Sag om den indledende del af en indlæggelse på Psykiatrisk Center Hvidovre
Ret: Retten på Frederiksberg (1. instans)
Faggruppe: Civilsag — Adm. frihedsberøvelse
Sagsemner: Forvaltningsret;

Retten på Frederiksberg





Udskrift af dombogen

DOM

Afsagt den 3. marts 2017 i sag nr. BS 99-1254/2015:

Klage fra


2500 Valby
over administrativt bestemt frihedsberøvelse

Sagens baggrund

Sagen vedrører den indledende del af en indlæggelse af 
på Psykiatrisk Center Hvidovre den 25.maj 2012

Det Psykiatriske Klagenævn afsagde den 18. maj 2015 afgørelse med føl-
gende konklusion:

"[
Patientklagenævnet finder, at indlæggelsen af dig den 25.maj 2012 på Psy-
kistisk Center Hvisovre skete frivilligt og med dit samtykke; og at der såle -
des ikke var tale om en tvangsindlæggelse.
[ "

 klagede over afgørelsen; der blev indbragt for retten ved
fremsendelsesskrivelse af 9. juli 2015 fra Statsforvaltningen med bilag:

Klager har nedlagt påstand om, at indlæggelsen den 25.maj 2012 på Psyki -
atrisk Center Hvidovre er sket under tvang og således ikke kan anses for at
være sket frivilligt.

Region Hovedstadens Psykiatri har nedlagt påstand om, at Det Psykiatriske
Patientklagenævns afgørelse af 18.juni 2015 stadfæstes .

Dommen indeholder ikke en fuldstændig sagsfremstilling .

Sagens oplysninger

Der har under sagen været dokumenteret fra de lægelige oplysninger i sagen
samt andet journalmateriale og underretninger mv herunder indlæggelses -
notat af 25. maj 2012, underretning af 25.maj 2012 fra socialrådgiver
 kontinuation nr. 1-15
underretning af 25. maj 2012 fra  og meldeblanket af 25. maj
2012 fra Københavns Politi.

Forklaringer

 har forklaret bl.a , at han sagtens kan huske episoden
den 25.maj 2012. Han stod op om morgenen sammen med en kammerat,
der havde sovet hos ham. De talte om, at han havde det svært på grund af en
forældremyndighedssag der kørte mellem klageren og hans eks. Derudover
kørte klageren en sag mod politiet; fordi de havde lavet en ulovlig ransag -
ning halvanden måned tidligere på grund af en anmeldelse fra hans eks, om
at han havde en skarpladt pistol. Det var hårdt med de falske beskyldninger,
og midt i stridighederne var deres fælles datter; 
Klageren ringede derfor til Jobcentret omkring kl. 9 eller 10 om formid-
dagen; hvor han talte med  om, at han gerne ville have bevilli -
get en psykolog. De talte om; at han var frustreret over, at hans datter var
flyttet så langt væk; 0g at hun gik i skole så langt væk. Den lægekonsulent;
der henvises tili bilag 5, mail af 25. maj 2015 fra  har han al-
drig mødt.  prøvede at overtale klageren til ikke at hente sin
datter, men det var ikke det, det handlede om.

Kl. 16 samme dag satte han sin kammerat af; og kl. 17 hentede han sin datter
1  De var hjemme ca. kl. 18. Herefter tog de hen til en naturlege -
plads; der lå ved Børnenes Byggemarked. Bagefter fik de noget mad, 0g så
var de hjemme igen ca. kl. 21. Politiet havde konfigureret et kunstigt fiktivt
indbrud i ejendommen på den anden side af vejen; od de var derfor til stede
uden for ejendommen; hvor klageren bor. En politimand kom hen til klage-
ren og hans datter og sagde: "hej, vil din datter se, hvordan en politibil ser
ud?" . Klageren svarede "nej, det vil hun da ikke" . Politimanden blev ved
med at tale til klageren, selvom han sagde pænt til politimanden; at han ikke
ville tale med ham. Det er et belastet område. Der er en indvandrerbande
med perkere med rygmærker. Klageren havde ikke lyst til at stå på gaden
med sin datter længere og sagde derfor pænt farvel til politimanden.

