Sagen angår, om Appelindstævnte (ejerne af tre adresser) har vundet ejendomshævd på en del af et areal, der ligger som et bælte mellem et industriområde og et villaområde. Højesteret har tage... Vis mere
Ret: Højesteret (3. instans)
Faggruppe: Civilsag — Almindelig civil sag
Sagsemner: Almindelige emner;
Fast ejendom og pant;
Planlægning og byggeregulering (herunder veje);

HØJESTERETS DOM
afsagt fredag den 3. februar 2023

Sag BS-49481/2021-HJR
(1. afdeling)

Stevns Kommune
(advokat Kurt Helles Bardeleben)

mod

Appelindstævnte 1, tidligere Appellant 2 og Appelindstævnte 2, tidligere
Appellant 1
(advokat Bjarne Skøtt Jensen, beskikket)

og

Sag BS-49483/2021-HJR

Stevns Kommune
(advokat Kurt Helles Bardeleben)

mod

Appelindstævnte 3, tidligere Appellant 4
(advokat Bjarne Skøtt Jensen, beskikket)

og

Sag BS-49476/2021-HJR

Stevns Kommune
(advokat Kurt Helles Bardeleben)

mod

Appelindstævnte 4, tidligere Appellant 3
(advokat Bjarne Skøtt Jensen, beskikket)



2

Biintervenient til støtte for Stevns Kommune i alle tre sager: Kommunernes
Landsforening
(advokat Henriette Soja)

I tidligere instanser er afsagt dom af Retten i Roskilde den 23. juni 2020 (BS-
33833/2019-ROS, BS-33836/2019-ROS og BS-33838/2019-ROS) og af Østre
Landsrets 11. afdeling den 18. maj 2021 (BS-27329/2020, BS-27334/2020 og BS-
27324/2020).

I pådømmelsen har deltaget syv dommere: Jens Peter Christensen, Michael
Rekling, Hanne Schmidt, Oliver Talevski, Jan Schans Christensen, Anne Louise
Bormann og Søren Højgaard Mørup.

Påstande
Appellanten, Stevns Kommune, har nedlagt følgende påstande:

1. Appelindstævnte 3, tidligere Appellant 4, skal anerkende, at skellet mellem
Stevns Kommunes ejendom Matrikel nr. 1, og Appelindstævnte 3's, tidligere
Appellant 4 ejendom Matrikel nr. 2, er det matriku-lære skel fastlagt ved
udstykningen af Appelindstævnte 3's, tidligere Appellant 4 ejendom.

2. Indstævnte, Appelindstævnte 2, tidligere Appellant 1 og Appelindstævnte 1,
tidligere Appellant 2, skal anerkende, at skellet mellem Stevns Kommunes
ejendom Matrikel nr. 1, og Appelindstævnte 2, tidligere Appellant 1 og
Appelindstævnte 1's, tidligere Appellant 2 ejendom Matrikel nr. 3, er det
matrikulære skel fastlagt ved udstykningen af Appelindstævnte 2, tidligere
Appellant 1 og Appelindstævnte 1's, tidligere Appellant 2 ejendom.

3. Appelindstævnte 4, tidligere Appellant 3, skal anerkende, at skellet mellem
Stevns Kommunes ejendom Matrikel nr. 1, og Appelindstævnte 4's, tidligere
Appellant 3 ejendom Matrikel nr. 4, er det ma-trikulære skel fastlagt ved
udstykningen af Appelindstævnte 4's, tidligere Appellant 3 ejendom.

De indstævnte, Appelindstævnte 1, tidligere Appellant 2 og Appelindstævnte 2,
tidligere Appellant 1, Appelindstævnte 3, tidligere Appellant 4 samt
Appelindstævnte 4, tidligere Appellant 3, har påstået stadfæstelse af landsrettens
dom.

Forklaringer
Til brug for Højesteret er der afgivet supplerende forklaring af Appelindstævnte 3,
tidligere Appellant 4 og forklaring af Vidne 8.

Appelindstævnte 3, tidligere Appellant 4 har supplerende forklaret bl.a., at det er
korrekt, at kom-
 



munen oprindeligt havde plantet hybenrosebuske langs med beplantningsbæl-tet.
Disse buske var et problem for ejerne, fordi børnene kom til skade i dem, og fordi
de var i vejen for ejernes planer for deres haver. Derfor fjernede han bu-



3

skene på sin del af strækningen. De andre beboere på strækningen gjorde det
samme før eller siden. I dag er der således ingen af de oprindelige hybenrose-
buske tilbage.

