering var for lav i forhold til den almindelige
prisudvikling på markedet for udlejningsejendomme. Da der ikke var oplyst
særlige konkrete forhold vedrørende ejendommen, tog Højesteret ikke
skattemyndighedernes anmodning om sagkyndig vurdering til følge.

Landsdommerne Thomas Tordal-Mortensen og Thomas Klyver udtaler:

Ægtefællerne har benyttet 15 %’s-reglen i forbindelse med en gaveoverdragelse
til deres børn som led i et generationsskifte. Det har ikke betydning for de
omhandlede ejendommes handelsværdi, at ægtefællerne er næringsdrivende med
bl.a. køb og salg af ejendomme.

Der foreligger i nærværende sag ikke oplysninger om, at der er indtruffet faktiske
eller retlige ændringer vedrørende de enkelte ejendomme siden den seneste
offentlige ejendomsvurdering, eller om andre særlige, konkrete forhold
vedrørende de enkelte ejendomme, herunder tidligere salg, belåning eller
lignende dispositioner, hvor der måtte være disponeret over ejendommene på
baggrund af en anden vurdering end den offentlige ejendomsvurdering.
Skatteministeriet har heller ikke gjort dette gældende, men har alene gjort
gældende, at der foreligger særlige omstændigheder, fordi ægtefællerne som
næringsdrivende må antages at have sagkyndig viden om ejendommenes
handelsværdi.

I lyset af det anførte lægger vi til grund, at Vurderingsstyrelsens vurdering af
ejendommenes værdi reelt må anses som udtryk for, at den offentlige vurdering
ikke er fulgt med den almindelige prisudvikling på markedet vedrørende
udlejningsejendomme. Den omstændighed, at ægtefællerne – som så mange andre
– måtte være bekendte hermed, udgør efter vores opfattelse ikke særlige
omstændigheder, jf. herved også UfR 2021.2382 H. Dette gælder, uanset at
ægtefællerne er næringsdrivende med bl.a. køb og salg af ejendomme.

Det må i stedet kræves, at der foreligger særlige konkrete forhold vedrørende de
enkelte ejendomme. Skattemyndighederne har i den forbindelse ikke godtgjort, at
ægtefællerne som følge af deres næringsvej har haft en sådan konkret viden om
de enkelte ejendommes værdi, at det kan sidestilles med den konkrete viden om
en ejendoms handelsværdi, som opnås ved f.eks. et salg i fri handel samtidig med
en gaveoverdragelse, jf. f.eks. UfR 2023.307 H, eller ved en vurdering af
ejendommen i forbindelse med realkreditbelåning, jf. f.eks. UfR 2016.2126 H.
Der foreligger ikke oplysninger om, at ægtefællerne har fået foretaget vurderinger
af de enkelte ejendomme, eller at de har disponeret på baggrund af en anden
vurdering end den offentlige ejendomsvurdering.



/

19

Skatteministeriet har på denne baggrund ikke godtgjort, at der foreligger særlige
omstændigheder, der kan begrunde en fravigelse af 15 %’s-reglen.

Vi stemmer derfor for at frifinde de sagsøgte.

Landsdommer Rasmus Foged udtaler:

Jeg er enig med flertallet i, at Vurderingsstyrelsens vurdering af ejendommenes
værdi reelt er udtryk for, at den offentlige vurdering ikke er fulgt med den
almindelige prisudvikling på markedet vedrørende udlejningsejendomme. Det
følger af bl.a. UfR 2021.2382 H, at dette ikke i sig selv kan udgøre særlige
omstændigheder, og værdistigningerne skal således alene indgå som et moment i
den samlede vurdering af, om der foreligger særlige omstændigheder vedrørende
de pågældende ejendomme.

Vurderingsstyrelsen har vurderet handelsværdien af hver enkelt ejendom og har
på denne baggrund skønnet, at ejendommenes samlede handelsværdi udgjorde
mindst 1.540.000.000 kr. De sagsøgte er ikke fremkommet med indvendinger
mod de enkelte ejendommes skønnede handelsværdi, og de har ikke bestridt, at
ejendommenes samlede handelsværdi svarede til Vurderingsstyrelsens skøn.
Vurderingsstyrelsen har oplyst, at der er taget højde for risikoen for tomgang i
lejemål ved skønnet over afkastkrav, og det fremgår, at handelsværdien er
beregnet på baggrund af lejeindtægterne i 2018, hvor der må antages også at have
været tomgang. De sagsøgtes indsigelser vedrørende begrænsninger i
fastsættelsen af lejens størrelse er udokumenterede og vedrører et begrænset antal
lejemål. De sagsøgte har herefter ikke godtgjort, at styrelsens skøn hviler på et
forkert grundlag eller har ført til et åbenbart urimeligt resultat, og det kan derfor
lægges til grund, at den samlede handelsværdi af ejendommene udgjorde mindst
1.540.000.000 kr.

Det må som det klare udgangspunkt formodes, at næringsdrivende kender
værdien af de aktiver, de driver næring med køb og salg af, og ægtefællerne har
ikke bestridt, at de faktisk var bekendt med ejendommenes handelsværdi. Det er
på denne baggrund ubetænkeligt at lægge til grund, at ægtefællerne var bekendt
med de enkelte ejendommes konkrete handelsværdi på tidspunktet for
overdragelsen. Når dette sammenholdes med den meget betydelige forskel
mellem ejendommenes handelsværdi og deres værdi efter den offentlige
ejendomsvurdering, både relativt og absolut, finder jeg, at der foreligger sådanne
særlige omstændigheder, at skattemyndighederne ikke er forpligtede til at
acceptere, at værdiansættelsen er foretaget efter 15 %’s-reglen.

Jeg stemmer derfor for at tage Skatteministeriets påstande til følge.



/

20

Der afsiges dom efter stemmeflertallet.

Efter sagens udfald skal Skatteministeriet i sagsomkostninger betale 500.000 kr.
til de sagsøgte vedrørende udgifter til advokatbistand inkl. moms. Ud over sagens
værdi er der ved fastsættelsen af beløbet til advokat taget hensyn til sagens
betydning og principielle karakter.

THI KENDES FOR RET:

Sagsøgte 1, Sagsøgte 2, Sagsøgte 3, Sagsøgte 4, Sagsøgte 5 og Sagsøgte 6
frifindes.

I sagsomkostninger skal Skatteministeriet inden 14 dage betale i alt 500.000 kr. til
Sagsøgte 1, Sagsøgte 2, Sagsøgte 3, Sagsøgte 4, Sagsøgte 5 og Sagsøgte 6.

Beløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.