Sag om, hvorvidt sagsøgtes installation af gps-overvågning i sagsøgers firmabil var en grov misligholdelse af ansættelsesforholdet, der berettigede løn i opsigelsesperioden, alternativt hvorvidt der er tale... Vis mere
Ret: Retten i Horsens (1. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Ansættelsesforhold;

/

RETTEN I HORSENS

Udskrift af dombogen

DOM

Afsagt den 1. oktober 2012 i sag nr. BS 150-73/2012:

3F Horsens og Omegn
som mandatar for
Sagsøger
Adresse, By
8700 Horsens
mod
Rampe Sluse Teknik ApS
Anhøj 20, Lund
8700 Horsens

Sagens baggrund

Sagen, som er anlagt den 18. januar 2012, vedrører spørgsmålet, om Rampe
Sluse Teknik ApS' installation af gps-overvågning af den funktionæransatte
Sagsøgers bil var en grov misligholdelse af ansættelsesforholdet, som
bevirkede at Sagsøger var berettiget til at hæve aftalen med den virkning, at
Rampe Sluse Teknik skal betale løn i firmaets opsigelsesperiode. Alternativt
drejer sagen sig, om Sagsøger blev bortvist, eller om han med firmaets accept
selv valgte at fratræde med det samme.

Derudover er der spørgsmål, om en bestemmelse i ansættelseskontrakten om,
at Sagsøger i 3 måneder efter forholdets ophør ikke måtte besøge firmaets
kunder er en kundeklausul, om ansættelsesaftalen i så fald opfyldt
betingelserne i ansættelsesbevisloven, og om Sagsøger har krav på en
godtgørelse for klausulen og for mangler i ansættelsesaftalen.

Parternes påstande

Sagsøgeren, 3F Horsens og Omegn, har som mandatar for
Sagsøger endelig påstået, at sagsøgte, Rampe Sluse Teknik ApS, skal betale
241.840 kr. til Sagsøger med procesrente af 44.705,20 kr. fra sagens anlæg og
af 197.134,80 kr. fra den 3. februar 2012.

Rampe Sluse Teknik ApS har påstået frifindelse.

Rampe Sluse Teknik ApS har selvstændigt påstået, at Sagsøger til

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D22



/

Side 2/13

selskabet skal betale 18.000 kr. med procesrente fra den 23. januar 2012.

Sagsøger har påstået frifindelse over for denne påstand.

Sagsøgers påstand er opgjort således:

4 måneders løn á 36.000 kr. 144.000 kr.
Feriegodtgørelse (12,5 %) 18.000 kr.
Pension (8 %) 11.520 kr.
Kompensation kundeklausul (3 mdr. x 50 %) 58.320 kr.
Ansættelsesbevis 10.000 kr.
I alt 241.840 kr.

Oplysningerne i sagen

Fra den 1. oktober 2008 blev Sagsøger ansat som salgs- og servicekonsulent
hos Rampe Sluse Teknik ApS (i det følgende kaldt RST). Han kørte i firmaets
bil rundt som sælger til kunder.

Efter kontrakten var arbejdstiden 37 timer om ugen, og arbejdet skulle udføres
på skiftende adresser. Månedslønnen var 36.000 kr. før skat.

Efter udløbet af prøvetiden kunne Sagsøger opsige aftalen med 1 måneds
varsel til ophør ved udløbet af en kalendermåned. Opsigelse kunne fra
virksomhedens side ske efter funktionærlovens regler.

Der er enighed om, at virksomheden havde et opsigelsesvarsel på 3 måneder.

Ansættelsesforholdet var ikke omfattet af en kollektiv overenskomst.

§ 9 i ansættelseskontrakten af 27. august 2008 lyder:

”Medarbejderen skal iagttage tavshed med hensyn il forhold hvis
hemmeligholdelse i sagens natur er påkrævet eller bliver foreskrevet af
virksomheden. Tavshedspligten ophører ikke ved ansættelsesforholdets ophør.
Ved ansættelsesforholdets ophør må medarbejderen ikke besøge
virksomhedens eksisterende kunder i de efterfølgende 3 måneder.”

I et tillæg af 27. august 2008 til ansættelseskontrakten er det skrevet:

”Vedr. kørsel i firmabil:
 
Firmabil må kun anvendes mellem hjem og arbejdssted og ikke bruges privat.

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D22



/

Side 3/13

Bilen skal udelukkende anvendes erhvervsmæssigt.

Tilkaldevagt:

…

Den enkelte medarbejder må i vagtperioden benytte firmabil til privatkørsel i
begrænset omfang.”