Med hensyn til sin forklaring i landsretten, hvorefter han i 1980 eller 1981 af
nogle landinspektører fik udleveret et kort over området, forklarede han, at
skellinjen, der tidligere havde markeret kommunens ejerskab af den pågæl-dende
del af hans have, ikke længere fremgik af disse kort. Han tænkte, at dette stemte
overens med den faktiske anvendelse af arealet, og gjorde sig ikke andre
overvejelser i den forbindelse.

Særligt i perioden 2000-2015 var der væsentlige problemer med forurening fra en
genanvendelsesfabrik på den anden side af beplantningsbæltet. Til denne fa-brik
indleveres der flasker fra hele Europa. Generne opstår ved, at etiketter på disse
flasker sidder løst og bliver blæst væk. Alt efter vejrforholdene kan etiket-terne
ses over hele byen.

Beboerne bad kommunen om at få fabrikken til at tage hånd om forurenings-
problemerne adskillige gange, men det hjalp ikke. Til tider stod beboerne i om-
rådet i affald op til knæene, og de har endda afleveret sækkevis med affald til
kommunen for at gøre opmærksom på problemstillingen. Dette er også doku-
menteret i bilagsmaterialet i sagen.

Det ville ikke have hjulpet på problemerne med etiketterne, hvis bevoksningen i
beplantningsbæltet havde været helt tæt, da etiketterne for det meste steg til vejrs
ved fabrikken og herefter blev blæst væk og først landede et godt stykke fra
fabrikken. Etiketterne kan ses ligge over det hele. Det er et problem i hele
kommunen.

Med hensyn til sin forklaring i landsretten om, at han ikke på noget tidspunkt har
været i tvivl om matrikelskellene, at det plankeværk, han etablerede, da han
flyttede ind, stadig er der, og at han ikke har plantet alle træer på det pågæl-dende
areal, forklarede han, at den nordlige del af beplantningsbæltet, hvor han og de
andre indstævnte bor, ikke blev beplantet samtidigt med den sydlige del.
Baggrunden herfor var, at Person 4 allerede selv havde etableret noget be-
plantning.

Han havde også oprindeligt planer om, at han selv skulle stå for beplantningen af
det pågældende område, men det endte med, at kommunen i 1972 etablerede
beplantningen på den nordlige del af beplantningsbæltet. Siden dengang har det
været ham selv, der har vedligeholdt beplantningen på det pågældende areal.
Bevoksningen groede naturligt til i løbet af de første par år efter etableringen.
Efterfølgende indrettede de sig på det pågældende areal med ty-pisk
haveindretning, såsom legestativer og legehus.



4

For så vidt angår sin forklaring i landsretten, hvorefter muligheden for at ind-
drage det pågældende areal til eget brug var et ”salgsplus” , forklarede han, at
en god ven havde tippet ham om ejendommen netop af denne grund. Ejen-
domsmægleren, der boede i udkanten af udstykningsområdet og kendte områ-det
godt, bekræftede, at det pågældende areal kunne inddrages til eget brug som have.
Han husker ikke ejendomsmæglerens navn, men det fremgår af det fremlagte
bilagsmateriale i sagen. Muligheden for at inddrage det pågældende areal var
udslagsgivende for hans køb af ejendommen.

I en visionsplan for By 1-området fra 2015 lagde kommunen op til, at der skulle
etableres stisystemer og aktivitetsområder i beplantningsbæltet. Han var ikke glad
for denne ide, og flere andre i området havde det på samme måde.
Virksomhederne i industriområdet var især bekymret for, at offentlig adgang og
trafik i beplantningsbæltet ville kunne føre til tyveri, og grundejerne øn-skede
ikke offentlig trafik på det areal, der lå lige op til deres ejendomme. Disse
indvendinger formulerede han skriftligt og sendte dem til kommunen. Når det var
ham, der skrev, så var det, fordi flere af de naboer, han havde talt med, på den ene
eller anden måde havde et tilknytningsforhold til kommunen, herun-der som
kommunalt ansatte.

