Tiltale for overtrædelse af straffelovens § 119, stk. 1, jf. § 81, nr. 7, ved i forbindelse med en demonstration mod corona-restriktioner, offentligt at have fremsat trusler om vold mod statsminister
Ret: Retten på Frederiksberg (1. instans)
Faggruppe: Straffesag — Almindelig domsmandssag
Sagsemner: Forbrydelser mod offentlig myndighed;

Retten på Frederiksberg

Udskrift af dombogen

D O M

afsagt den 14. september 2022

Rettens nr. 8795/2021
Politiets nr. 0100-70308-00250-2

Anklagemyndigheden
mod
Tiltalte 1
CPR nr. (Født 1990),
Tiltalte 2
CPR nr. (Født 1988) og
Tiltalte 3
CPR nr. (Født 1986)

Sagens baggrund og parternes påstande

Denne sag er behandlet med domsmænd.

Anklageskrift er modtaget den 3. september 2021.

Tiltalte 1, Tiltalte 2 og Tiltalte 3 er tiltalt for

1.

overtrædelse af straffelovens § 119, stk. 1, jf. § 81, nr. 7,
ved den 23. januar 2021, ca. kl. 19.20, på Julius Thomsens Plads på Frede-
riksberg i forbindelse med en demonstration mod corona-restriktioner, of-
fentligt at have fremsat trusler om vold mod statsminister Forurettede, hvem det
påhviler at handle i medfør af offentlig tjeneste eller hverv, under udførelsen af
tjenesten eller hvervet eller i anledning af samme, idet de i fore-ning efter
forudgående planlægning, forberedelse og aftale medbragte og of-fentligt
hængte en mannequindukke med en stofgenstand, løkke eller lignen-de om
halsen, hvor der på dukkens ansigt var påsat et billede af statsministe-rens
ansigt, ligesom dukken havde et skilt om halsen, hvorpå der stod:

”Vores FÆLLES indsats er helt afgørende.
vi MÅ og SKAL bekæmpe VIRUSSEN.
Vi får brug for SAMFUNDSSIND
HUN MÅ OG SKAL AFLIVES!” ,

hvorefter der blev sat ild til dukken.

Std 75284



side 2

Ved rettens kendelse af 6. september 2022 er den del af sagen, der er om-
handlet i anklageskriftets sidste led, "hvorefter der blev sat ild til dukken", af-
vist fra retten.

Anklagemyndigheden har nedlagt påstand om fængselsstraf.

De tiltalte har nægtet sig skyldige og endeligt nedlagt påstand om frifindelse,
subsidiært om rettens mildeste dom.

Forklaringer

Der er under hovedforhandlingen i sagen afgivet forklaring af de tiltalte og
vidnerne politibetjent Vidne 1, vicepolitiinspektør Vidne 2 og politikommisær
Vidne 3. Forklaringerne gengives ikke i dommen, jf. retsplejelovens § 218 a,
stk. 5, jf. § 712, stk. 1.

Oplysningerne i sagen

Der er under sagen bl.a. dokumenteret fra diverse fotorapporter, Whatsapp-
kommunikation mellem Tiltalte 1 og Tiltalte 2 i peri-oden fra den 10. januar til
den 23. januar 2021 (sagens bilag I-1-1-1), politi-rapport, Rapport Forsat
(sagens bilag F-0-1-1-1) af 24. januar 2021, udfær-diget af politibetjent Person
1, og OSINT-rapporter af 29. januar og 16. februar 2021 (sagens bilag M-2-2-1
og M-2-2-2).

Personlige oplysninger

Tiltalte 1

Der er under hovedforhandlingen dokumenteret fra Kriminalforsorgens un-
dersøgelse i medfør af retsplejelovens § 808 af 29. oktober 2021. Tiltalte 1 har
under hovedforhandlingen bekræftet oplysningerne og har om si-ne personlige
forhold supplerende forklaret, at han, siden undersøgelsen blev udarbejdet, har
lavet en udvidelse af forretningen, idet han nu også kan tilby-de, at fjerne
tatoveringer igen. Han skal så småt til at finde en ny bolig, og økonomien
hænger godt sammen. Han var 14 år gammel, da han var ansat i en tøjbutik og
opnåede sit kendskab til mannequindukkers funktionsmåde.

