Sag om, hvorvidt den 3-årige anmeldelsesfrist, jf. § 59, stk. 1 i lov om klage- og erstatningsadgang inden for sundhedsvæsenet, var sprunget ved anmeldelsen til Patientforsikringen
Ret: Retten i Esbjerg (1. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Erstatning uden for kontrakt;
Forvaltningsret;
Retspleje og civilproces;
Sociale forhold og sundhedsforhold;

/

RETTEN I ESBJERG
DOM

afsagt den 30. maj 2019

Sag BS-5294/2017-ESB

Sagsøger
(advokat Anne Katrine Bay)

mod

Ankenævnet for Patienterstatningen
(advokat Sanne H. Christensen)

Denne afgørelse er truffet af Dommer.

Sagens baggrund og parternes påstande
Sagen er anlagt den 8. december 2017. Sagen drejer sig om, hvorvidt den 3-årige
anmeldelsesfrist, jf. § 59, stk. 1 i lov om klage- og erstatningsadgang inden for
sundhedsvæsenet (herefter KEL), var sprunget ved anmeldelsen til Patientfor-
sikringen den 3. august 2016.

Sagsøger, har fremsat følgende påstand:

Ankenævnet for Patienterstatningen tilpligtes at anerkende, at Sagsøgers
eventuelle patientskade som følge af behandlingen ved Lægeklinik (8. maj 2012
og frem), og som følge af behandlingen på Odense Uni-versitetshospital (12. juli
2012 og frem), er anmeldt rettidigt, og at sagen som følge deraf skal hjemvises.

Sagsøgte, Ankenævnet for Patienterstatningen, har fremsat påstand om frifin-
delse.



/

2

Dommen indeholder ikke en fuldstændig sagsfremstilling, jf. retsplejelovens § 218
a.

Oplysningerne i sagen
Sagsøger rettede i perioden 8. maj 2012 til 10. juli 2012 henven-delse til egen
læge grundet indledningsvis tør hoste og trykkende fornemmelse i brystkassen,
senere også smerter ved udånding og karsprængninger under brysterne. Der har
været gennemgået relevante afsnit i journalbladet fra egen læge, bilag 13,
vedrørende perioden.

Der har endvidere været gennemgået relevante afsnit i journalbladet fra Sydve-
stjysk Sygehus, bilag 2, vedrørende forløbet i perioden 10. juli 2012 og frem til
overflytning til Odense Universitetshospital. I overflytningsnotatet den 11. juli
2012 er blandt andet anført:

”Der er kommet svar på CT af hals, thorax og abdomen, det viser et 8,5 x 10,5 konglu-
merat lignende tumor i mediastinum sup. som total afklemmer vena brahiocehalicus på
venstre side, der er frie forhold i øvrige regioner (dog vil det ikke udelukkes at der er
enkelte forstørrede lymfekirtler bag angulus).
Organer i abdomen er af normal størrelse.
Patienten er informeret om scanningssvaret, mor er tilstede, de har mange spørgsmål til
prognose og behandlingsforløb, informeres om, at alt afhænger af biopsisvaret. Patienten
overflyttes til Hæmatologisk afdeling, og der skal tages rp. Blodprøver, lym-fompakke i
morgen tidlig.”

Sagsøger overflyttes herefter til Odense Universitetshospital. Re-levante dele af
journalbladet fra Odense Universitetshospital, bilag 4, for perio-den 12. juli 2012
og frem, er gennemgået. Herunder hvorledes der opstod plud-selig voldsom, frisk
blødning i forbindelse med biopsitagningen den 12. juli 2012, og hvorledes der
efterfølgende samme dag blev anlagt stent. I følge tilførsler til journalbladet fra
Odense Universitetshospital, bilag 3, var Sagsøger bedøvet samt i respirator den
12. juli 2012. Ifølge tilførslen den 13. juli 2012, kl. 15.54 var hun nu vågnet op og
blev, ifølge tilførslen kl. 17.13, efter-følgende taget ud af respiratoren.