Han blev foreholdt notat af 10. marts 2022 fra Stevns Kommune, Teknik- og
Miljøforvaltningen, vedrørende arkivgennemgang i forbindelse med hævdsa-gen,
hvoraf der vedrørende et dagsordenspunkt fra et møde i Plan- og Teknik-udvalget
i Stevns Kommune den 8. juli 1980 benævnt ”Adresse 3 – drøf-telse af
politianmeldelse for ulovligt opført carport” bl.a. fremgår: ”Ud over at
forvaltningen er ret nidkær mht. overholdelse af diverse skelregler, nævnes der
også tidligere aftaler med grundejer der ikke er overholdt (?). Det er hævdet i
retten at en tidligere grundejer efter sigende skulle have en aftale med kommu-nen
om, at han bare kunne benytte plantebæltet. Det virker måske ikke helt så-dan, når
han er så tæt ved en politianmeldelse for ikke at efterkomme hvad kommunen
påbyder.”

Han forklarede hertil, at Person 4 som den første flyttede til området i mid-ten af
1960´erne. Han boede da i en midlertidig bolig, mens hans fabrik blev op-ført i
det tilstødende industriområde. Person 4 fik indflydelse på udstyk-ningsprocessen,
da han var i kontakt med det rådgivende ingeniørfirma, der bi-stod med
udstykningen. Person 4 rådede dengang over fire grunde: Fa-briksmatriklen og
byggegrunden, hvor hans privatbolig blev opført, samt en adgangsmatrikel til
byggegrunden og en korridor fra byggegrunden over til fa-briksgrunden. Af hele
det materiale, som Person 4 dengang lagde frem som led i byggesagen, fremgik
det areal, som sagen drejer sig om, som areal, Person 4 – og ikke kommunen –
skulle have rådighed over.



5

Den tidligere grundejer, der omtales i kommunens kommentar til dagsordens-
punktet til mødet i Plan- og Teknikudvalget, må være Person 4.

Sagen fra 1980 drejede sig om udskiftning af dele af tagdækningen på en car-port
og havde ikke noget med hævdsagen at gøre. Han blev meget stødt over, at
kommunens medarbejder omtalte Person 4, som han kendte som hæ-dersmand, på
denne måde. I sagen om carporten var der sket det, at Person 4 var blevet syg.
Person 4's hustru havde derfor været nødt til at overtage kontakten til kommunen i
en periode. Han ved, at Person 4 over for kom-munen undskyldte mange gange
for eventuelle misforståelser, der måtte være opstået i den forbindelse. Person 4
fik endda tinglyst, at de forhold, kom-munen havde påpeget, ville blive bragt i
orden.

Det oprindelige formål med beplantningsbæltet var at adskille industriområdet og
beboelsesområdet. Han er ingeniør og ved derfor, at sådanne beplantnings-bælter
dengang ofte blev etableret mellem beboelsesområder og områder med let
industri. Der var typisk tale om beplantningsbælter med en bredde på om-kring 15
meter. Det beplantningsbælte, sagen drejer sig om, skulle adskille industriområdet
og de mange udstykninger, der skulle foretages i det tilgræn-sende
beboelsesområde.

Forevist bilaget ”kort over By 1 1980-2001” forklarede han, at beplantnings-
bæltet ses fremhævet med lysegrøn farve til højre for midten af kortet nord for
markeringen ”Hal” . Kortene i dette bilag er udarbejdet af Geodatastyrelsen, der
løbende ajourfører gengivelsen af forholdene i kortmaterialet. Der udarbejdes
imidlertid ikke nye kort hvert år, så der er tale om øjebliksbilleder. Det pågæl-
dende kort står som ajourført frem til 2001.

Angående kort benævnt ”Registrering ved landinspektør” forklarede han, at kortet
er udarbejdet af Geodatastyrelsen og viser forholdene i 2014. Fremhæv-ningen
med grøn farve nederst til venstre på siden viser beplantningsbæltets udstrækning.
Det ses, at den nordlige del af det oprindeligt planlagte beplant-ningsbælte, hvor
hans og de øvrige indstævntes ejendomme er beliggende, sammenlignet med
kortet fra 2001 har mistet sin status som grønt bælte.

