Landsrettens kendelse, hvori byrettens sagsomkostningsafgørelse blev ændret, stadfæstes
Ret: Højesteret (3. instans)
Faggruppe: Civilsag — Visse kæresager
Sagsemner: Retspleje og civilproces;

/

HØJESTERETS KENDELSE
afsagt fredag den 19. november 2021

Sag BS-3934/2021-HJR

Kærende, tidligere Indkærede
(advokat Henrik Hein)

mod

M.I.C.M. MIRCOM International Content Management & Consulting Ltd.
(advokat Jeppe Brogaard Clausen)

I tidligere instanser er truffet afgørelse af Retten på Frederiksberg den 18. maj
2020 (BS-30787/2019-FRB) og af Østre Landsrets 24. afdeling den 27. november
2020 (BS-43579/2020-OLR).

I påkendelsen har deltaget tre dommere: Poul Dahl Jensen, Jens Peter Christensen
og Michael Rekling.

Påstande
Kærende, tidligere Indkærede, har principalt nedlagt påstand om, at indkærede skal
betale sagsomkostninger med et beløb større end 15.000 kr., subsidiært
stadfæstelse af byrettens kendelse.

Indkærede, M.I.C.M. MIRCOM International Content Management & Consul-ting
Ltd., har nedlagt påstand om stadfæstelse af landsrettens kendelse.

Sagsfremstilling
Kærende, tidligere Indkærede blev ved Retten på Frederiksberg kendelse af 18. maj
2020 til-kendt 15.000 kr. i sagsomkostninger i en sag, som M.I.C.M. MIRCOM
Internati-onal Content Management & Consulting Ltd. havde anlagt mod ham for
ulov-lig fildeling i strid med ophavsretten. Følgende fremgår af byrettens kendelse:



/

2

”Ved processkrift af 29. april 2020 har Kærende, tidligere Indkærede gjort
gældende, at MIRCOM skal betale ham 20.000 kr., inklusiv moms, i
sagsomkost-ninger til dækning af udgifter til advokat.

Ved processkrift af 29. april 2020 har MIRCOM gjort gældende, at MIR-
COM højst skal betale Kærende, tidligere Indkærede sagsomkostninger
med 5.000 kr., inklusiv moms. MIRCOM har samtidig påberåbt sig (bl.a.)
en række by-retsafgørelser og indleveret to af dem til støtte for denne
påstand.

Som følge heraf har Kærende, tidligere Indkærede den 30. april 2020
indleveret en modsatrettet byretsafgørelse.

Denne sag er hævet dagen efter, at Retten på Frederiksberg ved 39 ken-
delser af 20. april 2020 afviste samtlige de resterende sager fra retten, som
var anlagt af MIRCOM’s angivelige samarbejdspartner, Copyright
Management Services Ltd. (CMS). De 39 sager var alle i lighed med de af
MIRCOM anlagte sager udsat på (bl.a.) de 3 sager, hvori Østre Landsret
afsagde dom den 8. april 2020. Såvel CMS som MIRCOM havde i øvrigt
protesteret mod udsættelserne, bl.a. under henvisning til, at alle sagerne
beroede på en konkret vurdering, og således ikke var sammenlignelige
eller rejste ens spørgsmål.

De 39 kendelser af 20. april 2020 indeholder alle et mere end 40 sider
langt obiter dictum, der i øvrigt afspejler det omfattende arbejde, der som
følge af CMS og MIRCOM’s sagsførelse efter omstændighederne har
været påkrævet for de sagsøgtes advokater for at varetage klienter-nes
forsvar på ansvarlig vis.

MIRCOM og CMS, der er repræsenteret af samme advokat, har, som det
fremgår af rettens retsbøger i de 39 afviste sager, skrevet til et meget
betydeligt antal borgere (dog ikke med nævnelse af eget navn, men med
nævnelse af et filmproducentnavn) med krav om betaling for ulov-lig
download og deling af film, og MIRCOM og CMS har siden ved samme
advokat stævnet et betydeligt antal borgere på samme anførte baggrund.

