Landsrettens dom i sag om, hvorvidt sagen skulle fremmes ved domstolene, stadfæstes
Ret: Højesteret (2. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Forvaltningssag;

/

UDSKRIFT
AF

HØJESTERETS DOMBOG

HØJESTERETS DOM
afsagt torsdag den 12. juni 2008

Sag 327/2007

(2. afdeling)

Appellant 1, tidligere Sagsøger 1 og Appellant 2, tidligere Sagsøger 2

(advokat Hans Boserup)

mod

Ministeriet for Flygtninge, Indvandrere og Integration og

Flygtningenævnet

(kammeradvokaten ved advokat Peter Biering for begge)

I tidligere instans er afsagt dom af Østre Landsrets 21. afdeling den 29. juni
2007.

I pådømmelsen har deltaget fem dommere: Per Sørensen, Asbjørn Jensen, Poul

Søgaard, Jon Stokholm og Michael Rekling.

Sagen er behandlet skriftligt, jf. retsplejelovens § 387.

Påstande

Appellanterne, Appellant 1, tidligere Sagsøger 1 og Appellant 2, tidligere

Sagsøger 2, har gentaget deres påstande.

Under hensyn til, at de den 12. september 2007 har fået opholdstilladelse i et år

efter udlæn-dingelovens § 9 b, stk. 1, har Appellant 1, tidligere Sagsøger 1 og

Appellant 2, tidligere Sagsøger 2 ikke gentaget deres påstand om, at sa-gens

behandling ved domstolene tillægges opsættende virkning med hensyn til

afgørelserne om pligt til udrejse.

De indstævnte, Ministeriet for Flygtninge, Indvandrere og Integration og

Flygtningenævnet, har påstået stadfæstelse.



/

- 2 -

Højesterets begrundelse og resultat

Sagen er indbragt for Højesteret ved ankestævning modtaget den 6. juli 2007.

Det er i anke-stævningen angivet, at sagen indbringes for Højesteret med

samme påstande og anbringender som for landsretten. Efter modtagelse af

svarskrift udsatte Højesteret den 8. august 2007 sa-gen i en uge på Appellant

1's, tidligere Sagsøger 1 og Appellant 2's, tidligere Sagsøger 2 stillingtagen til,

”om sagen er klar til berammelse, herunder om sagen er egnet til skriftlig

behandling” . Appellant 1, tidligere Sagsøger 1 og Appellant 2, tidligere

Sagsøger 2 anmodede i brev af 14. august 2007 om, at sagen udgik til skriftlig

procedure. Ved Højesterets beslutning af 23. august 2007 udgik sagen uden

yderligere forberedelse, som således var afsluttet, til skriftlig behandling, og

der blev truffet bestemmelse om og fastsat frister for parternes ud-veksling af

skriftlige procedureindlæg.

Appellant 1, tidligere Sagsøger 1 og Appellant 2, tidligere Sagsøger 2 har i de

herefter afgivne indlæg gjort nogle nye anbringender gæl-dende vedrørende

Flygtningenævnets afgørelser. Flygtningenævnet har protesteret mod de nye

anbringender.

Under henvisning til retsplejelovens § 383, stk. 1 og 2, tillader Højesteret ikke,

at disse an-bringender fremsættes.

Appellant 1, tidligere Sagsøger 1 og Appellant 2, tidligere Sagsøger 2 var under

sagens behandling i Flygtningenævnet repræsenteret af advokat. Om en

begæring om, at en psykolog mv. deltager som bisidder under Flygtninge-

nævnets møde til behandling af en sag, bør imødekommes, beror på en

skønsmæssig vurde-ring af, om dette af hensyn til sagens oplysning må anses

for hensigtsmæssigt. En sådan vur-dering kan som udgangspunkt ikke

efterprøves af domstolene, jf. udlændingelovens § 56, stk. 8. Der er ikke oplyst

omstændigheder, der giver grundlag for at fravige dette udgangspunkt.

Med denne bemærkning og i øvrigt af de grunde, der er anført af landsretten,

tiltræder Høje-steret, at sagen mod Flygtningenævnet er blevet afvist.

Af de grunde, der er anført af landsretten, tiltræder Højesteret, at Ministeriet for

Flygtninge, Indvandrere og Integration er blevet frifundet for Appellant 1's,



/

tidligere Sagsøger 1 og Appellant 2's, tidligere Sagsøger 2 principale på-stand,

og at deres subsidiære påstand er blevet afvist.

Højesteret stadfæster herefter dommen.



/

- 3 -

Thi kendes for ret:

Landsrettens dom stadfæstes.

I sagsomkostninger for Højesteret skal Appellant 1, tidligere Sagsøger 1 og

Appellant 2, tidligere Sagsøger 2 solidarisk betale 20.000 kr. til Ministeriet for

Flygtninge, Indvandrere og Integration og 20.000 kr. til Flygtningenævnet.

De idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne

højesteretsdoms af-sigelse og forrentes efter rentelovens § 8 a.



/