Tiltalte 2

Der er under hovedforhandlingen dokumenteret fra Kriminalforsorgens un-
dersøgelse i medfør af retsplejelovens § 808 af 28. september 2021. Tiltalte 2
har under hovedforhandlingen bekræftet oplysningerne og har om sine
personlige forhold supplerende forklaret, at han, siden undersø-gelsen blev
udarbejdet, har fundet sig en kæreste. Han misforstod det med
samfundstjeneste. Han troede, at det var en forudsætning, at han skulle tage fri
fra arbejde. Han er indstillet på i givet fald at udføre samfundstjeneste.



side 3

Tiltalte 3

Der er under hovedforhandlingen dokumenteret fra Kriminalforsorgens un-
dersøgelse i medfør af retsplejelovens § 808 af 13. oktober 2021. Tiltalte 3 har
under hovedforhandlingen bekræf-tet oplysningerne og har om sine personlige
forhold supplerende forklaret, at han, siden undersøgelsen blev udarbejdet, er
blevet prisvindende tatovør, og at forretningen kører bedre. Han har nu en
kæreste, som også er flyttet ind i hans lejlighed.

Rettens begrundelse og afgørelse

Overordnet om trusler efter straffelovens § 119, stk. 1, og om ytrings- og
forsamlingsfriheden

I tilfælde, hvor en ytring indeholder flere elementer og kan forstås på flere
måder, hvoraf mindst én er, at ytringen er en trussel om vold, må der efter
Højesterets praksis, jf. herved dommen gengivet i U 2018.1724 H, ved be-
dømmelsen af, om ytringen objektivt er en trussel om vold, omfattet af straf-
felovens § 119, stk. 1, foretages en samlet vurdering af ytringens indhold,
fremsættelsesmåde, og konteksten, hvori ytringen indgår, og herunder de
nærmere omstændigheder, hvorunder ytringen er fremsat. Det gør således ik-ke
i sig selv en ytring strafbar efter straffelovens § 119, stk. 1, at ytringen kan
forekomme stødende og unødigt aggressiv, og at det vel er muligt at for-stå den
som en trussel om vold.

At der i tilfælde, hvor i hvert fald dele af en ytring kan opfattes som tvetydig,
derimod må foretages en samlet vurdering af ytringens indhold, fremgår end-
videre også af bl.a. dommen gengivet i TfK 2017.1358 Ø, og indirekte af
dommen gengivet i U 2021.3864 Ø, hvor Østre Landsret efter en samlet vur-
dering ikke fandt, at det var en opfordring til vold mod politiet, eller på an-den
måde en strafbar medvirken hertil, at den tiltalte i en tale under en de-
monstration, arrangeret af ”Men in Black” , bl.a. spurgte de fremmødte de-
monstranter om, hvorvidt de var ”klar til at gå rundt og smadre byen på en ikke-
voldelig måde” og ”Er i færdige med at acceptere det lort? Så lad os smadre det
venner” , hvorefter hun bl.a. også sagde: ”Folket ind i Folketinget, Smadr det
system” og ”Fuck Poli” .

Ved den samlede vurdering af om en ytring objektivt er omfattet af straffelo-
vens § 119, stk. 1, må der i øvrigt henses til denne bestemmelses formål om at
værne de af bestemmelsen omfattede personer, der handler i offentlig tje-neste,
mod vold og trusler om vold. I den forbindelse må der, ud fra omgåel-
sessynspunkter, tages højde for, at det ikke i sig selv kan føre til frifindelse, at
den tiltalte har valgt at formulere sig bevidst tvetydigt, hvis alle øvrige ele-
menter i sagen i øvrigt peger i retningen af, at der er tale om en trussel.



side 4

Den tiltaltes subjektive opfattelse af en muligt tvetydig ytring må i øvrigt ef-ter
omstændighederne inddrages, når det skal fastlægges, om ytringen objek-tivt er
en strafbar trussel. Hvis ytringen er egnet til at blive forstået på denne måde, og
den tiltalte har erkendt, at det også var hensigten, at den skulle for-stås på denne
måde, vil man således næppe kunne forestille sig, at dom-stolene i et sådant
tilfælde vil frifinde, fordi ytringens indhold objektivt og isoleret set kan
forekomme tvetydigt.

