Sag om ansøgning om opholdstilladelse for et ikke biologisk barn
Ret: Østre Landsret (1. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Forvaltningssag;
Retspleje og civilproces;

UDSKRIFT
AF

ØSTRE LANDSRETS DOMBOG
____________

D O M

Afsagt den 5. oktober 2006 af Østre Landsrets 4. afdeling

(landsdommerne Birte Lynæs, Rosenløv og Jens Valdemar Kren-chel

(kst.)).

4. afd. nr. B-3245-05:

Sagsøger 1

Sagsøger 2

Sagsøger 3

(advokat Anders Christian Jensen for alle tre)

mod

Ministeriet for Flygtninge

Indvandrere og Integration

(Kammeradvokaten v/advokat Mette Brøgger Jensen)

Under denne sag, der er anlagt den 20. oktober 2005, har sag-

søgerne, Sagsøger 1, Sagsøger 2 og Sagsøger 3, over for

sagsøgte, Ministeriet for Flygtninge, Ind-vandrere og

Integration (ministeriet), nedlagt påstand om, at ministeriets

afgørelse af 4. oktober 2005 om at afslå Sagsøger 3's ansøgning

om opholdstilladelse ophæves, og at sagen hjemvises til fornyet

behandling.

Ministeriet har påstået frifindelse, subsidiært hjemvisning.

Sagens omstændigheder.



- 2 -

Ministeriets afgørelse af 4. oktober 2005 om afslag på op-

holdstilladelse, sendt til Sagsøger 3's advokat, lyder således:

”...

Ministeriet finder ikke grundlag for at ændre Udlændinge-
styrelsens afgørelse. Deres klient kan derfor ikke gives
opholdstilladelse i Danmark, da det ikke er dokumenteret
eller på anden måde sandsynliggjort, at der er en nær fa-
miliemæssig eller lignende tilknytning mellem Deres kli-ent
og Sagsøger 1 og Sagsøger 2.
...

Faktiske omstændigheder af betydning for afgørelsen

Den 1. november 1994 indrejste den somaliske statsborger
Sagsøger 1 i Danmark, hvorefter han indgav ansøg-ning om
asyl.

I skema om familieforhold dateret den 2. november 1994
oplyste Sagsøger 1, at han og den somaliske stats-borger
Sagsøger 2 havde 10 fællesbørn, herunder datteren Sagsøger
3 på seks år.

I asylskema dateret den 9. januar 1995 oplyste Sagsøger 1,
at han og Sagsøger 2 blandt andet havde fællesbarnet,
Sagsøger 3, født i 1989.

Den 9. juni 1995 blev Sagsøger 1 meddelt opholds-tilladelse
i Danmark efter udlændingelovens § 7, stk. 2.

Den 23. januar 1996 indgav Sagsøger 2 ansøgning om
opholdstilladelse her i landet under henvisning til sit
ægteskab med Sagsøger 1. Ansøgningen omfattede tillige 11
børn, herunder Deres klient.

I spørgeskema dateret den 20. maj 1996 oplyste Sagsøger 1,
at Deres klient er hans datter.

I fotoskema dateret den 10. oktober 1996 oplyste Sagsøger
1, at Deres klient er hans datter.

Ved brev modtaget i Udlændingestyrelsen den 21. juni 2000
udtalte Retsgenetisk Afdeling, at resultaterne af en DNA-
undersøgelse taler imod, at Deres klient er barn af
Sagsøger 1 og Sagsøger 2.



- 3 -

Ved brev af 12. juli 2000 anmodede Udlændingestyrelsen om
Sagsøger 1's eventuelle bemærkninger til udtalelsen fra
Retsgenetisk Afdeling.

Den 19. juli 2000 oplyste Sagsøger 1 over for Ud-
lændingestyrelsen, at Deres klient er hans datter.

Den 1. august 2000 meddelte Udlændingestyrelsen Deres
klient afslag på en ansøgning om opholdstilladelse efter
udlændingelovens § 9, stk. 1, nr. 3, under henvisning til,
at det angivne familieforhold ikke kunne lægges til grund.