Samtidig kom der en mandskabsvogn forbi, og det løb ud med betjente fra
vognen. De styrtede hen i mod klageren; der gik til side, fordi han troede, at
de ville forbi. Istedet tog politimændene fat i klagerens arme og holdt ham
fast. Han var pacificeret, men det gjorde ikke ondt, 0g de gav hurtigt slip
igen. Der var ca. 3-4 politimænd på hver side af klageren. Måske 8-10i alt.
Datteren; der var løbet over på den anden side af vejen; blev løftet op og bå -
ret væk af nogle politifolk . Klageren sagde: "hvad fanden laver I?"= og der
blev svaret: "har du det dårligt?" . Klageren spurgte hvad fanden de mente,
0g politifolkene sagde; at kommunen havde sagt; at han havde det dårligt.
Politifolkene lavede en tunnel, og så løb datteren hen til klageren. Politifol-
kene sagde, at der var en læge, der lige ville tale med ham; og så kunne de
gå op og sove bagefter. De foreslog, at klageren kunne tale med lægen i bil-
en, mens datteren sad og ventede i politibilen: Klageren sagde, at det syntes
han, var en dårlig ide, men politifolkene syntes, at det var bedst; hvis han
talte alene med psykiateren; da de måske skulle tale om voksenting. Politiet

sagde; at de kunne komme op og sove bagefter; så klageren forklarede datte -
ren, at hun lige kunne sidde i bilen med den kvindelige politibetjent et øje-
blik. Imens gik lægen bare rundt og talte i mobiltelefon.

Klageren talte kort med to socilarådgivere omkring, det der var sket den se-
neste tid. Overlægen gik og talte i telefon imens. efter fem minutter stoppede
klageren hende og spurgte hende; om hun skulle tale med ham; eller om hun
skulle gå og tale i telefon. Lægen svarede: "det behøver jeg ikke; jeg har vur-
deret; at du skal med" . Lægen råbte herefter til politiet: "få patienten ført
væk! Socilarådgiverne udbrød begge: "nej, hvor forfærdeligt" . Klageren
ville sige farvel til sin datter, men lægen protesterede og råbte: "det er over
min beføjelse; jeg tillader det ikke. Få patienten ført væk!' Lægen blev ved
med at råbe "få patienten ført væk!' Klageren bad indsatsleden om lov til at
komme hen og sige farvel til datteren. Indsatslederen gik herefter med klage -
ren hen til bilen; hvor datteren sad. Datteren røg ud af bilen 0g over i armene
på klageren. Klageren fik beroliget hende og sagde; at at han blev nødt til at
køre med politiet. Han sagde; at han snart var hjemme igen; 0g at de dagen
efter ville tage på Middelalderfortet. Klageren sagde til datteren; at hun blev
nødt til at tage hjem til sin mor. Først ville hun ikke; men så gik hun med til
det. Herefter så han ikke sin datter i 21/2 måned. En af de andre betjente sag-
de til klageren; at han skulle sætte sig ind i bilen; og herefter blev han kørt
til Psykiatrisk Center, Hvidovre. Klageren talte slet ikke med overlægen.

Klageren har aldrig truet med at skyde nogen, 0g han har aldrig haft en pi -
stol. Når det står i kontinuationen; må det være noget, der er taget fra politi -
ets oplysninger. Det er en misforståelse. Klageren blev ikke på noget tids -
punkt orienteret om forskellen mellem en tvangsmæssig 0g en frivillig ind-
læggelse. Han fik ingen vejledning overhovedet. Det var en klar ordre om, at
han skulle tage med. Det var en beslutning, overlægen havde taget. Politiet
blev også uvenner derude. Klageren bad efterfølgende om aktindsigt hos po-
litiet, men fik at vide, at der ikke var lavet journal, men kun en meldeblan -
ket. Det er ikke rigtigt, at det var frivilligt. Hvem afgør det?

På anstalten talte klageren med  ien halv til en hel time. De
talte om en cykel; og de talte om klagerens frustrationer. Klageren blev fuld-
stændig misfortolket. Klageren havde gennem længere tid klaget over sin
overbo på grund af larm. Det viste sig senere, at overboen havde udsat sit
spædbarn for vold. Barnet er blevet handicappet på grund af volden. Faren
er blevet fængslet i 6-7 år. Barnet havde fået metalskinner på benene. Det
larmede derfor, når barnet kravlede rundt oppe i lejligheden. Det larmede
også, når overboen slæbte rullestolen op 0g ned af trappen kl. 8 om morgen
og igen kl. 15 om eftermiddagen. Klageren klagede over larmen 0g over, at
overboen med vilje chikanerede klageren med støj .

