Tiltale for overtrædelse af straffelovens § 155, 1. og 2. punktum
Ret: Retten i Aarhus (1. instans)
Faggruppe: Straffesag — Almindelig domsmandssag
Sagsemner: Færdsel;
Strafferetlige sanktioner og andre foranstaltninger;

Retten Aarhus





DO M

afsagt den 29. august 2017

Rettens nr. 1-2846/2017
Politiets nr. SAV-2017-1300401-77

Anklagemyndigheden
mod

født  1979


Tiltalen og parternes påstande

 er tiltalt for overtrædelse af

straffelovens $ 155, 1. og 2. punktum; ved den 13. november 2016, ca. kl.
16.30, på Strandvejen i Aarhus at have misbrugt sin stilling som polititjene-
stemand til at krænke det offentliges ret for derved at skaffe sig uberettiget
fordel, idet han, efter at være blevet standset i sin private bil af politiassi -
stenterne  i anledning af en hastig -
hedsovertrædelse; på utilbørlig vis forsøgte at påvirke politiassistent 
til at undlade videre forfølgning af sagen, idet tiltalte udtalte: "Nå,
vil I skrive mig, det er jeg sgu ked af, det kan da ikke passe, hva' "det er jo
bare et stykke papir, der kan regenereres' 7 "der er jo ingen grund til, at det
skal komme dertil, det er jo bare et stykke papir, der skal rives over 0g
renskrives "det er jo kun fordi, I er fra Færdslen, havde det været nogle af
de andre, havde de da bare laver en ny seddel frem for at skrive en kollega'
"det har du din mening om, jeg har en anden. Det er jo bare at skrive en ny
seddel og rive den over, det ved jeg da" eller lignende.

Anklagemyndigheden har påstået; at tiltalte idømmes bødestraf.

Tiltalte har nægtet sig skyldig.

Sagens oplysninger

Der har medvirket domsmænd ved behandlingen af denne sag, jf. retspleje -
lovens 8 686, stk. 2, 1. pkt.

Anklageskrift er modtaget den 20. april 2017.

Der er afgivet forklaring af tiltalte 0g vidneforklaring af politiassistent


Tiltalte har forklaret, at han har gjort tjeneste i politiet siden 2002, først i

København 0g siden 2009 ved Østjyllands Politi. Han har fungeret 1
patruljesektionen; beredskabet og ordenspolitiet.

Han kender både 
som han er jævnaldrende med og været i beredskabet sammen
med.  kender han mere perifert, idet denne altid har været
1 færdselsafdelingen; der har til huse i Randers . Han har ikke haft noget
samarbejde med  har
kørt sammen eller har i hvert fald været i tjeneste sammen De har ikke
noget privat med hinanden at gøre. Han har haft et fint kollegialt forhold til
 og de har ikke haft uoverensstemmelser.

Han husker episoden den 13. november 2016. Det var en søndag, 0g han
havde fri. Han bor i Odder 0g havde været i Aarhus med sin kone 0g deres
to børn. På Strandvejen ved Svendborgvej så han en kollega vinke ham ind
til siden. Han var i tvivl om, hvorvidt det var en færdselskontrol, men han så
lasermåleren. Han svingede op ad Svendborgvej og standsede bilen.

Ingen af kollegerne kom umiddelbart op til ham. Han steg ud af bilen og lod
familien sidde. Han så nu, at det var  der havde vinket ham
ind. Han gik hen imod de to kolleger; der stod sammen; og sagde goddag.
Der var ingen grund til at præsentere sig, da de kendte hinanden. Han havde
en fornemmelse af, hvad det drejede sig om.

Det var en lidt akavet og uvant situation for både ham og de to kolleger. Han
havde en idé om, at han nok havde kørt for stærkt. Der var det pågældende
sted en fartbegrænsning på 50 kmlt. Han kan dårligt huske rækkefølgen,
men på et tidspunkt blev han klar over; at de havde en måling på ham. Han
fornemmede, at det var  måling 0g dennes sag. Efter et
øjeblik gik  væk og fortsatte sine målinger. Der havde
forinden kun været en "præsentation' 99

Generelt ligger hele ordvekslingen langt væk for ham. Da det hele var slut,
og han var kørt derfra, tænkte han ikke nærmere over det, udover at han var
ærgerlig. Da han steg ud af sin bil, tænkte han, at han nok fik en bøde. Han
havde ikke travlt. Det var hans egen dumhed, og han var frustreret. Han
sagde ikke dette, men hans fremtoninglværemåde har nok indirekte vist det.
Han prøvede at bløde lidt op på den uvante situation; der også var akavet for
de to kolleger, fordi de havde standset én, som de kendte. Han ved ikke; om
 havde prøvet dette før.

