Sag om stillingtagen til Rigsadvokatens afgørelse om at afvise at tage stilling til for sent fremsat klage fra erstatningssøgende over en afgørelse, truffet af Statsadvokaten, vedr. erstatningskrav i f... Vis mere
Ret: Retten i Aarhus (1. instans)
Faggruppe: Straffesag — Almindelig domsmandssag
Sagsemner: Efterforskning og straffeproces;

/

Retten i Århus

D O M

afsagt den 20. december 2010

Rettens nr. 5-4195/2010
Politiets nr. 4200-30184-00145-09

Erstatningssøgende
mod
Anklagemyndigheden

Påstande

Under denne sag, der vedrører erstatning i anledning af strafferetlig
forfølg-ning, og som er behandlet efter retsplejelovens kapitel 93a, har
Erstatningssøgende, nedlagt påstand om, at sagen hjemvi-ses til
Rigsadvokaten til realitetsbehandling.

Anklagemyndigheden har nedlagt påstand om sagens afvisning.

Sagens oplysninger

Der har medvirket domsmænd ved behandlingen af sagen.

Sagen er i medfør af retsplejelovens § 1018f, stk. 1, indbragt for retten
den 21. juli 2010 på baggrund af en tilkendegivelse af 30. juni 2010 fra
Statsad-vokaten fra Nord- og Østjylland.

Sagen drejer sig om Rigsadvokatens afgørelse af 3. maj 2010. Ved
afgørel-sen afviste Rigsadvokaten under henvisning, at klage var for
sent fremsat, at tage stilling til Erstatningssøgendes klage over en
afgørelse truffet af Statsadvokaten for Nord og Østjylland den 15.
januar 2010.

Rigsadvokatens afgørelse er ved brev af 14. maj 2010 begæret indbragt
for retten.

Det fremgår af sagen, at Erstatningssøgendes daværende Advokat ved
brev af 4. november 2009 til Østjyl-lands Politi på hendes vegne
fremsatte et erstatningskrav på i alt 77.936 kr. i anledning af, at
Erstatningssøgende havde været frihedsberøvet fra den 22. juli 2009 til
den 18. august 2009 sigtet for overtrædelse af straffelo-vens § 191, stk.
2, jf. stk. 1., 1. pkt. til dels jf. § 23. Den 29. september 2009 blev
påtalen opgivet med henvisning til, at videre forfølgning ikke kunne
ventes at føre til, at Erstatningssøgende under en straffesag ville bli-ve
fundet skyldig til straf.

Std 75283



/

side 2

Det opgjorte erstatningskrav omfatter erstatning for
frihedsberøvelse/vare-tægtsfængsling, psykologbehandlinger og tab af
arbejde.

Den 15. januar 2010 traf Statsadvokaten for Nord-og Østjylland
afgørelse om ikke at imødekomme erstatningskravet under henvisning
til, at der var udvist egen skyld, jf. retsplejelovens § 1018a, stk. 3. Ved
brev af 3. marts 2010 påklagede advokat Anders Skovholm som ny
advokat for Erstatningssøgende denne afgørelse.

Der har under sagen været fremlagt blandt andet breve af 24. og 26.
februar 2010 til Erstatningssøgende fra hendes daværende Advokat. Af
brevet af 24. februar 2010 fremgår blandt an-det, at advokaten i
fortsættelse af telefonsamtale af 22. februar 2010 bekræf-ter en
meddelt vurdering om, at han ikke mente, at der efter Statsadvokatens
afvisning var chance for at få erstatning, og at han derfor afsluttede
sagen. Af brevet af 26. februar 2010 fremgår det, at Statsadvokatens
afgørelse fremsendes i henhold til telefonbesked.

Forklaring

Der er under sagen afgivet forklaring af Erstatningssøgende, der har
forklaret, at Advokat også var hendes forsvarer un-der straffesagen, og
at det var på hans initiativ, at hendes erstatningskrav blev opgjort og
fremsendt til politiet. I forbindelse med, at hun den 8. januar 2010
afgav vidneforklaring i retten, meddelte Advokat hen-de, at han ville
kontakte hende hurtigst muligt, når der forelå en afgørelse fra
Statsadvokaten. Hun hørte imidlertid ikke fra advokaten, hvorfor hun
om-kring den 20. februar 2010 ringede til ham. Han oplyste da, at hun
ikke ville få nogen erstatning. Han orienterede hende ikke om
klagemulighederne. Hun anmodede om at få tilsendt kopi af afgørelsen,
og da hun modtog kopi-erne, blev hun klar over, at afgørelsen allerede
var truffet den 15. januar 2010. Hun var uforstående overfor
advokatens tilkendegivelse, idet det var hendes opfattelse, at det var
hende, der havde retten til at beslutte, om Stats-advokatens afgørelse
skulle påklages. Hun søgte herefter anden juridisk bi-stand i sagen.