I 2013 skrev kommunen til grundejerne langs beplantningsbæltet, at de skulle
fælde alt, hvad der stod på kommunens areal. Det blev de kede af, da dette ville
betyde, at der fremover skulle være bar jord de pågældende steder. I foråret 2015
kom forslaget om sti- og aktivitetsområder i beplantningsbæltet i visions-
rapporten. Denne ide blev aldrig til noget, formentlig på grund af beboernes
indsigelser, og den blev taget ud af efterfølgende kommunale planer for områ-det.
I 2017 varslede kommunen, at beplantningen ville blive ryddet med hen-blik på at
etablere en adgangsvej. Dette projekt blev dog heller ikke gennemført. Det er i
dag uvist for ham, hvad kommunen har af planer for beplantningsbæl-tet.



6

I forbindelse med skelsagen har flere af hans naboer skrevet under på skeler-
klæringer. Nogle af dem har nok skrevet under, fordi de er ansat i kommunen. Han
kender til to naboer, der først nægtede at skrive under på skelerklæringen, men
herefter blev presset til det. På de matrikler, hvor ejerne har accepteret
skelerklæringen, er der, så vidt han ved, ikke foretaget ændringer på de pågæl-
dende arealer.

Med hensyn til artiklen med titlen ”Titel” fra Blad den 16. marts 2022 og foto fra
stålhegn ved Adresse 8, for-klarede han, at Person 9, der også har ejendom ud
mod beplantningsbæl-tet, her blev interviewet af lokalavisen. I 2022 var
kommunen pludselig kommet og havde sat et stålhegn op for enden af hans
ejendom. Han havde igennem alle årene haft et knæhøjt hegn med en låge, der gav
adgang til beplantningsbæltet. Men nu ville kommunen åbenbart for enhver pris
forhindre ham i at kunne tilgå beplantningsbæltet fra sin have. På hele
strækningen med beboelses-grunde på ca. 1000 meter har kommunen kun sat et
sådant stålhegn op på de ca. 50 meter ved Person 9's grund. På hele resten af
strækningen har grundejerne mulighed for passage til beplantningsbæltet via låger.
Da hegnet ved Person 9's grund blev sat op, talte han med entreprenøren, der
sagde, at kommunen vist havde planer om at sætte lignende hegn op flere steder.

Med hensyn til en oversigt over dagsordenspunkter til et møde i Plan- og Tek-
nikudvalget i Stevns Kommune den 10. november 2015 og referat fra dagsor-
denspunkt 374 med overskriften ”Arealerhvervelse – Lukket” forklarede han, at
han ikke ved, hvorfor udvalget behandlede spørgsmålet i lukket møde. Han vidste
dengang ikke, at dette punkt blev behandlet af udvalget. Han fik først kendskab
hertil som følge af, at den advokat, der førte hævdsagen i byretten, søgte
aktindsigt hos kommunen. Efter brevet fra 2013, hvor kommunen havde varslet
rydning af beplantningsbæltet, havde han og de andre grundejere ikke hørt noget
fra kommunen før engang i 2016.

Vidne 8 har forklaret bl.a., at hun blev valgt ind i kommunalbestyrel-
 

sen i Stevns Kommune i 2013. Hun blev medlem af Plan- og Teknikudvalget og
Økonomiudvalget og efterfølgende Stilling 2 for Plan- og Teknikudvalget. Hun
stødte på hævdsagen fra By 1 for første gang i november måned 2015. Hun har
ikke kendskab til den sagsbehandling i hævdsagen, der ligger forud for 2013, hvor
hun blev medlem af kommunalbestyrelsen.

Med hensyn til oversigten over dagsordenspunkter til et møde i Plan- og Tek-
nikudvalget i Stevns Kommune den 10. november 2015 forklarede hun vedrø-
rende dagsordenspunkt 374 med overskriften ”Arealerhvervelse – Lukket” , at
dagsordenspunkter, der vedrører navngivne borgere eller kommunens økono-
miske dispositioner, sædvanligvis behandles i lukket møde. Hun antager, at dette
dagsordenspunkt blev behandlet lukket, fordi det angik en række navn-givne
borgere.



7

Baggrunden for, at man i 2015 fra kommunens side ville tage fat i hævdsagen, var,
at Plan- og Teknikudvalget var blevet gjort bekendt med, at en række bor-gere
havde inddraget dele af beplantningsbæltet ved industriområdet som en del af
deres have. Det blev besluttet, at disse dele af beplantningsbæltet skulle have
deres oprindelige funktion igen, dvs. at de skulle fungere som adskillelse mellem
industriområdet og det tilgrænsende beboelsesområde.