I slutningen af juli 2011 blev Sagsøger bekendt med, at virksomheden havde
installeret satellitstyret overvågningsudstyr i den firmabil, han benyttede.

Han oplyste telefonisk, at han ikke ville finde sig i dette, og den 26. juli 2011
afleverede han et håndskrevet brev til virksomheden med teksten:

”Jeg opsiger min stilling som salgskonsulent hos Rampe Sluse Teknik ApS pr.
dags dato.”

Person 1 bad Sagsøger om at aflevere telefon, bilnøgler, computer og andet,
der tilhørte virksomheden.

Der er i kontrakten eller tillægget ikke skrevet noget om dataovervågning eller
særlig kompensation for, at Sagsøger efter ansættelsesforholdets ophør ikke
må besøge virksomhedens kunder.

Forklaringer

Der er afgivet forklaring af Sagsøger, Person 1, Vidne 1, Vidne 2 og Vidne 3.

Sagsøger har forklaret, at han blev ansat som servicekonsulent og skulle køre
omkring Vejle og hjælpe med at finde nogle kunder. Firmaet indgik
serviceaftaler på porte, brandporte, portsluser og andet. Han havde ikke med
den efterfølgende service at gøre. Det var rent salgsarbejde. Firmabilen kunne
han bruge privat, hvis han spurgte Person 1. Ellers blev den kun brugt til
arbejde. Tilkaldevagt var han med i op til ferier, men ikke i øvrigt. Vagterne lå
efter kl. 16. Når man kunne bruge bilen i privat omfang efter kontrakten, betød
det, at man efter forespørgsel godt kunne få lov til det. Han har flere gange fået
lov til det. En gang fik han lov til at bruge bilen til en tur med familie til
Italien. Han kender ikke til, om andre fik lov til det.

I uge 27 i 2011 blev han ringet op af Person 1 om, at en nabo skulle låne hans
bil. Det undrede ham, men han afleverede den onsdag morgen hos Person 1
privat, hvor han hentede den igen om eftermiddagen. Da kunne han se, at et

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D22



/

Side 4/13

rum til f.eks. visitkort var rodet. Han spurgte Person 1, hvorfor der var rodet,
men Person 1 sagde, at han ikke vidste ikke noget om det. Han gik på ferie
med sin kæreste Vidne 1 og tænkte ikke mere over det. Han lagde også mærke
til, at en ledning, han selv havde monteret i bilen, var flyttet. Han troede, at
Person 1 havde sat overvågningssystem i hans bil. Han ringede til sin kæreste
Vidne 1, som var ansat på kontoret i firmaet, og som fortalte, at hun kunne se,
at hans bil holdt i Aarhus. Han kørte hjem og ringede og sms'ede til Person 1,
men fik ikke svar. Tirsdagen efter ringede Person 1, som var på ferie i Spanien.
Han spurgte Person 1, om han havde sat overvågning i bilen. Det benægtede
Person 1 flere gange. Han insisterede over for Person 1 og sagde, at han ikke
ville finde sig i det. Person 1 sagde, at han ikke havde pligt til at fortælle det.
Dertil svarede han, at han så sagde op. Person 1 svarede, at han så skulle
aflevere nøgler, bil, tankkort, dankort og en bærbar computer. Han skulle også
sige Vidne 1 op, men det kunne han jo ikke som ansat.

Efterfølgende pakkede han sine sager og kørte ud i firmaet, hvor
servicemontørerne Vidne 3 og Person 2 tog imod. Han skrev sin opsigelse og
afleverede sine ting til Vidne 3 og Person 2, som ikke vidste noget om
opsigelsen. Vidne 1 var i mellemtiden blevet fyret af Person 1's kone, Vidne 2.
Vidne 3 er også svigersøn til Person 1.

Person 1 var blevet sur med det samme, da han sagde op. Han kom ikke
tilbage og arbejdede, fordi han jo ikke havde bil eller computer. Han fik ikke at
vide, at han var fritstillet, men Person 1 havde jo sagt, at han skulle aflevere
det hele med det samme. Derfor kunne han ikke arbejde, og derfor betragtede
han sig selv som bortvist.

