Landsrettens dom stadfæstes med den ændring, at Appelindstævnte skal betale 231.725.168 kr. til Appellanten med procesrente fra denne højesteretsdoms afsigelse
Ret: Højesteret (3. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Erhverv;
Pengevæsen og kredit;

/

Forhenværende bankdirektør erstatningsansvarlig for tab på aktiekreditter  

Sag 241/17   

Dom afsagt den 1. december 2022

Finansiel Stabilitet

mod

Appelindstævnte 1, tidligere Sagsøgte 1

Appelindstævnte 2, tidligere Sagsøgte 4

boet efter Appelindstævnte 3, tidligere Sagsøgte 5

Appelindstævnte 4, tidligere Sagsøgte 7

og

Appelindstævnte 5, tidligere Sagsøgte 8

Forhenværende bankdirektør erstatningsansvarlig for tab på fire aktiekreditter ydet
uden forudgående kreditvurdering. Bestyrelsesmedlemmer frifundet  

Den 3. marts 2009 blev Bank 1 erklæret konkurs. Bankens virksomhed var inden da overtaget
af Finansiel Stabilitet, der rejste krav om erstatning mod flere af bankens tidligere direktions-
og bestyrelsesmedlemmer. Landsretten frifandt de pågældende.

For Højesteret angik sagen alene erstatningsansvar for den tidligere bankdirektør
Appelindstævnte 1, tidligere Sagsøgte 1 og fire tidligere bestyrelsesmedlemmer som følge af
dels seks lån i forbindelse med bankens salg af dens egne aktier til fire af bankens største
kunder (aktiekreditter), og dels et engagement med H som låntager.

Højesteret fandt, at de seks lån (aktiekreditter) alle blev bevilget uden en umiddelbart
forudgående kreditvurdering, og at årsagen til, at der ikke blev foretaget en konkret
kreditvurdering var, at direktør Appelindstævnte 1, tidligere Sagsøgte 1 havde truffet
beslutning om, at banken skulle rette henvendelse til sine store erhvervskunder med henblik på
at sælge bankens egne aktier, og at banken i den forbindelse skulle tilbyde at lånefinansiere
aktiekøb uden en kreditvurdering.

Højesteret udtalte, at en kreditgivning uden nogen form for konkret og umiddelbart
forudgående kreditvurdering må betegnes som uforsvarlig. Direktør Appelindstævnte 1,
tidligere Sagsøgte 1 havde derfor handlet ansvarspådragende, og han blev herefter pålagt at
betale erstatning til Finansiel Stabilitet.

Højesteret fandt det ikke godtgjort, at bestyrelsesmedlemmerne var bekendt med, at
aktiekreditterne blev ydet uden kreditvurdering. Højesteret fandt heller ikke tilstrækkeligt
grundlag for at anse bestyrelsens godkendelse af de bevilgede lån for ansvarspådragende.
Bestyrelsen blev derfor frifundet for kravet vedrørende aktiekreditterne.

Vedrørende engagementet med H, som var lønmodtager, fandt Højesteret, at såvel direktøren
som de bestyrelsesmedlemmer, der havde været med til at bevilge et lån til køb af aktier i
banken i marts 2006 havde handlet ansvarspådragende. De havde imidlertid været berettiget til
at gå ud fra, at bankens personale ville følge udviklingen i aktiekursen og sørge for at bringe en
aftalt stop loss-klausul i anvendelse, hvis det blev nødvendigt. Højesteret fandt, at det ikke var
godtgjort, at stop loss-klausulen ikke kunne have været udnyttet, da kursen på Bank 1-aktier
faldt i juli, august og september 2007, således at bankens tab kunne



/

 

have været afværget. Højesteret fandt på den baggrund, at der ikke var grundlag for at pålægge
direktøren og bestyrelsesmedlemmerne erstatningsansvar som følge af bevillingen i marts
2006.   

Bestyrelsen godkendte på et bestyrelsesmøde den 25. oktober 2007 endnu en bevilling til H.
Højesteret fandt, at det ikke – under hensyn til den forsigtighed, der skal udvises med at
tilsidesætte en ledelses forretningsmæssige skøn ved bevilling af et lån – var godtgjort, at
bestyrelsen handlede ansvarspådragende ved at godkende, at lånene omfattet af bevillingen var
ydet.   

Som følge heraf blev bestyrelsen i det hele frifundet, mens direktøren blev pålagt at betale
erstatning til Finansiel Stabilitet.

Sagen blev anlagt i 2010. Under hensyn til sagens ekstraordinært lange varighed, der i væ-
sentlig grad hang sammen med Finansiel Stabilitets tilrettelæggelse af sagen, fandt Højesteret,
at der ikke er grundlag for, at der skulle betales procesrente fra sagens anlæg, men først fra
Højesterets dom.

Landsretten var kommet til et andet resultat.