Byrettens dom om klageberettigelse i relation til planloven stadfæstes
Ret: Vestre Landsret (2. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Forvaltningssag;
Planlægning og byggeregulering (herunder veje);

VESTRE LANDSRET
DOM

afsagt den 26. juni 2020

Sag BS-634/2019-VLR
(1. afdeling)

Appellant, tidligere Sagsøger
(advokat Flemming Elbæk)

mod

Planklagenævnet
(advokat Britta Moll Bown)

Retten i Hjørring har den 11. december 2018 afsagt dom i 1. instans (sag BS-
19930/2018-HJO).

Landsdommerne Hanne Harritz Pedersen, Eva Staal og Jens Røn har deltaget i
ankesagens afgørelse.

Ankesagen er behandlet på skriftligt grundlag, jf. retsplejelovens § 387, stk. 1.

Påstande
Appellant, tidligere Sagsøger, har gentaget sin påstand for byretten om, at
Planklagenævnets afgørelse af 24. april 2018, j.nr. NMK-33-04539, hjemvises til
fornyet behandling.

Indstævnte, Planklagenævnet, har påstået dommen stadfæstet.

Anbringender
Parterne har i det væsentlige gentaget deres anbringender for byretten.



2

Appellant, tidligere Sagsøger har yderligere anført, at hun også er klageberettiget
som følge af hensynet til investeringssikkerhed. Planlovens detailhandelsregler har
bl.a. til formål at fremme private investeringer i bymidten og sikre en øget grad af
inve-steringssikkerhed. En plan, som påvirker detailhandlen i bymidten som i nær-
værende sag, indebærer derfor, at beboere og erhvervsdrivende i bymidten er
klageberettigede, og kravet om tilknytning til planområdet forudsætter ikke, at der
udøves detailhandel eller en bestemt aktivitet fra de berørte ejendomme. Kredsen
af klageberettigede skal afgrænses i overensstemmelse med Århus-konventionens
artikel 9, stk. 2, hvorefter medlemmer af den berørte offentlig-hed, som har en
tilstrækkelig interesse, skal sikres adgang til at få prøvet en af-gørelse på
miljøområdet. Appellant, tidligere Sagsøger har i vid udstrækning deltaget aktivt i
planprocessen forud for kommunens vedtagelse af planerne og har været så
involveret, at hun er en del af den berørte offentlighed med klageadgang. Det skal
også indgå i vurderingen, at kommuneplanens detailhandelsstruktur æn-dres.
Klageadgang efter planlovens § 59 forudsætter ikke, at klageren har en væsentlig
individuel interesse i sagen, svarende til de almindelige partsbetin-gelser, når det
drejer sig om klager over lokal- og kommuneplaner.

Planklagenævnet har heroverfor anført, at klagen til nævnet var indgivet af
Appellant, tidligere Sagsøger som privatperson og ikke på vegne af selskaberne.
Hensynet til investeringssikkerhed adskiller sig ikke væsentligt fra hensynet til
øget kon-kurrence, og de konkrete investeringer i ejendomme i By giver ikke
Appellant, tidligere Sagsøger en forventning om en bestemt fremtidig planlægning
til butiksfor-mål. Det er ikke afgørende for spørgsmålet om klageberettigelse, om
en borger har deltaget aktivt i tilblivelsen af plangrundlaget, og Århus-
konventionen fø-rer ikke til, at Appellant, tidligere Sagsøger er klageberettiget.
Den berørte offentlighed, her-under de personer, virksomheder og lokale
foreninger, som er tilstrækkeligt be-rørt af planerne, har haft mulighed for at klage.
Det forhold, at planområdet ændres fra erhverv til lokalcenter, medfører heller
ikke, at Appellant, tidligere Sagsøger er klageberettiget. Efter afgørelsen i denne
sag har nævnet ændret praksis, således at der alene stilles krav om, at en klager har
en væsentlig interesse i sager som nærværende. Dette fører imidlertid ikke til en
anden vurdering af denne sag, hvor Appellant, tidligere Sagsøger ikke i planlovens
forstand har en væsentlig interesse i lo-kalplanen.

Landsrettens begrundelse og resultat
Efter planlovens § 59, stk. 1, er erhvervsministeren og i øvrigt enhver med retlig
interesse i sagens udfald klageberettigede.

Som anført i Planklagenævnets afgørelse anses en ganske vid personkreds for at
være klageberettigede i sager om tilvejebringelse af planer og i sager om lokal-
planpligt. Dette må ses i sammenhæng med det centrale hensyn i planloven om
inddragelse af offentligheden i planprocessen, jf. planlovens § 1, stk. 2, nr. 6.



3

En tilknytning til det pågældende lokalområde som f.eks. grundejer, beboer el-ler
erhvervsdrivende anses normalt for tilstrækkeligt til, at den pågældende er
klageberettiget. Hvis en klager ikke bor eller er erhvervsdrivende inden for
planområdet, må der foretages en konkret vurdering af den enkelte sag, hvor bl.a.
afstanden til klagerens ejendom mv. og tilknytningen til planområdet i øv-rigt
indgår i vurderingen. En ideel interesse i overholdelse af planloven indebæ-rer
ikke, at en klager kan anses for klageberettiget.