Ved brev af 11. december 2001 til ministeriet anførte De,
at Sagsøger 2 havde oplyst overfor Dem, at hun ikke var
Deres klients biologiske mor, og at Sagsøger 1 ikke var
Deres klients biologiske far. De anførte videre, at Deres
klient måtte anses for adopteret af Sagsøger 2 som nyfødt,
at Deres klients biologiske mor døde i forbindelse med
fødslen af Deres klient, at Sagsøger 2, som var indlagt på
samme fødeafdeling som Deres klients mor, efter at have
født et dødfødt barn ef-ter aftale med hospitalet bragte
Deres klient med sig hjem, og at Sagsøger 2 ikke havde
fortalt noget om det skete til Sagsøger 1.

Den 27. september 2002 stadfæstede Ministeriet for Flygt-
ninge, Indvandrere og Integration Udlændingestyrelsens
afgørelse af 1. august 2000.

Ved brev modtaget i Udlændingestyrelsen den 10. oktober
2002 anførte Sagsøger 2, at Deres klient siden sin fødsel
havde været en del af hendes familie.

Ved brev af 3. oktober 2003 til Udlændingestyrelsen an-
førte De, at Deres klients ansøgning om familiesammenfø-
ring tillige skulle betragtes som en ansøgning om op-
holdstilladelse efter udlændingelovens § 9, stk. 2, nr. 1,
jf. lovbekendtgørelse nr. 711 af 1. august 2001.

Ved brev af 10. december 2004 anførte De, at Sagsøger 1
havde oplyst om Deres klient i forbindelse med sin
asylansøgning, at Deres klients navn blev anført i for-
bindelse med ansøgningen om familiesammenføring i januar
1996, og at Sagsøger 1 identificerede Deres klient i det af
Udlændingestyrelsen fremsendte fotoskema. De an-førte
endvidere, at Deres klient siden sin fødsel har boet hos
Sagsøger 1 og Sagsøger 2, at De-res klient har modtaget
pleje og omsorg og har fået dæk-ket sine fornødenheder i
Sagsøger 1's husstand, og at Deres klient ikke har nogen
anden familie. De henviste endvidere til Danmarks
internationale forpligtelser, her-under artikel 8 i Den
Europæiske Menneskerettighedskon-



- 4 -

vention (EMRK), samt til en konkret udlændingesag, som de
fandt sammenlignelig med Deres klients sag.

Vurdering

Ministeriet finder ikke, at der kan gives Deres klient
opholdstilladelse efter udlændingelovens § 9, stk. 2, nr.
1.

Ministeriet har herved lagt vægt på, at ministeriet ikke
finder det dokumenteret eller på anden måde sandsynlig-
gjort, at der mellem Deres klient og Sagsøger 1 og Sagsøger
2 er en sådan nær familiemæssig eller lignende tilknytning,
som kan begrunde opholdstilladelse efter udlændingelovens §
9, stk. 2, nr. 1.

Ministeriet finder således ikke at kunne lægge Sagsøger 2's
forklaring til grund om, at hun efter aftale med hospitalet
tog Deres klient til sig umiddelbart efter De-res klients
fødsel, og at Deres klient således siden sin fødsel har
boet hos Sagsøger 1 og Sagsøger 2.

Ministeriet har herved lagt vægt på, at oplysningen, om at
Deres klient ikke er Sagsøger 1 og Sagsøger 2's biologiske
datter, først fremkom i december 2001 – 1½ år efter
Retsgenetisk Afdelings udtalelse og ½ år efter
Udlændingestyrelsens afgørelse om afslag på fami-
liesammenføring.

På ovenstående baggrund kan det ikke føre til en ændret
vurdering, at De har anført, at Sagsøger 1 oplyste om Deres
klient i forbindelse med sin asylansøgning om
familiesammenføring i 1996, og at Sagsøger 1 iden-
tificerede Deres klient i det af Udlændingestyrelsen
fremsendte fotoskema.
...

Ministeriet skal endelig bemærke, at ministeriet ikke
finder, at det er i strid med Danmarks internationale
forpligtelser, herunder artikel 8 i EMRK, at meddele De-res
klient afslag på opholdstilladelse efter udlændinge-lovens
§ 9, stk. 2, nr. 1.

