Sag om, hvorvidt sagsøgeren er påført en patientskade ved behandling, som berettiger til erstatning efter lov om klage- og erstatningsadgang inden for sundhedsvæsenet § 19, stk. 1, n... Vis mere
Ret: Retten i Herning (1. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Erstatning uden for kontrakt;
Sociale forhold og sundhedsforhold;

Retten Herning





DOM

Afsagt den 16.juni 2017i sag nr. BS 11-1033/2016:




mod
Ankenævnet for Patienterstatning
Finsensvej 15
2000 Frederiksberg


Sagens baggrund og parternes påstande

Denne sag, der er anlagt den 17. november 2016, drejer sig om, hvorvidt
sagsøgeren  er påført en patientskade ved behandling
på Gentofte Hospital den 2. marts 2007 0g frem; som berettiger til erstatning
efter lov om klage- og erstatningsadgang inden for sundhedsvæsenet 8 19,
stk. 1, nr. 1, jf. 8 20, stk. 1_

Sagen drejer sig desuden om, hvorvidt  har krav på er-
statning for tabt arbejdsfortjeneste 0g i givet fald fra hvilket tidspunkt, som
følge af den anerkendte behandlingsskade opstået som følge af behandlingen
på Århus Universitetshospital den 14. august 2012.

Sagsøgeren;  har nedlagt følgende påstande:

Påstand 1:
Ankenævnet for Patienterstatning tilpligtes at anerkende; at Ankenævnet
for Patienterstatnings afgørelse af 23. maj 2016 ændres således, at Anke-
nævnet for Patienterstatning anerkender; at Sagsøger ved behandling på
Gentofte Sygehus fra marts 2007 og frem må anses for at være påført en
patientskade i henhold til klage- og erstatningslovens $ 19, stk. 1, jf. 8 20,
stk. 1

Påstand 2:
Ankenævnet for Patienterstatning tilpligtes at anerkende, at sagsøger som
følge af den anerkendte patientskade på Aarhus Universitetshospital den
14. august 2012 er berettiget til erstatning for tabt arbejdsfortjeneste for
perioden marts 2007 og frem til juli 2014, og hvilket kan opgøres til
4.327.104 kr. subsidiært fra august 2012 til 1. juli 2014, hvilket opgøres
til 1.143.979 kr.

Subsidiært:
Sagen hjemvises til fornyet behandling 1 Ankenævnet for Patient-
erstatning.

Sagsøgte Ankenævnet for Patienterstatning; har nedlagt påstand om frifin-
delse.

Oplysningerne i sagen

Denne dom er til dels affattet efter retsplejelovens $ 218a, stk. 2, idet ikke
alle sagens bilag er gengivet.

Ved afgørelse af den 23. maj 2016 afgjorde Ankenævnet for Patienterstat -
ningen; at  ikke var påført en skade ved behandlingen
på Gentofte Hospital den 2 marts 2007 og frem og derfor ikke havde ret til
erstatning for dette behandlingsforløb .

Ved samme afgørelse afgjorde Ankenævnet, at  ikke
havde ret til yderligere godtgørelse og erstatning for den anerkendte behand-
lingsskade opstået som følge af behandlingen på Aarhus Universitetshospital
den 14. august 2012. (I Ankenævnets afgørelse er datoen "17. september
2012" men parterne er enige om, at datoen rettelig er "14. august 2012)

Det er denne afgørelse, som  har indbragt for retten.

Afgørelsen af den 23. maj 2016 fra Ankenævnet for Patienterstatningen var
en stadfæstelse af Patienterstatningens afgørelser af 27. juli 2015. Ved den
første af disse traf Patienterstatningen afgørelse om, at 
ikke var berettiget til erstatning efter lov om klage - 0g erstatningsad-
gang indenfor sundhedsvæsenet i forbindelse med behandling på Gentofte
Hospital 2. marts 2007 og efterfølgende. Ved den anden afgørelse af 27. juli
2015 afgjorde Patienterstatningen; at  havde fået en
skade; som gjorde ham berettiget til erstatning som følge af manglende be-
handling for 11-hydroxy-beta dehydrogenenase-mangel 1 perioden fra 17.
september 2012 (som parterne er enige om rettelig er 14. august 2012) til ju-
ni 2014. Patienterstatningen tilkendte 1 denne afgørelse 
godtgørelse for diverse øgede udgifter 1.000 kr: og godtgørelse for
svie 0g smerte 25.000 kr., i alt 26.000 kr.

Ankenævnet har i afgørelsen henvist til den sagsfremstilling, der fremgår af
Patienterstatningens afgørelser af 27.juli 2015.

Af Patienterstatningens afgørelser af den 27.juli 2015 fremgår følgende:

"Sagsfremstilling
Du har søgt erstatning, fordi du mener, at du har haft udbredte hel-
bredsmæssige gener i flere år fordi din kaliummangel ikke blev diag-
nosticeret og behandlet korrekt. Du har også søgt erstatning fordi din
hjerteklapsygdom med atrieflimren ikke blev korrekt diagnosticeret og
behandlet på Gentofte Hospital.

Side 3/23 
STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D18 Vi har på baggrund af din anmeldelse, journalmateri alet og sagens øv- 
rige oplysninger lagt følgende hændelsesforløb til grund for afgørel- 
sen: 
Du blev indlagt på Amager Hospital 25. februar 2007  på grund af for- 
værring af mangeårige ryg- og nakkesmerter. Man jus terede smertebe- 
handlingen. Man konstaterede også, at du havde lavt  kalium og gav 
medicin for dette. Der var mistanke om betændelse i  hjerteklapperne, 
men undersøgelser afkræftede dette. Man fortsatte s merte- og kalium- 
behandlingen. Den 2. marts 2007 vurderede man, at d u nok alligevel 
havde betændelse i en hjerteklap. 
Den 2. marts 2007 blev du overflyttet til Gentofte Hospital fra Amager 
Hospital på grund af aortaklapendokardit (betændels e i en hjerteklap). 
Du oplyste ved indlæggelsen, at du mange år tidlige re havde fået kon- 
stateret utæt hjerteklap, men aldrig haft symptomer  fra dette. Det blev 
også noteret, at du havde haft kaliummangel i længe re tid, trods be- 
handling med kaleorid. Man startede behandling m,ed  kalium 30 mg. 
Man startede medicinsk behandling mod betændelsen, og symptomer- 
ne på infektion blev mindre. Man fortsatte behandli ngen de følgende 
måneder. Man undersøgte også for om dine helbredspr oblemer i form 
af kaliummanglen, hypertension m.v. kunne skyldes e n grundlæggen- 
de sygdom som f.eks. en enzymdefekt i binyrerne. Ma n konstaterede, 
at du led af 11-hydroxy-beta dehydrogenenase-mangel . Du blev derfor 
sat i behandling med Spiron. 
Ved kontrol 31. marts 2008 vurderede man, at der ik ke var tegn på in- 
fektion og der var også normale kaliumværdier. Ved kontrol 17. marts 
2009 var der fortsat uændrede forhold. Man kunne må le en lille hjer- 
teklapdefekt, men man vurderede, at den ikke gav væ sentlige sympto- 
mer, og det var ikke behandlingskrævende. Det er no teret, at du bl.a. 
var i behandling med kaleorid 1500 mg. og Spirex 50  mg. x 2. 
Ved undersøgelse i hjertemedicinsk ambulatorium, År hus Universi- 
tetshospital (14. august 2012) vurderede man, at hj ertet fungerede godt 
trods hjerteklapdefekten. Man stoppede behandlingen  med Spirex og 
kaleorid. 
Den 24. juni 2014 blev du indlagt på Århus Universi tetshospital. Du 
havde føleforstyrrelser i arme og ben og var faldet  flere gaange. Man 
vurderede umiddelbart, at der kunne være tale om ak ut forværring af 
dine velkendte ryggener. Symptomerne passede dog ik ke helt med det- 
te og man foretog derfor flere undersøgelser. 25. j uni 2014 konstatere- 
de man udtalt kaliummangel og startede behandling m ed kaliumgluco- 
se. 
Det er noteret, at du i 2007 fik konstateret 11-hyd roxy-beta dehydroge- 
nenase-mangel og sat i behandling med Spirex. Dette  stoppede du dog 
med i 2012. Man startede på sygehuset behandling me d Spiron og vur- 
derede, at du varigt havde behov for behandling med  Spirex.