Formalia omkring bøden kom sådan lidt hulter til bulter. Det var ikke som
normalt, når politiet standser en borger. De stod og talte i nogle minutter.
Han havde på ingen måde til hensigt at påvirke  som jo
bare passede sit arbejde. Han er ked af, at  har opfattet det
sådan. Han har kendt  fra vagtstuemiljøet, hvor
omgangstonen og jargonen er meget direkte og nogle gange ironisk 0g

sarkastisk. Han sagde ikke direkte, at han var træt af at blive stoppet; men
hans kropssprog har måske vist dette. Han kommenterede ikke målingen;
som på et tidspunkt blev præsenteret for ham.

Foreholdt  notits af 16. november 2016 forklarede tiltalte
at  må have misforstået hans ordvalg 0g hensigter. De ord,
som han har sagt, er ulykkeligvis blevet opfattet på en anden måde. Han kan
ikke sige, at han præcis kan genkalde sig det ordvalg, der er blevet brugt. At
det var en akavet situation; gav ham ikke umiddelbart anledning til at
overveje; hvad han skulle sige. Han brugte en vagtstuejargon; der var ironisk
og sagt i sjov. Han havde ikke til hensigt at påvirke  til at
undlade at skrive ham. Han havde ikke nogen overvejelser over, om han
kunne tillade sig at bruge en sådan jargon. I bagklogskabens lys burde han
nok være blevet siddende 1 bilen og have stukket  sit
kørekort.

Foreholdt notitsen side 1, 4. afsnit forklarede tiltalte; at det beskrevne om
den indledende kontakt passer meget godt. Vedrørende 5	10. afsnit
genkender han ikke ordret ordvekslingen som beskrevet. Han vil ikke afvise;
at  har sagt som anført i 5. afsnit. Han husker ikke; om han
selv har sagt som refereret i 7. afsnit. Hvis det var tilfældet; har han sagt det
1 en vagtstuejargon med et glimt i øjet. Han husker ikke; om 
sagde som refereret i 9. afsnit, men der blev sagt et eller andet,
idet 
ordret sagde som refereret i 10. afsnit, men det passer meget godt med, at
han vidste, at det stod til troende og så målingen på laseren.

Foreholdt notitsen side 1, 11. afsnit, forklarede tiltalte, at han bestemt ikke
mener, at han har sagt som refereret. Ordet "regenereres" er ikke et ord, han 29
normalt ville bruge, og han kan ikke genkende det. Han husker ikke, om
 som refereret i 12. afsnit; sagde noget om, at der var kort
eller langt til Duppen; eller om Duppen blev nævnt. Han genkalder sig ikke
ordlyden som beskrevet i 13. afsnit. Hvis han har sagt noget i den retning,
har det nok været, at han ville håbe, at man bare kunne rive papiret over,
men han husker det ikke. Han var frustreret over at få en bøde, og han har i
så fald sagt sådan vel vidende; at det ikke kunne lade sig gøre. Han kan ikke
genkende sine ord i den betydning, som det er skrevet i notitsen.

Foreholdt notitsen side 2, 1. 4. afsnit, forklarede tiltalte; at han ikke husker
ordvekslingen. Han 0g  stod og talte sammen 1 et par
minutter. Det var en samtale, som han ikke hæftede sig særlig meget ved, 0g
da han kørte derfra, tænkte han ikke nærmere over den. Han kørte derfra
med en bøde for overtrædelse af færdselsloven. Det var han træt af, men der
var ikke noget at gøre ved det. Det var først; da han et par måneder efter
modtog indkaldelsen fra DUP , at han genopfriskede sin hukommelse. Han
genkender ikke ordlyden; eller om  har nævnt noget med en
julefrokost. Han kan slet ikke genkende 2 4. afsnit.

Han ved selvfølgelig godt, at færdselspolitiet skrivere bøder ud. Det er den
brede opfattelse; at færdselspolitiet skriver alt, mens beredskabet godt kan
give advarsler. Han husker ikke, om han var inde på dette under deres
ordveksling. Han kan ikke genkende denne, som den er refereret i notitsen.
Det virker heri meget, som om  mener, at han har forsøgt at
påvirke  men dette var ikke tilfældet.