Det bemærkes herved, at ministeriet ikke finder det doku-
menteret eller på anden måde sandsynliggjort, at der mel-
lem Deres klient og Sagsøger 1 og Sagsøger 2 foreligger et
familieliv, der er beskyttet efter ar-tikel 8 i EMRK.”

Sagsfremstillingen ovenfor er ikke bestridt.



- 5 -

Den 29. januar 2001 skrev Udlændingestyrelsen vedrørende

Sagsøger 1 følgende til Københavns Politi:

”Vedlagt fremsendes kopi af relevante sagsakter fra
ovennævnte familiesammenføringssag med henblik på even-tuel
tiltalerejsning, idet pågældende overfor Udlændinge-
styrelsen på tro og love har afgivet urigtig skriftlig
erklæring jf. straffelovens § 163, og således har forsøgt
at overtræde udlændingelovens § 59, stk. 3.

Ovennævnte har gentagne gange over for Udlændingestyrel-sen
oplyst, at barnet Sagsøger 3 er hans barn. Således har
pågældende blandt andet den 04. juni 1996 un-der
strafansvar i henhold til straffelovens § 163, skriftligt
erklæret, at familieforholdet forholder sig som anført.

En DNA-undersøgelse har efterfølgende vist, at disse op-
lysninger vedrørende familieforholdet har været urigtige.
...”

Sagsøger 2 blev i den anledning afhørt af politiet. Af

afhøringsrapport af 28. februar 2001 fremgår, at Sagsøger 1 har

forklaret bl.a. således:

”...

Hun beder til, at jeg ikke fortæller hendes mand, hvad hun
nu vil forklare til rapporten, idet hun er meget bange for,
hvad han kan finde på at gøre ved hende.

Hun oplyser, at hendes mand ofte var væk p.g.a. af krigen i
hjemlandet. På et tidspunkt var afh. gravid, men da hun var
i 7. måned døde barnet, og hun blev indlagt på en privat
klinik. Her blev barnet fjernet. Det var en lille pige. Da
der samtidig var en kvinde, som døde under føds-len,
foreslog personalet på klinikken, at hun kunne over-tage
den lille pige, som nu var blevet moderløs. Afh. am-mede
pigen og tog hende til sig som sin egen. Hun for-talte sin
mand, da han kom tilbage, at hun havde født en pige.
Herefter opfostrede de begge pigen og tog hende til sig,
som deres egen. Hun har aldrig fortalt sin mand, at
Sagsøger 3 ikke var deres egen datter, og hun kan egentlig
ikke forklare, hvorfor hun ikke fortalte dette.
Hun blev nærmest grebet af panik, da hun i forbindelse med
ansøgningen om familiesammenføring skulle afgive en DNA-
test. Hun var klar over, at det nu ville blive afslø-ret,
at hun og sigtede ikke var pigens rigtige forældre. Hun var
meget bange for, hvad hendes mand skulle sige, når hun
havde løjet for ham i så mange år.



- 6 -

...”

Herefter meddelte Københavns Politi ved brev af 24. august 2001

Udlændingestyrelsen, at man havde besluttet at opgive tiltale

mod Sagsøger 1.

Forklaringer

Der er under sagen afgivet partsforklaring af Sagsøger 1 og

Sagsøger 2 samt vidneforklaring af Vidne 1 og Vidne 2.

Sagsøger 1 har forklaret bl.a., at han ikke var til stede ved

datteren Sagsøger 3's fødsel. Han var nomade og skulle passe

sine dyr, og da han rejste, var hans hustru gravid. Han kom

hjem en uge, efter at hustruen havde født ham en datter. Det

gjorde ham glad, og han navngav hende Sagsøger 3, hvilket be-

tyder lykke. Han fik ikke at vide, at Sagsøger 3 ikke var deres

biologiske barn. Da han flygtede, var Sagsøger 3 hos dem i

fami-lien, som hun altid har været. Han fik at vide, at han

ikke var hendes biologiske far, da resultatet af dna-

undersøgelsen forelå. Han spurgte sin hustru herom, men hun var

blot tavs. Han meddelte herefter, at det var hans barn.