Du blev udskrevet 30. juni 2014. Det er noteret, at kaliummanglen
sandsynligvis skyldes den tidligere konstaterede 11-hydroxy-beta de-
hydrogenenase-mangel. Du var nu 1 behandling 0g velbefindende.
Man konstaterede også, at du havde atrieflimren og henviste til hjerte -
afdelingen på Silkeborg Sygehus. Man startede også behandling med
maravan til forebyggelse af blodpropper. Du blev fortsat fulgt på
Århus Universitetshospital angående kaliummanglen m.v.

Ved jævnlige kontroller på Silkeborg Hospital frem til 19. marts 2015,
er det noteret; at der kun var beskedne gener af atrieflimren.


Af Ankenævnet for Patienterstatningens afgørelse af 23. maj 2016 fremgår
følgende begrundelse:

"GentofteHospital:
Ankenævnet er enigt i, at  ikke med overvejende
sandsynlighed er påført en skade ved behandlingen på Gentofte Hospi-
tal

Vedr.
 lider af medfødt pseudohyperaldosteronisme.
Denne genetiske defekt fører til kaliumtab i urinen og tendens til lavt
kalium i blodet og forhøjet blodtryk; Diagnosen blev stillet i forbin-
delse med  indlæggelse for hjerteklapbetæn -
delse på Gentofte Hospital, og tilstanden blev korrekt behandlet med
spironolakton og kaliumtilskud, ligesom blodtrykket relevant kontrol-
leredes.

Det er i journalen noteret, at  lider af denne de-
fekt medførende kaliummangel. Ankenævnet kan ikke i det forelig -
gende materiale se, i hvilket omfang  egen læge
blev instrueret i de særlige forhold ved denne sygdom; men uanset; om
dette ikke er sket, er  efter ankenævnets vurde -
ring med overvejende sandsynlighed ikke påført en skade herved, idet
han ved de efterfølgende kontroller fortsat var i behandling med spiro -
nolakton og kalium. Ved kontrollerne fandtes der normale forhold.
Ankenævnet bemærker også, at det er den behandlende læges ansvar
at indhente de nødvendige oplysninger om patientens eventuelle syg -
domme, inden en behandling iværksættes eller standses.

Ankenævnet vurderer, at en erfaren specialist ville have henvist

er dog efter ankenævnets vurdering med overvejende sands -
ynlighed ikke påført en skade ved den manglende henvisning idet han
på trods heraf har fået den korrekte behandling for sin kaliummangel.
Han fik en behandling som normaliserede kaliumværdierne, og som
var bedste præparat til at behandle det forhøjede blodtryk.

 eventuelle brug af smertestillende og sløvende
medicin, vurderer ankenævnet ikke kan tilskrives hans kaliummangel.

Ankenævnet vurderer på denne baggrund, at  ik-
ke med overvejende sandsynlighed er påført en skade i relation til be-
handlingen af sin kaliummangel på Gentofte Hospital.

Vedr.
Ankenævnet vurderer, at  hjerteklapsygdom
blev behandlet i overensstemmelse med, hvorledes en erfaren specia-
list ville have handlet.  havde sinusrytme under
indlæggelsen på Gentofte Hospital, 0g ved opfølgningen oplyste han
ikke om hjertebanken. Der har derfor ikke været relevant lægeligt
grundlag for nærmere undersøgelser af, om han på dete tidspunkt hav -
de haft anfaldsvis atrieflimren.

Ankenævnet vurderer på denne baggrund, at 
hjerteklapsygdom blev behandlet i overensstemmelse med, hvordan en
erfaren specialist ville have gjort; 0g at der ikke er holdepunkter for, at
han er påført en skade som følge af behandlingen af hjertesygdommen.

Århus Universitetshospital Århus Sygehus:
Ankenævnet for Patienterstatningen kan tiltræde, at 
i forbindelse med sin behandling på Århus Universitetshospital,
Arhus Sygehus den 17. september 2012 blev på ført en erstatningsbe -
rettigende skade i form af gener på grund af manglende behandling for
kaliummangel, 0g at han har ret til erstatning herfor, jf. $ 20, stk. 1, nr.
1,i klage- og erstatningsloven.

Erstatning for en behandlingsskade fastsættes efter reglerne i erstat-
ningsansvarsloven. Det følger af 8 24, stk. 1, i klage- og erstatningslo-
ven.

Ankenævnet vurderer, at  ikke er berettiget til
yderligere erstatning og godtgørelse end tilkendt af Patienterstatnin -
gen.

Ankenævnet bemærker følgende til vurderingen:

Ved konsultation den 14. august 2012 seponeredes Spironolakton og
kaleorid i strid med, hvorledes en erfaren specialist ville have handlet.
Ankenævnet finder; at seponeringen med overvejende sandsynlighed
ikke medførte; at kaliumværdierne straks faldt til symptomgivende el-
ler farlige værdier.

Først efter at egen læge den 27. april 2014 havde ændret i 
blodtryksbehandling med tillæg af hydroklortiazid, op-
stod meget svær og symptomgivende hypokaliæmi; som meførte; at
 blev indlagt den 24. juni 2014. Ankenævnet
vurderer, at hypokaliæmien opstod som følge af ændringen af blod-
tryksbehandlingen i kombination med den manglende behandling med
kalium og spironolakton.

Ankenævnet finder det overvejende sandsynligt; at 

var påvirket af hypokaliæmien ca. en uge inden indlæggelsen;
altså efter ca. 3 ugers tiazid-behandling. Der er i det foreliggende jour -
nalmateriale ikke oplysninger om, at  har haft
betydelige gener i perioden forud herfor (fra 2012 til 2014). På denne
baggrund finder ankenævnet; at  er fuldt ud
kompenseret for den erstatning for helbredelsesudgifter 0g andet tab
og den godtgørelse for svie og smerte, som Patienterstatningen har til-
kendt ham: Han har derfor ikke ret til yderligere erstatning for helbre -
delsesudgifter og andet tab eller yderligere godtgørelse for svie 0g
smerte

Ankenævnet vurderer også, at  ikke er påført et
varigt mén som følge af behandlingsskaden. Ankenævnet læger vægt
på, at den neurologiske på virkning ved hypokaliæmi forsvinder; så
snart kalium er normaliseret.  var endvidere vel-
befindende ved ambulant kontrol den 10.juli 2014.

Eventuelle fortsatte gener må henføres til  an-
dre sygdomme (slidgigt i nakken mv). Tendensen til anfaldsvis hjerte -
flimmer (atrieflimren) er ikke med overvejende sandsynlighed relate -
ret til den manglende kaliumbehandling, men derimod til
 forhøjede blodtryk; tidligere hjerteklapinfektion mv.

Han har derfor ikke ret til godtgørelse for varigt mén.

Ankenævnet vurderer endeligt, at  ikke er beret-
tiget til erstatning for tabt arbejdsfortjeneste eller erhvervsevnetab .
Ankenævnet lægger vægt på, at behandlingsskaden alene medførte 4
ugers sygdom og ingen varige gener. Herudover var 
allerede før behandlingsskaden på pension; og det er ikke doku-
menteret, at han uden behandlingsskaden ville have været vendt tilba-
ge på arbejdsmarkedet.


 havde den 17. oktober 2014 indgivet en anmeldelse
om erstatning for patientskade i forbindelse med behandling på Glostrup
Hospital i perioden fra 16.januar 2001 til 8. juli 2002.

 fremkom den 5. november 2014 med Glostrup
Hospitals bemærkninger til anmeldelsen. Af de skriftlige bemærkninger
fremgår følgende;

"Ved blodprøvekontrol 06.06.02 konstaterede man hypokaliæmi (k =
3,0) 0g ordinerede kalium tilskud. Planlagt opfølgning 20.06.02 vedr.
(kalium) blev aflyst fra Glostrup Hospital og der blev ikke gjort yderli -
gere.


