Landretten tiltræder at betingelserne for adoption uden samtykke efter adoptionslovens § 9, stk. 2 og 3, er opfyldt, og at adoptionen er forenelig med... Vis mere
Ret: Vestre Landsret (2. instans)
Faggruppe: Civilsag — Adoption
Sagsemner: Familieret og personlige forhold;
Forvaltningssag;

/

VESTRE LANDSRET
DOM

afsagt den 11. marts 2022

                                                                    Sagen er behandlet for lukkede døre.

Sag BS-39603/2021-VLR
(10. afdeling)

Mor
(advokat Marita Susanna Hinge, beskikket)

mod

Ankestyrelsen
(advokat Mads Mygind Bojsen)

Yderligere parter:
Far
(advokat Thomas Kaehne Ghiladi, beskikket)

Barn 1
(advokat Berit Holmstrøm, beskikket)

Retten i Herning har den 5. oktober 2021 afsagt dom i 1. instans (sag BS-
15437/2021-HER).

Landsdommerne Linda Hangaard, Malene Værum Westmark og Gitte Kuhlwein
(kst.) har deltaget i ankesagens afgørelse.



/

2

Påstande
Appellanten, Mor, har gentaget sin påstand for byret-ten om, at Ankestyrelsens
afgørelse af 8. april 2021 ophæves.

Indstævnte, Ankestyrelsen, har påstået dommen stadfæstet, således at Ankesty-
relsens afgørelse af 8. april 2021 opretholdes.

Far har tilsluttet sig Mors påstand.

Barn 1 har tiltrådt Ankestyrelsens påstand.

Supplerende sagsfremstilling
Der er for landsretten fremlagt brev af 8. februar 2022 fra Myndighed,
Socialrådgivningen, hvoraf fremgår, at Barn 1 er midlertidigt placeret den Dato
2021 hos de påtænkte ad-optanter, og at der er sket overførsel af
forældremyndigheden.

Ankestyrelsen har udarbejdet en supplerende redegørelse til brug for ankesa-gens
behandling.

Forklaringer
Mor har afgivet supplerende forklaring.

Mor har forklaret, at hun ikke har haft samvær med Barn 1 siden september 2021.
De fik på dette samvær mulighed for at sige farvel til Barn 1. Det var hårdt, men
det lykkedes for hende at holde sig samlet. Barn 1 var glad og smilende og løb
rundt og legede. Han kunne genkende hende. Si-den byrettens dom har hun fået
endnu en datter, som blev født 2022. Hun er blevet anbragt, men
genbehandlingsfristen er blevet nedsat til 6 måneder, idet der ikke var nok
oplysninger i sagen, og familiebehandleren på sygehuset så ikke alarmerende
problemer. Hun har samvær med alle sine børn bortset fra Barn 1, men der har
dog været pauser pga. Corona.

Hun og Far har i dag et samarbejde, hvor de kan tale sammen uden at råbe og
skrige. Deres brud var ikke nemt, men hun forventer, at de også fremadrettet kan
samarbejde. Hendes boligforhold er uændrede.

Hun har fået fjernet diagnosen Diagnose 5, og i dag har hun diagnoserne
Diagnose 4, som blev stillet i barndommen, og Diagnose 1. Psykolog 1 har sagt,
at hun kan få hjælp for sin Diagnose 4, men det har hun aldrig fået, selv om hun
har bedt om det i flere år. Senest i forbindelse med sin sidste datters fødsel har
hun efterspurgt hjælp og fået afslag. Begrun-delsen var, at det ville tage for lang
tid - ”nogle år” . Hun får medicinsk behand-



/

3

ling for sin Diagnose 1. Hun har taget medicinen siden september 2020 – med få
kortere pauser pga. graviditeten. Medicinen har hjulpet hende. Hun kan nem-
mere fokusere og være i pressede situationer, og hun kan også kapere at arbejde
med mange mennesker. Hun kan også se på samværsbeskrivelserne, at medici-
nen har haft en positiv virkning på hendes mulighed for fx at aflæse børnenes
behov. Hendes omgangskreds og familie har også givet udtryk for, at hun ikke er
så ”flyvende” . Regionspsykiatrien kender hende langt bedre end Psykolog 4, og
hun synes forskellene i deres vurderinger er opsigtsvækken-de.
Regionspsykiatrien vurderer modsat Psykolog 4, at den medicinske be-handling
for hendes Diagnose 1 har stor betydning. Hun mener, at der burde laves en ny
forældrekompetenceundersøgelse, idet hendes Diagnose 5 er fjernet.