Dette er sket til trods for, at MIRCOM og CMS siden den 7. maj 2018 har
været klar over, at det var i strid med en korrekt afvejning af de gældende
retsregler, herunder Den Europæiske Menneskerettigheds-konventions
artikel 8 og Den Europæiske Unions Charter, artikel 7, 8 og 52, at diverse
teleselskaber af Retten på Frederiksberg var blevet pålagt at udlevere
personoplysningerne om de pågældende borgere til MIR-COM og CMS,
jf. Østre Landsrets kendelse af 7. maj 2018, som gengivet i U 2019.2019
Ø.



/

3

Forfølgningen af sagerne er endvidere sket til trods for den meget store
usikkerhed, der er beskrevet i rettens retsbøger af 20. april 2020, med
hensyn til bl.a. bevisernes stilling i sagerne. Disse usikkerheder har
MIRCOM og CMS været fuldt ud bekendt med, men de har ikke af egen
drift oplyst de sagsøgte og domstolene om dem, og de har i vidt omfang
undladt at forholde sig nærmere til dem, også når de sagsøgtes advokater
eller retten har rejst spørgsmål i forhold hertil.

MIRCOM og CMS har herunder bl.a. – og navnlig – været klar over, at de
ikke havde noget bevis for den – for så vidt angår størrelsen af den
opgjorte påstand – centrale del af samtlige sager, nemlig antallet af ”de-
linger” af de omhandlede film.

CMS og MIRCOM har således i relation til dette spørgsmål henvist til den
angivelige, såkaldte ”swarmsize” (og intet andet), til trods for (bl.a.) den
omstændighed, at det i rapporten ”Hvordan bevise delta-kelse i BitTorrent-
nettverk? En drøfting rundt bevisene som er lagt frem i CMS-saken” af 18.
oktober 2018, udarbejdet af Norges teknisk-naturvi-tenskapelige
universitet, blev utvetydigt fastslået, at oplysninger om en angivelig
”swarmsize” (heller) ikke kunne bruges til at godtgøre i hvil-ket omfang,
en film var blevet delt af en given sagsøgt bruger af et Bit-Torrentnetværk.

MIRCOM har ikke fremlagt rapporten i denne sag og heller ikke de til
brug for nogle amerikanske retssager udarbejdede rapporter, som MIR-
COM eller i hvert fald MIRCOM’s advokat har været bekendt med, og
som, jf. rettens ovenfor omtalte retsbøger af 20. april 2020, umiddelbart
rejser alvorlige spørgsmål om validiteten af den af CMS og MIRCOM –
også i denne sag – anvendte software.

Ved dommene af 8. april 2020, hvoraf de to i øvrigt involverer MIR-COM,
har Østre Landsret endvidere fastslået, at CMS ikke har godt-gjort, at
CMS havde søgsmålskompetencen til at føre sagerne i eget navn.

MIRCOM og CMS har således forfulgt og ført et meget betydeligt antal
sager og opnået et samlet set meget stort beløb som følge heraf, til trods
for, at sagerne hverken processuelt eller materielt har haft det fornødne
grundlag. MIRCOM og CMS har ikke bidraget til en reel og tilstrække-lig
oplysning af sagerne, men har derimod i visse henseender ført sa-gerne på
en sådan måde, at de faktiske og juridiske forhold blev sløret.

Det er på denne baggrund, at retten i en række af de ovenfor omtalte 39
sager, hvor der skulle fastsættes et beløb til dækning af de sagsøgte bor-
geres udgifter til advokatbistand, har fastslået, at det ”er CMS’ forhold,



/

4

der har bevirket, at sagen – i forhold til sagens værdi – har rejst princi-
pielle spørgsmål og har haft et betydeligt omfang og en betydelig grad af
kompleksitet” , og at det således også er ”CMS’ forhold, der har nød-
vendiggjort, at retten har måtte løfte sagen ud af småsagsprocessen” , jf.
herved bl.a. rettens sag BS-21925/2019-FRB.