Efter at klageren havde talt med  i ca. en time; og han havde
sagt til hende, at han ikke ville have medicin; sagde hun: "hov, jeg vil gerne
lige sige; at patienten skal injiceres, fordi jeg vurderer, at personens liv er i

fare; når politiet er gået" . Klageren tog fat i en anden 0g sagde til personen;
at  sagde herefter til klageren;
at han skulle ned på den lukkede, 0g at enten gik han med frivilligt; eller 0g -
så bliver det med hjælp fra de her to betjente. Klageren sagde: "hvad mener
du? Slap af!" , 0g lægen gentog det, hun lige havde sagt. Klageren sagde så:
"tag det roligt; så går jeg da med" . Klageren gemte sin mobiltelefon i under-
bukserne. Men han blev kropsvisiteret af en mandlig læge, der sagde; at han
skulle lægge sig ned på sengen: Det ville klageren ikke; fordi han var bange
for, at han skulle injiceres. Klageren spurgte lægen; hvorfor han skulle læg
ge sig ned, 0g lægen svarede; at han skulle have undersøgt blodtryk 0g hjer -
te. Klageren skubbede herefter sengen over i hjørnet;, lagde sig på den og lod
dem lave undersøgelsen.

Efter 2-3 timer havde klageren en samtale med en sygeplejerske. Det var kl.
3 om natten. Sygeplejersken sagde, at ifølge papirerne; så var han der frivil-
ligt. Klageren svarede: "hvad siger du? Det er jeg da ikke!" . Sygeplejersken
sagde, at hun godt kunne se, at den var helt gal, og hun tilkaldte derfor reser-
velægen; der kom og udfyldte nogle papirer og gik igen: Sygeplejersken sag -
de til klageren; at den eneste måde han kunne komme ud igen; var ved at få
sovet godt; så han var frisk og veludhvilet. Klageren svarede; at det var helt
udelukket; 0g at han aldrig kom til at sove her. Han forlangte at få lov til at
tale med en advokat 0g at blive stillet for en dommer inden for 24 timer. He-
refter fik klageren to indsovningspiller; og så sov han til kl. 6, hvor han våg-
nede og bad om lov til at tale med en, så han kunne komme ud.

KI. 9 kom en af klagerens kammerater. Kammeraten overbørte en samtale,
som klageren havde med overlægen  Overlægen sagde at kla-
geren kunne få lov til at komme ud, hvis han indlagde sig frivilligt 0g over-
holdt aftale med dem. Klageren skulle sove på afdelingen; 0g så kunne han
gå ud i tre timer; 0g herefter skulle han komme tilbage igen. Hvis ikke han
gjorde det;, ville han ryge tilbage på den lukkede. Om eftermiddagen kørte
kammeraten klageren hjem; og klageren fik en is og et bad. Da klageren var
tilbage på afdelingen igen; talte han med  fra lykkepiller.dk 0g
en, der hedder 
me

Samme aften; ca. kl. 23, kom der seks personer ind på stuen, og samme nat
lå klageren og forsøgte at falde i søvn; da der kom en ind og åbnede og luk -
kede døren. Klageren røg ud på gangen; hvor han talte med en sygeplejerske.
Klageren fortalte havd der var sket. Der var også en person, der lå på samme
stue som klageren; der snorkede helt vildt; så klageren ikke kunne sove. Kla-
geren sagde til sygeplejersken; at han gik hjem og sov, og at han ville kom-
me tilbage igen næste dag kl. 9. Sygeplejersken sagde: "Uh nej, så skal jeg
lige have fat på en læge" Klageren svarede: "Nej, du skal ej. Nu går jeg!'
og så løb klageren sin vej. Klageren tog op til en kammerat kl. 3 om natten
0g vækkede hele familien. Klageren sov hos kammeraten og tog så tilbage
til afdelingen kl. 9 næste dag, da han var rædselsslagen for at blive indlagt.

Det var ikke frivilligt. På afdelingen syntes de, at det var flot; at han kom til-
bage. Så skulle han stå og kaste med en bold sammen med nogle af de andre
1 lang tid.