Sagsøger 2 har forklaret bl.a., at hun ikke vidste, om hun var

7 eller 9 måneder inde i graviditeten. En aften, da hun skulle

lægge børnene i seng, blev hun meget syg og fik ondt i maven.

Hun kom derfor på sygehuset, hvor hun fik ind-sprøjtninger. Hun

kunne ikke følge med i alt, hvad der skete, men hun fik at

vide, at hendes barn var dødt ved fødslen. Der kom senere på

dagen en dame til hende og sagde, at der var krig, og en kvinde

var død efterladende en nyfødt pige, og om hun ville have

hende. Hun spurgte, om der ikke var besøgende til pigen eller

en familie, men fik det svar, at moderen var kommet alene. Hun

udbad sig herefter betænkningstid, og efter nogle timer

meddelte hun, at hun gerne ville amme og tage sig



- 7 -

af barnet. Hun spurgte også i den forbindelse til, om nogen

havde henvendt sig vedrørende barnet, ligesom hun efterføl-

gende spurgte på sygehuset, om nogen havde henvendt sig. Hun

sagde herefter til familien, da hun kom hjem, at hun havde født

en pige. Det var ikke så godt, hvis det var et barn født uden

for ægteskab. Derfor valgte hun at fortælle, som hun gjorde.

Hun fortalte ikke sin mand sandheden af frygt for, at han ville

have skilsmisse på grund af utroskab. Hun har se-nere overvejet

at fortælle om sagens rette sammenhæng, når børnene blev

større, men var bange for, at det ville skade

søskendeforholdet.

Hendes mand flygtede i 1994, og hun boede derefter alene med 11

børn og skaffede sig penge ved at arbejde for andre, der havde

penge. Efter at hendes mand kom til Danmark, sendte han dem

penge.

Hun flygtede sammen med en familie, som hun arbejdede for, og

de endte i en flygtningelejr i Kampala, Uganda. Hun kunne ikke

være i den store by, men ville videre til en mindre by. De

store børn forblev i Kampala, mens hun sammen med de min-dre

børn drog videre. Hun havde deriblandt Sagsøger 3 med sig, som

da var 3 år gammel. Postadressen, som hun modtog post gennem,

blev stillet til rådighed af stammefæller. Hun nænnede ikke at

fortælle Sagsøger 3, at hun ikke var deres barn. Da hun fik

brevet om, at Sagsøger 3 ikke kunne komme med til Danmark,

vidste hun ikke, hvordan hun skulle sige det til hende. Hun har

der-for blot sagt, at der ikke var kommet noget brev fra

Danmark til Sagsøger 3. Hun er ked af, at hun har løjet.

Sagsøger 3 boede først hos en nevø, og derefter har hun opholdt

sig hos deres ældste datter. Det giver dog store problemer med

penge, da denne datter har to egne børn og er alene. Hendes to

store her-boende sønner sender penge til Sagsøger 3, og hendes

mand har be-søgt hende.



- 8 -

Om årsagen til, at 5 af de 11 børn, der oprindeligt blev søgt

om opholdstilladelse til, udgik af ansøgningen om opholdstil-

ladelse i forbindelse med, at dna-testen skulle gennemføres,

har hun forklaret, at ud over en nevø, var det de store børn,

som var blevet tilbage i flygtningelejren. Da dna-undersøgel-

sen skulle gennemføres, vendte hun således tilbage til lejren

for at få kontakt med dem, hvilket ikke lod sig gøre, selv om

hun blev der i 14 dage. Hun har efterfølgende erfaret, at to er

døde, drengenes skæbne er ukendt, og de øvrige er blevet

tilbage og lever deres eget liv.

Vidne 1 har forklaret, at Sagsøger 3 blev en del af familien i

1989, da hun blev født. Efter at faderen var rejst, flygtede

familien til Uganda. De boede i en by i Uganda nogle få

kilometer fra Kampala. De børn, som i dag er i Danmark, er de

børn, som boede sammen med moderen i den mindre by uden for

Kampala med undtagelse af Sagsøger 3. Han ved ikke, hvor de

andre er. De havde ikke penge som sådan, men hans mor bagte

kager og solgte dem.