Et par stykker af de andre biler var også overvåget, fordi nogle ikke havde
passet deres arbejde. Proceduren var, at folkene fik det at vide, før
overvågningen blev sat i. Han har ikke selv været med i det, men andre har
sagt, at de fik nogle advarsler om, at overvåningen ville blive sat i. Han selv
havde deltaget i nogle mandagsmøder, hvor han spurgte Person 1, om han var
tilfreds med det arbejde, han lavede. Person 1 var altid tilfreds. Der var ikke
nogle faste tal eller kriterier for, hvad de skulle nå. Størstedelen af de ansatte
havde ikke overvågning i bilen. Det må være, fordi de klarede deres arbejde
ordentligt. Nogle havde sagt til ham, at de ville flytte, hvis Person 1 satte
overvågning i deres biler.

På et tidspunkt blev de ansatte kaldt sammen af Person 1 om noget
overvågning. Han husker ikke nærmere, hvad der skete på mødet. Han ved
ikke, hvorfor der ikke kom overvågning i alle biler, men det var nok, fordi der
var modstand imod det. Han har ikke sagt til Person 1, at han ikke ville have
overvåget sin bil. Det har ikke været oppe at vende mellem dem. Hvis Person
1 havde informeret om, at der skulle sættes overvågning i bilen, kunne han jo
selv have valgt, om han fremover ville arbejde for Person 1. Det er ikke rart at
blive overvåget under sin ferie. Hvis Person 1 havde varslet overvågning, ville
han have fundet noget andet arbejde.

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D22



/

Side 5/13

Han var opmærksom på, at han efter § 9 i kontrakten ikke måtte besøge kunder
efter ansættelsesforholdets ophør. Person 3, som er Stilling, kendte han privat,
før han blev ansat af Person 1. De har mødtes privat hos Person 3. Han ringede
til Person 3 og sagde, at han ikke længere var hos Person 1, fordi han havde
sagt op, og at han rejste tilbage til Nassau, hvorfra Person 3 kunne få et nyt
tilbud, hvis han ville. Det var ikke en lang samtale. De talte kun kort om, at
han ikke længere var hos Person 1. Han besøgte Person 3 igen omkring den
10. december 2011 som konsulent hos Nassau. Person 3 sagde, at der ikke var
noget at komme efter, fordi han ikke havde lyst til at skifte. Han vidste
egentlig godt, at han ikke havde mulighed for at få Person 3 med. Det var ikke
et privat besøg, men han havde ikke et skriftligt tilbud med.

Hos RST var han lige under Person 1. Han var ikke en del af ledergruppen.
Person 1 og han talte om konkrete projekter, han skulle have. Da han sagde
stillingen op, nåede de ikke at tale om, at han skulle arbejde i
opsigelsesperioden. Person 1 sagde bare, at han skulle aflevere bil og alt andet.
Han mener, at han havde en månedsløn til gode. Når han opsagde stillingen pr.
dags dato, skyldes det, at han blev bedt om det af Vidne 2. Han fortalte Vidne
3, at han havde sagt op, men han husker ikke, om han sagde noget til Vidne 3,
om han var blevet bortvist. Det hele gik så stærkt, og bølgerne gik lidt højt.
Han havde det ikke godt med det, der var sket. Lidt senere på formiddagen
talte han igen med Person 1. De talte pænt sammen. Derefter talte han vist ikke
mere med Person 1, før han ringede og spurgte Vidne 2, hvorfor han ikke fik
den sidste månedsløn. Vidne 2 sagde, at han ikke skulle have løn, og han gik
derfor til 3F. Han husker ikke, hvornår han gik til 3F.

Han ved ikke, hvorfor 3F kræver løn for 4 måneder. Det var også dengang
krisetider, hvilket påvirkede salget. Han blev skilt i foråret 2008, da han mødte
Vidne 1, som kom ind i firmaet. Person 1 tog det pænt, da han var nede i
forbindelse med skilsmissen og ikke solgte så godt. Der gik vel et par måneder
efter han sagde op, før han startede hos Nassau. Han søgte også et par andre
steder, da hans tidligere chef hos Nassau ringede og sagde, at han kunne få sit
gamle job tilbage og med en overbygning som key account manager. Det var
han glad for. Ud over Virksomhed A/S har han ikke kontaktet RSTs kunder.
Person 3 var lidt mere end bare end kunde. Han var glad for Person 1 og Vidne
2 og ville så vidt muligt ikke røre deres kunder. Derfor kontaktede han ikke
andre. Bagefter er han blevet beskattet af fri bil, fordi han blev taget i en
fartkontrol i Italien. Derved opdagede Skat det. Derefter var det ikke muligt at
køre i bilen privat. Han bryder sig ikke om at arbejde med overvågning. Han
har aldrig udtalt, at det var godt, at servicemontører havde overvågning i bilen,
fordi de ikke lavede noget.