Trusler, omfattet af straffelovens § 119, stk. 1, er ikke beskyttet af ytringsfri-
heden, som værnet ved Grundlovens § 77 og Den Europæiske Menneskeret-
tighedskonventions artikel 10. Men i tilfælde, hvor en ytring er tvetydig, må
disse grundrettigheder inddrages i vurderingen af, om ytringen objektivt kan
anses for en strafbar trussel, omfattet af straffelovens § 119, stk. 1.

Hvis en ytring, der fremsættes som led i den offentlige debat, f.eks. under en i
øvrigt lovlig demonstration, objektivt er en åbenbar og utvetydig trussel
omfattet af straffelovens § 119, stk. 1, er ytringen strafbar efter denne be-
stemmelse, men hvis ytringen, der fremsættes under sådanne omstændigheder
derimod er tvetydig, må hensynet ikke blot til ytringsfriheden, men også til
forsamlingsfriheden, som værnet ved Grundlovens § 79 og Den Europæiske
Menneskerettighedskonventions artikel 11, inddrages i vurderingen af, om
ytringen objektivt kan anses for en strafbar trussel, omfattet af straffelovens §
119, stk. 1.

Der må således i sådanne tilfælde i relevant omfang tages højde for bl.a. den
fortolkning af artikel 10 i Den Europæiske Menneskerettighedskonvention, som
er fastlagt af Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol.

Af Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols praksis på området frem-går,
at domstolen påser, at de nationale myndigheder, herunder de nationale
domstole, i forbindelse med indgreb i eller begrænsninger af ytringsfriheden i
øvrigt, anvender konventionens artikel 10, stk. 2, korrekt, og dermed, at de
indgreb, der foretages, er proportionale og nødvendige i et demokratisk sam-
fund af hensyn til de interesser, der er opregnet i bestemmelsen, herunder
hensynet til kriminalitetsbekæmpelse og hensynet til andres rettigheder (jf.
herved bl.a. præmisserne 58-62 i dommen af 6. april 2006 i sagen Malisie-
wicz-Gasior mod Polen).

Om selve indholdet af beskyttelsen af ytringsfriheden efter konventionens ar-
tikel 10 har Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol gentagne gange
fastslået, at bestemmelsen ikke blot finder anvendelse på ” information” or
”ideas” that are favourably recieved or regarded as inoffensive or as a matter
of indifference, but also to those that offend, shock or disturb the State or any
sector of the population”  (jf. herved bl.a. præmis 49 i dommen af 7. december
1976 i sagen Handyside mod UK, og præmis 56 i dommen af 6. april 2006 i
sagen Malisiewicz-Gasior mod Polen).



side 5

Domstolen har endvidere, bl.a. i præmis 60 i dommen af 16. marts 2000 i sa-
gen Gündem mod Tyrkiet, fastslået, at “the dominant position enjoyed by the
State authorities makes it necessary for them to display restraint in re-sorting to
criminal proceedings. The authorities of a democratic State must tolerate
criticism, even if it may be regarded as provocative or insulting.”

Herudover har domstolen, bl.a. i præmis 57 i dommen af 6. april 2006 i sa-gen
Malisiewicz-Gasior mod Polen, fastslået, at ” There is little scope under Article
10 § 2 of the Convention for restrictions on political speech or on debate on
questions of public interest.”

Det fremgår endvidere af domstolens praksis, at den ved udøvelsen af sin
kontrolfunktion i forhold til bl.a. de nationale domstole foretager bedømmel-
sen af, om et konkret indgreb i ytringsfriheden er foreneligt med artikel 10, stk.
2, ” in the light of the case as a whole, including the statements concer-ned, the
context in which they were made and also the particular circums-tances of
those involved”  (jf. herved bl.a. præmisserne 59 og 62 i dommen af 6. april
2006 i sagen Malisiewicz-Gasior mod Polen).