Særligt vedrørende informationen givet til Sagsøger og hendes familie, er der på
ekstraktens side nummereret som 169 (svarende til filens side 171) ved tilførsel
13. juli 2012 kl. 21.10 anført:

”lnformation og pt. og familie:
Forsøgt x flere at undgå at svare på de præcise procentsatser omkring den aktuelle sygdom.
Forsøgt at informere relevant omkring muligheder formentlig med mindre held.



/

3

Angivet, at langtidsoverlevelsen ved denne sygdom formentlig er 30-40%, men at man skal
afvente alle de manglende svar fra patologerne inden, at man kan udtale sig en-deligt.
Forsøgt at angive, at vi ikke statistisk kan rådgive individuelt.

Informeret om, at behandling foregår på Rigshospitalet og vil være kemoterapi pri-mært.

Informationssamtalen skønnes ikke velgennemført og har ikke haft mulighed for at sikre, at
den givne information er tilstrækkeligt velforstået.”

Og den 14. juli 2012 kl. 15.22 anført:

”Information til pt. og familie.
Har igen gentaget information fra i går. Der er i dag mere afklarethed omkring de for-
skellige problemstillinger. Jeg har informeret pt. om, at udgangspunktet er en behand-ling,
der kan kurere, men at der selvfølgelig vil være risiko for tilbagefald senere. Vedr. de
præcise behandlinger vil jeg henvise til, at det bliver gennemgået når vi har flere detaljer
omkring sygdommen og pt. kommer til Rigshospitalet.”

Behandlingsforløbet fortsættes herefter på Rigshospitalet. I relation hertil har
blandt andet været gennemgået tilførsler vedrørende oplysninger givet til
Sagsøger, herunder ekstraktens side nummereret som 330 (svarende til filens side
332) ved tilførsel 16. juli 2012 kl. 15.30:

”Venteligt skal stent forblive permanent.” …
”Procenter er forespurgt, men ikke præciseret, men prognosen omtalt som favorabel for at
blive helt rask. Men pt er indforstået med en kompliceret behl med henblik her-på. Kopi af
jr kan udleveres ved øsnke, ligesom forhold omkring kritisk sygdom / for-sikringer er
berørt.”

Og ekstraktens side nummereret som 320 (svarende til filens side 322) ved til-
førsel 31. juli 2012 kl. 14.30:

”Samtale pt, bror, mor, far: bekræfter at behl planen følges helt, derfor behl i dag.”
…
”Der er ikke på det foreliggende – og efter forventning til den indledende behl – en
begrundet mistanke om tiltagende sygdoms aktivtet, men der er tilkommet forandrin-ger
de3 sidste dage som giver behov for nærmere undersøgelse, i blodprøver og bil-
leddiagnostik.”

Og ekstraktens side nummereret som 319 (svarende til filens side 321) ved til-
førsel 1, august 2012 kl. 11.30:



/

4

”Orienterer om det positive svar på CT-scanningen.”
…
”Er mere rolig ved besked om den dokumenteret effekt. Forholder sig struktureret og har
tid til samtale.”

Den 3. august 2016, bilag 6, anmeldte Sagsøger en behandlings-skade til
Patienterstatningen. Hun har i anmeldelsen blandt andet anført, at da-toen for
skaden var den 11. juli 2012, og at tidspunktet for, hvornår hun blev klar over, at
der var tale om en skade, var i 2014. Hun har i anmeldelsen beskre-vet
behandlingsskaden således:

”Biopsi af tumor, slog fejl – indgrebet blev kritisk ved hjertet, fik indopereret en stent. Lå i
koma på intensiv. grundet manglende diagnose ved praktiserende lægen, var tu-moren 9,5
* 8,5 centimer bag brystbenet. Var hos egen læge 3 gange, første gang i star-ten af maj
2012, og blev først henvist til røngten i juli 2012. Højdosis kemobehandlings forløb varede
3 år og 4 mdr. Hvor det normalt tager 2,5 år at behandle en ALL diagno-se. Jeg har
permantelammelser, og føle forstyrrelser fra navlen og ned. Som påvirker min daglige gang
funktionen, og blære funktion.”