Pt blev vurderet i reumatologisk regi p.g.a. slidgigt. Nedsat kalium
var et tilfældighedsfund uden relation til pt' s klager.
Hvis vi havde fulgt yderligere op; kunne vi måske have klarlagt en-

zymdefekten:


Ved afgørelse af den 28. november 2014 traf Patienterstatningen afgørelse
om, at de ikke kunne behandle den sag, da erstatningskravet var forældet.
Denne afgørelse blev ikke indbragt for Ankenævnet for Patienterstatningen.

 blev førtidspensionist i 2002 Af hans årsopgørelser
fremgår at han forud herfor i 2000 havde en personlig indkomst på 664.101
kr., i 2001 570.531 kr. og i 2002 992.167 kr.

 Afdeling for Neurorehabilitering, Hvidovre Ho-
spital har den 22. juni 2005 udarbejdet en "NEUROLOGISK SPECIAL -
LÆGEERKLÆRING" om  efter anmodning fra Codan
Forsikring som følge af et overfald;  havde været ude
for den 3. februar 2000, som var anmeldt som en ulykke. Det fremgår heraf,
at  var "HD og candmerc , ved skadestidspunktet an-
sat som adjunkt ved 
0g havde samtidig selvstændig virksomhed som rådgiver i virk-
somhedsledelse. Hustruen har nu overtaget virksomheden, hvor 
fortsat er bestyrelsesformand. Undervisningsjobbene er ophørt;
og han modtager pension svarende til 2/3-dels nedsættelse af erhvervsev-
nen. I speciallægeerklæringen er endvidere beskrevet en række gener, bl.a.
føleforstyrrelser med prikkende 0g stikkende fornemmelser i begge hænder
0g især i begge fødder 0g underben; 0g styringsbesvær; hvor han taber ting
ud af hænderne

Af et brev af den 26. januar 2015 fra 
Aarhus Universitetshospital, til  fremgår bl.a. følgende
om beslutningen om at stoppe med medicinen Spirex og Kaleorid:

"Set i bagklogskabens lys var dette jo en forkert beslutning, hvilket jeg
selvfølgelig skal beklage. Jeg kan dog ikke se, at der i journalnotaterne
fremgår noget om, at det skulle være kendt, at du var Kalium-taber; og
jeg har heller ikke skrevet noget om, at du selv fortalte mig, at dette
var tilfældet. Denne enzym-defekt; du senere fik påvist; er da også me-
get sjælden.'

Af et skriftligt notat af 2 marts 2007 om "Udskrivningsepikrise" fra Gentof-
te Hospital, udstedt den 9. april 2007 0g anført modtaget den 10. april 2007 ,
og anført til "Lægehuset 
Hospital har beskrevet, at  under indlæggelsen den 2_
marts 2007 til den 4. april 2007 havde fået konstateret, at der var nedsat
funktion i binyrerne, og at han havde nedsat funktion af et enzym; der hed-
der 11 hydroxybetadehydrogenase 0g at han derfor skulle behandles med
Spiron samt at hans kalium under behandling var blevet normaliseret.

 har bestridt at have været bekendt med dette notat før

under denne sag, og har bestridt at hans daværende læge i 2007 blev gjort
bekendt med det.

Der har været fremlagt journalnotater vedrørende behandlingsforløbet på
Aarhus Universitetshospital, hvoraf det nærmere fremgår, hvilke kalium-
værdier  har haft, og hvilken medicin han har fået.

Forklaring

Sagsøgeren  har forklaret, at han oprindeligt er uddan-
net i det offentlige. Han har læst sideløbende med at være fuldtidsbeskæfti -
get. Han startede med at læse HD i regnskabsvæsen; da han var toldelev.
Han læste efterfølgende organisation. I begyndelsen af 80'erne læste han ju -
ra nogle år. Efter det læste han cand.merc. på (k  Under studiet fik han an-	
sættelse som undervisningsassistent 1 organisation og projektledelse; pri -
mært ledelse af IT-projekter. Samtidig skrev han et oplæg for at blive god-
kendt som phd-studerende, fordi han var blevet opfordret til at skrive en li-
centiat. Det gjorde han ikke; men hans phd-oplæg blev godkendt, 0g hans
candmerc. blev bygget oven på det oplæg. Det er også en af de modeller,
der bruges i dag til at blive phd. Året efter han blev cand.merc., blev han op-
fordret til at beskrive et eksternt lektorat, som han efterfølgende fik. Det var
i 1997. Han blev herefter ansat i  som projektchef med le-
delse af it-projekter og forandringsprojekter. Han var godt honoreret. Sidelø -
bende med at han underviste på ßk  var han timelærer på 
hvor han underviste i organisation og ledelse. Senere blev
han adjunkt. Han udviklede en række kurser til Børsen, som gav ham en ha-
bil ekstraindkomst. Ud over det var han meget engageret i Rotary og før det
i Junior Chamber. Han stod på langrendsski, kløvede brænde, byggede car-
port 0g plankeværk 0g var 1 øvrigt normalt aktiv. Hans indtægt på årligt
knap en mio. kr. reflekterede hans uddannelse 0g arbejde. Han havde tre
jobs 0g der ud over censorater m.v.

Vedrørende perioden fra 2002 til 2007 blev der i 2002 fundet en utæthed
ved hjerteklappen; da han blev undersøgt på Amager Hospital på grund af
overvægt. Der blev ikke gjort noget ved det på det tidspunkt. Man fandt, at
konsekvenserne af det alene ville være, at han var forpustet, når han gik op
af trapper, og det skulle han så begrænse. I 2002 begyndte han at få vold-
somme paræstesier. Det var en brusendelprikkende fornemmelse i arme og
ben, som gjorde det svært for ham at holde på ting, så han tabte ting, og han
havde svært ved at gå. Paræstesierne var meget voldsomme.

På Glostrup Hospital blev det undersøgt, hvad der kunne være årsagen til
paræstesierne. På grund af et overfald havde han fået en spinalstenose; hvor
rygmarvskanalen var presset sammen; så det pressede på nerverne. Der blev
peget på spinalstenosen som årsagen til paræstesierne; og han fik derfor
smertestillende medicin. Forud for det var han blevet undersøgt i forbindelse
med overvægt, hvor man havde målt hans kaliumtal, der var lavt, men han

blev ikke da sat i behandling. Det gjorde man i forløbet på Glostrup Hospital
hos neurologen 

På Glostrup Hospital konstaterede de at han havde Hyperkaliæmi . Hyperka -
liæmi betyder, at man er "salttaber' 7 Der er en kalium-natrium-motor i mu-
skulaturen; og når den ene side "får mangler' giver det de voldsomme paræ -
stesier. Man skal ligge mellem referenceværdier på 3,5 og 4,6. Man må
hverken ligge for bøjt eller lavt. På Glostrup Sygehus konstaterede de, at
hans kaliumværdi var 3,1. En kvindelig læge satte ham i kaleroid behand-
ling, men det blev seponeret allerede efter 14 dage. Han husker ikke; om han
fik en eller t0 tabletter á 750 mg. Han fik kun en kortvarig behandling, 0g
Glostrup Hospital fulgte ikke op på det.

