Landsretten stadfæster byrettens kendelse om beslaglæggelse af leaset bil efter vanvidskørsel med henblik på konfiskation, jf. retsplejelovens § 803, stk. 1, jf. færdselslovens § 133 a, stk. 2,... Vis mere
Ret: Østre Landsret (2. instans)
Faggruppe: Straffesag — Sag under efterforskning
Sagsemner: Efterforskning og straffeproces;

/

UDSKRIFT
AF

ØSTRE LANDSRETS RETSBOG
____________

Den 14. september 2021 holdt Østre Landsret møde i retsbygningen, Bredgade 42, Køben-

havn.

Som dommere fungerede landsdommerne Kristian Porsager Seierøe, Tine Vuust og Tine

Pii (kst.), førstnævnte som rettens formand.

Der foretoges   

21. afd. nr. S-2111-21:

Anklagemyndigheden

mod

Nordania Finans A/S

(advokat Andreas Christensen)

og   

Person 1

(CPR nr. (Født 1966))

Ingen var indkaldt eller mødt.

Der fremlagdes udskrift af retsbogen fra Københavns Byret (SS 4-8442/2021) med bilag,

kæreskrift af 22. juli 2021 fra advokat Andreas Christensen og rettens fremsendelsesbrev af

23. juli 2021.   



/

- 2 -

Advokat Andreas Christensen har på vegne af Nordania Finans A/S kæret Københavns

Byrets kendelse af 13. juli 2021, hvorved retten godkendte, at politiet havde beslaglagt en

personbil med Reg. nr., og bestemte, at politiet måtte opretholde beslaglæggelsen.

Nordania Finans A/S har principalt påstået beslaglæggelsen ophævet, subsidiært at bilen

udleveres til Nordania Finans A/S mod sikkerhedsstillelse. Nordania Finans A/S har an-

modet landsretten om at forelægge præjudicielle spørgsmål for EU-Domstolen med hen-

blik på at afklare, om færdselslovens § 133 a, stk. 2, 2. pkt., hvorefter der kan ske konfiska-

tion af tredjemands ejendom i en situation som den foreliggende, er i strid med artikel 17 i

den Europæiske Unions Charter om Grundlæggende Rettigheder.

Nordania Finans A/S har til støtte for den principale påstand anført bl.a., at betingelserne

for konfiskation ikke er opfyldt, idet konfiskation vil være uforholdsmæssigt indgribende

over for ejeren af bilen, jf. færdselslovens § 133 a, stk. 2, 2. pkt. Nordania Finans A/S har

ikke haft indflydelse på, hvem der konkret benyttede bilen, og Nordania Finans A/S har i

øvrigt udvist den højst mulige grad af agtpågivenhed. Det kan endelig ikke tillægges vægt,

at et eventuelt erstatningskrav mod føreren ikke er dækningsløst. Beslaglæggelsen er i strid

med såvel EU-retten som Menneskerettighedskonventionen. Til støtte for den subsidiære

påstand har Nordania Finans A/S gjort gældende bl.a., at udlevering af bilen mod sikker-

hedsstillelse ikke vil forhindre, at bilen på et senere tidspunkt kan konfiskeres. Nordania

Finans A/S har herunder henvist til, at bilen – mens den er beslaglagt – vil miste værdi, og

at denne værdiforringelse vil kunne undgås, hvis bilen i stedet blev udleveret til Nordania

Finans A/S mod sikkerhedsstillelse og en erklæring om, at bilen ikke igen vil blive udleve-

ret til føreren.   

Københavns Byret har henholdt sig til den afsagte kendelse.

Anklagemyndigheden har ikke udtalt sig vedrørende kæren.

Retsgrundlaget

Færdselslovens § 133 a, stk. 1 og 2, har følgende ordlyd:

”§ 133 a. Ved grove overtrædelser af færdselsloven, eller hvor føreren flere
gange har gjort sig skyldig i overtrædelse af færdselsloven, kan der ske konfi-skation
af det ved overtrædelsen anvendte motordrevne køretøj, hvortil der kræves kørekort,
hvis det må anses for påkrævet for at forebygge yderligere



/

- 3 -

overtrædelser af færdselsloven. Under tilsvarende betingelser kan der ske kon-
fiskation af et motordrevet køretøj, hvortil der kræves kørekort, der ejes af den
person, der har foretaget overtrædelsen, selv om køretøjet ikke er anvendt ved
overtrædelsen.