Person 1 har forklaret, at han er direktør og eneanpartshaver i RST, som
sælger serviceydelser til porte, ramper og andet. De er i alt 15 personer,
herunder 12 serviceteknikere, 2 piger på kontoret og ham selv. Da Sagsøger

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D22



/

Side 6/13

ringede, fortalte han Sagsøger, at det var rigtigt, at han havde sat gps i bilen.
Sagsøger sagde, at han så sagde arbejdet op. Dertil sagde han, at det var
Sagsøgers valg, men at der så skulle komme en skriftlig opsigelse. Han aftalte
med Vidne 3, at Vidne 3 skulle modtage Sagsøger. Sagsøger skulle aflevere bil
og nøgler. Tidspunktet var ikke belejligt, da han – Person 1 – jo var på ferie.
Han afbrød ferien og rejste hjem. Han vidste, at Sagsøger var startet ved et
konkurrerende firma.

Han sagde ikke til Sagsøger, at Sagsøger var fritstillet. Opsigelsesskrivelsen
skrev Sagsøger selv. Vidne 3 modtog den bare sammen med Sagsøgers telefon
og computer, hvorpå hele kundekartoteket lå. Gps-overvågning i bilerne havde
været drøftet på fællesmøde med montørerne. Det var den eneste måde, de
kunne se, om serviceteknikerne kørte ud, også på Sjælland. Medarbejderne fik
at vide, at det ville komme. Sagsøger mente, at der var nogle af montørerne,
som ikke lavede noget, og at der skulle gps i bilerne, så man kunne tjekke det.
Gps'er blev sat i løbende, f.eks. når der kom nye biler, eller bilen af anden
grund var ledig. Det kostede for meget at tage den ud, når den skulle bruges på
opgaver.

Midt i august efter Sagsøger var holdt, ringede Sagsøger og sagde, at han sad
og åd og drak på Person 1's regning. Han fornemmede, at Sagsøger troede, at
han skulle have løn, men det skulle han jo ikke, når han selv havde sagt jobbet
op. Sagsøger ringede 14 dage efter ved normal lønudbetaling og spurgte, om
han fik sin løn. Han sagde til Sagsøger, at han ikke skulle have løn. De talte
ikke sammen mere, før han fik brevet fra 3F. Sagsøger har kontaktet flere af
firmaets kunder. Person 3 er den eneste, der konkret vil skrive det. De andre er
gode, store kunder, som han ikke vil inddrage i en retssag. De kan heller ikke
helt huske datoerne for henvendelserne. Sagsøger havde ikke nogen
kundeklausul, bortset fra at han ikke måtte opsøge deres kunder i de første 3
måneder. § 9 var ikke en kundeklausul, men bare udtryk for en almindelig
loyalitetsforpligtelse.

Kontrakten er i øvrigt en ren standardkontrakt. Da Sagsøger ikke ville være der
mere, var det bedst for alle parter, at han kom væk med det samme. Det er
vigtigt, at tidligere ansatte ikke kontakter deres kunder efter
ansættelsesforholdets ophør. Sagsøger måtte ikke tage ud og besøge kunderne i
et andet firmas regi. Det betød efter hans opfattelse, at Sagsøger ikke måtte
besøge kunderne. Sagsøger kendte jo alle deres forhold i firmaet.

Det er ikke korrekt, at han bad om at få Sagsøgers bil, fordi hans nabo skulle
låne den. Men han lånte Sagsøgers bil på et tidspunkt, hvor Sagsøger tilbød at
hjælpe en af montørerne. Derved blev Sagsøgers bil frigivet, og han fik den.
Han sagde ikke til Sagsøger, at han skulle bruge den. Han var taget på ferie, da
Sagsøger fik bilen igen og sagde ikke, at der var sat gps i. Vidne 1 er
almindelig kontorassistent og han sagde det heller ikke til hende. han ved ikke,
hvordan Vidne 1 fandt koden til at komme ind i gps-programmet. Han havde
ikke sagt til nogen, at der var installeret gps i bilerne. Normalt taler han ikke så
meget

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D22



/

Side 7/13

med folk i firmaet, når han er på ferie. Installation af overvågning i bilerne er
overhovedet ikke en væsentlig ting. De ansatte har en arbejdstid på 37 timer,
og det vil han gerne følge. Det er der ikke noget unormalt i.

Flere af servicemontørerne havde også fået overvågning i bilerne. Nogle af
dem fik det at vide, og andre gjorde ikke. Et par stykker var meget negative,
og resten var ligeglade. En af de negative fik også overvågning i bilen.
Kriteriet for, hvem der fik overvågning, hvor meget de præsterede.

