Byrettens dom stadfæstes med den ændring, at foranstaltningen idømt ved Københavns Byrets dom af 23. januar 2019 ophæves
Ret: Østre Landsret (2. instans)
Faggruppe: Straffesag — Almindelig domsmandssag
Sagsemner: Strafferetlige sanktioner og andre foranstaltninger;
Udlændinge;

/

UDSKRIFT
AF

ØSTRE LANDSRETS DOMBOG
____________

D O M

Afsagt den 2. september 2021 af Østre Landsrets 19. afdeling

(landsdommerne Lone Dahl Frandsen, Anne Birgitte Fisker og Thomas Smed (kst.) med

domsmænd).

19. afd. nr. S-224-21:

Anklagemyndigheden

mod

Tiltalte

(CPR nr. (Født 1996))

(advokat Gitte Juul Jensen, beskikket)

Københavns Byrets dom af 8. januar 2021 (SS 2-11230/2020) er anket af Tiltalte med

påstand om frifindelse for dommens bestemmelse om udvisning, sub-sidiært at der

fastsættes et tidsbestemt indrejseforbud.   

Anklagemyndigheden har påstået stadfæstelse og ophævelse af foranstaltningen idømt ved

Københavns Byrets dom af 23. januar 2019.

Tiltalte har tilsluttet sig anklagemyndighedens påstand om ophævelse af foranstaltningen

idømt ved Københavns Byrets dom af 23. januar 2019.

Personlige oplysninger

Der er for landsretten fremlagt supplerende erklæring vedrørende tiltalte af 25. august 2021

udarbejdet af speciallæge i psykiatri, Person 8, hvoraf fremgår bl.a.:



/

- 2 -

”Konklusion
Der er således udtryk for en kronisk psykoselidelse, hvor tilbagefald uden anti-
psykotisk behandling er næsten garanteret. Prognosen for at patienten kan blive hel-
bredt for sin paranoide skizofreni og klare sig uden medicinsk behandling vurderes
meget ringe.
Patienten bliver i ubehandlet tilstand svært sindssyg med både hallucinationer og
vrangforestillinger, og har i psykotisk tilstand tidligere været til fare for andre. Til
gengæld har behandling vist sig at være meget effektiv og patientens tilstand stabili-
seres således at han fremstår næsten symptomfri under kontinuerlig behandling. Det
er således af afgørende betydning for patientens helbred og stabiliteten af den kro-
niske lidelse at patienten får medicinsk behandling, og at en sådan er til rådighed, der
hvor patienten opholder sig.”

Tiltalte har om sine personlige forhold supplerende forklaret bl.a., at han ikke kan huske

noget fra før, han indrejste i Danmark. Han har mødt sin fars familie, der bor i Sverige.

Tiltalte har ikke mødt sin mors familie, der bor i USA, efter de flygtede fra Irak i 2015.

Han har ikke nogen familie i Irak, og så vidt han ved, har hans forældre heller ikke kontakt

med personer bosiddende i Irak.

Han har boet hos sin mor og hos sine søskende under sin opvækst. Hans søskende taler

dansk. Hans mor bliver bedre og bedre til dansk. Han kan enkelte arabiske ord og sætnin-

ger som f.eks. ”tak for mad” , ”hej” , ”farvel” og lignende. Han kan ikke skrive eller læse

arabisk. Når tiltalte taler med sin mor, plejer en af hans søstre at fungere som tolk, fordi

han ikke taler godt nok arabisk til selv at kunne tale med sin mor. Han boede hos sine for-

ældre, indtil han blev 8 år gammel, og hos sin mor fra han var 14 år gammel, men han op-

holdt sig næsten ikke i hjemmet, så han talte sjældent med moderen. Tiltalte har fået at

vide, at han kunne tale arabisk, da han var barn, men han har glemt sproget.