Af telefonnotatet, bilag 7, fremgår, at der efter afklaring er tale om en sag både
mod Odense Universitetshospital og mod Lægeklinik.

Den 27. februar 2017, bilag 8, træf Patienterstatningen følgende afgørelse:

”Erstatningskravet er forældet, og vi kan derfor ikke behandle sagen. Afgørelsen er truffet
efter lov om klage- og erstatningsadgang inden for sundhedsvæsenet § 59, stk. 1.”

Afgørelsen blev påklaget til Ankenævnet for Patienterstatningen, som ved afgø-
relse af den 8. juni 2017 stadfæstede Patienterstatningens afgørelse af 27. febru-ar
2017.

Forklaringer
Der er afgivet forklaring af Sagsøger.

Hun har forklaret, at hun er uddannet speditør. I perioden 2002-2009 arbejdede
hun med logistik og logistik optimering. Herefter var hun ved Lego og arbejde-de
med produktionsplanlægning, og til slut var hun et halvt år et andet sted. Hun har
ingen særlig lægelig viden, ligesom der heller ikke er nogen i hendes nærmeste
omgangskreds, der har det. Hun har heller ikke forud dette forløb haft nogen
kontakt med sygehusvæsnet, bortset fra en malariainfektion i 2007, der blev
behandlet i udlandet. Hun har aldrig tidligere haft kræft inde på livet.



/

5

Hun tog til lægen i juli 2012, fordi hun havde fået blodsprængninger, og der blev
hun henvist til røntgen. I forbindelse med røntgenundersøgelsen fik hun at vide, at
hun skulle ringe til egen læge dagen efter, den 11. juli 2012, hvilket hun gjorde.
Egen læge havde ikke fået noget på skrift endnu, men det endte med, at hun fik at
vide, at hun skulle indlægges med det samme, og at hun enten havde lymfekræft
eller en autoimmun sygdom. Hun var i chok og husker ikke, hvor-dan hun kom på
sygehuset, men hun kom derind.

Forespurgt, hvad hun husker fra den 13. juli 2012, hvor hun blev vækket, har hun
forklaret, at hun husker, hvordan rummet så ud, og at der var to sygeple-jersker.
Ellers husker hun mest, hvad hun efterfølgende har fået fortalt. Hun var stadig i
respirator og kunne derfor ikke tale. Hun havde en staveplade af pap med nogle
symboler og enkelte ord/bogstaver på. Hun husker, at lægen kom ind, og at det var
den samme læge, som havde foretaget operationen. Hun hu-sker ikke, om han
sagde noget – han kunne have sagt, at hun skulle med en rumraket eller havde
vundet i lotto, uden at hun ville vide det.

Hun husker heller ikke, hvad der måtte være blevet sagt under overflytnings-
samtalen dagen efter. Hun husker blot, at lægen, der havde røde eller lilla buk-ser
på, var meget forvirret og kom ind og ud af stuen flere gange. Derudover husker
hun, at hun selv var meget insisterende for at få at vide, hvad hun fejle-de, ligesom
hun ville have mere morfin mod smerterne.
Da hun kom på Rigshospitalet, ville de fjerne morfinen, hvilket hun blev helt
panisk over. Hun var bedøvet i dage og husker ikke engang at have fået noget at
spise.

Der er ingen under forløbet, der har nævnt, at der skulle være tale om en pa-
tientskade, eller at hun skulle have været henvist tidligere. Heller ikke hendes
familie har fået noget at vide om, at der skulle være sket en fejl.
Under samtalen, der blev afholdt på Rigshospitalet den 16. juli 2012, blev det
drøftet, at det var muligt at få et engangsbeløb fra sin pension/forsikring, når der
var tale om kritisk sygdom. Det blev ikke drøftet, at der kunne være tale om en
patientskade.