Da Sagsøger lige var startet i firmaet, var han meget aktiv og aggressiv og fik
lov at passe sig selv. Sagsøger gjorde det virkelig godt, men i forbindelse med
skilsmissen gik han totalt ned i kadence, og det havde han forståelse for. 1½ år
efter gik det stadig ikke bedre, og han hørte, at Sagsøgers bil bare stod hjemme
ved Sagsøger. Derfor begyndte de at afholde mandagsmøderne. Sagsøger
sagde, at han selv bestemte over sit job. Han giver generelt ikke advarsler, og
Sagsøger vidste godt selv, at han skulle op i gear.

Det er noget sludder, når Sagsøger siger, at han var blevet bedt om at fyre
Vidne 1. Da Sagsøger sagde sit arbejde op, havde de ikke længere noget at
bruge Vidne 1 til, og derfor fyrede de hende selv. Salgsafdelingen blev
simpelthen nedlagt. Vidne 1 blev fyret samme dag, og hun blev også fritstillet,
fordi Sagsøger jo forlod firmaet med det samme. Derfor havde de ikke længere
brug for Vidne 1, som kunne skulle bruges i salgsfunktionen.

Ingen måtte låne bilerne privat. Det er åbenbart sådan, at Sagsøger har brugt
bilen på ferie til Italien. Det fandt Skat ud af, og de indledte en sag mod RST.
Men sagen blev sluttet, fordi Skat ikke kunne føre bevis nok. Det var, fordi
Sagsøger var fotograferet i Italien en dag efter, han havde tanket i Horsens. Det
er ved tillægget til kontrakten præciseret, at de ansatte ikke må bruge bilerne i
fritiden.

Sagsøger har derefter forklaret, at han var i Italien sammen med Vidne 1. De
tankede nok i Horsens dagen før, de kørte til Italien. Tankningen skete på
firmaets regning. Vidne 2 og Person 1 sagde, at de ikke skulle gøre noget ved
skattesagen, som Vidne 2 og Person 1 nok selv skulle styre. Efter
ansættelsesforholdets ophør gik han selv til Skat efter råd fra en advokat. Der
har været korrespondance med Skat. De talte ikke med Person 1 og Vidne 2
om deres egen del af skattesagen.

Vidne 1 har forklaret, at hun er og var kæreste med Sagsøger. Hun var ansat
på kontor hos RST fra september 2009 til slutningen af 2011, hvor hun lavede
fakturaer og tilbud. Primært var det fakturering, men hun passede også telefon.
Hun lavede også tilbud for montørerne og arbejdede derfor ikke kun for
Sagsøger.

Der var overvågning i nogle af bilerne. Ved ansættelsen blev folk informeret
om det. En fik det også gjort under ansættelsen, men han fik det at vide. Hun

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D22



/

Side 8/13

vidste ikke, at der blev sat overvågning i Sagsøgers bil. Sagsøger havde en
mistanke om det, men hun slog det hen. En dag ringede Sagsøger og spurgte,
om hun ville tjekke det. For fredens skyld tjekkede hun det og kunne se, at der
var overvågning. Det kunne hun se i et program i firmaets computer, som hun
havde adgang til. Koden havde hun fået af Vidne 2. Hun sagde til Sagsøger, at
der var overvågning, men at hun ikke kunne forstå det, for han var jo ikke
informeret om det. Sagsøger og hun havde talt om overvågning før. Sagsøger
mente, at det måtte være mistillid fra arbejdsgiverens side. Da Sagsøger
stoppede, blev hun sagt op. Hun blev ringet op af Vidne 2 en formiddag og fik
at vide, at Sagsøger havde sagt sin stilling op, og at hun derfor også skulle gå.
Hun skulle aflevere computer og telefon og nøgler. Sagsøger var glad for at
være i firmaet, men man er vel altid ude efter andet, der byder sig. Der var
ikke bedre bud end hos RST. Hun husker ikke, om hun har talt med Vidne 2
om, at Sagsøger havde talt om at sige op selv.

Vidne 2 har forklaret, at hun nu er skilt fra Person 1 og ikke længere ansat i
RST.. Under ægteskabet stod hun for administration og økonomi i firmaet,
mens Person 1 var ude i marken og tale med kunder og montører.