Hun har ikke kendskab til, at beplantningsbæltet efter 2015 skulle have fået en
anden tiltænkt funktion end at fungere som adskillelse mellem industri- og bo-
ligområde. Så vidt hun ved, er dette stadig den funktion, der er tiltænkt be-
plantningsbæltet.

Angående det forhold, at Stevns Kommune i en visionsplan fra 2015 lagde op til
etablering af stisystemer og aktivitetsområder i beplantningsbæltet, forklarede
hun, at formålet med en sådan visionsplan er at formulere ideer til, hvordan et
område vil kunne udvikles over en længere periode, f.eks. i 10, 20 eller 30 år
fremover.

I 2015 blev en landinspektør sat til at lokalisere de præcise skel ved beplant-
ningsbæltet, og en række borgere blev opfordret til at trække deres haver til-bage,
så skellet igen blev respekteret. Så vidt hun ved, blev dette accepteret af de fleste
berørte borgere.

Hun har ikke kendskab til, at etableringen af stålhegnet ved Adresse 8 skulle have
været drøftet politisk.

Hun antager, at forvaltningen løbende vurderer, hvilke tiltag der er nødvendige for
at vedligeholde beplantningsbæltet, så dette kan opfylde sin funktion, men hun har
ikke noget detaljeret kendskab til de konkrete tiltag, der er taget i brug i så
henseende.

Anbringender
Stevns Kommune har anført navnlig, at det ikke for Højesteret bestrides, at de
 

omtvistede arealer har været inddraget til og anvendt som private haver for de
indstævnte og tidligere ejere i mere end 20 år. Det kan endvidere lægges til grund,
at beplantningsbæltet i mere end 45 år ikke har påkaldt sig interesse fra
kommunen, og at området heller ikke har været genstand for kommunal vedli-
geholdelse, idet det var tænkt som et vildtvoksende plantebælte.

De indstævnte er imidlertid afskåret fra at vinde hævd, fordi det har været
åbenlyst, at de omhandlede arealer tilhørte kommunen, og at arealerne har væ-ret
reserveret til et offentligt formål, nemlig at udgøre et vildt og uplejet be-
plantningsbælte mellem parcelhusområdet og industrikvarteret. Der er tale om et
forsætligt eller tilregneligt retsstridigt forhold, hvor de indstævnte utvivl-somt har
været bevidste om, at de til egen vinding uretmæssigt har krænket det offentliges
ejendom. Det følger af UfR 1932.39 H, at den, som gør sig skyldig i et



8

forsætligt retsstridigt forhold, ikke kan vinde hævd, selv om forholdet har be-stået
i mere end 20 år.

De indstævnte har ikke haft anledning til at antage, at den retsstridige anven-delse
af arealerne var acceptabel og blev tolereret, selv om skiftende kommu-nale
forvaltninger i mere end 40 år ikke har reageret over for de indstævntes an-
vendelse af arealerne. Der var tale om et ufremkommeligt areal, som i sagens
natur ikke var genstand for løbende kommunalt tilsyn og vedligeholdelse, men
desuagtet tjente et offentligt formål.

Det bestrides som udokumenteret, at der i forbindelse med kommunens salg af
grundstykkerne i 1973 eller senere er skabt troværdige forventninger om, at
plantebæltet kunne inddrages som en del af de indstævntes parceller. Ingen af de
indstævnte eller tidligere ejere har på noget tidspunkt taget initiativ til afkla-ring
af, om der var hold i deres påståede antagelse om kommunens accept. Tværtimod
har samtlige de indstævnte, siden de købte deres ejendomme, været fuldt vidende
om alle ejerforhold, og Appelindstævnte 4, tidligere Appellant 3 undlod endda at
undersøge spørgsmålet om hævd nærmere i forbindelse med sit køb. Hvis de
indstævnte var i tvivl, kunne de have fået afklaring ved en simpel forespørgsel til
kommunen.

Reglerne om hævd bunder i behov og hensyn, som ikke gør sig gældende i et
system, hvor grænserne for den enkelte lodsejers ejendomsret fremgår objektivt
og åbenlyst, således som disse er registreret ved skelpæle i marken, matrikel-kort
og i den offentligt tilgængelige tingbog. Hævd bør således begrænses til si-
tuationer, hvor der i mere end 20 år har hersket rimelig tvivl om den formelle
ejendomsret. Det betyder i en sag som den foreliggende, at de indstævntes an-
vendelse af arealerne fortrænges af faktiske realiteter, der følger af skelpæle på
marken, matrikelkort og registrerede tingbogsoplysninger.