Hun har søgt familieretshuset om fastsættelse af samvær med Barn 1. Familie-
retshuset har afvist hendes sag, idet hun og Far ikke kunne sende ansøgnin-gen
elektronisk. Hun og Far har klaget, og der verserer stadig en sag om samvær efter
forældreansvarslovens § 20 a.

Anbringender
Parterne har i det væsentlige gentaget deres anbringender for byretten.

Mor har yderligere anført, at hun aldrig har fået hjælp for sin Diagnose 4, selv
om Psykolog 1 har vurderet, at det er muligt at få hjælp hertil, og hun gennem
flere år har efterspurgt denne hjælp – senest i forbindelse med det sidste barns
fødsel. Der er derfor ikke i til-strækkeligt omfang arbejdet for en hjemgivelse.
Herudover har Psykolog 4 i supplementet til forældrekompetenceundersøgelsen
ikke forholdt sig til, at Diagnose 5 er fjernet, og sagen er derfor ikke
tilstrækkeligt op-lyst. En bortadoption vil derfor stride mod adoptionslovens § 9,
stk. 3, og Den Europæiske Menneskerettighedskonventions artikel 8.

Det følger af højesterets praksis, navnlig UfR 2019.1565, at spørgsmålet om
samvær med barnet og dets forældre skal indgå i den proportionalitetsvurde-ring,
der skal foretages i forbindelse med vurderingen af, om adoption er fore-nelig
med Den Europæiske Menneskerettighedskonventions artikel 8. Der er i dansk ret
endnu ikke fastsat samvær efter forældreansvarslovens § 20 a, og der-for er UfR
2019.1565 ikke nødvendigvis stadig udtryk for gældende ret.

Far har yderligere anført, at der efter højesterets praksis skal foreligge ”en høj
grad af sandsynlighed” for, at han og Mor varigt er uden forældreevne. Som det
fremgår af forarbejderne til adoptionsloven, er kravet til sandsynliggørelse større,
når der er tale om helt små børn. Det vil være bedst for barnet at sikre kontinuitet,
men der er også mulighed for en videreført anbringelse til barnets fyldte 18. år.
Samværsbeskrivelserne er



/

4

positive. Det er ikke i høj grad sandsynliggjort, at det er bedst for Barn 1 at være
bortadopteret. Der er ikke nyere undersøgelser, der viser, hvordan et
bortadopteret barn klarer sig i forhold til anbragte børn. Betingelserne for
bortadoption efter adoptionslovens § 9, stk. 2 og 3, er derfor ikke opfyldt.

Ankestyrelsen har heroverfor anført, at det fremgår af forarbejderne til lovæn-
dringen i 2015, hvor der skete en ændring fra ”godtgjort” til ”sandsynliggjort” , at
der hermed var lagt op til at fjerne en barriere i forhold til at anvende adop-tion
uden samtykke. Det fremgår endvidere heraf, at der skal lægges afgørende vægt
på prognosevurderingen. Når der er tale om et mindre barn, kan der læg-ges stor
vægt på, hvordan forældreevnen er vurderet i forhold til ældre søsken-de.
Ophævelsen af Mors Diagnose 5 er også omtalt i den supplerende
prognosevurdering, ligesom ankestyrelsens afgørelse ikke er begrundet med
Diagnose 5. Sagen er derfor tilstrækkeligt op-lyst. Hensynet til at sikre Barn 1
kontinuitet bevirker, at en adoption vil være bedst for ham, idet alternativet til en
adoption vil være en langvarig anbringel-se. Betingelserne for adoption efter
adoptionslovens § 9, stk. 3, er derfor opfyldt, og adoptionslovens § 9, stk. 2,
indeholder i sådanne tilfælde ikke en yderligere materiel betingelse.

Barn 1 har tilsluttet sig ankestyrelsens bemærkninger og har yderligere anført, at
Psykolog 1 har foretaget egne under-søgelser i sin vurdering af forældreevnen,
hvorfor den omstændighed, at Mors Diagnose 5 efterfølgende er fjernet, ikke kan
føre til en anden vurdering.