Hun anmeldte skaden til Patienterstatningen den 3. august 2016 midt om nat-ten.
Hun sad alene og har ikke haft hjælp til anmeldelsen, ligesom hun ikke har haft
adgang til de forskellige journaler fra forløbet.
I løbet af 2015 og 2016 var hun meget aktiv i ”Ung Kræft” og kom den vej igen-
nem i kontakt med mange unge og hørte om deres kræftforløb. Det var på den
måde, at hun fandt ud af, at hendes eget forløb var meget atypisk. Da det gik op
for hende, at hun ikke vil blive helt rask uden skade, anmeldte hun forholdet til
Patienterstatningen. Hun havde set et program i fjernsynet, som havde fået hen-de
til at tænke, at der måtte være sket noget forkert i hendes forløb. Hun var ik-ke
klar over, hvad en ”patientskade” var.



/

6

Parternes synspunkter
Sagsøger har i sit påstandsdokument anført følgende:

”Overordnet gøres det gældende, at der er grundlag for tilsidesættelse af
Ankenævnet for Patienterstatningens afgørelse af 8. juni 2017 (bilag 11).
Sagsøgers eventuelle krav iht. klage- og erstatnings-adgangsloven er
således ikke forældet.

Der er ikke grundlag for at antage, at Sagsøger pr. 3. au-gust 2016, hvor
hun foretog anmeldelse til Patienterstatningen, gennem mere end 3 år
havde vidst eller burde vidst, at hun kunne være påført en patientskade i
forbindelse med egen læges og Odense Universitets-hospitals udredning.

Det følger udtrykkeligt af ordlyden i klage- og erstatningsadgangslo-vens
§ 59 patienten skal have fået eller burde have fået kendskab til en mulig
skade, dvs. patientskade. Et forhold, som enhver autoriseret
sundhedsperson er forpligtet til at informere om iht. klage- og erstat-
ningsadgangslovens § 23.

Den omstændighed, at Sagsøger den 13. juli 2012 blev informeret om, at
hun led af akut leukæmi kan ikke i sig selv begrunde, at hun burde have
indset, at der kunne være tale om en patientskade. Sagsøgers blotte
kendskab til sygdomsforløbet, herun-der sin diagnose, er ikke
ensbetydende hermed.

Der ses ikke i journalmaterialet at være nogen antydninger af, at der
skulle være begået fejl i behandlingsforløbet, og der er heller ikke blevet
nævnt noget om denne mulighed over for Sagsøger i forløbet, jf. i øvrigt
klage- og erstatningsadgangslovens § 23.

Der er tale om et kompliceret og langvarigt behandlingsforløb med ke-
moterapi m.v., hvor Sagsøger har døjet med en mangfol-dighed af
indgribende gener, herunder afkræftethed, vægttab, massiv kvalme,
opkastninger, nervesmerter og svært påvirket motorik, bl.a. gangfunktion
m.v.

Sagsøger har – uden professionel bistand – foretaget an-meldelse til
Patienterstatningen. I anmeldelsen til Patienterstatningen (bilag 6), side 4,
er angivet, at hun ikke kunne angive den nøjagtige dato for, hvornår hun
blev klar over, der kunne være tale om en patientska-de. Adspurgt om at
angive tidspunktet på præcist som muligt er blot



/

7

anført ”2014” , og dvs. tidspunktet, hvor hendes akutte behandlingsfor-
løb for kræftsygdommen var overstået.

Der er ikke grundlag for at antage, at Sagsøger burde have været
opmærksom på muligheden for, at der kunne være tale om en
patientskade tidligere end dette tidspunkt.

SAGSOMKOSTNINGER:
Sagens værdi er opgjort til 892.080,00 kr. i sagsøgers processkrift 2 af 20.
november 2018.

Der er afholdt positive udgifter på i alt kr. 4.000 til rets- og berammel-
sesafgift.

Sagen har på det foreliggende været forbundet med skriftveksling og
udveksling af bilag i et sædvanligt omfang. Tvisten mellem parterne har
på nuværende tidspunkt formel karakter, og der er således ikke iværksat
forelæggelse for Retslægerådet og lignende bevismæssige til-tag under
sagens forberedelse.