I februar 2007 blev han indlagt på Amager Hospital, der var nærmest hans
bopæl på daværende tidspunkt. Han kunne ikke bevæge sig og kunne ikke
rejse sig fra sengen; hvor han havde lagt sig. Da de på Amager Hospital ikke
kunne gøre nok, blev han overflyttet til Gentofte Hospital den 2. marts 2007.
Hans kaliumværdi var da 2 På Amager Hospital havde han fået nogle
"kalium-shots' På Gentofte Sygehus medicinerede de ham oralt ud af det,
men set i bagklogskabens klare lys gjorde de ikke nok. Hans kaliumværdi
var først oppe i normalområdet den 29. marts 2007, hvor der var gået 32 da-
ge, siden han var blevet indlagt på Amager Hospital. Da han var kommet op
1 normalområdet; satte man nogle dage efter hans dosis ned fra 3 x 750 mg
kaleorid til 2 x 750 mg. Han husker ikke helt konkret, hvornår det var. Han
havde på det tidspunkt ikke arbejde. Han var førtidspensionist 0g gik med
stok. I 2006 havde han søgt om handicap-bil.

Fra 2002 til lige efter 2007 var han så handicappet, at hans ægteskab røg.
Han var alene med et mindre barn. Han færdedes som hovedregel med stok.
Paræstesierne "kørte op og ned" Når han var på indkøb, måtte han bruge
indkøbspose på hjul, fordi han ikke kunne bære noget. Han blev førtidspen-
sionist i 2002. Det sidste erhvervsaktive år, han havde, var 2002, hvor han
havde en indtægt på knap en mio. kr.

De første par år i perioden fra 2002 til 2007 var der en graduering i det. De
seneste år var det nogenlunde status quo. På en eller anden måde klarede han
smerterne, og han blev sat i smertestillende medicin. Han fik nok 15 piller
med smertestillende medicin i døgnet. Det tog til efter 2007, da han blev
indlagt på Gentofte Sygehus.

På Gentofte Sygehus fandt man godt nok ud af, at han havde lave kalium-
værdier, men for Gentofte Sygehus var det det, at han havde betændelse på
hjertet, altså endokardit; der var den primære årsag til, at han lå på kardiolo -
gisk afdeling. Det var det, han primært blev behandlet for. Det andet fandt
de 7 'som en sidegevinst" , og han er tilbøjelig til at sige, at de eksperimentere -
de sig frem til, at få hans kaliumniveau normaliseret. Han vil hævde, at den
behandling, han fik for de lave kaliumværdier; ikke var tilstrækkelig. Han

havde stadig paræstesier. Den eneste forskel var, at han i nogle henseender
var mere bedøvet; for han blev udskrevet med morfin og contalgin. Bortset
fra at han overlevede betændelsen på hjertet, vil han sige; at han var dårlige -
re stillet. I 2007 boede han på Amager. Det gjorde han indtil februar 2008,
men han beholdt lægerne på  indtil 1. februar 2012, hvor han
flyttede til Jylland. Han blev ikke løbende testet på Gentofte Sygehus for sit
kaliumtab. Der er taget prøver en eller to gange, efter han forlod hospitalet,
og hans egen læge på  tog ikke prøver. Som de skrev til Sty-
relsen for Patientsikkerhed, vidste de ikke; at han havde kaliummangel.

Det er rigtigt som  fra Aarhus Univer-
sitetshospital skriver i brevet af den 26. januar 2015 på første side i fjerde
afsnit; at der ikke står noget i journalen om, at han har kaliummangellen -
zym-defekt. Han har løbende fået kopier af journalerne. Han er også efter-
følgende blevet bekendt med, at der står nogle prikker; og så står der et eller
andet;, som hvis man er inde i kontekst kan få det oversat til det, men der er
ikke i forbindelse med udskrivning givet en udskrivnngsepikrise,m som ty-
deligt tilkendegiver, at han har en enzymdefekt; som diagnosekodemæssigt
hedder DE25O. Det er en fejl, at diagnosen ikke står der. Ifølge en vejledning
fra 2007 skal diagnosen tydeligt være skrevet i journalen. Han mener, at
overlægen fra Aarhus har ret; når han skriver, at han ikke kunne se, at han
var kalium-taber. Det har han heller ikke selv kunnet se. Han har heller ikke
fået en instruktion fra hospitalet om, at det var livsvigtigt; at han tog kaleo-
rid, fordi han var kalium-taber. Han har dog taget det; indtil det blev sepone-
ret af Skejby . Fra Gentofte Sygehus fik han at vide, at han skulle have 2 x
750 mg kaleorid, men han fik ikke at vide, at han var kalium-taber, hvad
hans kalium-værdier skulle være; eller at han skulle til kontrol. Ikke før
2014. Han er selv løbende blevet bekendt med den elektroniske journal, som
ligger på Sundhed.dk, 0g der står ingenting om, at han har kalium-mangel.
Derfor mener han, at overlægen ikke burde vide det. Han vidste heller ikke
selv, hvorfor han tog kaleorid. Imedicinskemaet fra Gentofte Sygehus er det
anført som medicin vedrørende hjertet.

I perioden fra 2012 til 2014 fjernede de hans kalium-medicin. I 2012 kom
han ud til  på Aarhus Universitetshospital, for -
di han havde endokardit. I forbindelse med at han var til en konsultation
med sin datter, der også har utæt hjerteklap; spurge han, om han selv kunne
komme til en konsultation. Han blev så indkaldt til en konsultation for at
følge op på endokardit'en: I forbindelse hermed sagde 
at han undrede sig over; at han fik kaleorid og spiron. Det ville
han tage væk. Det er så det, han skriver i brevet; at det skulle ikke være sket.

I perioden fra 2012 til 2014 fik han jævnligt paræstesier. Det blev værre 0g
værre. Han var desuden oppe fem til ni gange hver nat;, og han var derfor
meget træt. På et tidspunkt efter han havde været censor i Holstebro; havde
han nogle problemer med hænderne. Han kørte dog til Lyngby for at være
censor, men problemerne blev mere udtalt. Om søndagen ringede han til

Side 11/23 
STD061446-S01-ST01-K194-T3-L01-M00-\D18 vagtlægen og sagde, at nu var det helt galt. Han sa gde selv, at han mente, at 
det havde noget med hans spinalstenose at gøre og s purgte, hvad vagtlægen 
ville anbefale ham at gøre. I 2012 var han på egen foranledning med hjælp 
fra sin hustru blevet faset ud af den smertestillen de medicin. Han havde fået 
et helt andet liv ved at komme ud af "tågen af morf in". Han ville derfor ger- 
ne høre vagtlægen som kvalificeret person om, hvad han burde gøre. 
I perioden fra 2012 til 2014 var han stadig i en pe riode, hvor han ikke kunne 
arbejde normalt. Han havde nogle få censorater, spe cielt lige omkring det 
tidspunkt, han "tiltede". Han gik ikke med stok. Ha n kunne køre bil og kun- 
ne gå og stå, men han slæbte som regel ikke på noge t andet end sin taske 
med hjul. 
I 2014 faldt han om. Paræstesierne var så udtalte, at benene var som gele. 
Han kunne ikke løfte kroppen med sin egen muskulatu r. Han var blevet sat i 
vanddrivende medicin på grund af den kraftige hjert ebanken. Den vanddri- 
vende medicin betød, at det også "postede kalium ud ". Han kalium-værdier 
faldt drastisk. I 2014 blev han indlagt igen på Aar hus Universitetshospital. 
Hans kalium-værdi var 1,2, da han blev indlagt. En anden registrering var 
1,4. Fra en anden overlæge har han fået fortalt, at  hun havde oplevet en per- 
son, der blev indlagt med en kalium-værdi på 1,6, s om var i koma. Lægerne 
var forundrede over, at han var ved bevidsthed og t il at kommunikere med 
på trods af de lave kalium-værdier. Det første halv e døgn han var indlagt fik 
han kalium oralt i shots. Han blev herefter overfør t til intensiv. Lægerne for- 
søgte sig så lidt frem. Først fik han igen 2 x 750 mg kaleroid. Dagen efter 
satte de det op til 3 x 750 mg. 
I dag får han 4 x 750 mg. om dagen. Den dosis kom h an op på sidste år i for- 
året. Hans kalium-værdier bliver som hovedregel kon trolleret hvert kvartal 
og nogle gange næsten hver måned. Hans smerter, den  prikkende fornem- 
melse og de andre gener er næsten væk. Han går og s tår. Spiller golf og cyk- 
ler mountainbike. Han kan godt holde på en kuglepen , men skriver på com- 
puter. Han har nu kørekort på normal tid. Med hensy n til arbejde er han ikke 
fuldtidsbeskæftiget, men i 2015 havde han så meget censorarbejde, at han 
tjente omkring 360.000 kr. Han havde et deltids int erim job som økonomidi- 
rektør i en farmaceutisk virksomhed, hvor han skull e lægge virksomheden 
om fra et ApS til et A/S og fastlægge forretningsga nge. Han var desuden be- 
styrelsesformand i en periode. Han er fuldt erhverv sdygtig i dag og søger og- 
så fuldtidsjobs. Han er 65 år. Med den alder er det  ikke nemt at finde arbej- 
de. Det bliver heller ikke nemmere af, at han er hø jtuddannet og har haft en 
høj løn, inden han trådte ud af arbejdsmarkedet. Ha n får for eksempel ikke 
fuldmægtigjobs. Han vil gerne tage hvad som helst, dog ikke jobs, hvor han 
skal løfte og bære. Det er hans opfattelse, at hvis  han havde været sat i kor- 
rekt kalium-behandling i 2002/2003, ville han ikke være blevet førtidspensi- 
onist. Han var ikke blevet indskrænket i sine arbej dsmuligheder. Han havde 
så levet et normalt liv. Den stærke smertestillende  medicin, som Gentofte 
Sygehus ordinerede, har også haft omkostninger for hans krop, der først er