Ved vurderingen af, om en ytring f.eks. er en opfordring til voldshandlinger, vil
domstolen således heller ikke se alene på det anvendte ordvalg, men også på
den sammenhæng, i hvilken ytringen fremkommer (jf. herved bl.a. præmis-
serne 60-62 i dommen af 8. juli 1999 i sagen Sürek mod Tyrkiet, hvor dom-
stolen efter en samlet vurdering fastslog, at de omhandlede ytringer var ” hate
speech”  og ” glorification of violence” , hvorfor det var berettiget at straffe
fremsættelsen af ytringerne med bøde, og jf. også præmis 51 i dom-men af 4.
december 2003 i sagen Gündüz mod Tyrkiet, hvor domstolen efter en helt
konkret vurdering kom til det modsatte resultat i en sag om ytringer, der
forsvarede sharia, men ikke opfordrede til vold for at få etableret sharia, og jf.
endvidere præmisserne 204-208 i dommen af 15. oktober 2015 i sagen Perincek
mod Schweiz, hvor domstolen opsummerer sin egen praksis om yt-ringer, der
påstås at udgøre en opfordring til eller retfærdiggørelse af vold, og konkluderer,
at det i samtlige disse sager var ” the interplay between the various factors
rather than any one of them taken in isolation that determi-ned the outcome of
the case. The Court’s approach to that type of case can thus be described as
highly context-specific” ).

Domstolen har desuden i præmis 44 i dommen af 5. juli 2016 i sagen Ziem-
binski mod Polen, fastslået, at de nationale domstole efter omstændighederne
må foretage en samlet bedømmelse, hvor der tages højde for, hvis der ved de
omhandlede ytringer anvendes satire, ironi eller sarkasme, og at en vis grad af
overdrivelse, provokation og umådeholdenhed i den forbindelse kan være
tilladeligt.

Ved udøvelsen af sine kontrolbeføjelser vil Den Europæiske Menneskerettig-
hedsdomstol i øvrigt også foretage en vurdering af, om de nationale myndig-
heders afgørelser er grundet på en acceptabel bedømmelse af de relevante



side 6

faktiske omstændigheder (jf. herved bl.a. præmis 59 i dommen af 6. april 2006 i
sagen Malisiewicz-Gasior mod Polen) .

Om indholdet af ytringen i denne sag og nødvendigheden af at foretage en
samlet vurdering heraf

For så vidt angår ytringen i denne sag bemærker retten, at ytringen for det
første består af den i anklageskriftet gengivne samlede ordlyd af det skilt, der
hang om den omhandlede dukke, der skulle forestille statsminister Forurettede,
og for det andet af den omstændighed, at dukken blev fastspændt oppe i en
lygtepæl, og for det tredje, at der efterfølgende blev sat ild til duk-ken.

Som følge af rettens kendelse af 6. september 2022 er ildspåsættelsen imid-
lertid ikke en del af den samlede ytring, som retten skal tage stilling til i sa-gen.

For så vidt angår den omstændighed, at dukken blev fastspændt oppe i en
lygtepæl, bemærker retten, at det ikke på baggrund af de fremlagte fotos eller
forklaringerne i sagen kan lægges til grund, at fastspændingen var udført på en
sådan måde, at den skulle illustrere en hængning.

Herefter er det alene ordlyden af skiltet på dukken, sammenholdt med de øv-
rige omstændigheder, hvorunder skiltet blev offentliggjort, og den kontekst,
hvori ytringen i øvrigt må forstås, der kan indgå i bedømmelsen af, hvorvidt der
er tale om en ytring, hvorved gerningsindholdet i straffelovens § 119, stk. 1,
objektivt er realiseret.

At der ved denne bedømmelse er behov for en samlet vurdering og fortolk-ning
af ytringen følger af, at de tiltalte har nægtet, at der er tale om en trus-sel, og at
den del af ytringen på skiltet, der isoleret set kan opfattes som en trussel, er
sætningen ”HUN MÅ OG SKAL AFLIVES!” , der imidlertid efter sin ordlyd –
og taget bogstaveligt – ikke er nogen trussel, men derimod et postulat om en
angivelig nødvendighed.