Foreholdt at det i notitsen er nævnt ganske mange gange, at tiltalte taler om
at rive en seddel over, forklarede tiltalte, at han forsøgte at gøre situationen
mindre ukomfortabel ved at dreje den over i en vagtstuejargon. Det var ikke
hans hensigt at påvirke  Han husker ikke selve ordlyden af
det, han sagde, men  har givetvis tænkt mere over det
efterfølgende. Han husker; at han registrerede, at  gik
over 0g fortsatte sin fartkontrol og herunder standsede endnu en bil.

Det var  der skrev det hele i tilkendegivelsen. Det kom lidt
hulter til bulter. Da han var kørt derfra med tilkendegivelsen og kørte op ad
Svendborgvej, opdagede han, at  havde glemt at
underskrive tilkendegivelsen. Han kørte derfor tilbage; 0g 
underskrev den.

Han talte ikke efterfølgende med 
Han hørte ad omveje, at der muligvis var skrevet en notits, men han blev
først bekendt hermed, da han blev indkaldt til afhøring hos DUP . Dette blev
han meget overrasket over. I hans optik var sagen slut og afgjort. Han kan
forstå, at  har haft den opfattelse, som er anført i notitsens
sidste afsnit. Der var på stedet en god stemning, og de havde en kollegial
samtale om et svært emne.

Hverken hans kone eller børn overhørte samtalen mellem ham og 
De sad i bilen i en afstand af 30-50 meter. Han blev siddende i
bilen et øjeblik og forventede, at betjenten ville komme op til ham. Da dette
ikke skete, tænkte han, at han ville gå ham i møde. Han synes ikke, at det
blev en sædvanlig politiforretning. Der blev ikke rejst en sigtelse; og han
blev ikke oplyst om sine rettigheder. Han har ikke selv arbejdet 1
færdselspolitiet; men han er vant til at udskrive bøder. Det kom ikke 1
staccato som normalt.

Han husker ikke; hvornår eller om han ordret blev spurgt, om han kunne
erkende forseelsen. Det var ikke en normal fremgangsmåde. Han husker
ikke, at  sagde til ham, at han ikke havde pligt til at udtale
sig. Han fik formularen med tilkendegivelsen i hånden uden underskrift 0g
stempel. Han var kørt op ad Svendborgvej 0g kørte tilbage til Strandvejen.
 vinkede ham ind igen, fordi han tilsyneladende selv havde
opdaget, at han ikke havde underskrevet tilkendegivelsen. Stemplet heri er
formentlig sat på efterfølgende. Han så det ikke ske; og der var ikke noget

stempel på hans kopi. Det passer formentlig meget godt, at han først
efterfølgende fik at vide, at han ikke havde pligt til at udtale sig.

Bødeforelægget kom efter et stykke tid i hans e-boks, 0g han betalte bøden
Han har ikke efterfølgende forsøgt at kontakte 
gør tjeneste i Randers, og han har kun set skyggen af ham.

Han har siden 1.juli i år været suspenderet fra sit arbejde. Han har påklaget
afgørelsen herom. Han går herved ned på 2/3 løn, efter at han har brugt alle
sine fridage først. Han tænker, at suspensionen vil blive efterfulgt af en
afskedigelse.

 har som vidne forklaret, at han	1 2005 kom på
politiskolen 0g 1 2006 kom til Østjyllands Politi. Han har siden 2012
arbejdet 1 færdselsafdelingen. Forud herfor var han 1 beredskabet 0g 1
nærpolitiet. Han kendte tiltalte forud for sagen; da de 1-3 gange har kørt
sammen i beredskabet. Han har aldrig haft noget at udsætte på tiltalte, 0g de
har heller ikke haft nogen uoverensstemmelser. Han har aldrig hørt dårlig
omtale af tiltalte.

Den 13. november 2016 var han på tjeneste i færdselsafdelingen 0g foretog
hastighedskontrol med Laser sammen med sin kollega 
De placerede sig på Strandvejen ud for Svendborgvej som er et sted, de tit
bruger. De havde da måltal, og det var et af de bedste steder at stå.

De skiftes til at stå ved laserapparatet og tage målinger. Hvis man måler en
overtrædelse, går man også selv ud 0g standser vedkommende. Kollegaen
laver kontrolarket 0g noterer heri ned, hvad laseren udviser samt
registreringsnummeret på køretøjet, der stoppes. Der kan stå op til 20
målinger på et ark. Kontrolarket skal bruges til for eksempel at fremlægge i
retten. Tilkendegivelsen og kontrolarket skal være overensstemmende.