blevet udredt sidste år. Det har ødelagt hans testoteron-niveau. Det er hans
opfattelse; at det er en meget forkert udlægning, når Ankenævnet for Patien-
terstatningen siger; at de ikke kan se, at Gentofte Sygehus har påført ham en
skade. Dels har han ikke fået tilstrækkelig med kaleroid; 0g dels er han sat i
en behandling med smertestillende medicin; som har kamoufleret den hårde
hjertebanken; der var en følge af kaliummangelen.

Beviset på, at han har været fejlbehandlet frem til 2014, er, at han i 2014 har
fået den korrekte dosis; der har betydet, at hans smerter og gener næsten er
væk.

Han følger nu meget med på Sundhed.dk. Selv om han i 2014 fik tre tablet-
ter og i 2016 blev sat op til fire tabletter; er kurven for hans p-kalium-værdi -
er fra 2012 til nu "savtakket" . Hans kalium-værdi er rent faktisk faldet for
nylig. Han ved ikke, om det kommer til at betyde, at hans dosis skal sættes
yderligere op.


Parternes synspunkter

 har i påstandsdokumentet anført følgende til støtte for
sine påstande:



Overordnede tema:
1)	Ankenævnet for Patientskadeerstatnings afgørelse af 23. maj 2016
er forkert, fordi Sagsøger blev påført en fortsættende skade ved
manglende korrekt diagnosticering 0g medicinering
2) Sagsøger har haft et indtægtstab ved ikke at kunne komme tilbage til
sit arbejde på grund af manglende korrekt behandling
Således er det overordnede retlige spørgsmål, som Retten i Herning
skal tage stilling til, følgende:

Burde Gentofte Sygehus i 2007 og følgende have opdaget, hvorvidt
 var blevet fejlbehandlet af Glostrup Sygehus
2002 og følgende, 0g dermed iværksat korrekt behandling?

Skal  indtægtsforhold op til 2007 vurderes
efter de faktuelle indtægtsforhold som værende udenfor arbejds-
markedet som følge af fejlbehandling, eller skal hans indtægts -
forhold fastsættes ud fra hans normale erhvervsevne, hvis ikke var
blevet fejlbehandlet?

Anbringender:
Eorudgående forløb:
Det gøres gældende, at Sagsøger tilbage i 2002 ikke fik stillet den
rigtige diagnose for medfødt kaliummangel, og dermed ikke blev

udredt korrekt, hvilket betød, at han ikke fik den tilstrækkelige do-
sering af medicin for dette 0g at han ikke efterfølgende indgik i et
egentlig behandlings - og opfølgningsforløb.

Det gøres gældende; at en korrekt dosering af medicin; behandling
og opfølgning ville have medført, at Sagsøger ikke ville have haft
væsentlige symptomer grundet hans medfødte kaliummangel. Navn -
lig medicineringen for symptomer som følge af overfaldet har derfor
været nytteløs og har ligeledes medført; at han kom; og i øvrigt blev
fastholdt; på førtidspension. Symptomerne på medfødt kalium-
mangel og følgerne af overfaldene kan være overlappende og ens-
artede, således at lægerne samt hospitalerne fejlagtigt har troet, at
det var følgerne af overfaldene, der skulle behandles for, når den
egentlige forbedring af Sagsøger' helbred kunne være opnået ved en
korrekt behandling for den medfødte kaliummangel.

På den baggrund er det Sagsøgers opfattelse:
At Glostrup Hospital undlod at følge op på en mistanke om
en medfødt kalium mangel uanset at der var klare indikationer på
dette, hvilket Glostrup Hospital har erkendt var en fejl.

At Glostrup Hospital i juni 2002 havde en sådan grund til
mistanke om, at Sagsøger led af en medfødt kaliummangel at de
behandlende læger burde have fulgt op på dette; foretaget de nød-
vendige undersøgelser og dermed muliggjort; at Sagsøger allerede i
2002 var blevet udredt korrekt, fået den korrekte medicinering samt
dosering og var blevet gjort opmærksom på vigtigheden af at kon-
stant få målt sit kalium niveau 0g tage den rette dosering.

At den mangelfulde diagnosticering, udredning og behand-
ling; og dermed også en fejlagtig ordinering af antidepressiv; smerte
0g stærk-smertestillende samt panikangst medicin i perioden frem til
2014, har medført; at  har været tvunget, 0g
fastholdt ham; på mellemste førtidspension

At tab af indkomst derfor skal vurderes i forhold til, at han
har været frataget retten til at arbejde grundet Glostrup Hospitals op-
rindelige mangelfulde behandling 0g hvor konsekvenserne heraf har
haft effekt op til 2014, og dermed at sagsøgers manglende arbejds -
evne og indtægter alene kan tilskrives fejl diagnosticering 0g be-
handling fra 2002, igen i 2007 og helt op til 2014.

At Sagsøger siden den korrekte udredning 0g opfølgning
siden juli 2014 igen er blevet erhvervsaktiv 0g nu løbende har mu-
lighed for at søge fastansættelse, da generne af den medfødte kali -
ummangel er blevet stærkt reduceret.

Imidlertid er handlinger 0g mangel på samme på Glostrup Hospital
og frem til marts 2007 ikke under pådømmelse i denne sag, men at
det der er under pådømmelse er handlinger og mangel på samme fo-
retaget i perioden fra marts 2007 og frem til juli 2014.

Det gøres således gældende; at ansvarsgrundlaget er at finde fra 2
marts 2007, hvor Sagsøger blev overført til Gentofte Sygehus.

Det gøres på denne baggrund gældende

At Gentofte Sygehus blot udskrev 
uden at diagnosticere ham med hypokaliæmi, hvorfor hans diagnose
ikke fremgår af den elektroniske journal. Herved er vigtig informa-
tion om  helbredstiltand blevet udeladt; 0g
der er derfor ikke nogen, der efterfølgende har sikret ham en syste -
matisk behandling.

At Gentofte Sygehus ved ikke at henvise 
til en endokrinolog har undladt at sikre, at han blev udredt 0g
dermed ville få den nødvendige og korrekte medicinske dosering 0g
behandling. Derimod fik han faktisk den forkerte dosering af medi-
cin; da han alene fik 2 x 750 mg. Kaleorid dagligt og ikke 3 x 750
mg, som det efter udredningen i juli 2014 viste sig at være den kor -
rekte dosering sammen med et systematisk opfølgningsforløb.