Han mødte sin kæreste, Person 9, for omkring 4½ år siden. De er islamisk gift. De hav-de

planer om også at blive juridisk gift, men så blev tiltalte anholdt i forbindelse med den-ne

sag. Person 9 har en søn på nu 7 år fra et tidligere forhold. Tiltalte ser drengen meget, de

har et godt forhold til hinanden og laver forskellige aktiviteter sammen. Tiltalte har aldrig

boet sammen med Person 9, fordi det på grund af tiltaltes psykiske problemer ikke ville

være godt for drengen, hvis tiltalte flyttede ind. Han ser sig selv som en far for drengen.

Når han husker at tage sin medicin, har han ikke nogen symptomer som følge af sin psyki-

ske tilstand. Hvis han glemmer at tage medicinen, bliver han psykisk ustabil.



/

- 3 -

Han har ikke været en del af bandemiljøet siden 2016.

Tiltalte har været fortsat frihedsberøvet under anken.

Landsrettens begrundelse og resultat

Tiltalte, der er irakisk statsborger, er fundet skyldig i bl.a. røveri samt legemsangreb af

særlig rå, brutal eller farlig karakter og er dømt til anbringelse i psykiatrisk afdeling. Det

tiltrædes derfor, at der er hjemmel i udlændingelovens § 22, nr. 2, nr. 3 og nr. 6, til at ud-

vise ham.

Det følger herefter af udlændingelovens § 26, stk. 2, at tiltalte skal udvises, medmindre

dette med sikkerhed vil være i strid med Danmarks internationale forpligtelser. Spørgs-

målet er herefter, om en sådan udvisning vil være i strid med Den Europæiske Menneske-

rettighedskonventions artikel 8.   

Af retspraksis fra Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol, jf. senest navnlig domme

af 12. januar 2021 i sag 56803/18, Munir Johana mod Danmark, og i sag 26957/19, Khan

mod Danmark, og af Højesterets retspraksis følger, at det navnlig beror på en proportiona-

litetsvurdering, om en udvisning af en herboende udlænding er forenelig med artikel 8 i

Den Europæiske Menneskerettighedskonvention. Der skal ifølge denne praksis foreligge

meget tungtvejende grunde for at udvise en fastboende udlænding, der er født i landet eller

indrejst som barn, og som har tilbragt det meste af sin barndom og ungdom i landet, jf. bl.a.

præmis 75 i Menneskerettighedsdomstolens dom af 23. juni 2008 i sag 1638/03, Mas-lov

mod Østrig.

I et tilfælde, hvor udlændingen endnu ikke har etableret egen familie, skal der ved vurde-

ringen af, om en udvisning vil være proportional, lægges vægt på blandt andet karakteren

og alvoren af den tidligere og nu begåede kriminalitet, hvor længe den pågældende udlæn-

ding har været i opholdslandet samt styrken af de familiemæssige, sociale og kulturelle

bånd til opholdslandet og statsborgerskabslandet, jf. præmis 71 i Maslov mod Østrig.

Tiltalte er nu 25 år og som anført irakisk statsborger. Han er efter det oplyste født i Irak og

kom som 2-årig til Danmark i 1998 som familiesammenført med sin herboende far. Han

har forklaret, at han ikke har været i Irak siden sin indrejse i Danmark og ingen familie har



/

- 4 -

i Irak. Han talte arabisk som barn og taler stadig lidt arabisk. Efter sagens oplysninger læg-

ger landsretten til grund, at tiltalte ikke er gift efter dansk lovgivning, og at tiltalte ikke bor

sammen med Person 9, med hvem han efter sin forklaring er islamisk gift, og som har en

nu 7-årig søn fra et tidligere forhold, som tiltalte ifølge det oplyste har en stor tilknyt-ning

til. Landsretten lægger herefter til grund, at tiltalte ikke har etableret egen familie.