Det var ham; der foretog målingen af tiltaltes bil. De stod ved Svendborgvej
og målte trafikken; der kom fra krydset med Jægergårdsgade. Tiltalte kørte i
2 vognbane med en hastighed på 79 kmlt. Han gik ud og standsede bilen 0g
vinkede den ind på Svendborgvej. Han var ikke da klar over; at det var
tiltalte, der var fører af bilen. Det var halvmørkt eller mørkt, og han kunne
ikke se føreren.

Herefter gik han hen til laseren og noterede tilkendegivelsen. Det er alt efter,
hvordan han skønner den bil, der er målt, om han straks henvender sig til
føreren. I dette tilfælde skønnede han, at der ikke var nogen risiko, og han
gik derfor hen og skrev tilkendegivelsen først.

Han lagde ikke mærke til føreren, før han hørte en stemme bag sig. Han
genkendte tiltaltes stemme og vendte sig om og genkendte tiltalte. Tiltalte
sagde: "hej, hvad så" Han svarede tiltalte: "Hej  det er sgu træls,

jeg har målt dig til at køre for stærkt? . Med hensyn til den nøjagtige ordlyd
må han henholde sig til sin notits.

Tiltalte sagde nu: "Nå, kan det nu også passe, vil I skrive mig?" . Han
svarede: "Ja, det er noteret på arket? .

 stod da rimelig tæt på, og de stod ligesom i en trekant.
 sagde nu, at det var en træls situation for både tiltalte 0g
dem. Han husker ikke, hvem der sagde det næste, men tiltalte sagde igen
noget om, om de ville skrive ham. Tiltalte sagde: "Det er jo bare et stykke
papir; der kan regenereres' Han svarede: "Nej, det vil jeg ikke; det kan ikke
være anderledes"

Han opfattede; at tiltalte forsøgte at påvirke ham til at undlade at skrive
tiltalte. Han sagde derfor: "Der er ikke ret langt til Duppen herfra" . Med det
mente han, at de skulle stoppe, 0g at de ikke skulle gå længere ad den vej
De ville begge være 1 risiko, hvis han skulle regenerere, det vil sige
omskrive; et dokument; der eventuelt skulle bruges i retten senere. Han må
ikke destruere et dokument.

Tiltalte sagde på et tidspunkt noget om; at det kun var et stykke papir, der
kunne rives i stykker. Han svarede: "Hvis du sidder til en julefrokost om 3-4
år og siger, at du slap for en bøde, så ville jeg ryge direkte ud.

Han sagde til tiltalte, at tiltalte ikke havde pligt til at udtale sig, men om
tiltalte kunne erkende at have kørt med hastighed af 76 kmt. Tiltalte svarede
ja hertil. Tiltalte gik nu hen til sin bil med tilkendegivelsen. Vidnet fandt ud
af, at han ikke havde underskrevet tilkendegivelsen. Der var tale om en stille
0g rolig udveksling. Tiltalte var ikke ubehagelig, og ingen var ophidset; men
det; som han stod tilbage med, var, at han på ingen måde var i tvivl om, at
tiltalte forsøgte at påvirke ham til at undlade at skrive tiltalte. Det var en
træls situation; fordi det var en person, som han på en eller anden måde
kendte. De havde en form for afhængighedsforhold til hinanden. Han følte
ret hurtigt inde i samtalen; at tiltalte prøvede at påvirke ham, og det var
derfor, at han ret hurtigt nævnte Duppen. Han ville have, at det nu skulle
stoppe, og han ville ikke høre mere. Det var ikke hans indtryk, at tiltalte
ville lave sjov. Han tror, at tiltalte var ærgerlig over bøden. Tiltalte sagde
ikke noget herom.

3-4 timer senere skrev han ordvekslingen med tiltalte ned på et håndskrevet
ark for at huske det så præcist som muligt. Han holdt det for sig selv 0g
overvejede situationen. Straks efter, at tiltale var kørt, gik han hen til 
0g sagde: "Hvad fanden skete der lige der?"_ Han husker ikke,
hvad de nærmere snakkede om, udover at  syntes, at det
var en kedelig og træls situation for dem alle. De stod da 0g kiggede
hinanden i øjnene.  fortsatte herefter sin måling.