Hun og Person 1 var i Spanien, og Sagsøger ringede ved 9.30-tiden. Et stykke
tid inde i samtalen satte Person 1 medhør på. Sagsøger var sur, fordi han
mente, at Person 1 havde sat overvågning i hans bil. I snakken frem og tilbage
sagde Sagsøger, at han ikke ville finde sig i det, og at han sagde op. Sagsøger
sagde "øjeblikkeligt", "på stedet" eller "pr. dags dato". Det var Sagsøger, der
stoppede med det samme. Hun var ikke i tvivl om, at det var lige med det
samme. Det blev ikke omtalt, at Sagsøger skulle arbejde i en
opsigelsesperiode. Person 1 sagde: "Det er fuldstændig din egen beslutning".
Det var ordene.

Sagsøger afleverede pc, kort, telefon og bil til Vidne 3, en af deres montører.
Hun hørte igen fra Sagsøger i slutningen af august, da Sagsøger ikke have fået
en lønseddel. Hun sagde til Sagsøger, at han jo ikke skulle have løn, når han
selv havde sagt op. Hun bad ham om at tale med Person 1. Ellers har hun ikke
talt med Sagsøger efter opsigelsen.

Medarbejderne måtte ikke bruge bilerne privat. Skat trak kravet tilbage i
anledning af en sag, der blev med Sagsøgers bil. Anmelderen i Italien havde
vist givet en forkert dato, og det kørte hun hårdt på i brevene til Skat. Bilen var
samtidig blevet vasket og tanket på en tank i Horsens. Derfor kom RST ikke til
at betale moms for bilen. Hun ved ikke, hvordan sagen mellem Sagsøger og
Skat er endt.

Overvågning i bilerne er drøftet i virksomheden. Det kom, da de startede op på
Sjælland. De satte overvågning i alle nye biler. De talte også med Sagsøger,
som sagde, at der skulle overvågning i bilerne, fordi montørerne snød. De
gamle montører ville være imod det. Det vidste de. Derfor for de lidt med

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D22



/

Side 9/13

lempe. Person 1 nævnte spørgsmålet om overvågning på et fællesmøde. Nogle
af montørerne sagde, at de ville sige op, hvis der kom overvåning i deres biler.
Så blev det ikke til mere.

Under samtalen, da hun og Person 1 var i Spanien, talte de slet ikke om
overvågning. Hun ringede og opsagde Vidne 1. Begrundelsen var, at Sagsøger
havde sagt sit job op. Ellers fortalte hun ikke Vidne 1 om telefonsamtalen.
Vidne 1 var lidt trykket og sagde, at man sommetider pludselig får en
hjerneblødning.

De forsøgte sammen med Sagsøger at samle dokumentation i skattesagen. Hun
og Person 1 skrev med Skat, mens Sagsøger og Vidne 1 var ansat. De vidste
godt, at Sagsøger og Vidne 1 var i Italien. Hun husker ikke, om skattesagen var
afsluttet, da Sagsøger og Vidne 1 forlod firmaet.

Vidne 3 har forklaret, at han er gift med Person 1's datter. Han blev ringet op
af Person 1 og bedt om at tage mod Sagsøgers computer, bilnøgler og andet.
Person 1 havde sagt, at Sagsøger havde sagt op. Ellers talte de ikke om noget.
Sagsøger fortalte, at han havde sagt op, fordi han havde fået en gps-tracker i
sin bil. De talte ikke om, hvornår Sagsøger skulle stoppe. Han har ikke selv,
hvad han ved af, noget overvågningsmodul installeret i sin bil.

Parternes synspunkter

3F Horsens og Omegn har som mandatar for Sagsøger gjort gældende, at
RST ApS uberettiget har bortvist Sagsøger, hvorfor Sagsøger har krav på løn i
arbejdsgivers opsigelsesperiode. Sagsøger var under alle omstændigheder
berettiget til at anse sig som opsagt/ bortvist, idet RST ApS ved – uden
samtykke eller i øvrigt oplysning herom -at foranstalte overvågning af
Sagsøger, retsstridigt har krænket dennes integritet, private sfære og dermed
misligholdt ansættelsesforholdet i væsentlig grad. Derfor har Sagsøger krav på
løn i RST ApS’ opsigelsesperiode, og Rampe Sluse Teknik ApS har således
ikke krav på erstatning i henhold til funktionærlovens § 4. Sagsøger er i
henhold til funktionærlovens regler berettiget til en godtgørelse, udgørende 50
% af 3 måneders løn for at være blevet pålagt en kundeklausul, som Sagsøger
har følt sig bundet af. Det tilkommer ikke Rampe Sluse Teknik ApS at
påberåbe sig kundeklausulens eventuelle ugyldighed, da Rampe Sluse Teknik
ApS ikke kan påberåbe sig sin egen misligholdelse. Det kan ikke lægges til
grund, at Sagsøger har opsøgt Rampe Sluse Teknik ApS’ kunder efter
opsigelsesperiodens udløb på en sådan måde, at kundeklausulen er overtrådt.
Betingelserne for håndhævelse af kundeklausulen er under alle
omstændigheder ikke til stede, jfr. funktionærlovens § 18 a.