Indlæggelsen ophørte torsdag eller fredag. Indtil da forsøgte de at overtale
ham til at tage forskellige psykofarmaka; men klageren nægtede at tage pil -
ler. Når klageren gik hjem kl. 15 om eftermiddagen; fik han et par pølse -
mandsposer med medicin i med hjem: Han læste på bivirkningerne 0g så
bl.a., at man ikke må starte op på antipsykotisk medicin uden overvågning:
Klageren tog det ikke; og til sidst havde han 12-15 poser liggende. Klageren
har ikke før eller siden været psykotisk. Han var det heller ikke dengang, 0g
er det ikke nu. En af dagene ville de se klagerens lejlighed for at se, om han
havde været psykotisk. Det syntes klageren var en god idé. De skulle køre
ud til lejligheden i afdelingens bus; hvor der også sad en anden patient. Kla-
geren havde tilbudt; at de bare kunne tage hans bil, men det var for farligt;,
sagde personalet. Det endte med, at de opgav at køre ud i lejligheden; da
personalet sagde; at sikkerheden ikke var i orden. Aftalen blev derfor; at de
kørte hjem til afdelingen og spiste frokost. Klageren fik at vide; at han havde
truet personalet med, at han havde taget en mobiltelefon. Det virkede som
om, at personalet var tidligere patienter og vanvittige mennesker.

Speciallæge i psykiatri  har forklaret bl- a., at hun fik en op-
ringning fra døgnvagten i København; der fortalte, at de havde fået en hen-
vendelse fra datterens kommune, og at klageren ville kaste syre i hovedet på
 Vidnet får oplysninger om, at klageren var kendt med
en dyssocial personlighedsstruktur 0g måske også misbrug af cannabis 0g
kokain: Der var oplysninger om tidligere psykotiske episoder i forbindelse
med misbrug. På grund af truslerne om at kaste syre, ringede vidnet til poli -
tiet og aftalte; at de skulle være backup. Vidnet aftalte at mødes på klagerens
adresse med politiet og sagsbehandlerne. Vidnet havde ikke noget at gøre
med, hvor meget politi, der kom derud. Politiet valgte at møde op med flere
betjente på grund af den information; de havde. Klageren skulle have givet
udtryk for noget meget aggressivt; ligesom han skulle besidde et skydevå-
ben.

Vidnet så ikke klageren ankomme til matriklen. Vidnet husker, at hun tog
kontakt til politi og sagsbehandlere for at tale om, hvordan de skulle gribe
situationen an. Hun husker ikke, hvad de sagde til hinanden. Efterfølgende
havde vidnet en lang snak med klageren; hvor klageren bekræftede, at han
havde sagt det med at kaste syre. Klageren var meget vred på nogle naboer,
der chikanerede ham og på sin ekskone. Klageren var i en meget affekt-
spændt og affektvred tilstand. Klageren havde sagt; at han ville kaste syre i
hovedet på sin nabo. Vidnet vurderede derfor, at han var i en meget svær af-
fekttilstand. Vidnet talte i rigtig lang tid med klageren derude. Hun hørte
klageren sige til sin datter, at politiet ville skyde hende og ham. Klageren
talte også med sagsbehandlerne fra familieafsnittet; mens vidnet talte i mo-
biltelefon; fordi hun havde vagttelefonen.

Klageren talte meget;, og efter vidnet havde talt med klageren i lang tid, nåe-
de han frem til, at han ville følge frivilligt med. Vidnet kan ikke huske,
hvordan de nåede frem til det, eller hvordan klageren fik forklaret forskellen
på en frivillig 0g en tvangsmæssig indlæggelse. Hun husker ikke detaljer
om, hvilken information; han fik. Klageren nævnte; at han havde brug for
hjælp, og at politiet forfulgte ham; og at han blev chikaneret af støj 0g lugt -
gener fra naboerne, og at han led af søvnbesvær. Vidnet kan ikke huske;
hvordan klageren blev transporteret til afdelingen. Vidnet vurderede ikke; at
klageren var i en tilstand, hvor vidnet kunne køre alene med ham: Hun hus -
ker ikke; om klageren fik lov til at sige farvel til sin datter. Vidnet husker, at
en af sagsbehandlerne var meget optaget af, om det virkelig var nødvendigt
at indlægge ham. Vidnet sagde; at det var hendes vurdering at det var nød-
vendigt at indlægge ham. Hun kan se af udrykningsnotatet, at sagsbehandle -
ren var uenig.