De fortsatte deres arbejde i 1-2 timer; og han tænkte på noget andet. Da de
afsluttede arbejdet; havde han brug for at skrive noget ned. Han nævnte ikke
dette for  Han husker ikke præcis, hvad 
sagde under kontakten med tiltalte, men det var noget med, at
det var træls for tiltalte; men også træls for dem. Han husker ikke præcis;
hvad  sagde efterfølgende, men han går ud fra, at han
sagde, at han ikke havde hørt det hele.

Han var frustreret den pågældende dag 0g skrev med vilje notatet i hånden
og gemte det for sig selv. Han tænkte over det i et par dage og prøvede at se
sagen fra forskellige sider. Til sidst gik han til sin arbejdsleder og sagde, at
der var noget, han var nødt til at vende med ham. Hans arbejdsleder sagde,
at de selvfølgelig ikke kunne sidde det overhørig, og han gik derfor tilbage
og skrev notitsen: Det; der havde holdt ham tilbage, var, at han selvfølgelig
overvejede konsekvenserne for både ham selv og tiltalte. Kort sagt vidste
han godt, hvad der var det rigtige; men han vidste ikke; om han turde gøre
det.

Han drøftede det også med kolleger ved at opstille episoden som et
eksempel uden at nævne navne. En kollega spurgte ham i fortrolighed, hvem
det var, og han sagde det og tilføjede, at kollegaen ikke måtte sige det til
nogen. Han konstaterede efter et par dage, at den pågældende ikke havde
holdt det; og navnet kom ud. Han ønskede ved at opstille episoden som et
eksempel at få sine kollegers besyv med De var ikke i tvivl; hvad der var
rigtigt at gøre, men én stillede tvivl om, hvorvidt det var værd at gøre. Det
kunne have konsekvenser for ham. Han har ikke oplevet sådan en sag selv,
men han har på vandrørene hørt om det.

Der kom efterfølgende mange spørgsmål, og han henviste til, at sagen snart
skulle i retten. Han har selv notitsen og kan vedstå denne i dag. Da han
skrev notitsen; gav det mest mening at skrive ordlyden fra det håndskrevne.
Det eneste, han har tilføjet i notitsen; er det indledende om hvor og hvornår.
Ordet "regenerere" ville han aldrig selv bruge, og han er sikker på, at tiltalte
selv sagde det. Han er også sikker på, at tiltalte sagde "rive i stykker' 0g
"renskrive"

Foreholdt tiltaltes forklaring om, at han alene genkender ordlyden af den
indledende ordveksling, 0g at det;, som han udtalte, blev sagt 1 en
vagtstuejargon; forklarede vidnet; at han ikke skal kunne tolke tiltaltes ord,
men det, der blev sagt, er gengivet ordret. Han mener, at en vagtstuejargon i
hvert fald skulle stoppe, efter at han havde nævnt Duppen, 0g efter at han
havde sagt, at han var lige så glad for sit arbejde som tiltalte.

Færdselsafdelingen er placeret i Randers, hvor også hans nærmeste chef og
dennes nærmeste chef sidder. Han havde kørt i beredskabet og arbejdet i
nærpolitiet; da han søgte en stilling i færdselsafdelingen. Han var fra 2012
og indtil august 2014 sideløbende med i kredsens indtrængningshold eller

anholdelsesgruppe. Han blev herunder sygemeldt på grund af en
arbejdsskade 1 forbindelse med en anholdelse. Han fik PTSD 0g var
igennem 1' år helt eller delvis sygemeldt. Fra februar 2016 arbejdede han
igen på fuld tid. Han har gennemgået diverse speciallægeundersøgelser, og
der var intet, der talte imod, at han kunne fortsætte i sit arbejde.

Han talte den følgende dag 0g i dagene frem til udarbejdelsen af notitsen
med sin kæreste om episoden. Han var først hjemme ved midnatstid . Han
nævnte, at det var en kollega; men nævnte ikke navnet. Notitsen blev skrevet
ren den 16. november.

Foreholdt sin forklaring refereret til afhøringsrapport af 24. januar 2017, 3.
afsnit, forklarede vidnet, at han ikke mener; at han viste sin kæreste det
håndskrevne notat; men han var i tvivl om, hvorvidt han skulle gå videre
med det i forhold til de konsekvenser, det kunne få for ham.