Ansættelsesbevisloven er overtrådt, idet ansættelsesaftalen mangler væsentlige
oplysninger om den pålagte klausul.

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D22



/

Side 10/13

Rampe Sluse Teknik ApS har gjort gældende, at Sagsøger den 26. juli 2011
telefonisk opsagde sin stilling ”på stedet” , og at det udtrykkeligt af den
skriftlige opsigelse udarbejdet af Sagsøger fremgår, at Sagsøger opsagde sin
stilling ”pr. dags dato” . Sagsøger afleverede de facto firmabil, nøgler,
computer og alle øvrige effekter tilhørende Rampe Sluse Teknik ApS den 26.
juli 2011 og er ikke efterfølgende mødt på arbejde. Sagsøger er ikke blevet
hverken bortvist eller fritstillet. Bevisbyrden for bortvisning eller fritstilling
påhviler Sagsøger, og denne bevisbyrde er ikke løftet.

Rampe Sluse Teknik ApS har til støtte for den selvstændige påstand gjort
gældende, at Sagsøger i strid med funktionærlovens regler har opsagt sit
ansættelsesforhold uden varsel, og at Rampe Sluse Teknik ApS i
overensstemmelse med funktionærlovens § 4 er berettiget til en erstatning på
en halv måneds løn.

Om kravet om godtgørelse for kundeklausul har Rampe Sluse Teknik ApS
gjort gældende, at ansættelseskontrakten ikke indeholder nogen kundeklausul,
men blot en præcisering af markedsføringslovens beskyttelse af arbejdsgivers
erhvervshemmeligheder. Sagsøger har de facto ikke følt sig bundet af
klausulen, idet han i stort omfang har kontaktet Rampe Sluse Teknik ApS’
kunder efter sin fratræden. Det er efter funktionærloven en
gyldighedsbetingelse for en kundeklausul, at der betales kompensation efter
funktionærlovens regler. En kundeklausul uden skriftlig aftale om
kompensation er således ikke gyldig og kan derfor ikke udløse kompensation
for medarbejderen. Sagsøger kan selvsagt ikke både få udbetalt løn og
kompensation for påstået kundeklausul for samme periode, og Sagsøger kan
selvsagt under ingen omstændigheder få udbetalt kompensation for en påstået
kundeklausul for en periode efter at Sagsøger har fået nyt job, henset til den i
funktionærlovens fastsatte modregningsadgang.

Om mangelfuldt ansættelsesbevis har Rampe Sluse Teknik ApS gjort
gældende, at ansættelsesbeviset ikke indeholder en kundeklausul, og at
Sagsøger under alle omstændigheder ikke har følt sig bundet af den påståede
kundeklausul. Synspunktet om mangelfuldt ansættelsesbevis er udtryk for en
juridisk efterrationalisering, og en eventuel godtgørelse efter
ansættelsesbevisloven skal derfor udmåles til et væsentlig mindre beløb end
påstået af Sagsøger.

Rettens begrundelse og afgørelse

Det ligger inden for både arbejdstagerens og arbejdsgiverens ret at kontrollere,
om den anden kontraktpart yder det, som er aftalt, herunder arbejder inden for
den aftalte arbejdstid.

Rampe Sluse Teknik sælger serviceløsninger og yder service til kunder over

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D22



/

Side 11/13

hele landet. De ansatte montørers og konsulenters ydelser består i, at de kører
rundt til kunder, hvilket i nogle tilfælde giver firmaet en indtægt og i andre
tilfælde ikke. En kontrol af den enkelte ansattes indtjening er således ikke
tilstrækkelig til at konstatere, om den pågældende overholder den aftalte
arbejdstid. Måling af de ansattes ydelser kan heller ikke som i en virksomhed
med fast arbejdssted foretages ved kontrol af ankomst- og
hjemgangstidspunkt.

Ved installation af gps-udstyr har det været muligt for Rampe Sluse Teknik at
kontrollere, hvor deres firmabiler befandt sig på givne tidspunkter; ikke hvor
de ansatte befandt sig, eller hvad de i øvrigt foretog sig.