De indstævnte har ikke dokumenteret eller sandsynliggjort, at der hos relevante
kommunale instanser har været konkret viden om den retsstridige anvendelse.

Det er forkert, når landsretten har lagt vægt på, at de indstævntes retsstridige råden
har været synlig fra begyndelsen, og indtil beplantningen var vokset op. Dette var
ikke synligt for kommunen, idet haverne lå et godt stykke inde i bæl-tet.

Det er endvidere forkert, når landsretten har lagt vægt på Vidne 5's for-klaring om
løse drøftelser blandt kommunalbestyrelsesmedlemmer uden for dagsordenen, da
disse ikke kan kvalificeres som konkret viden hos kommunen, som skal tillægges
betydning for ejerskabet til et areal på ca. 1350 m  .2

Såfremt Højesteret måtte tiltræde, at anvendelsen af arealerne er sket med kom-
munens direkte eller indirekte samtykke, således som bl.a. forklaret af



9

Appelindstævnte 3, tidligere Appellant 4, så vil hævd være udelukket, fordi
anvendelsen i givet fald ikke har været retsstridig.

De indstævntes råden er også i strid med offentlige forskrifter. Det skyldes, at
beplantningsbæltet er etableret som en offentlig foranstaltning til at afgrænse og
adskille privat beboelse fra det tilstødende erhvervsareal. Der er således tale om
en foranstaltning, der kan sidestilles med offentligretlig regulering. Yderli-gere er
beplantningsbæltet udlagt til grønt område og ikke til boligområde, hvilket det
ikke har været på noget tidspunkt. En benyttelse af den kommunale ejendom til
boligformål i form af haveareal strider således direkte mod den gæl-dende
planlægning for området.

Konsekvenserne af landsrettens dom er vidtrækkende, og den vil aktualisere
behov for, at ejere af navnlig skov- og markarealer tvinges til løbende at kon-
trollere, at der ikke foregår uretmæssig anvendelse af deres arealer trods klare og
ubestridelige registreringer af skel til naboarealer.

Appelindstævnte 1, tidligere Appellant 2 og Appelindstævnte 2, tidligere
Appellant 1, Appelindstævnte 3, tidligere Appellant 4 samt
Appelindstævnte 4, tidligere Appellant 3 har anført navnlig, at de med rette har
lagt til grund, at de-
 

res og tidligere ejeres råden ville blive tolereret af kommunen. De har opfattet de
omtvistede arealer som arealer, kommunen ikke gjorde brug af. Det un-derstøttes
af flere vidneudsagn, og kommunen har aldrig givet dem anledning til at tro andet,
bl.a. fordi den ikke foretog effektiv modråden eller på anden måde forsøgte at
afbryde deres hævd før 2017. De har ikke været i ond tro.

I øvrigt er ond tro som udgangspunkt ikke til hinder for, at der kan opnås hævd.
Der foreligger ikke snighævd. Snighævd forudsætter, at hævden har væ-ret
usynlig, hvilket ikke er tilfældet i den foreliggende sag.

Kommunen var bekendt med deres råden, men selv hvis det ikke var tilfældet, har
de vundet hævd, da deres råden har været tilstrækkelig synbar for enhver. Det kan
ikke føre til et andet resultat, at kommunen ikke kom på arealet i mere end 30 år.
Det er i øvrigt ikke rigtigt, at der ikke var behov for vedligeholdelse af
beplantningsbæltet. De har selv været nødsaget til at vedligeholde bæltet, da
kommunen ikke gjorde det.

Det er irrelevant, om det var planlagt, at der skulle etableres et beplantnings-bælte,
idet hævd beror på den faktiske brug. Beplantningsbæltets funktion har endvidere
ikke længere nogen aktualitet.

Den omstændighed, at der er tale om en kommunal ejendom, kan ikke medføre et
andet resultat, og det har heller ikke nogen betydning for vurderingen af, om der
foreligger tilstrækkelig kvalificeret ond tro til at hindre hævdserhvervelse. Hvis
ikke vurderingen af god tro var den samme i forhold til offentlige myndig-heder
som i forhold til private, kunne man forestille sig forskellige resultater i



10

to sager, hvor der er to striber jord, som tilhører henholdsvis en privat og en of-
fentlig myndighed, og hvor faktum i øvrigt er ens i de to sager.

