Byrettens dom stadfæstet.
Ret: Vestre Landsret (2. instans)
Faggruppe: Straffesag — Almindelig domsmandssag
Sagsemner: Falsk forklaring/falsk anklage;

D O M

afsagt den 26. november 2020 af Vestre Landsrets 13. afdeling (dommerne Peter Buhl, Chris

Olesen og Eva Skov (kst.) med domsmænd) i ankesag

V.L. S – 2276 – 20

Anklagemyndigheden

mod

Tiltalte

født Dato

(advokat Mikkel Holsteen Cramer, Kolding)

Retten i Esbjerg har den 28. oktober 2020 afsagt dom i 1. instans (rettens nr. 99-3869/2020).

Påstande

Tiltalte har påstået frifindelse i forhold 1 og formildelse.

Anklagemyndigheden har påstået skærpelse.

Forklaringer

Tiltalte og vidnet politiassistent Vidne har for landsretten i det væsentlige forklaret som i 1.

instans.   



- 2 -

Tiltalte har supplerende forklaret, at hun boede alene i Aarhus. Hun var kæreste med Person

1, tidligere Person, hvilket hun også er i dag. Person 1, tidligere Person er hendes mand.

Betjenten, der stop-pede dem, fik chaufføren ud af bilen. Betjenten og chaufføren stod

mellem bilen og motor-cyklen. Hun hørte ikke, hvad chaufføren og betjenten talte om.

Chaufføren kom på et tids-punkt tilbage i bilen for at hente sin mobiltelefon. Senere kom han

på ny tilbage og satte sig ind i bilen og kørte hurtigt fra stedet. Hun spurgte, hvorfor de kørte,

men hun fik ikke et svar. Hun ved, hvem chaufføren var, men ønsker ikke at oplyse navnet på

vedkommende.   

Foreholdt afhøringsrapport af 24. april 2020, side 2, afsnit 2-6, har hun forklaret, at hun ikke

har forklaret, sådan som betjenten har noteret. Hun talte på intet tidspunkt med betjen-ten,

bortset fra da betjenten spurgte, om det var Forurettede, der kørte bilen, hvortil hun svarede,

at hvis chaufføren siger, at han er Forurettede, så er det nok Forurettede. Hun hav-de ikke fået

at vide, at hun ikke havde pligt til at udtale sig. Hun husker ikke, hvornår hun blev sigtet.

Betjenten noterede ikke noget på stedet, og hun tænker, at betjenten efterføl-gende har

skrevet det, han havde lyst til. Hun kender ikke nogen, der hedder Forurettede. Hun ønsker

ikke at svare på, hvorfor hun svarede betjenten, som hun gjorde, selv om hun vidste, hvem

chaufføren var. Hun vidste godt, at Person 1, tidligere Person var efterlyst. Det var be-tjenten,

der spurgte, om chaufføren hed Forurettede, hvorefter hun svarede sådan, som hun har

forklaret.

Politiassistent Vidne har supplerende forklaret, at han, efter at han havde standset bilen,

indledningsvist talte med chaufføren, mens denne var i bilen. Han sigtede chaufføren for at

køre for hurtigt. Han husker ikke, om han først bad chaufføren om at identificere sig, da han

var kommet med hen til motorcyklen, hvor han viste chaufføren en video af kørslen. Det er

muligt, at hun kunne høre chaufføren oplyse sit navn. Chauffø-ren havde været tilbage i bilen

for at lede efter legitimation, inden chaufføren satte sig ind i bilen og kørte fra stedet.   

Tiltalte var stille og rolig, da han talte med hende. Han tror ikke, at hun var glad for at tale

med politiet, men hun var samarbejdsvillig. Han afhørte hende ad to gange. Første gang

spurgte han om, hvem chaufføren var. Han fik måske et svar, men han fik ikke navnet at vide.

Tiltalte kan godt have hørt, at han talte med kollegaer om, at chaufføren havde identi-ficeret

sig som Forurettede, men han fortalte hende ikke, at chaufføren havde fortalt, at han hed

Forurettede. Han spurgte tiltalte, om hun ville fastholde sin forklaring om, at chauffø-ren var

Forurettede, og at han ville sigte hende, hvis hun fastholdt det. Tiltalte fastholdt sin



- 3 -

forklaring, og han sigtede hende for overtrædelse af straffelovens § 164. Det var hans vur-

dering, at tiltalte med sin bemærkning om ”at hun alligevel ikke havde forklaret noget” ,

tilkendegav, at hun ikke ville vedstå sin allerede afgivne forklaring, fordi hun nægtede alt.   

Mens han talte med chaufføren, fik han overført foto, der bekræftede hans formodning om, at

chaufføren var Person 1, tidligere Person. Han fik også oplysning om, at tiltalte og Person 1,

tidligere Person var set sammen af Østjyllands Politi, hvilket bekræftede hans mistanke. Han

fik også op-lysning om, at Person 1, tidligere Person var efterlyst. Mens han søgte

oplysninger hos vagtcentralen, var chaufføren tilbage ved bilen. Han fik oplysning om navnet

på ejeren af bilen, og hvem der var truffet med bilen. Han fandt ud, at bilen tilhørte en, der

hedder Person 2. Han kontaktede senere Person 2, som forklarede, at bilen stod hos hendes

bror Person 1, tidligere Person og blev brugt af ham og af hans kæreste, således at Person 2

kunne bruge bilen, når hun var i Aarhus. Efter kontakten med vagtcentralen gjorde han

chaufføren opmærksom på, at han ikke troede, at chaufføren var Forurettede. Kort herefter

kørte chaufføren fra stedet med tiltalte som passager.

Det skal nok passe, at tiltalte sagde, at hvis chaufføren siger, at han er Forurettede, så er det

nok Forurettede, men hun sagde også, at chaufføren var Forurettede. Hun fortalte, at de havde

været i Esbjerg, og at de sammen var på vej til Aarhus.

Tiltalte fik ikke skader ved uheldet. Han spurgte, om hun var ok, og hun virkede meget rolig.

Efter de havde ledt efter chaufføren, talte han igen med tiltalte om, hvem chaufføren var.

Efter tiltalte havde forklaret, at chaufføren var Forurettede, oplyste han hende om, at han ikke

tror på, at chaufføren var Forurettede, og at han ville sigte hende, hvis hun fast-holdt

forklaringen. Han har ikke sigtet Forurettede for at have kørt i bilen.

Landsrettens begrundelse og resultat

Efter tiltaltes og vidnet politiassistent Vidnes forklaringer lægger landsretten til grund, at

føreren af bilen havde kørt for stærkt, at føreren ikke var Forurettede, og at tiltalte vidste

dette. Tiltalte har bekræftet, at hun på trods af heraf sagde til vidnet, at hvis føreren af bilen

sagde, at han var Forurettede, så var føreren Forurettede. Tiltalte findes herved at have indset

muligheden for og forholdt sig accepterende til, at Forurettede ville blive sigtet for kørslen.   



- 4 -

Herefter, og da gerningsindholdet i straffelovens § 164, stk. 1, er fuldbyrdet, tiltræder

landsretten, at tiltalte er fundet skyldig som sket i forhold 1.

Det tiltrædes med samme begrundelse, som byretten har anført, at straffen er fastsat som en

tillægsstraf som sket.

Landsretten stadfæster derfor dommen.

T h i  k e n d e s  f o r  r e t:

Byrettens dom stadfæstes.

Tiltalte skal betale sagens omkostninger for landsretten.

Peter Buhl Chris Olesen Eva Skov
(kst.)