Vidnet talte i meget lang tid med klageren; og de blev enige om, at han skul-
le tage med. Iog med, at det er mindste middel, vil man altid forsøge frivil-
lig indlæggelse. Vidnet husker ikke; om klageren fik at vide; hvad der ville
ske; hvis han ikke tog med frivilligt. Hun husker ikke; om hun var med til
den samtale, som den modtagende læge havde med klageren. Det der står i
kontinuationen på side 2 er oplysninger fra vidnet til den modtagende læge.
Vidnet har ikke sagt; at klageren skulle medicineres. Vidnet foretager alene
en præhospital vurdering, 0g hun blander sig aldrig nogensinde i medicine -
ringen. Vidnet fik ikke et skriftligt samtykke fra klageren; da det jo ikke var
hende, der indlagde ham. Vidnet husker ikke at have udtalt ordrer til politiet.
Vidnet formår at overtale patienten til at tage med, men hun har ingen ind-
læggende funktion. Hun husker ikke, hvordan hun overtalte klageren: Men
der var mange belastende faktorer; som hun kom i dialog med klageren om.
Klageren virkede i den forbindelse meget affektspændt. Vidnet husker ikke;
hvornår hun slap klageren.

Vidnet gav afkald på vidnegodtgørelse.

Familierådgiver i Hillerød Kommune  har forklaret bl.a., at hun
blev kontaktet af Københavns Kommunes døgnvagt; der havde fået en ori-
entering fra Jobcentret; der var bekymret for klageren; som havde sin datter
på samvær. Døgnvagten ville gerne have vidnet med, fordi datteren havde
bopæl i Hillerød. Vidnet var der derfor udelukkende på grund af datteren;
 Vidnet kørte derfor ud til adressen; hvor der var vældig mange men -
nesker. Der var en del politifolk; 0g vidnet spurgte, havd der skete. Situatio -
nen var anderledes; end hun havde regnet med, da hun troede, at hun og
døgnvagten skulle ud og tale med klageren og  for at se, hvordan de
havde det. Politiet sagde; at de var blevet kontaktet af en psykiater:

Vidnet talte med døgnvagten om, hvad deres respektive opgaver var; så de
ikke blandede sig i hinandens opgaver. De aftalte; at vidnets opgave var at

tage sig af  Vidnet fik besked om, at psykiateren gerne ville have klage-
ren indlagt. Hun husker ikke; om det var før eller efter; at klageren ankom:
Da klageren kom; aftalte vidnet med ham; at hun tog  med indi politi-
bilen. Vidnet forklarede klageren; at det var en god idé, hvis hun tog 
med ind i bilen. Hun lovede ham, at hun ikke kørte med  da han var
bange for, at hun ville stikke af med  0g
læste en bog; hun koncentrerede sig om at skærme  Lisa virkede lidt
forvirret. Det var vidnet, der tog  i hånden og gik. Der var betjente, der
talte med  men vidnet mindes ikke, at de tog fat i hende. Det viste poli -
tiet jo godt, var vidnets opgave.

Klageren fik lov til at sige farvel til  efter at døgnvagten havde insiste -
ret på, at de skulle have lov til at sige ordentligt farvel til hinanden. Politiet
hjalp med at få dette gennemført. Det var den stedlige psykiater; der sagde,
at klageren ikke måtte sige farvel til  sad enten på klagerens arm
eller på vidnets, mens klageren sagde: "Bare tag det roligt skat' Klageren
forklarede  bare skulle tage med, og at far havde det godt, og at
det var ok. Der var fin kontakt mellem dem.  blev bagefter transporteret
ien mandskabsvogn til døgnvagten. Det syntes  var 'rigtig spændende.

Oplysningerne i vidnets underretning om, at klageren indimellem er psyko -
tisk, er oplysninger vidnet har fået telefonisk fra 
mail er lavet efter, at vidnet har lavet sin underretning og efter hele
episoden: Vidnets underretning er lavet i samarbejde med døgnvagten. De
talte sammen bagefter episoden for at passe på hinande, da det havde været
en usædvanlig episode. Vidnet kan ikke vurdere, om det var en overreaktion.
Vidnet blev overrasket over scenariet. Det var ikke det, hun havde regnet
med at komme ud til. Klageren ytrede i hvert fald, at han ikke havde lyst til
at gå med, men han gik med til sidst. vidnet tror ikke; at hun efterfølgende
har sagt til klageren; at hun ikke opfattede indlæggelsen som frivillig. Der er
en anden sagsbehandler på sagen; 0g vidnet var kun med på den enekelte
episode. Vidnet kan ikke huske; om hun har talt med klageren for et år si-
den.