De samme forhold gør sig gældende for nærværende sag, og det må så-
ledes konstateres, at det i vidt omfang har været overladt til retten og de
sagsøgtes advokater, herunder Kærendes, tidligere Indkærede advokat, at
sikre, at såvel de faktiske som de juridiske forhold i sagerne blev
forsvarligt un-dersøgt, gennemgået og belyst, og at det betydelige
tidsforbrug hertil har været nødvendigt og anvendt med rette, også selv om
det ikke nød-vendigvis direkte har afspejlet sig i antallet af processkrifter
og disses længde.

MIRCOM har imidlertid gjort gældende, at det skal have betydning i
omkostningsmæssig henseende, at Kærendes, tidligere Indkærede advokat
har været advokat for andre sagsøgte borgere i CMS/MIRCOM-
sagskomplekset og dermed i lighed med CMS og MIRCOM i vidt omfang
har kunnet betjene sig af ”standardiserede” processkrifter i den
forbindelse. MIR-COM har i tilknytning hertil anført, at alle sagerne har
vedrørt ”lig-nende” påstande, anbringender og beviser.

Retspraksis på et andet område – i form af landsretternes tilkendelse af
salær til bistandsadvokaterne i det såkaldte ”Umbrella” -sagskompleks –
viser dog, at det forhold, at der i omkring 1.000 sager anvendes et
standardprocesskrift, ikke i sig selv tillægges afgørende betydning ved
bedømmelsen af det af en advokat med rimelighed anvendte tidsfor-brug
på en given sag. Østre Landsret har således i det sagskompleks bl.a. lagt
afgørende vægt på, at der først skulle afklares en praksis. I nærværende
sagskompleks er der ikke sket nogen afklaring af praksis før ved
landsrettens domme af 8. april 2020, der i øvrigt alene har inde-båret en
afklaring af spørgsmålet om søgsmålskompetence.

I tre af de 39 sager, som blev afvist af retten den 20. april 2020 (sagerne
BS-14670/2018-FRB, BS-1440/2019-FRB og BS-4956-FRB) var de
sagsøgte repræsenteret af samme advokat.

Disse tre sagsøgte blev alle tillagt sagsomkostninger med 15.000 kr., in-
klusiv moms, uanset, at de altså var repræsenteret af samme advokat, der i
øvrigt også var advokat i flere andre sager i sagskomplekset, her-under to
af de sager, hvor landsretten afsagde dom den 8. april 2020.

Rettens begrundelse for afgørelsen af omkostningsspørgsmålet var føl-
gende:



/

5

”Retten bemærkede, at [sagsøgte] skal anses for at have vundet sa-
gen, og at det skal pålægges CMS at betale fulde sagsomkostninger,
jf. retsplejelovens § 314.

Ved fastsættelsen i medfør af retsplejelovens § 316, stk. 1, af det pas-
sende beløb til erstatning af udgifter til advokatbistand til [sag-søgte],
skal der lægges vægt på sagens værdi, omfang og karakter.

Retten bemærker om sagens omfang og karakter, at den, som følge af
CMS’s forhold – i forhold til sagens værdi – har haft et betydeligt
omfang og en betydelig grad af kompleksitet.

Efter en samlet vurdering kan beløbet til erstatning af udgifter til
advokatbistand herefter passende fastsættes til 15.000 kr., inklusiv
moms.”

Ingen af disse tre afgørelser – og heller ingen af Retten på Frederiks-bergs
øvrige (omkostnings)afgørelser i CMS/MIRCOM-sagskomplekset – ses
(forsøgt) indbragt for landsretten.

Retten bemærker endvidere, at MIRCOM (og CMS), der altså er repræ-
senteret ved samme advokat, i et betydeligt antal sager, herunder i ude-
blivelsesdomme, hvor der ikke var indleveret bilag og ikke var indleve-ret
svarskrift, er blevet til kendt sagsomkostninger til dækning af udgif-ter til
advokat. Ved Retten på Frederiksberg ses dette beløb i udeblivel-
sesdommene typisk at have udgjort lige over 2.000 kr.