Kommunen har udvist retsfortabende passivitet ved at vente i op mod 47 år med at
gøre sin ret gældende.

Højesterets begrundelse og resultat
Sagen angår, om ejerne af Adresse 3, Adresse 1 og Adresse 2 har vundet
ejendomshævd på en del af et areal, der ligger som et bælte mellem et
industriområde og et villaområde i By 1.

Bæltet, der er ca. 15 m bredt og 400 m langt, opstod i forbindelse med den da-
værende Vallø Kommunes udstykning af industri- og villaparceller i området i
1960’erne og 1970’erne. Kommunen solgte efterhånden de udstykkede ejen-
domme, men beholdt bæltet. Det må lægges til grund, at det var kommunens
hensigt at tilplante arealet, således at det havde karakter af et beplantningsbælte til
adskillelse af industriområdet fra villaområdet.

Efter udstykningen grænsede Adresse 3, Adresse 1 og Adresse 2 op til
kommunens bælte. Adresse 3 har siden 2004 været ejet af Appelindstævnte 4,
tidligere Appellant 3 og har en tinglyst grundstørrelse på 1075 m  . Adresse 1 har
siden 1970 været ejet af Appelindstævnte 3, tidligere Appellant 4 og har en
tinglyst grundstør-relse på 940 m  . Adresse 2 har siden 1975 været ejet af
Appelindstævnte 1, tidligere Appellant 2 og Appelindstævnte 2, tidligere
Appellant 1 og har en tinglyst grundstørrelse på 1015 m  .

2

2

2

Nogle af ejerne af villaparcellerne i området, herunder ejerne af Adresse 3,
Adresse 1 og Adresse 2, inddrog kort efter opførelsen af boliger på ejendommene
en del af bæltet som en del af deres haver. De arealer, som er ind-draget under
Adresse 3 og Adresse 2, udgør hver ca. 300 m  , mens det areal, der er inddraget
under Adresse 1, udgør ca. 750 m  .

2

2

I 2013 skrev kommunen til villaejerne i området, herunder Appelindstævnte 1,
tidligere Appellant 2 og Appelindstævnte 2, tidligere Appellant 1,
Appelindstævnte 3, tidligere Appellant 4 samt Appelindstævnte 4, tidligere
Appellant 3, og bad dem om at trække sig tilbage til skel og om at fjerne bl.a.
hegn og bebyg-gelse. De øvrige villaejere efterkom kommunens anmodning.

Der er enighed om, at ejerne af de tre ejendomme vidste, at arealerne var ejet af
kommunen, da de inddrog dem som en del af deres haver. Det er for Højesteret
ubestridt, at arealerne har været anvendt som private haver af de tidligere og
nuværende ejere af ejendommene i mere end 20 år. Det er også ubestridt, at
kommunen ikke selv har rådet over arealerne siden etableringen af beplantning i
bæltet i 1970’erne.

Efter Danske Lov 5-5-1 kan man efter omstændighederne opnå ejendomsret til et
areal ved hævd (ejendomshævd), hvis man har rådet over arealet i 20 år. De
nærmere betingelser for at vinde ejendomshævd må fastlægges i retspraksis.



11

Højesteret finder, at der som udgangspunkt ikke kan vindes ejendomshævd, hvis
den rådende på det tidspunkt, hvor den pågældende begyndte at råde over arealet,
vidste, at arealet tilhørte en anden, jf. herved også Højesterets dom af 17.
november 1931 (UfR 1932.39). Dette udgangspunkt kan dog fraviges, hvis det
efter en samlet vurdering findes godtgjort, at den rådende i en periode på mindst
20 år (hævdsperioden) havde føje til at tro, at ejeren havde opgivet eller var
indstillet på at opgive ejendomsretten til arealet.

Med hensyn til den konkrete sag bemærkes, at villaejerne som nævnt var be-kendt
med, at kommunen ejede arealerne, da de inddrog dem som en del af de-res haver.
Udgangspunktet er herefter, at villaejerne ikke har kunnet vinde ejen-domshævd
over arealerne, og Højesteret finder, at der ikke er grundlag for at fravige dette
udgangspunkt. Efter en samlet vurdering af sagens omstændighe-der findes det
således ikke godtgjort, at villaejerne i en periode på mindst 20 år har haft føje til at
tro, at kommunen havde opgivet eller var indstillet på at op-give ejendomsretten
til arealerne.