At selvom  periodevis fik konstateret
normale kaliumtal og fik medicin for kaliummangel i form af ka-
lium 50 mg; Kaleorid 1500 mg og Spirix 50 mg. x 2. i perioden
2007-2012, er dette ikke udtryk for, at man har vurderet sammen-
hængen mellem kaliummanglen og de alvorlige gener samt kalium-
manglens medvirkende årsag til disse

At Gentofte Sygehus, som følge af den manglende udred-
ning, påførte  et unødvendigt forbrug af stærk
smertestillende 0g sløvende medicinforbrug; indtil han af egen drift
udfasede denne medicin med skadesvirkninger i form af nedsat te-
stoteron, der er en kendt virkning af langvarig medicinering med
stærk smertestillende medicin (opioider) .

At Gentofte Hospital ordinerede stærkt smertestillende me-
dicin (morfin og contalgin), der har sløvet og dækket over gener fra
paræstesier i arme og ben. Det har ligeledes for en dels vedkom-
mende dækket over smerte i brystkassen (hjertebanken), og at dette
har medvirket til, at testosteron P har været under normalværdierne
der har medført gener:
a. nedsat energi, motivation; initiativ og selvtillid
b. tristhed, koncentrationsevne og hukommelse
C. søvnforstyrrelser, øget søvnbehov
d. nedsat muskelmasse og styrke
e. central adipositas og høj BMI
f. nedsat fysisk kapacitet
og samlet gjort ham uarbejdsdygtig

At Gentofte Sygehus mangelfulde handlinger og beslut-

ninger har resulteret i, at  er blevet påført
sådanne gener og forbrug af stærk smertestillende og sløvende medi -
cin, at han ikke har kunnet udføre et normalt arbejde men er blevet
henvist til fortsat passiv forsørgelse.

At Gentofte Sygehus manglende sjoumnalisering og henvis-
ning er en direkte årsag til, at hverken Århus Universitetshospital
eller  egen læge var opmærksom på diag-
nosen 0g dermed fejlbehandlede ham eller undlod effektivt at følge
op på hans kaliummangel.

At Gentofte Sygehus på den baggrund må anses for at have
begået en alvorlig fejl, der har påført  en varig
alvorlig gene i perioden 2007-2012 og forhindret ham i at komme
ud af passiv forsørgelse og udnytte hans anerkendte erhvervsmæs -
sige kompetencer.

At Ankenævnet for patienterstatningen, uanset disse fejl og
mangler; fejlagtigt har lagt til grund, at  efter
behandlingen på Gentofte hospital har fået den rette behandling 0g
at den mangelfulde behandling for den medfødte kaliummangel; der
må anses for at være en grundlidelse, ikke har haft nogen betydning
for, at man gennem hele forløbet i stedet for har behandlet ham med
åbenbar nytteløs smertemedicin og uden den nødvendige konse-
kvente opfølgning, som har haft væsentlige konsekvenser for hans
helbred.

At Ankenævnet for patienterstatningen har fejlet ved ikke
have tillagt det den nødvendige betydning, at der er en væsentlig
forskel på at behandle for en medfødt kaliummangel og så en peri -
odevis kaliummangel, der kan skyldes andre årsager. En medfødt
kaliummangel er en forholdsvis sjælden lidelse, der kræver den rette
dosering samt livsvarig og konsekvent opfølgning.

At såfremt det lægges til grund, at Gentofte Sygehus har
begået en fejl, der har medført en skade hos 
har han lidt et indkomsttab i perioden pålydende forskellen mellem
den oppebårne mellemste førtidspension 0g det beløb, som sandsyn -
ligvis kunne have været hans indtægt; ligesom han 1 perioden har
måttet supplere den mellemste førtidspension med brug af tidligere
indbetalte kapitalpensionsmidler; som i dag er opbrugt.

Lforhold til Sagsbehandlingen_efter 2012 Sagsøgtes_afgørelse_vedz
rørende Århus Universitetshospital gøres her gældende:

At det må lægges til grund, at  medfødte kali -
ummangel er en sådan grundlidelse; der i det væsentligste er årsagen
til, i fraværet af korrekt dosering af medicin; behandling 0g opfølg -
ning at han ikke har kunnet arbejde normalt. Ankenævnet har fejl-
agtigt ikke tillagt dette betydning ved vurderingen af, om
 har ret til tabt arbejdsfortjeneste.

At den manglende kaliumbehandling i perioden 2012 til 2014 har
medført, at  gener blev yderligere forværret
sammenholdt med perioden fra 2007 til 2012, men at generne
grundet mangelfuld behandling for medfødt kaliummangel også var
til stede før august 2012

At det må lægges til grund, at Patienterstatningen og Ankenævnet
har fundet, at  først kom i korrekt behandling
for kaliummangel efter indlæggelsen i 2014.

At Ankenævnet fejlagtigt har lagt til grund, at den rette behandling
efter indlæggelsen fra marts 2007 på Gentofte hospital og frem til i
dag; har været en daglig dosering på 2 x 750 mg Kaleorid, når rette
behandling var 3 x 750 Kaleorid 0g august 2016 er 4 x 750 mg
Kaleorid og løbende kontrol af kaliumniveauet 0g opfølgning herpå.

At  muligheder for at komme ud af passiv
forsørgelse 0g udnytte sin ret til at søge og få arbejde blev yderligere
umuliggjort grundet Århus Universitetshospitals fejl i august 2012

At der skal tilkendes  tabt arbejdsfortjeneste
uagtet at han forud for skaden var på mellemste førtidspension; idet
den manglende konsistente 0g korrekte behandling for en medfødt
kaliummangel netop har været den væsentligste årsag til, at
 har været på mellemste førtidspension. Dette be-
kræftes af det faktum, at han 1 dag får den rette behandling 0g
dermed er jobsøgende og ofte kommer til jobsamtaler.

At  dermed har lidt et tab af indtægt; ligesom
han 1 perioden har måttet supplere den mellemste førtidspension
med brug af tidligere indbetalte pensionsmidler. Hans indtægtstab
må derfor fastsættes i forhold til den indtægt, som han sandsynligvis
ville have haft, såfremt han, grundet den anerkendte fejl, ikke havde
været henvist til passiv forsørgelse.

Anbringender for så vidt det økonomiske
Det gøres gældende, at den tabte arbejdsfortjeneste skal regnes fra
marts 2007 til 1. juli 2014, hvilket kan opgøres til kr. 4.327.105, og
subsidiært fra august 2012 til 1. juli 2014, hvilket opgøres til kr.
1.143.979 som følge af den af sagsøgte anerkendte skade forvoldt på
Århus Universitetshospital.

Det gøres gældende at Sagsøger 1 årene 2000-2002 havde en
gennemsnitlig indtægt på kr. 741.842 årligt før skat. I 2003 faldt
denne til den mellemste førtidspension på kr. 145.000. Det årlige tab
er således opgjort til kr. 596.842

Det gøres gældende; at kravet kan opgøres således:

Principalt
Fra april 07 til juli 14	Fra august 12 til juli 14
Måneder
Årlig erstatning
Månedlig erstatning	49.737
Erstatningspåstand 4.327.105


Det bestrides, at Patienterstatningen ikke havde grundlag for at til-
kende Sagsøger erstatning for tabt arbejdsfortjeneste.

Det gøres gældende, at Sagsøger fik først en markant bedring, da
han kom 1 en egentlig, 0g korrekt, kaliumbehandling. Dette skete
først efter den 30. juni 2014. Den markante forbedring har betydet,
at Sagsøger har fået overskud til igen at søge arbejde og påtage sig
flere censoropgaver 0g dermed på sigt at komme væk fra passiv
forsørgelse i form af mellemste førtidspension.


Sagsomkostninger:
Der har ved sagens førelse måtte betales rets - og berammelses-
afgifter, i alt kr. 4.000.