Ved rettens dom af 6. maj 2019, som blev ophævet af Østre Landsret
ved den ene af de tre domme, landsretten afsagde den 8. april 2020, blev
CMS tilkendt et beløb på 14.000 kr. til dækning af udgifter til advo-
katbistand på et tidspunkt, hvor CMS allerede havde fået tilkendt sags-
omkostninger til dækning af udgifter til bistand fra samme advokat i et
meget betydeligt antal – i det væsentlige – identiske sager.

Det ses således ikke generelt i den hidtidige byretspraksis i sagskom-
plekset at være blevet tillagt nogen særlig betydning for fastsættelsen af et
passende beløb til dækning af udgifter til advokatbistand i den en-kelte
sag, at sagen var én ud af et meget stort antal tilsvarende sager.

I ingen af de sager, hvor MIRCOM (eller CMS) har opnået dom, har
MIRCOM (eller CMS) i øvrigt – retten bekendt – på noget tidspunkt op-
lyst, at det var tilstrækkeligt med et (langt) mindre (eller intet) beløb til
dækning af udgifterne til advokat, under henvisning til, at sagen i det
væsentlige var identisk med i tusindvis af andre sager, som MIRCOM og
CMS’s advokat havde forfulgt for MIRCOM og CMS. Retten er hel-



/

6

ler ikke bekendt med, at MIRCOM (eller CMS) af egen drift har tilbage-
betalt eller påtænker at tilbagebetale dele af det beløb, de samlet er ble-vet
tilkendt til dækning af udgifter til advokatbistand, i erkendelse af, at der –
som følge af sagernes antal og ensartethed – burde være sket en
forholdsmæssig reduktion, således at beløbet – samlet set – var et ”pas-
sende” beløb, jf. retsplejelovens § 316, stk. 1, 2. pkt.

Retten finder i denne sammenhæng i øvrigt anledning til at bemærke, at
MIRCOM (og CMS) derimod i et betydeligt antal sager har gjort gæl-
dende, at de skulle tilkendes forhøjede sagsomkostninger til dækning af
udgifter til den forudgående sag om isoleret bevisoptagelse og edition.
MIRCOM (og CMS) har således bl.a. krævet retsafgiften herfor erstattet
med 500 kr. (uagtet, at der alene ses at være opkrævet 400 kr. i medfør af
retsafgiftslovens § 14, stk. 1, i hver enkelt sag herom).

CMS har i en række sager endvidere krævet udgifterne til ”Advokat til
editionsbegæring” dækket med 3.000 kr., mens CMS i atter andre sager
(f.eks. sag BS-25462/2018-FRB) har krævet retsafgiften for sagen om iso-
leret bevisoptagelse og edition dækket med 1.000 kr. og udgifterne til
advokatbistand dækket med 5.000 kr.

MIRCOM (og CMS) har ved disse påstande om tilkendelse af forhøjede
sagsomkostninger set bort fra, at hver sag om isoleret bevisoptagelse og
edition vedrørte mange (formentlig i tusindvis af) ip-adresser, og at sa-gen
således ikke blot vedrørte den sidenhen sagsøgte. CMS har endvi-dere set
bort fra, at hver sag om isoleret bevisoptagelse og edition ikke med
rimelighed medførte udgifter til advokatbistand med 3.000 kr. eller 5.000
kr. pr. ip-adresse/sidenhen sagsøgt person. Retten bemærker her-ved, at
sagerne om isoleret bevisoptagelse og edition i vidt omfang blev behandlet
på skriftligt grundlag og efter en helt ensartet procedure, hvor
teleselskaberne i hvert fald frem til 2018 ikke ses at have haft be-
mærkninger til MIRCOM og CMS’s anmodninger.