Han vendte også spørgsmålet med sin kollega 
Denne er tidligere talsmand i færdselsafdelingen og sidder også Randers .
Han overvejede sin tavshedspligt; men valgte at afsløre navnet for 
Da han forelagde sagen som et eksempel for kollegerne, var også
 der nu er pensioneret, til stede. Han er usikker på, hvem
de andre var. Det foregik i deres kaffestue, hvor der sad flere. Der blev ikke
nævnte navne. Han delte alene navnet med  på et kontor.
Konklusionen på drøftelsen var, at det gav for store konsekvenser for dem
selv at skrive en notits.

Den normale arbejdsproces, når man stopper en bilist er, at den pågældende
skal vide, at han sigtes for en overtrædelse af færdselsloven, 0g at han ikke
har pligt til at udtale sig. Han fulgte ikke denne procedure i forhold til
tiltalte. Da tiltalte henvendte sig til ham og  blev det lidt
utraditionelt. Han anvendte ikke den korrekte ordlyd og formalia; men
tiltalte var godt klar over, at han ikke havde pligt til at udtale sig. Da han 0g
tiltalte efter den omtalte ordveksling kom til det, sagen drejede sig om
sagde han til tiltalte, at tiltalte jo godt vidste, at han ikke havde pligt til at
udtale sig. Han havde da udfyldt hele tilkendegivelsen.

Da tiltalte gik hen til sin bil, opdagede vidnet, at han ikke havde
underskrevet tilkendegivelsen. Han gik derfor hen til tiltalte, der havde
vendt sin bil på Svendborgvej. Han fik tilkendegivelsen af tiltalte 0g
underskrev denne. Da han havde vinket tiltalte ind, gik han hen til laseren og
udfyldte det vigtigste i tilkendegivelsen vedrørende hastighed og distance.
Han havde forud for målingen udfyldt tilkendegivelsen med tid 0g sted.
Tiltaltes personnummer og adresse noterede han først efter, at han havde set
tiltaltes kørekort.

Til sidst sagde han til tiltalte, at han havde skrevet ham for at køre 79 kmlt,
og at tiltalte ikke havde pligt til at udtale. Tiltalte erkendte. Grunden til, at

han ikke var startet hermed, var, at det ikke var ham, men tiltalte, der
indledte samtalen. Der var ikke nogen afhøring af tiltalte under deres
ordveksling, men han svarede på det;, som tiltalte sagde. Med hensyn til
oplysningen om, at man ikke har pligt til at udtale sig, brugte han samme
måde i forhold til tiltalte som den måde, vidnet i retten bliver spurgt, om han
er bekendt med vidneansvar og vidnepligt.

Han husker ikke; om der den omhandlede dag sad et eller to børn i tiltaltes
bil. Han så ikke andre voksne end tiltalte.

På politigården afleverede han tilkendegivelsen med oplysning om
signalkoden, efter at han havde kigget den igennem en sidste gang 0g
stemplet den.

Det var først efter, at han havde talt med sin leder, at han skrev notitsen.
Grunden til, at han i hånden havde nedskrevet ordvekslingen med tiltalte,
var, at han på stedet følte, at tiltalte forsøgte at påvirke ham til, at tiltalte
kunne slippe for straf. Han var klar over, at det i forhold til loven var forkert.
Det var det; der gjorde udslaget; 0g det, der til sidst gjorde; at han valgte at
skrive notitsen. Han følte, at tiltalte påvirkede ham og forsøgte at få ham til
at gøre noget ulovligt.

 har som vidne forklaret, at han i 37 år har været ansat i
politiet; heraf 32 år hos Østjyllands Politi. Han har siden ca. 2000 været i
færdselspolitiet. Han fungerer også som beredskabsassisterende vagt for
beredskabet i Aarhus.

Den 13. november 2016 foretog han hastighedsmålinger med sin kollega,
 på Strandvejen i Aarhus . De startede hen på
eftermiddagen efter at have foretaget kontrol af Laseren. Han har målt
adskillige gange på det pågældende sted. De skiftes til at måle.

Den omhandlede sag var en ganske almindelig sag.  skød
en bil, der kørte i mod dem, og vinkede den ind til siden. Bilen kørte op på
Svendborgvej.	Han	udfyldte	kontrolskemaet	med	bilens
registreringsnummer og farve.  tog kontakt til føreren af
bilen.