Medarbejder ved Københavns Døgnvagt;  har forklaret
bl.a., at hun overordnet godt kan huske, hvad der skete den 25. maj 2012
Vidnet kan huske; at hun lavede en rapport bagefter, fremlagt som bilag 1
Den har hun læst igennem: Vidnet havde rådighedsvagt i døgnvagten. Det
betyder; at hun ved tilkald skal være i døgnvangten indenfor en halv time.
Vidnet har været ansat som socialrådgiver i Socialforvaltningen på Amager
Borgercenter, Afdelingen for Børn 0g Unge gennem ti år. Hun er stadig an-
sat samme sted. Den 25.maj 2012 modtog hun et opkald om, at hun skulle
indfinde sig på døgnvagten. Hun ankom og fik besked om; hvad det handle -
de om. Hun skulle derefter ud til den konkrete sag. Der var også en fra Hille-
rød Kommune, der var kaldt ud. Det var V2 fra Hillerød. Den korte briefing
gik på, at de havde modtaget underretning fra voksenenheden om, at der var
en lægekonsulent; der vurderede  psykiske tilstand. Døgnvagten var

vidende om, at  havde samvær med sin datter den pågældende dag: Det
var derfor vidnet kom ind i billedet. Når der er unge under 18 år, skal de ud
og vurdere, om barnet er i fare. Det var vidnets kollega  som havde
haft kontakt med en, der havde orienteret om situationen. Hun ved ikke; om
det var moren til  havde talt med, men Hillerød Komunne havde i
hvert fald talt med moren til  der havde bekræftet; at der var samvær.

Vidnet tog en bil ud til adressen; hvor hun skulle mødes med V2 fra Hille -
rød. De havde også tilkaldt psykiatrisk udrykningsteam. Vidnet kendte ikke
nogen fra teamet. De havde aftalt at mødes ude på adresen. Vidnet ankomi
en taxa. Hun mener, at /V2 allerede var der. Politiet var der allerede. Det er
selvfølgelig mange gange normalt, at politiet er til stede, men hun vil også
sige; at der var rimelig meget politi og mange blå blink. Normalt er der kun
to betjente; så hun syntes, at der var ret mange den dag Hun vil formode, at
der var ca. 7 politibetjente. Det var en fyldt hollændervogn. Da vidnet var
ankommet; stod de og ventede på, at alle var ankommet. De stod og talte
sammen; inden de gik hen og ringede på  dørtelefon. Psykiaterens op-
gave var at ringe på, mens vidnets opgave var at vurdere, om  var i fare
Politiet var lidt rundt omkring. Vidnet talte ikke med politiet. Vidnet talte
heller ikke særlig meget med psykiateren det var bare sådan kort, at nu går
vi hen og ringer på. Der var ikke nogen hjemme; da de ringede på. Så stod
de og talte lidt.  kom herefter gående på gaden sammen med sin datter.
Vidnet ogV2 gik  i møde, mens politiet kom efter 0g omringede dem.
Vidnet ogV2 ville egentlig gerne have været oppe i lejligheden 0g tale med
 De foreslog også, at de gik op i lejligheden for at tale, men det sagde
psykiateren 0g politiet;, at de ikke skulle.  var meget stille og rolig, 0g
vidnet syntes, at de talte godt sammen. Hun vurderede ikke lige der, at han
var til fare for nogen. Han kom gående stille og roligt med  Det blev så-
dan lidt underligt; at de skulle stå der på gaden og tale med  Men de
blev jo også nødt til at høre på psykiateren og politiet; fordi vidnet ogV2
havde jo ikke nogen forhistorie på  Der var jo noget med et våben; og
det var vidnets opfattelse; at psykiatrisk team havde en forhistorie på 

Det er rigtigt forstået; at politiet omringede vidnet ogV2 mens de stod med
 Det var
meget voldsomt med alle de politifolk; psykiateren; vidnet ogV2 Efter et
stykke tid blev  sammen medV2 Det
var for at skærme  og fordi, at hverken vidnet eller V2 havde en bil, at
de sad i poltibilen. Vidnet husker  som meget rolig. Vidnet blev stående,
0g så tog psykiateren over. Vidnet kan ærlig talt ikke huske, hvad der blev
talt om. Vidnet stod også selv og talte med  begyndte at for -
tælle om sin situation; 0g om at han havde det svært og gerne ville have
hjælp. Efter ca. 10 min bad psykiateren om noget alenetid med  så hun
lige kunne få talt med ham; så hun kunne foretage sin vurdering.  havde
tårer i øjnene og var meget berørt af situationen. Men han var hverken arrig
eller hidsig. Vidnets umiddelbare indtryk var; at det var en sårbar mand, der
stod der og gerne ville have hjælp til sin situation Men hun kan ikke vurde-

re hans psykiske situation; da det jo ikke er hendes opgave. Men umiddel -
bart fremstod han som en person, der bad om hjælp til sin situation.