Stillingtagen til problemstillingen omkring forældelse nødvendiggør dog
en forholdsvis grundig gennemgang af det foreliggende lægelige
materiale.”

Ankenævnet for Patienterstatningen har i sit påstandsdokument anført følgen-
de:

”Det gøres overordnet gældende, at Sagsøger ikke har godtgjort et
grundlag for at tilsidesætte ankenævnets afgørelse af 8. juni 2017 (bilag
11), hvorved ankenævnet fandt, at hendes eventuelle krav som følge af
behandlingen ved Lægeklinik og ved Odense Universitetshospital i
perioden fra den 8. maj 2012 og frem, var foræl-det.

Sagsøger anmeldte en patientskade til Patienterstatnin-gen den 3. august
2016 (bilag 6, s. 1). En forudsætning for, at skaden er rettidigt anmeldt, er
herefter, at Sagsøger først efter den 3. august 2013 (’ skæringsdatoen ’)
fik eller burde have fået kendskab til skaden, eller at hun først efter den 3.
august 2013 fik eller burde have fået kendskab til, at skaden eventuelt
havde sammenhæng med be-handlingen, jf. klage- og erstatningslovens §
59, stk. 1.

Viden eller burde-viden forud for den 3. august 2013 (skæringsdatoen)



/

8

Behandlingen ved Lægeklinik:
Den 8. maj 2012 henvendte Sagsøger sig med meget kraftig tørhoste og
trykkende fornemmelse i brystkassen til egen læge (bilag 1, s. 1). Hun var
øm i mediastinum (bindevævsrummet mellem højre og venstre lungehule
(brystet)). Den infektionsprøve, der blev ta-get, var normal.

Den 25. juni 2012 henvendte Sagsøger sig igen til egen læge, idet hosten
ikke var forsvundet (bilag 1, s. 1-2). Sagsøger blev henvist til øre-, næse-
halslæge. Den nye infektionsprøve, der blev taget, var normal.

Den 10. juli 2012 henvendte Sagsøger sig atter til egen læge på grund af
hosten (bilag 1, s. 2). Hun oplevede smerter ved vej-rtrækning, som var
værst ved expiration (udånding), og hun oplevede fortsat trykkende
fornemmelse over brystkassen. Hun havde ikke haft feber eller dyspepsi
(fordøjelsesbesvær). Øre-, næse- halslægen havde ikke fundet en årsag til
lidelsen. Ved undersøgelsen kunne det konsta-teres, at en vene på venstre
side af halsen stak ud, og at Sagsøger havde karsprængninger under
brysterne. Sagsøger blev henvist akut til en røntgenundersøgelse på grund
af mi-stanke om en lymfeknudesvulst.

Røntgenundersøgelsen samme dag viste, at der var tale om en svulst i
brystet (bilag 1, s. 2-3). CT-scanning dagen efter, den 11. juli 2012, af
hals, brystryggen og maven viste en 8,5 x 10,5 cm stor lymfeknude, som
afklemte en blodåre, som derfor var aflukket (bilag 2, s. 29).

Den 12. juli 2012 og igen den 13. juli 2012 blev Sagsøger orienteret om,
at hun havde fået lymfekræft (bilag 3, s. 4-5).

Da symptomerne fra luftvejene og brystet vedblev og udviklede sig i
perioden fra maj 2012 og frem til diagnosticeringen, uden at der blev
fundet en årsag hertil, og da situationen pludselig blev akut den 10. juli
2012 på grund af mistanke om en lymfeknudesvulst, havde Sagsøger
senest den 13. juli 2012, hvor lymfeknudekræften blev konstateret, grund
til at antage, at behandlingsforløbet muligvis kunne have sammenhæng
med lymfeknudekræftens udviklingsniveau på det tidspunkt, hvor
lymfeknudekræften blev konstateret. Sagsøger havde således på dette
tidspunkt anledning til at antage, at lymfeknudekræften muligvis kunne
være konstateret og behandlet på et tidligere tidspunkt, og at følgerne af
kræften muligvis herved kunne have været reduceret.