Han husker episoden; der har fyldt mere end de fleste sager. Efter at have
udfyldt kontrollisten var han selv klar til at gå i gang med den næste måling.
Den, der laver målingen, er den, der optager rapporten: Han kunne godt
kende tiltalte som en kollega fra Aarhus, men kendte ikke tiltaltes navn; da
 og tiltalte stod og snakkede. Han ved, at tiltalte arbejder i
beredskabet. Han husker ikke forløbet 1 detaljer, men det var ikke en
voldsom situation; men en ganske almindelig rutinesag. Han så ikke
hvordan 
stod da nogle meter fra ham ved Laseren.

Han tror, at han selv, lige da han gik forbi  og tiltalte, sagde
et eller andet til tiltalte om, at det her var en træls sag for alle. Det er en
vending, som han bruger i en sådan situation. Det kan ikke undgås at måle
en kollega.

Han hørte kun ganske lidt af, hvad der blev sagt; fordi han gik væk fra stedet
og havde målt en anden bil. Han hørte dog et eller andet om; at tiltalte sagde
noget med at "rive noget i stykker' 0g at  sagde, at "der er
ikke langt op til Duppen' Det sidste smilede han lidt af, da det var en lidt
kæk bemærkning Som han opfattede det, var der dog ikke noget galt i at
sige det. Der var ikke noget usædvanligt i det, han hørte. Nogle; der bliver
stoppet af færdselspolitiet; kan finde på at rive papiret i stykker 0g tage
mappen fra dem. Andre filmer og optager en politiforretning. Folk bliver
generelt frustrerede over at få en bøde. Han havde ikke så megen kontakt
med tiltalte, at han konstaterede, om tiltalte var frustreret.

Han mener ikke, at det er acceptabelt at slynge ud: "Riv lige den i stykker" ,
men det kan være sagt i en øjeblikkelig frustration. Han er så gammel i
gårde og har oplevet så mange forskellige situationer; at det ikke er noget,
som han ville lade sig gå ret meget på af. Men igen han hørte ikke ret
meget af, hvad der blev sagt mellem tiltalte og  og han har
ikke mulighed for at udtale sig om, hvorvidt tiltalte var ironisk eller
sarkastisk: Han havde selv stoppet en anden bil og var optaget af det. Da han
blev færdig med den anden bilist var også  og tiltalte
færdige med deres sag.

Han vil ikke forholde sig til situationen med en ordveksling om at rive en
tilkendegivelse i stykker, da han ikke har overværet samtalen mellem tiltalte
0g  fordi han var optaget af noget andet. Han havde ikke
selv nogen ordveksling med tiltalte udover det refererede.

Han 0g  talte efterfølgende samme dag 0g senere om
episoden. Formentlig talte de også på stedet om det, men det husker han
ikke.  fortalte, hvad hans oplevelse af episoden var. Vidnet
har den mening, som han hele tiden har haft, at folk reagerer forskelligt ude i
den virkelige verden. Han ville nok ikke selv have ladet det komme så langt,
men ville have bedt tiltalte om at sætte sig ind i sin bil. Han har skimmet
 notits, efter at den var afleveret, for at se hvad det
handlede om Han er blevet afhørt af DUP , men har ikke i den forbindelse
læst eller set notitsen.

Foreholdt notitsen side 1, 4. -10. afsnit, forklarede vidnet, at han helt klart
genkender; at han efter at have været oppe 0g notere tiltaltes bils
registreringsnummer og farve, gik tilbage til  og tiltalte 0g
sagde som refereret. Hvad  og tiltalte sagde forud herfor og
efterfølgende, kunne han af gode grunde ikke høre; da han ikke stod ved

siden af dem. Han har således heller ikke hørt tiltalte udtale som anført i 7.
afsnit. Det var, efter at han var gået tilbage til laseren, at han hørte de to
refererede udtalelser.

Foreholdt sin forklaring som refereret i afhøringsrapport af 24. januar 2017
side 3, side 1, sidste afsnit og side 2, første og andet afsnit, forklarede
vidnet, at det ikke er korrekt refereret. Han havde ikke nærlæst notitsen 0g
kan med 100 % sikkerhed sige, at han ikke havde hørt den indledende
ordveksling mellem  og tiltalte. Han har formentlig ikke
tillagt det refererede i rapporten stor betydning og har ikke læst rapporten
godt nok. Han har ikke tænkt over, hvilken betydning det kunne få videre
frem. Han har i dag forklaret det, som han har forklaret fra starten.