Vidnet mener, at de stod ved psykiaterens bil, men hun er ikke sikker. Vid-
net hørte ikke samtalen mellem  og psykiateren; men hun kan huske; at
psykiateren sagde; at hun havde taget 'den vurdering' og så satte hun sig ind
i sin bil. Vidnet satte sig ind til hende for at høre psykiaterens vurdering.
Psykiaterem sagde, at hun vurderede, at  skulle indlægges med det sam-
me. Vidnet sagde; at normalt får man lige lov til at sige farvel. Psykiateren
sagde at han skulle afsted med det samme. Vidnet sagde, at  skulle have
lov til at sige farvel på en ordentlig måde og gik derfor hen til  ogV2
Vidnet fik fremskyndet 0g det var 'politiet med på at  kom ud og fik
sagt farvel på en ordentlig måde. Vidnet kunne godt mærke, at psykiateren
tænkte; at han bare skulle afsted NU. Omvendt tænkte vidnet; at det var vig-
tigt for  fik sagt farvel og på en rigtig
god måde fortalt  at han blev nødt til at køre afsted. Normalt ville man
have pakket en lille taske med tøj oppe i lejligheden til  men i og med,
at  skulle afsted NU, så blev det sådan.

 et knus og kram og var meget kærlig og fik på en god måde
sagt, at nu skal du hjem til mor osv. Det var flot, at han formåede at gøre det
i situationen. Politiet var med på, at det ikke bare skulle være gennem en bil-
rude. Iog med at han skulle afsted med det samme, og fordi  sad i en
bil, ville det jo blive gennem en bilrude. Psykiateren sad ovre i sin bil, så
hun kom ikke over. Politiet var helt med på, at  selvfølgelig skulle have
lov til at sige farvel til sin far. Der var ingen diskussion internt mellem poli-
tifolkene Det virkede sådan meget roligt. Vidnet spurgte til begrundelsen
for, hvorfor  skulle indlægges, fordi det var vigtigt, både når hun skulle
hjem og skrive rapport, men også over for  hvis hun havde nogle
spørgsmål. Psykiateren sagde; at  skulle videre til udredning inde på
hospitalet. Vidnet fik ikke mere ud af hende der; og det måtte hun ligesom
forholde sig til. De havde fra døgnvagten en situation; som de kunne gå ind
og påvirke, 0g det gjorde de. Det var meget hurtigt; at  fik lov til at sige
farvel til  Der var vist ikke nogen; der afbrød det, men det gik jo hur-
tigt. Vidnet;	0g  kørte med i den store blå politivogn ind til døgnvag -
ten. Vidnet kan jo ikke vurdere, om det var en frivillig indlæggelse; men det
tror hun ikke; fordi  var jo uforstående over for situationen og havde
også tårer i øjnene. Vidnet tror ikke, at  havde et valg. Det havde nok
været sådan, at hvis  ikke var taget med, var han blevet indlagt med
tvang.

Det er ikke normalt; at man møder op så talrigt fra politiets side. Vidnet er
selvfølgelig ofte mødt op til udrykning. Men fordi der var så meget politi, 0g
fordi det foregik på gaden med et lille barn; har det fået vidnet til at huske
episoden.

Vidnet husker ikke, at der blev råbt på nogen måde fra psykiateren; eller at

det fra politiets side var voldsomt. Det var voldsomt; at politiet omringede
dem; men det var også det.

Vidnet kan huske, at hun ogV2 sagde, at de havde vurderet, at det var vig -
tigt, at  fik lov til at sige farvel uden for bilen. Vidnet kan ikke huske;
om bilruden først blev rullet ned. Hun mener helt 100 %, at  kom ud af
bilen, fordi der blev givet knus og kram. Vidnet husker ikke; at psykiateren
havde nogen holdning til det. Psykiateren sad i sin bil imens. Den holdt nok
10-20 meter væk. Vidnet husker ikke ikke detaljer længere.