/

9

Ankenævnet bemærker i den forbindelse, at Sagsøger ik-ke selv har
fremlagt oplysninger om, endsige dokumentation for, at hun efter den 3.
august 2013 (skæringsdatoen) skulle være blevet bekendt med nye
omstændigheder, der kunne indicere en årsagssammenhæng mellem
lymfeknudekræftens udviklingsniveau på tidspunktet for kon-stateringen
og behandlingsforløbet hos hendes egen læge i perioden op til
konstateringen, som hun ikke allerede var eller burde være bekendt med
forud for den 3. august 2013.

Det af Sagsøger i stævningen, s. 5, anførte om, at hendes
behandlingsforløb forværredes i august 2013, kan ikke begrunde, at for-
ældelsesfristen har været suspenderet frem til denne dato. Det begrun-der
således ikke, hvordan hun skulle have fået kendskab til, at den an-
givelige forværring af forløbet eventuelt kunne have sammenhæng med
be-handlingen hos egen læge og den angivelige forsinkede
diagnosticering.

Derimod kan det højst have medført, at Sagsøger blev bekendt med, at
hendes behandling for lymfeknudekræften blev ander-ledes, end hun
havde antaget tidligere i behandlingen. Det er ikke ens-betydende med, at
hun herved blev bekendt med, at der eventuelt kun-ne være tale om
forsinket diagnosticering, eller at dette kunne være årsag til den nævnte
ændring i behandlingsforløbet.

Sagsøger har da også i anmeldelsen af 3. august 2016 til
Patienterstatningen (bilag 6, s. 3) og i telefonnotatet fra Patienterstatnin-
gen af 8. august 2016 (bilag 7) anført, at hun var utilfreds med, at hen-des
egen læge havde været så længe om at sende hende til røntgenun-
dersøgelse, og at hun fik forkerte diagnoser i perioden fra maj 2012 og
frem til juli 2012. Disse forhold, som begrunder anmeldelsen, havde
Sagsøger kendskab til allerede i juli 2012.

Behandlingen på Odense Universitetshospital
Sagsøger har gjort gældende, at hun ikke i forbindelse med behandlingen
i fornødent omfang, er blevet vejledt om, at hendes sygdom eller en del
heraf muligvis skyldes behandlingen på Odense Universitetshospital,
hvilket bl.a. indebar en tilsidesættelse af klage- og erstatningslovens § 23,
jf. replik s. 2f.

Ingen af synspunkterne kan føre til en tilsidesættelse af ankenævnets af-
gørelse.



/

10

Sagen omhandler ikke det lægefaglige spørgsmål, om Sagsøger de facto
er påført en skade, men det subjektive spørgsmål ved-rørende Sagsøgers
forhold; om hun vidste eller burde have vidst, at hun efter egen oplevelse
var påført en skade.

Afgørende for, hvornår anmeldelsesfristen efter klage- og erstatningslo-
vens § 59 begynder at løbe, er patientens egne forhold, navnlig om pa-
tienten vidste eller burde have vidst, at vedkommende efter egen ople-
velse var påført en skade, jf. FED2006.99Ø, FED2001.1004V og Retten i
Esbjergs dom af 16. maj 2017 i sag nr. BS 16-585/2016.

Tærsklen for, hvornår der skal ydes vejledning efter klage- og erstat-
ningsloven § 23, er højere. Denne vejledningspligt indtræder efter be-
stemmelsens ordlyd, hvor en autoriseret sundhedsperson, i sin virk-
somhed ” bliver bekendt med skader, som må antages at kunne give ret til
erstatning” .

At Sagsøger ikke har modtaget vejledning efter klage- og
erstatningslovens § 23 er således hverken ensbetydende med, at så-dan
vejledning skulle være blevet ydet, eller at hun var afskåret fra at vide
eller burde vide, at hun efter egen oplevelse var påført en skade.

Et tilsvarende synspunkt er da også blevet tilbagevist af Østre Landsret i
dom af 5. september 2016 i sagen B-1881-15.