Vidne 2 har forklaret i al væsentlighed som sin bror Vidne 1.

Procedure

Sagsøgerne har til støtte for den nedlagte påstand gjort gæl-

dende, at den af ministeriet trufne afgørelse er ugyldig og

derfor skal ophæves. Der er adgang til nova ved bevisførelsen

for landsretten, og de nye oplysninger, som er fremkommet for

landsretten, skal således indgå i landsrettens bevisvurde-ring.

Ved landsrettens vurdering af sagens beviser bør der henses

til, at Sagsøger 1 har forklaret enslydende og vedholdende over

for såvel myndigheder som for retten. Der er ikke givet

forkerte eller vekslende forklaringer, idet han ikke har været

bekendt med andet end det til myndighederne



- 9 -

oplyste. Samlet bør det også efter Sagsøger 2's for-klaring

både hos politiet og for landsretten anses for be-vist, at

Sagsøger 3 er opvokset hos Sagsøger 1 og Sagsøger 2. Sagen bør

således hjemvises til for-nyet behandling, idet sagen er

urigtigt oplyst. Sagsøgerne har endvidere gjort gældende, at

udlændingelovens § 40 om an-søgeres oplysningspligt alene er

udtryk for, hvad der følger af deklaratorisk gældende

forvaltningsret om oplysningspligt i ansøgningssager.

Officialprincippet gælder således fortsat, og udlændingelovens

§ 40 må derfor forstås således, at der er hjemmel til at kræve

oplysninger afgivet, samt til at til-lægge manglende medvirken

til at afgive oplysninger bevismæs-sig skadevirkning. Samlet

foreligger der således en afgø-relse, som en mangelfuld, og

hvor manglen bør anses for væ-sentlig, da det ikke kan afvises,

at den rigtige oplysning ville have medført en anden afgørelse.

Sagsøgerne har videre gjort gældende, at ministeriets afgø-

relse er i strid med art. 8 i Den Europæiske Menneskerettig-

hedskonvention. Sagsøger 3's familie har som flygt-ninge fået

opholdstilladelse og kan ikke rejse tilbage til deres hjemland,

hvorfor familielivet kun kan udfoldes i Dan-mark.

Ministeriet har til støtte for frifindelsespåstanden gjort

gældende, at ministeriets afgørelse af 4. oktober 2005, der

stadfæstede Udlændingestyrelsens afslag på opholdstilladelse af

2. december 2004, er lovlig, korrekt og har hjemmel i den

dagældende udlændingelovs § 9, stk. 2, nr. 1.

Det fremgik af § 9, stk. 2, nr. 1, at der efter ansøgning kunne

gives opholdstilladelse til andre udlændinge, hvis ud-lændingen

uden for de i § 9, stk. 1, nævnte tilfælde havde nær

familiemæssig eller lignende tilknytning til en i Danmark

fastboende person.



- 10 -

Der fremgår af udlændingelovens § 40, stk. 1, 1. pkt., at en

udlænding skal meddele de oplysninger, som er nødvendige til

bedømmelse af, om en opholdstilladelse kan gives. Det påhvi-ler

således i den konkrete sag sagsøgerne at dokumentere, at

Sagsøger 3 har en sådan familiemæssig eller anden tilknytning

til Sagsøger 1 og Sagsøger 2, at der bør meddeles

opholdstilladelse. I den forbindelse fremhæ-ves det, at

ministeriet ved vurderingen lovligt kan lægge vægt på, om der

til sagen er afgivet divergerende oplysnin-ger, om de afgivne

forklaringer er ændret undervejs, og om de afgivne oplysninger

på den baggrund fremstår om troværdige.

Ministeriet har bestridt ikke at have opfyldt sin oplysnings-

pligt i sagen. Det er tværtimod gjort gældende, at ministe-riet

ved afgørelsen den 4. oktober 2005 har inddraget samt-lige

relevante faktisk og retlige omstændigheder.