Under disse omstændigheder finder retten, at overvågning på denne måde er
saglig og egnet til at opfylde Rampe Sluse Tekniks mål om at kontrollere, at
firmaets som arbejdsgiver modtager kontraktmæssig ydelse fra blandt andet
Sagsøger. Overvågningen overskrider således ikke firmaets ledelsesret i
forhold til ham.

Iværksættelse af overvågning er imidlertid en ændring af arbejdsvilkårene,
som forudsætter forudgående orientering af de ansatte, som herefter har
lejlighed til at tage stilling til, om de vil fortsætte arbejdsforholdet på de nye
vilkår.

Person 1 orienterede på et møde de ansatte om iværksættelse af overvågning af
bilerne. Sagsøger, der har forklaret, at han i virksomheden var lige under
Person 1, men ikke med i ledergruppen, har ikke sagt til Person 1, at han ikke
ønskede at køre i en overvåget firmabil.

Selv om Sagsøger ikke opfattede dette møde som en orientering om, at der
ville blive sat overvågningsudstyr i netop hans firmabil, finder retten, at
Rampe Sluse Teknik under disse omstændigheder ikke har misligholdt aftalen
i en sådan grad, at Sagsøger var berettiget til at hæve den.

Sagsøger har derfor ikke krav på løn i virksomhedens opsigelsesperiode.

Sagsøger opsagde den 26. juli 2011 sin stilling ”pr. dags dato” . Dette må efter
ansættelseskontraktens § 7 og funktionærlovens § 2, stk. 6, forstås således, at
Sagsøger ville fratræde med 1 måneds varsel til ophør ved en måneds udgang,
det vil sige ved udgangen af august 2011. Det var under disse omstændigheder
Rampe Sluse Teknik, der var nærmest til at afklare, om Sagsøger ønskede at
fratræde straks. Ved at undlade dette, kunne Sagsøger opfatte sig som
fritstillet, og han har således krav på løn i sin egen opsigelsesperiode.

Rampe Sluse Teknik skal derfor betale Sagsøger løn i hans egen

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D22



/

Side 12/13

opsigelsesperiode, og Sagsøger frifindes for Rampe Sluse Tekniks
selvstændige påstand.

Det følger af funktionærlovens § 18 a, stk. 1, at en forpligtelse for
arbejdstageren til blandt andet ikke at tage erhvervsmæssig kontakt til sin
tidligere arbejdsgivers kunde (kundeklausul) kun gyldigt kan indgås, hvis
funktionæren modtager en kompensation for den periode, forpligtelsen gælder,
og hvis forpligtelsen og kravet på kompensation fremgår af en skriftlig
kontrakt.

Da kravet på kompensation ikke fremgår af Sagsøgers ansættelseskontrakt,
kunne virksomheden ikke gøre kundeklausulen gældende over for ham. Det er
herefter heller ikke en mangel ved ansættelseskontrakten, at den ikke
indeholder en bestemmelse om kompensationen.

Rampe Sluse Teknik frifindes herefter for kravet om kompensation for
mangelfuldt ansættelsesbevis.

Rampe Sluse Teknik skal derfor til Sagsøger betale en måneds løn med
feriepenge og pension, i alt 43.380 kr., med renter som nedenfor bestemt.

Ingen af parterne skal betale sagsomkostninger til den anden part.

Retten har herved lagt vægt på, at det var nødvendigt for Sagsøger at anlægge
sagen for så vidt angår tvisten om ansættelsesforholdets ophør. Rampe Sluse
Teknik har ikke sandsynliggjort, at den større påstand har påført virksomheden
meromkostninger. Det forhold, at Sagsøger kun har vundet denne del af sagen
for ca. en tredjedels vedkommende – idet Rampe Sluse Teknik har tabt sagen
for sin selvstændige påstand – fører derfor ikke til, at Rampe Sluse Teknik som
udgangspunkt ikke skulle betale sagsomkostninger for denne del. Sagsøger har
imidlertid tabt sagen vedrørende tvisten om mangelfuldt ansættelsesbevis.
Under disse omstændigheder finder retten, at parterne hver har vundet og tabt
sagen for omtrent lige meget.

Thi kendes for ret:

Rampe Sluse Teknik ApS skal inden 14 dage til Sagsøger betale 43.380 kr.
med procesrente fra den 18. januar 2012.

Ingen af parterne skal betale sagsomkostninger til den anden part.

Dommer

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D22



/

Side 13/13

STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D22