Landsrettens begrundelse og resultat
Af de grunde, som byretten har anført, tiltrædes det, at der er åbenbar risiko for,
at Barn 1's sundhed og udvikling vil lide alvorlig skade på grund af util-
strækkelig omsorg for og behandling af ham, hvis han ikke er anbragt uden for
hjemmet, jf. servicelovens § 58, stk. 1, nr. 1.

På baggrund af forældrekompetenceundersøgelsen af 10. juni 2020, supplemen-
tet hertil af 18. januar 2021 og de øvrige oplysninger i sagen, tiltrædes det også
efter bevisførelsen for landsretten, at der er en høj grad af sandsynlighed for, at
Mor og Far uanset støtteforan-staltninger varigt vil være ude af stand til at
varetage omsorgen for Barn 1. Efter en samlet vurdering af oplysningerne i
sagen, herunder oplysningerne om Mors nuværende diagnoser og forældreevne
og de iværk-satte støtteforanstaltninger i forbindelse med samværet, kan den
omstændig-hed, at det af Psykolog 1's forældrekompetenceundersøgelse af 10.
juni 2020 fremgår, at det er muligt at hjælpe Mor med hendes Diagnose 4, ikke
føre til et andet resultat.



/

5

Det tiltrædes af de foran anførte grunde, at væsentlige hensyn til kontinuiteten og
stabiliteten i Barn 1's opvækst indebærer, at adoption er bedst for ham, idet
alternativet til adoption vil være, at han med høj grad af sandsynlighed vil skulle
tilbringe hele sin barndom hos en professionel plejefamilie med den usikkerhed,
dette indebærer, bl.a. med hensyn til, at plejeforholdet kan blive opsagt.

Landsretten tiltræder derfor, at betingelserne for adoption uden samtykke efter
adoptionslovens § 9, stk. 2 og 3, er opfyldt.

Adoptionslovens regler om adoption uden samtykke skal fortolkes i overens-
stemmelse med Den Europæiske Menneskerettighedskonventions artikel 8 om ret
til familieliv, og adoption kan således kun ske, hvis det er foreneligt med
konventionen.

Det følger af Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols praksis, at
bortadoption uden forældrenes samtykke kan være forenelig med konventio-nen,
men at dette forudsætter, at der er tale om helt særlige omstændigheder, og at
adoptionen er begrundet i tungtvejende hensyn til barnets bedste. Lands-retten
finder efter det ovenfor anførte, at disse forudsætninger som udgangs-punkt er
opfyldt.

Det følger af Menneskerettighedsdomstolens praksis, at spørgsmålet om kon-takt
mellem barnet og dets oprindelige slægt efter adoption kan indgå i propor-
tionalitetsvurderingen ved afgørelsen af, om adoption er forenelig med Den
Europæiske Menneskerettighedskonventions artikel 8, jf. Højesterets domme i
UfR 2019.1565, UfR 2021.2400 og UfR 2021.4867. Det må på den baggrund i
al-mindelighed kræves, at afgørelsen af, om der efter adoptionen skal være
samvær eller anden kontakt mellem de biologiske forældre og barnet, træffes i så
nær tidsmæssig tilknytning til adoptionen som muligt.

Det er oplyst, at Barn 1 den Dato 2021 blev midlertidig placeret hos de godkendte
adoptanter. Mor har forklaret, at hun og Far har søgt om samvær efter
forældreansvarslovens § 20 a, men at ansøgningen er afvist, da den ikke er
indsendt digitalt, og at hun har påklaget afgørelsen om afvisning. Der er ikke
fremlagt nærmere oplysninger herom. Landsretten finder ikke, at disse
oplysninger kan føre til, at ankestyrel-sens afgørelse om frigivelse til adoption
skal ophæves.

På den anførte baggrund tiltræder landsretten, at betingelserne for adoption uden
samtykke efter adoptionslovens § 9, stk. 2 og 3, er opfyldt, og at adoptio-nen er
forenelig med Den Europæiske Menneskerettighedskonventions artikel 8.



/

6

Landsretten stadfæster derfor byrettens dom.

THI KENDES FOR RET:

Byrettens dom stadfæstes.

Ingen af parterne skal betale sagsomkostninger for landsretten til den anden part
eller til statskassen.



/