MIRCOM (og CMS) ses på denne baggrund ikke at have forholdt sig til,
at en imødekommelse af deres krav om forhøjede sagsomkostninger i hver
enkelt sidenhen anlagte sag således ville føre til en ganske betyde-lig
overkompensation i forhold til de reelt afholdte sagsomkostninger.

MIRCOM har endvidere f.eks. i rettens sag BS-20624/2019-FRB undladt
at forholde sig til, at rekvirenten i editionssagen ikke var MIRCOM, men
CMS, hvorfor det var CMS, og ikke MIRCOM, der blev opkrævet
retsafgift.

Retten bemærker herefter endvidere i forhold til spørgsmålet om stør-
relsen af et passende beløb i denne sag i medfør af retsplejelovens § 316,



/

7

stk. 1, 2. pkt., at Østre Landsret ved dommen af 8. april 2020 i sag BS-
39423/2019-OLR, hvorved Retten på Frederiksbergs dom af 6. maj blev
ophævet, tilkendte sagsøgte 45.000 kr. i sagsomkostninger til dækning af
udgifter til advokatbistand for begge retter.

Ved dommen af samme dato i sag BS-41550/2019-OLR, der blev be-
handlet skriftligt i landsretten, og hvor sagen også blev afvist, tilkendte
landsretten sagsøgte 38.000 kr. i sagsomkostninger til dækning af udgif-ter
til advokatbistand for begge retter.

Efter en samlet vurdering finder retten herefter, at det rimelige beløb til
dækning af Kærende, tidligere Indkærede udgifter til advokatbistand
passende kan fastsættes til 15.000 kr., inklusiv moms. Retten bemærker, at
der herved tillige er taget højde for, at Kærende, tidligere Indkærede også
har skullet forholde sig til et fem sider langt processkrift fra MIRCOM’s
side om sagsomkost-ninger.

Retten bestemmer derfor, at M.I.C.M. MIRCOM International Content
Management & Consulting Ltd. inden 14 dage skal betale 15.000 kr. i
sagsomkostninger til Kærende, tidligere Indkærede.

Sagsomkostningerne forrentes efter rentelovens § 8 a.”

Ved kendelse af 27. november 2020 ændrede landsretten byrettens afgørelse og
nedsatte sagsomkostningerne til 8.000 kr. Følgende fremgår af landsrettens ken-
delse:

”Den anlagte sag har en sagsværdi på 7.500 kr. og vedrører én påstået
krænkelse af rettigheder til en film. Sagen er hævet af M.I.C.M. MIR-
COM International Content Management & Consulting Ltd., efter den har
været udsat på Østre Landsrets afgørelse vedrørende tilsvarende sager.
Parterne har udvekslet flere processkrifter, men der har ikke væ-ret afholdt
et forberedende retsmøde eller været berammet hovedfor-handling.

Under hensyn hertil finder landsretten – som i lignende sager – at
M.I.C.M. MIRCOM International Content Management & Consulting skal
betale 8.000 kr. i sagsomkostninger til Kærende, tidligere Indkærede til
dækning af advokatbistand inkl. moms. Beløbet svarer til 1/3 af
proceduretak-sten.

Landsretten ændrer på den baggrund byrettens afgørelse om sagsom-
kostninger.



/

 

8

Efter kæresagens udfald skal ingen af parterne betale sagsomkostninger
for landsretten til den anden part.”

Anbringender
Kærende, tidligere Indkærede har anført navnlig, at der under sagsforberedelsen
ved byret-
ten blev udvekslet stævning og processkrifter på i alt 53 sider samt 28 bilag med
omfattende materiale.

Det har krævet betydelig tid at gennemlæse og gennemgå de omfattende pro-
cesskrifter og de mange bilag, der indeholder meget komplicerede retlige og
faktiske forhold.