Ministeriet har videre anført, at man med rette har meddelt

Sagsøger 3 afslag på opholdstilladelse, fordi det ikke er

dokumenteret eller på anden måde sandsynliggjort, at der er en

nær familiemæssig eller lignende tilknytning mellem Sagsøger 3

og Sagsøger 1 og Sagsøger 2, som kan begrunde opholdstilladelse

efter den dagældende udlændingelovs § 9, stk. 2, nr. 1. Ved

afgørelsen lagde mini-steriet vægt på bl.a., at Sagsøger 2's

forklaring om, at hun efter aftale med hospitalet tog Sagsøger

3 til sig umiddelbart efter Sagsøger 3's fødsel, og Sagsøger 3

således siden fødslen havde boet hos Sagsøger 1 og Sagsøger 2,

ikke kunne lægges til grund.

Ministeriet lagde endvidere vægt på, at oplysningerne om, at

Sagsøger 3 ikke er Sagsøger 1 og Sagsøger 2's biologiske

datter, først fremkom i december 2001, dvs. 1½ år efter

Retsgenetisk Afdelings udtalelse om, at



- 11 -

Sagsøger 3 ikke er beslægtet med Sagsøger 1 og Sagsøger 2 og 1½

år efter Udlændingestyrelsens afgø-relse om afslag på

familiesammenføring. Ministeriet fandt ikke, at det kunne føre

til en ændret vurdering, at Sagsøger 1 gav oplysninger om

Sagsøger 3 i forbin-delse med sin asylansøgning, at Sagsøger

3's navn blev anført i forbindelse med ansøgningen om

familiesammenføring i januar 1996, og at Sagsøger 1

identificerede Sagsøger 3 i det af Udlændingestyrelsen

fremsendte fo-toskema.

Ministeriet har ved afgørelsen inddraget samtlige relevante

faktiske og retlige omstændigheder og har herunder inddraget de

baggrundsoplysninger om forholdene i Somalia, som ministe-riet

var i besiddelse af.

Sagsøger 2 fremkom først med forklaringen om, at Sagsøger 3

ikke er deres biologiske datter, men at hun efter aftale med

hospitalet tog Sagsøger 3 til sig umiddelbart efter fødslen, da

hun blev indkaldt til afhø-ring hos politiet i forbindelse med

politianmeldelsen af Sagsøger 1. Det forhold, at forklaringen

først fremkom i forbindelse med politianmeldelsen, bestyrker,

at Sagsøger 2's forklaring må anses for utroværdig.

Ministeriet har endvidere anført, at det forhold, at Sagsøger 1

trak ansøgningen om familiesammenføring tilbage, da

Udlændingestyrelsen indkaldte ham til blodprøveudtagning til

brug for dna-undersøgelse, bestyrker, at Sagsøger 1 og Sagsøger

2's forklaringer om forholdet til Sagsøger 3 må anses for at

være utroværdig.

Ministeriet har således gjort gældende, at ministeriet af de

grunde, der fremgår af afgørelsen af 4. oktober 2005, med rette

har fundet, at det ikke kan anses for dokumenteret el-



- 12 -

ler på anden måde sandsynliggjort, at der er en nær familie-

mæssig tilknytning eller lignende tilknytning mellem Sagsøger 3

og Sagsøger 1 og Sagsøger 2.

Ministeriets afgørelse er ikke i strid med art. 8 i Den Euro-

pæiske Menneskerettighedskonvention. Som ovenfor anført har

ministeriet ved sin afgørelse af 4. oktober 2005 lagt vægt på,

at Sagsøger 2's forklaring om, at hun efter aftale med

hospitalet tog Sagsøger 3 til sig umiddelbart ef-ter dennes

fødsel, og at Sagsøger 3 har boet hos Sagsøger 1 og Sagsøger 2

siden fødslen, ikke kunne lægges til grund. Hvis landsretten

finder, at Sagsøger 2's forklaring ikke kan lægges til grund,

har der ikke på noget tidspunkt bestået og består ikke en nær

familiemæssig eller lignende tilknytning mellem Sagsøger 3 og

Sagsøger 1 og Sagsøger 2, og dermed er konventio-nens art. 8

ikke relevant.