Parternes synspunkter

Anklagemyndigheden har anført, at klagefristen for Statsadvokatens
afgø-relse af 15. januar 2010 udløb den 15. februar 2010, og at klagen
således er indgivet ca. 3 uger for sent. Klagefristen på 4 uger i
retsplejelovens § 1018e, stk. 5, er absolut, og klagen kan kun behandles
uanset fristoverskridelse, hvis overskridelsen må anses for
undskyldelig. Ved vurderingen kan det ik-ke tillægges betydning, at
Erstatningssøgende først fik kendskab til Statsadvokatens afgørelse,
efter klagefristen var udløbet, idet hun efter eget ønske var
repræsenteret af en advokat, som også havde repræsenteret hende



/

side 3

tidligere i sagsforløbet. Det er advokatens ansvar, at klage sker
rettidigt. Baggrunden for, at advokaten ikke indgav klage, er derfor
uden betydning og kan ikke føre til, at overskridelse af klagefristen
anses for undskyldelig. Erstatningssøgendes daværende advokat har et
professionsansvar for sin sagsbehandling, og der foreligger ingen
oplysninger, der kan retfær-diggøre overskridelsen af klagefristen. Der
er intet i sagen, der tyder på, at der foreligger undskyldelige
omstændigheder hos advokaten.

Erstatningssøgende har anført, at der ikke bør ske identifikation
mellem klienten og advokaten i den foreliggende situation. Ifølge
ordlyden af retsplejelovens § 1018e, stk. 5, regnes klagefristen først fra
det tidspunkt, hvor klageren selv har fået meddelelse om afgørelsen, og
det fik hun først efter klagefristens udløb. Endvidere er der i nyere
retspraksis en tendens til, at man ikke identificerer klient og advokat
ved tilsvarende problemstillinger. Det bør desuden tillægges betydning,
at det vil kunne påføre Erstatningssøgende et betydeligt retstab, hvis
klagen ikke realitetsbehandles. Efter at være blevet bekendt med
afgørelsen har Erstatningssøgende foranlediget, at klage blev indgivet
uden ophold.

Rettens begrundelse og afgørelse

Det lægges efter sagens oplysninger til grund, at Erstatningssøgende
først fik kendskab til Statsadvokatens afgørelse af 15. januar 2010, da
klage-fristen var udløbet, og der er ikke grundlag for at antage, at dette
skyldtes hendes egne forhold. Det lægges endvidere til grund, at
Erstatningssøgende tog skridt til iværksættelse af klage over afgørelsen
umiddelbart efter, at hun fik kendskab til den.

Herefter udtaler to voterende:
På den anførte baggrund og da det må antages, at det beror på en fejl
hos Erstatningssøgendes daværende advokat, at hun ikke blev gjort be-
kendt med Statsadvokatens afgørelse og muligheden for påklage
tidligere end sket, og under hensyn til at der ikke er noget at bebrejde
Erstatningssøgende selv i relation til fristoverskridelsen, finder vi, at
den be-skedne overskridelse af klagefristen må anses for undskyldelig
set i forhold til hende. Vi stemmer derfor for at tage påstanden om
hjemvisning til følge.

Én voterende udtaler:
Da der er tale om en erstatningssag findes eventuelle fejl, som
Erstatningssøgendes daværende advokat har begået, at måtte komme
hende til skade. Da Erstatningssøgende var repræsenteret ved advokat,
som har haft mulighed for at indbringe Statsadvokatens afgørelse for
Rigsadvo-katen rettidigt, finder jeg ikke, at fristoverskridelsen kan
anses for undskyl-delig, jf. retsplejelovens § 1018e, stk. 5, og stemmer
derfor for at tage ankla-gemyndighedens påstand til følge.

Der afsiges dom efter stemmeflertallet, hvorfor Erstatningssøgendes



/

side 4

påstand om hjemvisning tages til følge.

Thi kendes for ret:

Sagen hjemvises til Rigsadvokaten til realitetsbehandling.

Statskassen skal betale sagens omkostninger.

Dommer