Da ordet ”aflives” endvidere sædvanligvis ikke bruges om mennesker, men om
dyr, herunder f.eks. også af statsministeren på pressemødet den 4. no-vember
2020, hvorved regeringens beslutning om aflivning af de resterende mink i
Danmark blev offentliggjort, og da Tiltalte 1 har af-vist, at sætningen var en
trussel mod statsministeren, og da han har forklaret, at han netop ønskede at
lave et ordspil bl.a. til den politiske beslutning om nødvendigheden af at aflive
minkene, kan det ikke uden videre, alene på bag-grund af sætningens ordlyd og
Tiltalte 1's forklaring, lægges til grund, at der objektivt er tale om en trussel
omfattet af straffelovens § 119, stk. 1.

Når sætningen ses i sammenhæng med de øvrige, forudgående sætninger på



side 7

skiltet – ”Vores FÆLLES indsats er helt afgørende” , ”vi MÅ og SKAL be-
kæmpe VIRUSSEN” , og ”Vi får brug for SAMFUNDSSIND” – kan der så-
ledes ikke uden videre ses bort fra den mulige forståelse af den samlede yt-ring,
at der er tale om et politisk budskab om, at det er lige så bydende nød-vendigt
at få fjernet statsministeren fra posten, som det er at få aflivet minke-ne, og at
der dermed er tale om en opfordring til at stå sammen og sørge for, at den førte
politik kommer til at koste statsministeren hendes politiske liv.

At ytringen ikke uden videre kan tages bogstaveligt, og i stedet må underka-stes
en nærmere fortolkning, ses da også af, at anklagemyndigheden har fra-faldet
den oprindelige sigtelse i sagen for overtrædelse af bestemmelser i straffelovens
13. kapitel om forbrydelser mod statsforfatningen og de øverste
statsmyndigheder, terrorisme m.v.

Imidlertid må ytringen – hvis den tages bogstaveligt – snarere end en trussel,
opfattes som en opfordring til at slå statsminister Forurettede ihjel. At ytringen
for så vidt kan forstås som en sådan opfordring, understøttes således af, at
konklusionen om, at ”HUN MÅ OG SKAL AFLIVES!” , som ovenfor anført
kommer efter budskaberne om, at ”Vores FÆLLES indsats er helt af-gørende” ,
og at ”vi MÅ og SKAL bekæmpe VIRUSSEN” , og at ”Vi får brug for
SAMFUNDSSIND” .

Anklagemyndigheden har imidlertid heller ikke rejst tiltale efter andre be-
stemmelser i straffeloven i overensstemmelse med en sådan bogstavelig for-
ståelse af den samlede ytring.

Der er herefter tale om en under de foreliggende omstændigheder tvetydig
ytring, der indebærer, at der skal foretages en konkret og samlet vurdering af,
om ytringen objektivt er omfattet af straffelovens § 119, stk. 1.

Vurderingen af om ytringen objektivt er omfattet af straffelovens § 119, stk. 1

Som ovenfor nævnt har Tiltalte 1 forklaret, at han med skiltet ønsk-ede at lave
et ordspil på udtalelser, som statsminister Forurettede selv var fremkommet
med i forbindelse med håndteringen af corona-krisen.

For så vidt angår den første sætning på skiltet, ”Vores FÆLLES indsats er helt
afgørende” , bemærker retten, at det af transskriptionen af statsminister
Forurettedes pressemøde den 30. marts 2020 og af videoen af presse-mødet, der
er tilgængelig på https://www.regeringen.dk/nyheder/2020/stats-ministeren-
vores-faelles-indsats-er-helt-afgoerende/, fremgår, at statsminister Forurettede
udtalte bl.a. netop ordene ”vores fælles indsats er helt af-gørende” på dette
pressemøde.