Til støtte for den subsidiære påstand har ministeriet gjort

gældende, at hvis retten finder, at Sagsøger 2's for-klaring

skal lægges til grund for sagen, skal sagen hjemvises til

udlændingemyndighederne, som skal træffe afgørelse om, hvorvidt

der i den situation kan meddeles opholdstilladelse efter den

dagældende udlændingelovs § 9, stk. 2, nr. 1.

Landsrettens begrundelse og resultat:

To dommere – Birte Lynæs og Rosenløv – udtaler:

Efter dna-prøvens resultat er formodningen for, at Sagsøger 3

er et ”fremmed” barn, som familien ønsker at medtage til

Danmark.



- 13 -

Sagsøger 2's forklaring om omstændighederne ved pigens herkomst

er fremkommet så sent i forløbet og forekommer efter en samlet

vurdering af oplysningerne i sagen så usandsynlig, at den ikke

kan tillægges bevisvægt. Bevisførelsen for lands-retten i

øvrigt har ikke gjort nogen forskel heri.

Som følge heraf tiltræder vi, at det ikke er tilstrækkeligt

godtgjort, at der mellem Sagsøger 3 og Sagsøger 1 og Sagsøger 2

er en sådan nær familiemæssig el-ler lignende tilknytning, der

kan begrunde opholdstilladelse efter udlændingelovens § 9, stk.

2, nr. 1.

Da art. 8 i Den Europæiske Menneskerettighedskonvention på

denne baggrund ikke er relevant, stemmer vi derfor for at tage

ministeriets frifindelsespåstand til følge.

Dommer Jens Valdemar Krenchel udtaler, at det må tillægges

betydning, at den ændrede forklaring ikke er fremkommet til

brug for behandlingen af spørgsmålet om familiesammenføring.

Sagsøger 2 har for landsretten forklaret sammenhæn-gende og

fyldestgørende om sagens forhold. Hun, der har et-nisk baggrund

i en nomadekultur, har forklaret om baggrunden for, hvorfor hun

overfor familien og lokalsamfundet valgte at hemmeligholde den

i forståelse med sygehuset foretagne hjem-tagning af det

forældreløse barn, som hun var blevet givet at amme. Den af

Sagsøger 2 afgivne forklaring til poli-tiet, samt den

omstændighed, at forklaringen først fremkom da, bestyrker efter

denne voterendes opfattelse forklaringen. Kravet om DNA-

undersøgelse gav således ikke anledning til ændret forklaring

om den familiære baggrund, ej heller Udlæn-dingestyrelsens

afslag på opholdstilladelse. Ligeledes er der, om end først for

landsretten, givet en sammenhængende forklaringen på, hvorfor

asylansøgningen, som oprindeligt lød på endnu flere børn, ved

fremkomsten af anmodningen om en DNA



- 14 -

undersøgelse blev reduceret. Forklaringen herom bestyrkes ved

børnene Vidne 1 og Vidne 2's forkla-ringer. Jeg finder herefter

ikke at der foreligger momenter eller sådanne manglende

sammenhænge, som kan tale mod troværdigheden af den afgivne

forklaring. Jeg finder således ikke, at der er grundlag for, at

tilsidesætte Sagsøger 2's forklaring.

Jeg stemmer herefter for at tage sagsøgernes påstand om, at

Integrationsministeriets afgørelse af 4. oktober 2001 ophæves

og hjemvises til fornyet behandling til følge.

Der afsiges dom efter stemmeflertallet, hvorefter ministeri-ets

frifindelsespåstand tages til følge.

Sagsøgerne skal i sagsomkostninger betale 20.000 kr. til mi-

nisteriet. Beløbet omfatter ministeriets udgift til advokat og

et beløb på 989 kr. til fremstilling af materialesamling.

T h i  k e n d e s  f o r  r e t:

Ministeriet for Flygtninge, Indvandrere og Integration, fri-

findes.

Sagsøger 1, Sagsøger 2 og Sagsøger 3 skal in solidum inden 14

dage til Ministieriet for Flygt-ninge, Invandrere og

Integration betale 20.000 kr. i sagsom-kostninger.

(Sign.)
___  ___  ___



- 15 -

15 -