Landsretten ændrer byrettens dom om tiltale for at afgive falsk vidneforklaring efter straffelovens § 158, stk. 1 og frifinder derfor tiltalte
Ret: Østre Landsret (2. instans)
Faggruppe: Straffesag — Almindelig domsmandssag
Sagsemner: Efterforskning og straffeproces;

/

UDSKRIFT
AF

ØSTRE LANDSRETS DOMBOG
____________

D O M

Afsagt den 29. juni 2011 af Østre Landsrets 6. afdeling

(landsdommerne Ulla Langholz, Ole Græsbøll Olesen og Jeanette Jonstrup (kst.) med

domsmænd).

6. afd. a.s. nr. S-3533-10:

Anklagemyndigheden

mod

Tiltalte

(CPR nr. (Født 1989))

(advokat Anders Boelskifte, besk.)

Københavns Byrets dom af 5. november 2010 (SS 1-4524/2010) er anket af Tiltalte med

påstand om frifindelse, subsidiært formildelse.

Anklagemyndigheden har påstået domfældelse efter anklageskriftet samt stadfæstelse, for så

vidt angår den idømte straf.

Der er til brug for landsrettens behandling af sagen af Kriminalforsorgen afgivet en erklæ-

ring af 27. juni 2011.

Der er i landsretten afgivet supplerende forklaring af tiltalte. Der er endvidere afgivet for-

klaring af socialrådgiver Vidne 2, Kriminalforsorgen.

Den i byretten af Vidne 1 afgivne forklaring er dokumenteret i med-før af retsplejelovens §

923.



/

- 2 -

Tiltalte har supplerende forklaret blandt andet, at han blev løsladt den 8. juni 2010 efter

afsoning af ca. 5 år. Det vil sige, at han afsonede 2/3 af dem idømte straf. Han mener, at

sagen var en misforståelse, da han havde fået en bøde for falsk forklaring i retten. Dette blev

bekræftet af en medarbejder på den institution, hvor han opholdt sig. Efter løsladelsen fik

han et job, men det mistede han, da han blev dømt i byretten, så nu afventer han en en-delig

afgørelse af sagen. Af samme grund er han ikke begyndt på en uddannelse i forlæn-gelse af

de hf-enkeltfag, som han tog i fængslet.   

Vidne 2 har forklaret blandt andet, at en psykiater ifølge et journalnotat på et tidspunkt har

anbefalet, at tiltalte kun arbejder 15 timer om ugen. Hvis tiltalte får en betinget dom, kan

Kriminalforsorgen tilbyde tilsyn og herunder tilbyde hjælp til at komme i gang med en

uddannelse m.v. Han har ikke indtryk af, at tiltalte ikke vil følge et tilsyn, som han hidtil har

gjort. Dette tilsyn fra prøveløsladelsen løber frem til den 7. juni 2012.   

Landsrettens begrundelse og resultat

Tiltalte blev ved Østre Landsrets dom af 15. februar 2007 mod sin benægtelse idømt 7 års

fængsel for overtrædelse af straffelovens § 114, stk. 1, nr.1, jf. § 21, ved sammen med blandt

andet Person 3 og Person 4, der var domfældt i Bosnien, at have forsøgt at begå manddrab

efter straffelovens § 237 af en karakter, der kunne tilføje Dan-mark eller et andet land skade.

Dommen blev stadfæstet af Højesteret den 3. oktober 2007.

Det fremgår af retsbogen fra Østre Landsret af 10. januar 2007, at tiltalte under sagen næg-

tede at afgive forklaring, hvorefter der skete dokumentation af tiltaltes forklaring i grund-

lovsforhøret. Af retsbogen fra grundlovsforhøret den 27. oktober 2005 ved Retten i Brønd-

byerne fremgår blandt andet, at tiltalte da forklarede, at han ikke kendte Person 3, og at han –

gjort bekendt med en række aflyttede telefonsamtaler ført via Tlf nr. 2 – bemærkede, at det

ikke var ham, der havde ført samtaler-ne, men at han på et tidspunkt havde haft en

mobiltelefon med det pågældende nummer.   

Sagen havde for Østre Landsret også omfattet blandt andet Person 2, over for hvem der var

rejst en identisk tiltalte, men Østre Landsret besluttede ved kendelse, at ny hoved-

forhandling skulle foregå, for så vidt angår blandt andet ham. Der blev herefter på ny rejst en

identisk tiltale mod Person 2, og denne sag blev behandlet i Østre Landsret blandt andet den

5. og 7. februar 2008.



/

- 3 -

Tiltalen i nærværende sag angår udsagn, som tiltalte afgav henholdsvis den 5. og 7. februar

2008 i den fornyede sag mod Person 2, men nu som vidne, idet dommen mod ham selv var

blevet endelig, og da sagen mod Person 2 som ovenfor anført, uanset begge sager, der

byggede på enslydende tiltaler for overtrædelse af straffelovens § 114, stk. 1, nr. 1, jf. § 21,

oprindelig blev behandlet sammen som følge af Østre Landsrets kendelse om, at ny

hovedforhandling skulle foregå, var blevet adskilt fra sagen mod tiltalte.   

De pågældende udsagn fremkom efter, at tiltalte under den fornyede hovedforhandling mod

Person 2 som vidne blev afhørt om indholdet af en række telefonsamtaler ført ved

anvendelse af en telefon med Tlf nr. 2 mv. og i det væsentlige med til-knytning til Person 3

og Person 4, herunder om sit forhold til disse.

Landsretten finder herefter, at tiltaltes besvarelse af de pågældende spørgsmål reelt ville

indebære, at han som vidne skulle indrømme, hvad han omend forgæves benægtede under

sagen mod sig selv, og at han derved også psykologisk blev sat i en vanskelig situation, jf.

herved højesteretsdommer Poul Høegs artikel i Ugeskrift for Retsvæsen 1957B, side 103 f,

med kommentar til Højesterets dom af 7. november 1974, gengivet i Ugeskrift for retsvæ-

sen 1975, side 14. Derfor finder landsretten ikke, at tiltalte som vidne har haft pligt til at

besvare de pågældende spørgsmål, jf. princippet i retsplejelovens § 171, stk. 2, nr. 1.

Landsretten frifinder derfor tiltalte for overtrædelse af straffelovens § 158, stk. 1.

T h i  k e n d e s  f o r  r e t :

Tiltalte frifindes.

Statskassen skal betale sagens omkostninger for begge retter.



/