For så vidt angår den tredje sætning på skiltet, ”Vi får brug for SAM-
FUNDSSIND” , bemærker retten, at det af transskriptionen af statsminister



side 8

Forurettedes pressemøde den 11. marts 2020 og videoen af pressemø-det, der er
tilgængelig på https://www.regeringen.dk/nyheder/2020/statsmini-ster-mette-
frederiksens-indledning-paa-pressemoede-i-statsministeriet-om-corona-virus-
den-11-marts-2020/ fremgår, at statsminister Forurettede på dette pressemøde
udtalte bl.a. netop ordene ”vi får brug for samfunds-sind” .

For så vidt angår den fjerde og sidste sætning på skiltet, ”HUN MÅ OG SKAL
AFLIVES!” , bemærker retten, at det af transskriptionen af statsmini-ster
Forurettedes pressemøde den 4. november 2020, der er tilgænge-lig på
https://www.stm.dk/presse/pressemoedearkiv/pressemoede-den-4-no-vember-
2020/, fremgår, at statsminister Forurettede på dette presse-møde udtalte bl.a.:

”For det første er det nødvendigt at aflive alle mink i Danmark” ,
og:

”Altså, for det første, så må minkbestanden aflives” ,

og:

”Jeg bliver også nødt til at sige, som, som det også har været sagt fra
Statens Serum Institut tidligere, at den risikovurdering, der ligger til
grund for den her beslutning, kan i vores øjne ikke forhandles eller
diskuteres, når der er så stor en risiko forbundet med at fortsætte en
minkproduktion, og det handler om den fremtidige værdi og potentielle
værdi af en vaccine, så er vi nød-saget til at træffe den her beslutning. Og,
og, og den, den konklu-sion lader sig ikke forhandle. Det er vores, det er
vores meget klare overbevisning.”

Det kan herefter lægges til grund, at de pågældende sætninger på skiltet spil-ler
direkte på udtalelser, som statsministeren er fremkommet med i opfor-dringer
og orienteringer til befolkningen i forbindelse med håndteringen af corona-
krisen, herunder om den tvingende nødvendighed af at aflive minke-ne.

At der således er tale om et ordspil, bygget over statsministerens egne politi-ske
tilkendegivelser og konkrete citater, således som Tiltalte 1 også har forklaret,
udelukker ikke i sig selv – men taler dog imod – at der med den samlede ordlyd
af skiltet objektivt er tale om en trussel omfattet af straffelo-vens § 119, stk. 1.

Det må i den forbindelse også indgå i vurderingen, at der er tale om citater og
politiske budskaber fra statsministeren, der må anses for velkendte, især på det
tidspunkt, hvor dukken og skiltet blev præsenteret for offentligheden under
demonstrationen den 23. januar 2021. Den samlede ytring på skiltet



side 9

lod sig således også forstå i dette lys, og dermed i en overført betydning, af
dem, der læste skiltet på daværende tidspunkt.

Arrangørerne af den pågældende demonstration den 23. januar 2021 havde i
øvrigt angiveligt i indkaldelser til demonstrationen betonet, at denne skulle
være fredelig. Politikommissær Vidne 3, der var indsatsleder under de-
monstrationen, har desuden forklaret, at anmelderen af demonstrationen hav-de
tilkendegivet, at man ville forsøge at afvikle demonstrationen så fredeligt som
muligt.

Efter de tiltaltes egne forklaringer og politividnernes forklaringer, sammen-
holdt med den øvrige bevisførelse i sagen, må det endvidere lægges til grund, at
deltagerne i den i udgangspunktet lovlige demonstration, udgjorde et – i hvert
fald i forhold til alder og køn – bredere udsnit af befolkningen. Politi-
kommissær Vidne 3 har bl.a. forklaret, der var tale om ”en blandet ska-re” ,
herunder ”almindelige mennesker, også med børn” . Det kan således ikke
lægges til grund, at der var tale om en demonstration, der udelukkende be-stod
af uromagere eller voldsparate personer.