Der er i øvrigt ingen holdepunkter for den opfattelse, at Sagsøger ikke
under hele behandlingen skulle have modtaget fyl-destgørende
orientering og vejledning om, hvordan behandlingsforlø-bet udviklede
sig. Sagsøger blev den 12. juli 2012 og igen den 13. juli 2012 orienteret
om indgrebet og skaden på hendes blodåre.

At Sagsøgers pårørende udviste bekymring for konse-kvenserne af
forløbet omkring biopsien på Odense Universitetshospital understreger
blot yderligere, at der løbende skete vejledning og oriente-ring – også om
uforudsete aspekter af behandlingen –, og at det ikke kræver lægefaglig
ekspertise at gøre sig bekendt med og forstå de for-hold, som Sagsøger
henviser til i dag til støtte for det synspunkt om, at hun er påført en skade.

Heller ikke den omstændighed, at Sagsøger i perioder været behandlet
med prednisolon, kan medføre en suspension af an-meldelsesfristen. For
Sagsøger har hverken dokumente-ret, i hvilke perioder hun er blevet
behandlet med præparatet, eller do-



/

11

kumenteret, at behandlingen har påvirket hende i en sådan grad, at det
afskar hende fra vurdere, om hun efter egen oplevelse var påført en skade.

Sammenfatning
Da anmeldelsen er sket mere end tre år efter, at skaden er konstateret (den
12. eller senest den 13. juli 2012), og da Sagsøger ik-ke har godtgjort, at
forældelsesfristen har været suspenderet frem til skæringsdatoen (den 3.
august 2013) på grund af utilregnelig uviden-hed, er det eventuelle
erstatningskrav, hun måtte have i henhold til kla-ge- og erstatningsloven,
forældet.

Det bestrides endvidere på det foreliggende grundlag, at det kan læg-ges
til grund, at der er sket forsinket diagnosticering. Dette er der ikke
grundlag for at antage, og spørgsmålet er desuden ikke behandlet af an-
kenævnet, da ankenævnet har afvist sagen som forældet.”

”Sagsomkostninger
Der har været normal skriftveksling i sagen. Ankenævnet har haft ud-
gifter til materialesamling. Retten kan ved fastsættelsen af sagsomkost-
ninger lægge Sagsøgers opgørelse af sagens værdi (892.080,00 kr.) ved
sagsøgers processkrift 2 til grund.”

Parterne har under hovedforhandlingen nærmere redegjort for deres opfattelse af
sagen.

Rettens begrundelse og resultat
Ankenævnet for Patienterstatningen har ved sin afgørelse af 8. juni 2017 stadfæ-
stet Patienterstatningens afgørelse af 27. februar 2017, hvorefter et eventuelt er-
statningskrav er forældet, jf. lov om klage- og erstatningsadgang inden for
sundhedsvæsenet § 59, stk. 1, hvorfor Patienterstatningen ikke kan behandle sa-
gen.

Ifølge Højesterets præmisser i U2003.0H regnes forældelsesfristen først fra det
tidspunkt, hvor den erstatningsberettigede har fået eller burde have fået kend-skab
ikke alene til selve skaden, men også til at denne kunne være forårsaget af
lægens/sygehusets behandling eller muligvis kunne være undgået ved en an-den
behandling.

Det afgørende er således, hvorvidt Sagsøger før den 3. august 2013 havde eller
burde have haft et sådant kendskab.



/

12

Behandlingen ved Lægeklinik – eventuel forsinket diagnostice-ring
Efter Sagsøgers forklaring sammenholdt med oplysningerne i journalmaterialet fra
egen læge, lægger retten til grund, at symptomerne for-værredes over perioden 8.
maj 2012 til 10. juli 2012, og at der 10. juli 2012 også blev konstateret blandt
andet karsprængninger under brysterne.
På denne baggrund lægger retten til grund, at Sagsøger allerede i juli 2012, da hun
får at vide, at der er tale kræft, burde have vidst, at der kunne være tale om for sen
diagnosticering.

