Byrettens kendelse om fortsat varetægtsfængsling i sag om overtrædelse af straffelovens § 217, jf. § 224, § 219, jf. § 224, § 150 og § 232 m.v. stadfæstes
Ret: Østre Landsret (2. instans)
Faggruppe: Straffesag — Grundlovssag
Sagsemner: Efterforskning og straffeproces;

UDSKRIFT
AF

ØSTRE LANDSRETS DOMBOG
____________

K E N D E L S E
Lukkede døre

  
Det forbydes offentligt at gengive tiltaltes navn, stilling eller bopæl eller på anden måde offentliggøre

tiltaltes identitet.

Afsagt den 17. juni 2011 af Østre Landsrets 14. afdeling (landsdommerne B. O.

Jespersen, Olaf Tingleff og Birgitte Grønborg Juul (kst.)).

14. afd. kære nr. S-1657-11:

Anklagemyndigheden

mod

Arrestant

(cpr.nr. Født 1961)

(advokat Martin Leth Hansen, besk.)

Arrestant, der har været frihedsberøvet fra den 14. december 2010, og som   er

tiltalt for overtrædelse af straffelovens § 217, jf. § 224, § 219, jf. § 224, § 150 og

§ 232 m.v., har kæret Frederiksberg Rets kendelse af 1. juni 2011 (1-8896/2010)

om fortsat vare-tægtsfængsling i medfør af retsplejelovens § 762, stk. 1, nr. 3, jf.

§ 767, stk. 2, og § 768 a, indtil der er afsagt dom i sagen. Hovedforhandling i

sagen er berammet til den 24. og 30. august 2011 samt den 2. september 2011.

Kæremålet har været mundtligt forhandlet.

Anklagemyndigheden har nedlagt påstand om stadfæstelse.   

Tiltalte har påstået løsladelse navnlig under henvisning til retsplejelovens § 768 a,
stk. 1.

Retsgrundlaget



- 2 -

Af bemærkningerne til retsplejelovens § 768 a, jf. lovforslag nr. 78 fra 2007/08, 2.

samling, § 1, nr. 10, fremgår blandt andet:

”[K]ravet om en kvalificeret kollusionsrisiko [rammer] noget centralt i en
skærpet opmærksomhed på nødvendigheden af fortsat fængsling ud over de
fo-reslåede normalfrister, hvor varetægtsfængslingen på dette tidspunkt har
varet ganske længe. Dette gælder ikke mindst efter afslutning af
efterforskningen, hvor der således bør foreligge en betydelig risiko for
kollusion af afgørende be-tydning for forfølgningen eller væsentlige hensyn
til beskyttelse af vidner eller andre. Dette er ikke udtryk for, at
varetægtsfængsling efter stk. 1, nr. 3, ikke kan være på sin plads efter
afslutning af efterforskningen og tiltalerejsning, men udtryk for, at der bør
ske større nuancering i bedømmelsen af, om fortsat fængsling er nødvendig
i disse tilfælde.

På samme måde som i forhold til de andre fængslingsgrunde er det også
cen-tralt for vurderingen, om efterforskningen fremmes med den fornødne
hurtig-hed. Det må også tillægges vægt, om der gennem anteciperet
bevisoptagelse er mulighed for en bevissikring, der kan bringe grundlaget
for varetægtsfængslin-gen til ophør.”

Landsrettens begrundelse og resultat

Landsretten tiltræder, at der fortsat er begrundet mistanke om, at tiltalte har

overtrådt de bestemmelser, som er anført i anklageskriftets forhold 4 og 5.

Tiltalen vedrører grove overgreb mod alvorligt psykisk syge patienter under

dække af et behandlingsforløb, hvor de forurettede var i et særligt

afhængighedsforhold til tiltalte, der som læge forestod behandlingen.  

Det fremgår af de lægelige oplysninger i sagen, at de forurettede som følge af

deres psyki-ske helbredstilstand er særdeles sårbare og let manipulerbare

personer.

Forklaringerne fra de forurettede udgør væsentlige beviser i sagen. Herefter, og

henset til   oplysningerne om de særlige relationer mellem tiltalte og de

forurettede, finder landsretten, at der foreligger en betydelig risiko for, at tiltalte

ved at rette henvendelse til vidnerne på afgørende måde kan og vil vanskeliggøre

forfølgningen af sagen.   



Uanset at anklagemyndigheden ikke i medfør af retsplejelovens § 747 har

anmodet om indenretligt forhør af den forurettede i forhold 5, og at

hovedforhandlingen først påbegyn-



- 3 -

des den 24. august 2011, finder landsretten herefter, at der foreligger sådanne

særlige om-stændigheder, at varetægtsfængslingen kan udstrækkes til et

sammenhængende tidsrum, der overstiger 6 måneder, jf. retsplejelovens § 768 a,

stk. 1, nr. 1. Betingelserne for fortsat varetægtsfængsling er derfor opfyldt, jf.

retsplejelovens § 767, stk. 2, jf. § 762, stk. 1, nr. 3, og proportionalitetshensyn kan

ikke føre til et andet resultat, jf. retsplejelovens § 762, stk. 3.

T h i b e s t e m m e s :

Byrettens kendelse stadfæstes.

(Sign.)