Det er oplyst, at Planklagenævnet efter afgørelsen i denne sag har ændret prak-sis,
således at der alene stilles krav om, at klager har en væsentlig interesse i sa-gen og
ikke en væsentlig individuel interesse.

Kommuneplantillægget og lokalplanen, som denne sag angår, indebærer, at der i
By udlægges et nyt rammeområde, hvor den overordnede anvendelse er udlagt til
lokalcenter, og at der inden for området må etableres bebyggelse til én
dagligvarebutik.

Appellant, tidligere Sagsøger er ikke grundejer, beboer eller erhvervsdrivende i det
lokal-område, som planerne vedrører. Spørgsmålet er herefter, om Appellant,
tidligere Sagsøger efter en samlet konkret vurdering i øvrigt må anses for at have
en retlig interes-se i planerne, således at hun må anses for klageberettiget.

Appellant, tidligere Sagsøger bor ca. 2 km i fugleflugtslinje fra planområdet. Som
beboer i By kan hun ikke anses for at være berørt af planerne på en måde, som
adskil-ler sig væsentligt fra påvirkningen for et meget betydeligt antal beboere og
der-med en meget vid kreds af borgere i området.

Appellant, tidligere Sagsøger er direktør og eneanpartshaver i selskaberne
Virksomhed ApS 1 og Virksomhed ApS 2, som udlejer ejendomme til boliger og
erhverv i By. Selskaberne driver efter det oplyste ikke virksomhed med
dagligvare-handel eller lignende.

Efter det oplyste ejer det sidstnævnte selskab tre ejendomme med bolig- og er-
hvervslejemål, som ligger ca. 1,5 og 1,7 km i fugleflugtslinje fra lokalplanområ-
det. Selskabet ejer endvidere ejendommenAdresse 1 i By, der er udlejet til
dagligvarekæden REMA 1000. Denne ejendom ligger ca. 760 meter i
fugleflugtslinje fra lokalplanområdet. Appellant, tidligere Sagsøger indgår efter
det oplyste ikke i ejerkredsen eller ledelsen af REMA1000-butikken, som drives i
de udleje-de lokaler.

Appellant, tidligere Sagsøger har forklaret, at hun har klaget som privatperson og
ikke på vegne af selskaberne, da det er hende, som gerne vil klage. Dette
udelukker dog ikke, at det kan indgå i den samlede vurdering af spørgsmålet om
klageberetti-



4

gelse, at Appellant, tidligere Sagsøger som eneanpartshaver har en væsentlig
interesse i sel-skaberne og deres aktiviteter.

Efter Århus-konventionens artikel 9, stk. 2, skal hver part, inden for rammerne af
dens nationale lovgivning, sikre, at medlemmer af den berørte offentlighed som
har tilstrækkelig interesse, har adgang til klage og domstolsprøvelse. Efter
bestemmelsen fastsættes det i overensstemmelse med kravene i national ret, hvad
der udgør tilstrækkelig interesse. Ved lov nr. 447 af 31. maj 2000 blev der med
henblik på at gennemføre Århus-konventionen i dansk ret indsat en be-stemmelse i
planlovens § 59, stk. 2, om klageadgang for visse landsdækkende foreninger mv.
Der blev ikke i øvrigt ændret i reglerne om klageadgang efter planloven, jf. herved
også lovforslag nr. L 170 af 20. januar 2000, de almindelige bemærkninger pkt.
3.6.

Det, der er anført af Appellant, tidligere Sagsøger om Århus-konventionen, kan på
denne baggrund ikke i sig selv føre til, at hun kan anses for klageberettiget i
nærvæ-rende sag. Det forhold, at hun har deltaget aktivt i processen forud for
kommu-nens endelige vedtagelse af planerne, indebærer heller ikke i sig selv, at
hun kan anses for klageberettiget.

Efter det ovenfor anførte og efter sagens oplysninger i øvrigt finder landsretten
efter en samlet vurdering, at Appellant, tidligere Sagsøger ikke kan anses for at
have en så-dan væsentlig interesse i planerne, at hun efter planlovens § 59, stk. 1,
har en retlig interesse i sagens udfald. Appellant, tidligere Sagsøger er dermed
ikke klageberetti-get, og landsretten stadfæster herefter dommen.

Efter sagens udfald skal Appellant, tidligere Sagsøger i sagsomkostninger for
landsretten betale 35.000 kr. til Planklagenævnet til dækning af udgifter til
advokatbistand inkl. moms. Ved fastsættelsen af beløbet er der taget hensyn til
sagens omfang og karakter, og at ankesagen har været behandlet på skriftligt
grundlag.

THI KENDES FOR RET:

Byrettens dom stadfæstes.

I sagsomkostninger for landsretten skal Appellant, tidligere Sagsøger inden 14
dage betale 35.000 kr. til Planklagenævnet. Beløbet forrentes efter rentelovens § 8
a.