Højesteret har navnlig lagt vægt på, at villaejerne let kunne have spurgt kom-
munen om, hvorvidt de kunne overtage ejendomsretten til arealerne, men det skete
ikke. Højesteret har endvidere lagt vægt på, at kommunen ikke har haft nogen
anledning til at føre tilsyn med eller råde over arealerne. Ved etablerin-gen af
beplantningen, som havde til formål at adskille villaområdet fra industri-området
og derved beskytte beboerne i villaområdet mod støj og forurening mv., forudsatte
kommunen, at vedligeholdelse ikke ville være nødvendig i en længere årrække.
Højesteret har desuden lagt vægt på, at der ikke har været til-kendegivelser fra
kommunen, der kunne opfattes sådan, at kommunen var ind-stillet på at opgive sin
ejendomsret. Det forhold, at kommunen efter det oplyste ikke frem til 2013 gjorde
villaejerne opmærksomme på, at de inddragne arealer tilhørte kommunen, kan i
hvert fald under de foreliggende omstændigheder ikke have skabt en berettiget
forventning hos villaejerne om, at kommunen var indstillet på at opgive
ejendomsretten til arealerne.

På den anførte baggrund tager Højesteret Stevns Kommunes påstande til følge.

Sagsomkostninger er fastsat til dækning af advokatudgifter for alle tre instanser
samt retsafgift for byret og Højesteret som nedenfor bestemt.

THI KENDES FOR RET:

Appelindstævnte 3, tidligere Appellant 4 skal anerkende, at skellet mellem Stevns
Kommunes ejendom Matrikel nr. 1, og Appelindstævnte 3's, tidligere Appellant 4
ejen-dom Matrikel nr. 2, er det matrikulære skel fastlagt ved ud-stykningen af
Appelindstævnte 3's, tidligere Appellant 4 ejendom.

Appelindstævnte 2, tidligere Appellant 1 og Appelindstævnte 1, tidligere
Appellant 2 skal anerkende, at skellet mellem Stevns Kommunes ejendom
Matrikel nr. 1, og



12

Appelindstævnte 2, tidligere Appellant 1 og Appelindstævnte 1's, tidligere
Appellant 2 ejendom Matrikel nr. 3, er det matrikulære skel fastlagt ved
udstykningen af Appelindstævnte 2, tidligere Appellant 1 og Appelindstævnte 1's,
tidligere Appellant 2 ejendom.

Appelindstævnte 4, tidligere Appellant 3 skal anerkende, at skellet mellem Stevns
Kommunes ejendom Matrikel nr. 1, og Appelindstævnte 4's, tidligere Appellant 3
ejendom Matrikel nr. 4, er det matriku-lære skel fastlagt ved udstykningen af
Appelindstævnte 4's, tidligere Appellant 3 ejendom.

Appelindstævnte 3, tidligere Appellant 4 skal i sagsomkostninger for byret og
landsret betale 62.700 kr. til Stevns Kommune. Appelindstævnte 3's, tidligere
Appellant 4 retshjælpsforsikring, subsidiært statskassen, skal i sagsomkostninger
for Højesteret betale 35.500 kr. til Stevns Kommune.

Appelindstævnte 2, tidligere Appellant 1 og Appelindstævnte 1, tidligere
Appellant 2 skal i sagsomkostninger for byret og landsret betale 62.700 kr. til
Stevns Kommune. Appelindstævnte 2, tidligere Appellant 1 og Appelindstævnte
1's, tidligere Appellant 2 retshjælpsforsikring, subsidiært statskassen, skal i
sagsomkostninger for Højesteret betale 35.500 kr. til Stevns Kommune.

Appelindstævnte 4, tidligere Appellant 3 skal i sagsomkostninger for byret og
landsret betale 62.700 kr. til Stevns Kommune. Appelindstævnte 4's, tidligere
Appellant 3 retshjælpsforsik-ring, subsidiært statskassen, skal i sagsomkostninger
for Højesteret betale 35.500 kr. til Stevns Kommune.

De idømte sagsomkostningsbeløb skal betales inden 14 dage efter denne høje-
steretsdoms afsigelse.

Sagsomkostningsbeløbene forrentes efter rentelovens § 8 a.