Speciallæge i almen medicin  har forklaret bl.a., at han
dengang var på psykiatrisk afdeling som en del af uddannelsen til at blive
speciallæge. Han har læst journalen fra den 25.maj 2012, og han kan ikke
huske andet end det, der står der. Indlæggelsesnotatet; bilag 3, blev skrevet
umiddelbart i forbindelse med indlæggelsen. Oplysninger på side 1 nederst
til side 2 øverst under Aktuelt" er oplysninger, vidnet har fra patienten selv .
Som vidnet husker det, kommer oplysningen om, at patienten vil skyde poli -
tiet, fra patienten selv. Der var også en sygeplejerske til stede ved indlæggel-
sessamtalen. Politiet var der et eller andet sted, fordi patienten kom med ud-
rykningstjenesten. Der var ikke andre læger til stede ved samtalen. Der var
en læge tilknyttet udrykningstjenesten: Vidnet mener, at han havde en sam-
tale med lægen. Han mener, at det var en kvinde. Han mener; at han lige fik
en kort orientering om situationen. Vidnet mener, at oplysningen om pisto-
len kommer fra patienten selv, men han kan ikke afvise; at den kommer an-
detsteds fra, men vidnet ville i så fald have foreholdt atienten denne oplys -
ning Samtalen med patienten tog omkring en time, måske mere. Det ringer
ikke nogen klokke hos vidnet; at patienten skulle undergives noget behand-
ling i forbindelse med indlæggelsen: Vidnet vurderede; at patienten var psy
kotisk; fordi der var nogle af de ting, der kendetegner en psykose; til stede
hos patienten. Bl.a. havde patienten formelle tankeforstyrrelser;, var stærkt
agiteret og havde et højt beredskab. Når der står om patientens
'degressioner" betyder det, at han taler om andre emner, end det, der ellers
tales om. "Perseverationer" betyder; at patienten bliver meget i samme emne
og har svært ved at komme tilbage på sporet igen: Vidnet har ikke tilbage -
holdt patienten: Vidnet kan ikke huske; at han senere tvangstilbageholdt pa -
tienten. Vidnet ved ikke; om han har sagt til patienten; at det blev en tvangs -
indlæggelse; hvis ikke patienten gjorde det frivilligt. Men det var en situati -
on, hvor en tvangsindlæggelse var meget tæt på. Vidnet ved ikke; om patien-
ten er blevet klagevejledt; men det bliver gjort rutinemæssigt ved tvangsind-
læggelser. Vidnet ved ikke; hvad der var af brochurer på Psykiatrisk Center
Hvidovre dengang, men patienter; der er blevet tvangsindlagt; er blevet in-
formeret om klagemuligheder. Det er rigtigt, at vidnet har talt med læge
 men han erindrer ikke, at hun var til stede i samme lokale.
Han erindrer det som en telefonsamtale; han havde med hende. Vidnet hus -
ker ikke; at  skulle have sagt; at patienten skulle medicine -
res, hvortil patienten skulle have sagt "hun er jo vanvittig!'

Rettens begrundelse og afgørelse

Efter sagens oplysninger, herunder de afgivne forklaringer; finder retten det
ubetænkeligt at lægge til grund;, at  den 25.maj 2012 un-
der det indledende forløb, hvor han sammen med sin datter uden for sin bo-
pæl blev mødt af talstærkt politi, sagsbehandlere fra kommunen samt en læ -
ge fra udrykningstjenesten på dette tidspunkt havde anledning til at føle sig
underlagt et vist pres. Retten kan dog samtidig lægge til grund, dels på bag-
grund af sagens lægelige oplysninger, herunder den fremlagte kontinuation
0g forklaringen afgivet af den indlæggende læge;  at
 under den samtale, der fandt sted på Psykiatrisk Center
Hvidovre forinden indlæggelsen; var klar over; at der var grundlag for en
tvangsindlæggelse, og at  herefter valgte at lade sig fri-
villigt indlægge. Retten finder herefter ikke; uanset at den indledende situati -
on har kunnet opfattes som udtryk for et vist pres, at der har været tale om,
at  er blevet tvunget til en indlæggelse.

Af de anførte grunde finder retten, at indlæggelsen af 
den 25.maj 2012 er sket frivilligt og med  samtykke; 0g
at der derfor ikke var tale om en tvangsindlæggelse. Det Psykiatriske Pati -
entklagenævns afgørelse af 18.juni 2016 stadfæstes derfor.

Thi kendes for ret:

Det Psykiatriske Patienklagenævns afgørelse af 18.juni 2016 stadfæstes, så -
ledes at indlæggelsen af  den 25.maj 2012 er sket frivil-
ligt og med  samtykke; 0g at der derfor ikke var tale om
en tvangsindlæggelse.