Den nedlagte påstand omfatter et krav, der kan opgøres til
4.327.104


Ankenævnet for Patienterstatningen har i påstandsdokumentet anført følgen -
de til støtte for påstanden:

"Denne sag drejer sig om, hvorvidt der er grundlag for at tilsidesætte
ankenævnets afgørelse af 23. maj 2016 (bilag 13), hvorved anke -
nævnet tiltrådte Patienterstatningens t0 afgørelser af 27. juli 2015 (bi-
lag A og bilag 11) vedrørende  behandling på henholds -
vis Gentofte Hospital og Aarhus Universitetshospital.

Gentofte
Ved afgørelsen afviste ankenævnet; at  er påført en erstat -
ningsberettigende skade under behandlingen på Gentofte Hospital fra
den 2 marts 2007 og frem, eftersom hans pseudohyperaldosteronisme
(en medfødt enzymdefekt; der medfører kaliumtab i urinen, tendens til
lavt kalium i blodet og forhøjet blodtryk) blev korrekt behandlet med
spironolakton og kaliumtilskud, ligesom blodtrykket blev relevant
kontrolleret.

Aarhus
Ankenævnet vurderede derudover; at  var påført en
erstatningsberettigende patientskade ved behandlingen på Aarhus Uni -
versitetshospital den 14. august 2012 i form af gener på grund af
manglende behandling for kaliummangel.

Ankenævnet tilkendte som følge af den anerkendte patientskade
 kr. 1.000,- 1 erstatning for helbredsudgifter og kr. 25.000,- i
godtgørelse for svie og smerte.

Glostrup
Patienterstatningen har tidligere forholdt sig til den behandling
 modtog på Glostrup Hospital i perioden 16. januar 2001 til 8.
juli 2002

Ved afgørelse af 28. november 2014 (bilag 18) afviste Patienterstat -
ningen sagen som forældet; eftersom skaden var anmeldt mere end 10
år efter skaden var forårsaget.

Afgørelsen blev ikke påklaget til Ankenævnet for Patienterstatningen;
hvilket efter KEL 8 58 d, stk. 1 er forudsætningen for, at afgørelsen
kan indbringes for domstolene. Afgørelsen er derfor ikke til prøvelse
under denne sag.

For så vidt angår det i stævningen anførte om de almindelige erstat-
ningsretlige regler, bemærkes for en ordens skyld, at KEL 8 59
udtømmende regulerer spørgsmålet om forældelse af krav omfattet af
KEL. Forældelseslovens fristregler finder derfor ikke anvendelse 1
denne sag.

Anbringender

Til støtte for frifindelsespåstanden gøres det overordnet gældende, at
der ikke er grundlag for at tilsidesætte ankenævnets afgørelse af 23.
maj 2016 (bilag 13).

Det er  der har bevisbyrden for, at der er grundlag for at
tilsidesætte ankenævnets afgørelse.

Det må ved bevisbedømmelsen tages i betragtning at ankenævnet på
grund af sin sammensætning, der bl.a. omfatter medlemmer med læge-
videnskabelig baggrund, brugen af speciallægekonsulenter ved afgør-
elserne og gennem behandling af et stort antal sager har en særlig
erfaring i at bedømme sager efter klage - og erstatningsloven; 0g at der
derfor skal være et sikkert grundlag for at tilsidesætte afgørelsen.

Det gøres overordnet gældende, at  ikke har ført bevis her-
for.

Stævningen indeholder ikke nye; væsentlige oplysninger eller doku-
mentation i forhold til grundlaget for ankenævnets afgørelse; 0g stæv-
ningen giver derfor ikke i sig selv grundlag for at rejse tvivl om rigtig -
heden af afgørelsen.

En betingelse for erstatning eller godtgørelse efter klage- 0g erstat-
ningsloven er, at patienten ved behandlingen; undersøgelsen eller
lignende med overvejende sandsynlighed er blevet påført en skade, jf.

8 19, stk. 1, 0g 8 20, stk. 1 Normale følger af grundsygdommen eller
komplikationer; der kan henføres til selve grundsygdommens forløb,
kan ikke anerkendes; som en erstatningsberettigende skade efter loven:
Det er herudover en betingelse, at skaden er forvoldt på en af de i $ 20,
stk. 1, nr. 1-4, anførte måder.

Efter KEL 8 20, stk. 1, nr. 1, ydes erstatning, hvis en patient er påført
skade som følge af, at en erfaren specialist på det pågældende område
under de i øvrigt givne omstændigheder ville have handlet anderledes
ved undersøgelse, behandling eller lignende, 0g skaden derved ville
være undgået.

Det følger af KEL $ 21, stk. 1, at skade som følge af, at der ikke er
blevet stillet en rigtig diagnose af den pågældendes sygdom kun er-
stattes i de $ 20, stk. 1, nr. 1 og nr. 2 nævnte tilfælde Efter praksis
gælder denne regel også, hvis diagnosen er blevet stillet for sent.

Behandlingen på Gentofte_Hospital
Som nærmere begrundet i ankenævnets afgørelse af 23. maj 2016
(bilag 13, side 4) er  ikke påført en erstatningsberettigende
skade ved ikke under behandlingsforløbet på Gentofte Hospital at
være blevet henvist til en specialist, idet han på trods heraf fik den
korrekte behandling for sin kaliummangel.

Det fremgår således af joumnalnotat af 29. marts 2007 fra Gentofte
Hospital (bilag C, s 10), at  blev sat i korrekt behandling
med Spiron og kaliumtilskud, da man konstaterede, at han led af
hydroxysteroiddehydrogenase.

Det bestrides endvidere som urigtigt, at Gentofte Sygehus ikke har
journalført  enzymdefekt.

Det fremgår da også direkte af udskrivningsbrevet af 9. april 2007 fra
Gentofte sygehus (bilag D), at  havde en defekt i binyrerne
med nedsat funktion af enzymet 11-hydrogenase, der ville medføre
hypokaliæmi, hvorfor han skulle behandles med Spiron og Kaleroid.

 var til kontrolundersøgelser de efterfølgende år, hvor man
fortsatte behandlingen med Spiron 0g kalium; jf. journalnotater af 31.
marts 2008 og 17. marts 2009 fra Gentofte Hospital (bilag C, s. 13).
Ved kontrollerne fandt man normale forhold.

På den baggrund er  med overvejende sandsynlighed ikke
blevet påført en skade i forbindelse med behandlingen af sin kalium-
mangel på Gentofte Hospital.

Det af  1 stævningen på side 8 om korrekt
kaleroidbehandling kan ikke føre til en tilsidesættelse af ankenævnets
afgørelse heraf. Det forhold, at behandlingen efterfølgende justeres i
juni 2014 og august 2016 kan ikke udgøre noget bevis for, hvad den
lægefagligt korrekte behandling var i årene 2007 2009. Det samme
gælder det anførte om fornyelsen af  kørekort i 2016 0g

 hustrus notat om hans helbred dateret august 2014 (bilag
15).

Endelig har  ikke godtgjort et grundlag for at tilsidesætte
ankenævnets vurdering af, at hans forbrug af smertestillende 0g
sløvende medicin ikke kan tilskrives hans kaliummangel. Det er ikke
tilstrækkeligt til at tilsidesætte ankenævnets lægefaglige skøn; at
 er uenig i ankenævnets vurdering heraf.

For så vidt angår det af  i stævningen anførte om, at han
som følge af behandlingsforløbet på Gentofte Sygehus er berettiget til
tabt arbejdsfortjeneste i perioden; henvises til det ovenfor anførte om
prøvelsesgrundlaget i sagen.

Behandlingen på Aarhus Universitetshospital
Det er et grundlæggende princip i KEL; at det alene er den skade; der
kan henføres til de i KEL 8 19 nævnte helbredelsesforanstaltninger,
der berettiger til erstatning efter loven. Følger, der må henføres til
selve grundlidelsen 0g dens normale forløb berettiger ikke til
erstatning efter loven.