Det kan endvidere ikke på baggrund af de afgivne forklaringer, dokumente-rede
fotos og øvrige oplysninger i sagen lægges til grund, at demonstrationen havde
udviklet sig til uro eller vold på det tidspunkt, hvor dukken blev fast-spændt til
lygtepælen på Julius Thomsens Plads. Det bemærkes herved, at
politikommissær Vidne 3 har forklaret, at der gik noget tid fra, at han fik
meldingen om ”ild” i det, der viste sig at være den omhandlede dukke, og til de
måtte opløse demonstrationen.

Ingen af de tiltalte er tidligere straffet af relevans for denne sag. De tiltalte har
forklaret, at de ikke er medlemmer af ”Men in Black” , og ved politiets
ransagninger af deres hjem, mobiltelefoner, iPads og computere, er der ikke
tilvejebragt oplysninger, der viser, at de tiltalte i øvrigt skulle have et tilhørs-
forhold til voldsparate personer, eller at de selv har ønsket at støtte op om
voldelige protester mod statsministeren og corona-restriktionerne.

Der er heller ikke andre oplysninger i sagen, der indikerer, at de tiltalte reelt har
haft til hensigt at fremsætte en ytring, der kunne forstås som en dødstrus-sel, og
at de med henblik på at slippe afsted med en sådan trussel bevidst har valgt at
formulere sig tvetydigt. Derimod viser Whatsapp-beskeden, ”Den skal hænges i
en galje på statuen” , fra den 10. januar 2021 fra Tiltalte 2 til Tiltalte 1,
sammenholdt med deres forklaringer herom og det efterfølgende faktiske
hændelsesforløb, at disse to tiltalte af-stod fra at realisere en idé om at
producere eller anskaffe sig en egentlig gal-ge og hænge dukken i en sådan fra
en statue.

Som anført ovenfor indebærer bl.a. artikel 10 i Den Europæiske Menneske-
rettighedskonvention, at der må udvises en vis tilbageholdenhed med i en de-
mokratisk retsstat at fastslå, at netop ytringer, fremsat under en i øvrigt lov-



side 10

lig demonstration, der sigter på kritik af en regerings magtudøvelse, og her-
under dens indgreb i borgernes frihedsrettigheder under en særdeles omfat-
tende samfundsmæssig krise, er strafbare, medmindre der er en høj grad af
sikkerhed for, at ytringerne ikke med rimelighed kan forstås som noget andet
end trusler eller opfordringer til vold.

Idet ytringen i denne sag er fremsat under anvendelse af den omhandlede dukke
og det omhandlede skilt under netop sådan en demonstration, hvor
statsministeren ikke var til stede, er ytringen i øvrigt alene rettet middelbart
mod statsminister Forurettede. Også derved adskiller den sig fra andre tilfælde i
retspraksis, hvor der er lagt vægt på, at de omhandlede ytringer er fremsat
direkte enten mundtligt eller skriftligt, f.eks. ved brev, e-mail, eller opslag på en
profil på sociale medier over for den, som ytringen er rettet mod, jf. herved
f.eks. dommene gengivet i TfK 2019.453 V og TfK 2020.464 Ø.

Efter en samlet vurdering af indholdet af ytringen i denne sag, fremsættelses-
måden og konteksten, hvori ytringen indgik, og herunder de nærmere om-
stændigheder, hvorunder ytringen blev fremsat, finder retten herefter ikke, at
der er tale om en ytring, der objektivt er en trussel omfattet af straffelovens §
119, stk. 1, hvorfor alle tre tiltalte allerede af denne grund frifindes.

Retten finder anledning til at fremhæve, at det således ikke følger af rettens
vurdering, at det under andre omstændigheder, herunder på nuværende tids-
punkt, nødvendigvis vil være lovligt at ytre ”Hun må og skal aflives” om
statsminister Forurettede.

Retten finder i øvrigt anledning til at bemærke, at de tiltalte blev sigtet for
forholdet den 24. januar 2021, og at anklageskriftet i sagen er fra den 30. au-
gust 2021. Sagen kan herefter, og efter sin karakter, ikke siges at være be-
handlet inden for rimelig tid.

Thi kendes for ret:

De tiltalte, Tiltalte 1, Tiltalte 2 og Tiltalte 3, frifindes.

Statskassen skal betale sagens omkostninger.

Dommer