Tiltalte er siden 2012 straffet adskillige gange, herunder for røveri og ulovlig våbenbesid-

delse under særligt skærpende omstændigheder samt for overtrædelser af våbenloven og

lov om euforiserende stoffer under særligt skærpende omstændigheder. Enkelte af forhol-

dene er begået, før tiltalte fyldte 18 år, men tiltalte har, efter at han blev myndig, fortsat

med at begå kriminalitet. Tiltalte er tidligere betinget udvist ved Københavns Byrets dom

af 8. juli 2016 og Københavns Byrets dom af 23. januar 2019, og de nu pådømte forhold,

der bl.a. angår røveri og vold af særlig rå, brutal eller farlig karakter, er begået i første del

af prøvetiden for den senest idømte betingede udvisning. Landsretten finder, at der er en

betydelig risiko for, at tiltalte også fremover vil begå personfarlig kriminalitet i Danmark,

hvis han ikke udvises. Det er derfor nødvendigt at udvise ham af hensyn til den offentlige

tryghed og for at forebygge uro eller forbrydelse som anført i Den Europæiske Menneske-

rettighedskonventions artikel 8, stk. 2, jf. herved Højesterets dom af 20. november 2018

optrykt i UfR 2019.751, som Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol har fundet kon-

ventionskonform ved den ovennævnte dom i sag 26957/19, Khan mod Danmark.

Fem voterende udtaler herefter:

Efter en samlet vurdering tiltræder vi, at de hensyn, der taler for udvisning af tiltalte, er så

tungtvejende, at de har større vægt end de hensyn, som taler imod udvisning på grund af

hans stærke tilknytning til Danmark og meget svagere tilknytning til Irak. Det er indgået i

proportionalitetsafvejningen, at tiltalte ikke er uden forudsætninger for at klare sig i Irak,

da han har talt arabisk som barn og stadig taler lidt arabisk. Tiltalte må også antages gen-

nem sin opvækst at have fået kendskab til irakisk kultur og tradition. Det bemærkes end-

videre, at hans familie vil have mulighed for at opretholde kontakten med ham via telefon

og internet. Det er ligeledes indgået, at forholdene er begået få måneder efter den senest

idømte betingede udvisning.

På den baggrund og af de grunde, der i øvrigt er anført af byrettens flertal, tiltræder vi, at  

den begåede kriminalitet efter sin karakter og grovhed ville have medført en fængselsstraf



/

- 5 -

på mere end 1 år og 6 måneders fængsel, såfremt tiltalte ikke havde været straffri i medfør

af straffelovens § 16, og at udvisning af tiltalte med indrejseforbud for bestandig, jf. ud-

lændingelovens § 32, stk. 4, nr. 7, ikke er et uproportionalt indgreb i strid med artikel 8 i

Den Europæiske Menneskerettighedskonvention.

Da udvisningen dermed ikke med sikkerhed er i strid med Danmarks internationale forplig-

telser, tiltræder vi, at betingelserne for udvisning er opfyldt.

Én voterende udtaler herefter:

Henset til tiltaltes stærke tilknytning til Danmark og meget svage tilknytning til Irak finder

jeg, at udvisning vil udgøre et uproportionalt indgreb over for tiltalte i strid med artikel 8 i

Den Europæiske Menneskerettighedskonvention. På denne baggrund stemmer jeg for, at

tiltalte tildeles en advarsel om udvisning, jf. udlændingelovens § 24 b.

Spørgsmålet afgøres efter stemmeflertallet.

Landsretten tager herefter anklagemyndighedens påstand om stadfæstelse til følge.

I overensstemmelse med parternes samstemmende påstande ophæves foranstaltningen

idømt ved Københavns Byrets dom af 23. januar 2019.   

Landsretten stadfæster derfor dommen i det påankede omfang med den ændring, at foran-

staltningen idømt ved Københavns Byrets dom af 23. januar 2019 ophæves.

T h i  k e n d e s  f o r  r e t :

Byrettens dom i sagen mod Tiltalte stadfæstes med den ændring, at foranstaltningen idømt

ved Københavns Byrets dom af 23. januar 2019 ophæves.

Tiltalte skal betale sagens omkostninger for landsretten.



/





/