I medfør af erstatningsansvarslovens 8 2, stk. 1, ydes erstatning for
tabt arbejdsfortjeneste, indtil den skadelidte kan arbejde igen. Ved
vurderingen af, om der skal ydes erstatning, tages der højde for den
forventede sygeperiode sammenholdt med den faktiske sygemeldings -
periode; der skyldes skaden. Det er kun det tab, der er lidt efter udløbet
af den forventede sygeperiode; der kan erstattes .

Hertil kommer, at det som udgangspunkt er en forudsætning for, at en
person	der som sagsøgeren har en begrænset tilknytning til
arbejdsmarkedet er berettiget til erstatning for tabt arbejdsfortjeneste,
at pågældende kan dokumentere, at han før sin tilskadekomst har
indgået en bindende ansættelsesaftale, jf. eksempelvis U2005.3O9H,
U2013.2608H og senest U.2016.3715 H

 har ikke godtgjort, at der er grundlag for at tilsidesætte
ankenævnets vurdering
hvorefter; at han ikke er berettiget til erstatning for tabt arbejdsfortje -
neste, som følge af den anerkendte patientskade han blev påført under
behandlingen på Aarhus Universitetshospital.

Som nærmere redegjort for i ankenævnets afgørelse af 23. maj 2016
(bilag 13) har den anerkendte patientskade alene påført 
ca. 4 ugers sygdom; men ikke efterladt ham med nogen varige følger.

Det bemærkes i den forbindelse, at  har været tilkendt
førtidspension siden 2003.

Patientskaden indtrådte i 2014 0g  har ikke dokumenteret,
at han af den grund er gået glip af arbejdsindtægter.

Sagsomkostninger

Til brug for rettens fastlæggelse af sagens omkostninger kan det
oplyses, at  har nedlagt påstand om erstatning for et beløb
svarende til kr. 4.327.104.

Sagens førelse har for ankenævnet ikke været forbundet med andre
udgifter end udgifter til advokatbistand, og det kan i den forbindelse
oplyses; at der har været skriftveksling i form af stævning, svarskrift
og replik.


Parterne har procederet 1 overensstemmelse med det, der er anført i på -
standsdokumenterne.


Rettens begrundelse og afgørelse

Vedrørende spørgsmålet om  er påført en patientskade
ved behandling på Gentofte Hospital den 2 marts 200Zog frem:

Efter $ 19, stk. 1, nr. 1,i lov om klage - og erstatningsadgang indenfor sund-
hedsvæsenet ydes der erstatning til  hvis han er påført
en skade i forbindelse med undersøgelse, behandling eller lignende, som er
foretaget på et sygehus eller på vegne af dette. Erstatning ydes hvis skaden
med overvejende sandsynlighed er forvoldt som følge af; at en erfaren speci -
alist på det pågældende område under de i øvrigt givne forhold ville have
handlet anderledes ved undersøgelse, behandling eller lignende, hvorved
skaden ville være undgået.

 lider af en medfødt genetisk defekt, der fører til kali-
ummangel.  blev indlagt på Amager Hospital den 25.
februar 2007 0g blev den 2 marts 2007 overflyttet til Gentofte Hospital på
grund af aortaklapendokardit. Efter bevisførelsen lægges det til grund, at
man på Gentofte Hospital konstaterede, at han led af den medfødte defekt;
og at han blev sat i korrekt behandling herfor med Spiron og kaliumtilskud.
På baggrund af journalnotaterne om kontrollen den 31_ marts 2008, hvor der
blev fundet normal kaliumværdi, og kontrollen den 17. marts 2009, hvor der
blev fundet stationære forhold, er det ikke med overvejende sandsynlighed
godtgjort, at  er påført en skade som følge af, at han på
daværende tidspunkt ikke blev sat i behandling med en højere dosis medicin
for kaliummangel. Gentofte Hospital har 1 udskrivningsepikrise af den 2
marts 2007, udstedt den 9 april 2007, som fremgår sendt til Lægehuset
i Silkeborg i Jylland som  har forklaret han flyt-
tede til i 2012 anført; at  under indlæggelsen fik kon-
stateret defekten; at han derfor skulle behandles med Spiron; og at hans kali -
um var blevet normaliseret under indlæggelsen. Der er ikke nærmere oplys-
ninger om, hvordan denne information er behandlet. Selv om 

selv først under sagen her er blevet bekendt med epikrisen; er det ik-
ke med overvejende sandsynlighed godtgjort;, at der herved foreligger et for-
hold, der kan begrunde et erstatningsansvar for Gentofte Hospital efter lov
om klage- og erstatningsadgang inden for sundhedsvæsenet. Efter bevisfø-
relsen er det heller ikke med overvejende sandsynlighed godtgjort; at der i
forløbet forud for den 2. marts 2007, hvor behandlingen på Gentofte Hospi-
tal startede, eller i øvrigt; er forhold, der bevirker, at Gentofte Hospital er er-
statningsansvarlig efter lov om klage- og erstatningsadgang indenfor sund-
hedsvæsenet.

Ankenævnet for Patienterstatningen frifindes derfor for 
påstand 1

Vedrørende spørgsmålet om  har krav på erstatning for
tabt arbejdsfortjeneste som følge af den anerkendte_behandlingsskade opstå-
et som følge af behandlingen på Århus Universitetshospital:

For så vidt angår tiden forud for den 14. august 2012 kan der ikke kræves er-
statning for tabt arbejdsfortjeneste; allerede fordi det ikke i nødvendigt om-
fang er godtgjort; at der er en patientskade, der i det tidsrum berettiger til er-
statning efter lov om klage- og erstatningsadgang inden for sundhedsvæse-
net.

Det er anerkendt, at  har fået en patientskade på grund
af den manglende behandling af den medfødte genetiske mangel i perioden
fra august 2012 til juni 2014. På tidspunktet den 14. august 2012, hvor Aar -
hus Universitetshospital stoppede behandlingen med Spiron og Kaleorid;
havde  været på førtidspension siden 2003, 0g efter
bevisførelsen findes der ikke grundlag for at tilsidesætte Ankenævnets vur -
dering af, at behandlingsskaden alene har medført fire ugers sygdom og in-
gen varige gener. På den baggrund og uanset oplysningerne om 
arbejds- og indkomstforhold før han kom på førtidspension 0g
hans forklaring om sine ansættelsesforhold i 2015 0g frem; 0g at han i dag er
fuldt erhvervsdygtig, har  ikke løftet bevisbyrden for,
at han ville have haft en fast og varig tilknytning til arbejdsmarkedet fra au-
gust 2012, hvis skaden ikke var sket.

Ankenævnet for Patienterstatningen frifindes derfor også for 
påstand 2

Efter sagens udfald og forløb skal  betale sagsomkost-
ninger til Ankenævnet for Patienterstatningen med 35.000 kr. til Ankenæv-
nets udgift til advokatbistand. Selv om sagen har involveret en stor økono-
misk værdi, har retten lagt vægt på, at sagen har vedrørt afgrænsede pro-
blemstillinger; at der ud over parternes påstandsdokumenter alene har været
skriftsveksling i form af stævning, svarskrift 0g replik, at der ikke har været
særlige bevisskrift, idet sagen for eksempel ikke har været forelagt for Rets -

lægerådet, 0g at der ud over sagens bilag alene har været bevisførelse i form
af partsforklaring fra  Sagsomkostningsbeløbet er der -
for fastsat under det interval, der ifølge de vejledende takster som udgangs -
punkt anvendes ved sager, der involverer tilsvarende værdier.


Thi kendes for ret:

Sagsøgte; Ankenævnet for Patienterstatningen; frifindes.

Sagsøgeren,  skal inden 14 dage til sagsøgte, Anke-
nævnet for Patienterstatningen; betale sagsomkostninger med 35.000 kr.

De idømte sagsomkostninger forrentes efter rentelovens $ 8a.