Omvendt kan det ikke efter det fremkomne lægges til grund, at Sagsøger – forud
for det tidspunkt efter 2013, hvor hun talte om sit kræftforløb med andre
kræftpatienter i ”Ung Kræft” – vidste eller burde have vidst, at en tidligere
diagnosticering muligvis kunne have medført et andet behandlingsfor-løb, og hun
derved muligvis kunne have undgået skader.

Retten har i den forbindelse blandt andet lagt vægt på, at der ikke af det frem-lagte
journalmateriale fremgår oplysninger om, hvorvidt forløbet kunne have været
anderledes, såfremt Sagsøger var blevet diagnosticeret tid-ligere. Ligesom det ikke
er klart, hvilken del af forløbet, der er en almindelig følge af grundlidelsen og
hvilken, der eventuelt er en følge af en forsinket diag-nosticering.

Herefter – og da retten ikke i øvrigt finder grundlag for at tilsidesætte Sagsøgers
forklaring om, at hun først ved at tale med andre patienter har fået nye
oplysninger, hvorefter hun var eller burde have været bekendt med en mulig
patientskade – var et eventuelt erstatningskrav som følge af eventuel forsinket
diagnosticering ved Lægeklinik ikke forældet ved an-meldelse til
Patienterstatningen, jf. lov om klage- og erstatningsadgang inden for
sundhedsvæsenet § 59, stk. 1.

Sagsøgers påstand tages således til følge for så vidt angår be-handlingen ved
Lægeklinik.

Behandlingen ved Odense Universitetshospital – komplikation under biopsitag-
ning medførende en blødning
Efter det fremkomne lægger retten til grund, at Sagsøger i hvert fald senest ved
samtalen den 16. juli 2012, hvor hun bliver gjort bekendt med, at stenten
forventeligt skal forblive permanent, vidste, at der var sket en skade i forbindelse
med biopsitagningen, og at skaden kunne være forårsaget af syge-husets
behandling i den forbindelse.

Herefter, og da der ikke er grundlag for at antage, at der efter den 3. august 2013
skulle være fremkommet yderligere oplysninger i relation hertil, er



/

13

Sagsøgers eventuelle erstatningskrav for skade som følge af behandlin-gen ved
Odense Universitetshospital i juli 2012 forældet ved anmeldelse til Pa-
tienterstatningen den 3. august 2016, jf. lov om klage- og erstatningsadgang in-
den for sundhedsvæsenet § 59, stk. 1.

Ankenævnet for Patienterstatningen frifindes derfor for denne del af påstanden.

Konklusion og sagsomkostninger
Sagen vedrører Sagsøgers eventuelle patientskade som følge af dels behandlingen
ved Lægeklinik og dels som følge af behand-lingen på Odense
Universitetshospital.
Det er ikke nærmere specificeret, hvorledes sagens værdi fordeler sig i relation til
de to behandlingsforløb, hvorfor retten lægger til grund, at der er tale om en
ligelig fordeling, ligesom parterne under sagen i hovedtræk har vægtet de to
behandlingsforløb med samme tyngde.

På denne baggrund, og da hver part har fået medhold for en del af sin påstand,
som anført ovenfor, finder retten, at ingen af parterne skal betale omkostninger til
den anden. Ankenævnet for Patienterstatningen skal dog godtgøre Sagsøger
halvdelen af den samlede retsafgift på 4.000 kr., som hun har betalt.

T H I  K E N D E S  F O R  R E T :

Ankenævnet for Patienterstatningen skal anerkende, at Sagsøgers eventuelle
patientskade, som følge af behandlingen ved Lægeklinik, er anmeldt rettidigt,
hvorfor sagen hjemvises for denne del af på-standen.

Ankenævnet for Patienterstatningen frifindes i øvrigt.

Ankenævnet for Patienterstatningen skal inden 14 dage betale 2.000 kr. i
sagsomkostninger til Sagsøger.

Sagsomkostningerne forrentes efter rentelovens § 8a.



/

 




/





/