Han husker ikke; hvor længe han har været kollega med 
men det er i nogle år. Det kan godt passe, at det er fra 2012. Han og 
arbejder stadig 1 samme afdeling: Han arbejder også som
køreprøvesagkyndig.

Med hensyn til  kække bemærkning om Duppen var det jo
en hamrende træls situation for en kollega; men det er vilkårene. De ved
godt, hvad Duppen betyder, og at det ikke er et sted, man ønsker en sag
behandlet.

Kontrollisten er et internt arbejdsredskab 0g skal gemmes som
dokumentation for kontrol af lasermålinger. Man behøver dog ikke skrive
selve målingen i listen. Det er anderledes ved målinger på motorvej, hvor
den der måler, og den der stopper køretøjet; står adskilt. Han følte sig ikke
på noget tidspunkt presset til at slette tiltaltes måling i kontrolskemaet. Han
havde opfattelsen af, at der var tale om en ganske almindelig
ekspeditionssag. Her var det blot tre kolleger; der pludselig 0g tilfældigt var
i sag sammen. Han tog en ny måling, fordi det var en stille og rolig sag, og
der var ingen grund til for ham at blive stående sammen med tiltalte og


Det er hans overbevisning, at folk i en sådan situation på stedet skal have
lov til at være frustrerede, og de oplever som færdselsbetjente alle mulige
situationer.

Foreholdt sin forklaring som refereret til afhøringsrapport af 24. januar
2017, side 4 forklarede vidnet, at det ud fra det, som han havde hørt, og ud
fra den tid, som sagen tog på stedet, var hans opfattelse; at der var tale om
en ganske almindelig sag med undtagelse af, at der var tale en kollega. Han
mener ikke, at der var grund til at kontakte en overordnet herom.

Der er i forbindelse med afhøringerne dokumenteret notits af 16. november
2016, udfærdiget af politiassistent 

Rettens begrundelse og afgørelse

Efter bevisførelsen lægges det til grund, at tiltalte som fører af en personbil
under en hastighedskontrol med Laser på Strandvejen i Aarhus, foretaget af
politiassistenterne  blev målt til en
hastighed over den tilladte, 0g at tiltaltes bil af politiassistent 
blev bragt til standsning. Tiltalte 0g politiassistent 
kendte hinanden;, idet de tidligere havde gjort tjeneste sammen.

Det lægges videre til grund, at der under den efterfølgende politiforretning
var en ordveksling mellem tiltalte 0g  som var den; der
havde kontakten til tiltalte og udfærdigede tilkendegivelsen.

Tiltalte har forklaret, at han ikke husker den direkte ordlyd af sine udtalelser,
idet han ikke efterfølgende havde hæftet sig meget herved. Han kan ikke
genkende ordlyden 1 det citerede 0g afviser at have brugt udtrykket
99 'regenerere'	0g han mindes ikke, at  havde nævnt
"Duppen" (Den Uafhængige Politiklagemyndighed) .

 har afgivet en troværdig forklaring om ordvekslingen; som
han samme dag havde beskrevet 1 et håndskrevet notat, der var
overensstemmende med den notits, som han havde udarbejdet til sagen.

 har forklaret, at han kun overhørte en lille del af
ordvekslingen mellem tiltalte og  idet han fortsatte sit
arbejde og stoppede en anden bilist. Dog havde han hørt tiltalte sige noget
om at rive noget i stykker; og hørt  sige, at der ikke var
langt op til "Duppen'

På baggrund af de afgivne forklaringer lægger retten til grund, at tiltalte
under ordvekslingen med  overfor denne har fremsat
udtalelser som beskrevet i anklageskriftet eller lignende udtalelser.

Efter en samlet vurdering af de afgivne forklaringer og omstændighederne
under politiforretningen finder retten imidlertid, at det er betænkeligt at
afvise tiltaltes forklaring om, at hans udtalelser blev fremsat i en ironisk 0g
sarkastisk "vagtstuejargon' 71

Retten finder herefter trods karakteren af de fremsatte udtalelser at det
ikke med den til domfældelse fornødne sikkerhed er bevist; at tiltalte havde
forsæt til at forsøge at påvirke politiassistent  til at undlade
en videre forfølgning af færdselssagen, eller at han med overvejende
sandsynlighed måtte indse, at  opfattede det sådan.

Tiltalte frifindes derfor for overtrædelse af straffelovens $ 155.

Thi kendes for ret:

 frifindes.

Statskassen skal betale sagens omkostninger.