Ifølge retsplejelovens § 314, stk. 1, kan retten pålægge den part, der hæver en
retssag, at betale ”fulde eller delvise sagsomkostninger til modparten.” Ifølge
retsplejelovens § 316, stk. 1, fastsættes sagsomkostningerne til ”et passende be-
løb” hvis modparten har været repræsenteret ved advokat. Hvad der er et ”pas-
sende beløb” afgøres ud fra en samlet vurdering af sagens omfang, og det med
sagens førelse nødvendige behov for advokatbistand. Afgørelsen beror således
på et samlet skøn. Det ”taxameter-princip”, der kan udledes af de vejledende
salærtakster i proceduresager, som er fastsat af landsretspræsidenterne, og af
landsdommer Svend Bjerg Hansens bemærkninger hertil i Advokaten nr. 6 af
28. maj 2015, er primært tiltænkt anvendt på de mange sager, hvor de rejste pro-
blemstillinger er af sædvanligt omfang og kompleksitet. De vejledende takster
giver desuden i vidt omfang mulighed for fravigelser.

Den konkrete sag har en usædvanlig karakter. På trods af den forholdsvis be-
skedne sagsgenstand har sagen et usædvanligt stort omfang. Hertil kommer at
sagen angår vanskelige spørgsmål, herunder retspraksis fra EU-domstolen. På
den baggrund er der med hjemmel i de vejledende salærtakster mulighed for at
udmåle sagsomkostningerne til et beløb ”i den øvre del…af intervallet” som
ved en sagsgenstand på 7.500 kr. strækker sig op til 26.250 kr. inklusive moms.

Retten på Frederiksberg har fastsat sagsomkostningerne ud fra en samlet skøns-
mæssig vurdering af sagens omfang, kompleksitet m.v. I lignende sager er der
ved byretten tilkendt sagsomkostninger i størrelsesordenen 15.000-20.000 kr.,
hvilket også bør være udgangspunktet i den foreliggende sag.

M.I.C.M. MIRCOM International Content Management & Consulting Ltd. har
anført navnlig, at det følger af Højesterets praksis, at der ved fastsættelse af
sagsomkostninger i almindelighed tages udgangspunkt i sagens værdi og ka-rakter,
men samtidig tages hensyn til det opnåede resultat, betydningen af re-sultatet og
advokatarbejdets omfang, jf. U2008.1848H.

Det følger endvidere af Præsidenterne for Østre og Vestre Landsrets ”Notat om
sagsomkostninger i civile sager” , at udgifter til advokatbistand i proceduresa-



/

9

ger med en sagsværdi på mellem 0 og 58.000 kr. erstattes med et passende be-løb,
som i fuldt gennemførte sager fastsættes til mellem 14.375 kr. og 26.250 kr. inkl.
moms med en median svarende til 20.313 kr. inkl. moms.

Efter Højesterets praksis fastsættes sagsomkostninger efter en samlet vurdering til
et mindre beløb, hvis en sag afsluttes under sagens forberedelse, herunder på et
tidspunkt, hvor hovedforhandlingen endnu ikke er berammet. Den forelig-gende
sag har en sagsværdi på 7.500 kr., vedrører én påstået ophavsretskræn-kelse og
blev hævet under den skriftlige forberedelse, inden der blev berammet
hovedforhandling samt udarbejdet påstandsdokumenter, ekstrakt og materiale-
samling efter at sagen var udsat på afgørelser fra landsretten.

Den foreliggende sags karakter tilsiger, at sagsomkostninger fastsættes i den nedre
del af intervallet, som følger af landsretspræsidenternes notat om afgørel-ser om
sagsomkostninger i civile sager, idet sagen har et begrænset omfang og
kompleksitet.

Derfor bør de sagsomkostninger, som landsretten har fastsat, og som svarer til 1/3
af proceduretaksten, stadfæstes.

Højesterets begrundelse og resultat
Af de grunde, som er anført af landsretten, stadfæster Højesteret kendelsen.

THI BESTEMMES:

Landsrettens kendelse stadfæstes.

I sagsomkostninger for Højesteret skal Kærende, tidligere Indkærede til M.I.C.M.
MIRCOM International Content Management & Consulting Ltd. betale 3.000 kr.

Sagsomkostningsbeløbet forrentes efter rentelovens § 8 a.



/