Stk. 2. Konfiskation skal ske, hvis ejeren af et motor‐ drevet køretøj, hvortil
der kræves kørekort, bortset fra lille knallert har gjort sig skyldig i spirituskør-sel
med en alkoholkoncentration i blodet under eller efter kørslen på over 2,00 promille
eller en alkoholkoncentration i udåndingsluften under eller efter kørs-len på over
1,00 mg pr. l luft eller i et forhold, der medfører ubetinget fraken-delse af førerretten
efter § 126, stk. 1, nr. 4, 10 eller 11. I tilfælde, hvor køretø-jet føres af en anden
person end køretøjets ejer og føreren har gjort sig skyldig i en eller flere af de i 1.
pkt. nævnte overtrædelser, skal konfiskation ske, med-mindre konfiskation må anses
for uforholdsmæssigt indgribende, navnlig hen-set til ejerens mulighed for at kunne
vide, at køretøjet ville blive anvendt ved en eller flere af de overtrædelser, der
nævnes i 1. pkt., og for at tage alle rime-lige skridt til at sikre sin økonomiske stilling
i anledning af overdragelsen af køretøjet til den anden person.”

Bestemmelsens stk. 2 fik sin nuværende affattelse ved lov nr. 534 af 27. marts 2021 om

ændring af færdselsloven (Skærpet indsats mod vanvidskørsel). I forbindelse med lov-

forslagets (lovforslag nr. 127 af 16. december 2020) behandling i Folketinget blev der fore-

taget høring, og bl.a. Finans & Leasing og Autobranchen Danmark afgav høringssvar. Af et

høringsnotat af 28. januar 2021 har Transportministeren i besvarelse af dette høringssvar

anført bl.a.:

”Transportministeriet bemærker generelt, at ministeriet finder de foreslåede regler
om tredjemandskonfiskation nødvendige for at få fjernet køretøjer brugt til
vanvidskørsel fra vejene og få nedbragt antallet af sager om vanvidskørsel. Sager, der
i flere tilfælde har meget ulykkelige og alvorlige konsekvenser for sagesløse
medtrafikanter. Samtidig ønsker regeringen at sende et kraftigt signal om, at
vanvidskørsel under ingen omstændigheder kan accepteres.   

Med hensyn til Finans & Leasings og Autobranchen Danmarks forslag om, at
beslaglagte køretøjer umiddelbart skal tilbageleveres til leasingselskabet (eller anden
ejer), bemærker Transportministeriet, at der ikke vil være en garanti for, at køretøjet
ikke på ny udleveres til den fører, der har kørt vanvidskørsel.   

Transportministeriet anerkender, at den store lovlydige del af leasing- og ud-
lejningsbranchen formentlig ikke på ny vil lease eller udleje køretøjet (eller et nyt
køretøj for den sags skyld) til den pågældende. Rigspolitiet har dog oplyst, at visse
leasingselskaber har kontakt til bandemiljøet, og at nogle bandegruppe-ringer
benytter bestemte leasingselskaber for at få adgang til dyre luksusbiler på trods af, at
de pågældende modtager f.eks. kontanthjælp. Efter Transportmi-nisteriets opfattelse
kan det næppe antages, at denne del af leasingbranchen vil afstå fra på ny at udlevere
køretøjet til den pågældende vanvidsbilist, hvis køretøjer tilbageleveres til
leasingselskabet.   



/

- 4 -

Af hensyn til færdselssikkerheden og af hensyn til kriminalitetsbekæmpelse er det
derfor efter Transportministeriets opfattelse nødvendigt, at der indføres reg-ler om
øget mulighed for tredjemandskonfiskation, så det sikres, at biler an-vendt til
vanvidskørsel hurtigt og effektivt fjernes fra gaderne.   

Transportministeriet skal henlede opmærksomheden på, at de foreslåede regler om
tredjemandskonfiskation alene vil gælde de groveste og farligste færdsels-
lovsovertrædelser. Der vil således ikke være tale om overtrædelser, der f.eks. skyldes
et øjebliks uopmærksomhed fra en ellers opmærksom bilist. Antallet af sager, hvor et
leasingselskab risikerer at få et køretøj konfiskeret på grund af leasingtagers
vanvidskørsel må derfor antages at være af mindre omfang i for-hold til selskabernes
samlede portefølje.

Samtidig vil leasingselskabet have et økonomisk krav på køretøjets værdi mod den
fører, hvis kørsel har forårsaget konfiskationen. Hvis et sådant krav måtte vise sig at
være illusorisk vil konfiskation efter lovforslagets regler kunne und-lades.”

Transportudvalget foreslog i betænkning af 15. marts 2021 over lovforslaget, at der i den

foreslåede affattelse af § 133 a, stk. 2, i 2. pkt. efter ”uforholdsmæssigt indgribende” blev

indsat ”navnlig henset til ejerens mulighed for at kunne vide, at køretøjet ville blive an-

vendt ved en eller flere af de overtrædelser, der nævnes i 1. pkt., og for at tage alle rimelige

skridt til at sikre sin økonomiske stilling i anledning af overdragelsen af køretøjet til den

anden person” .

Af udvalgtes bemærkninger til ændringsforslaget fremgår bl.a.:

”EU -Domstolen afsagde den 14. januar 2021 dom i sag C-393/19, OM, i an-ledning
af en præjudiciel forelæggelse fra en bulgarsk appeldomstol. EU-Domstolen udtalte
bl.a. i dommen, at artikel 2, stk. 1, i Rådets rammeafgørelse 2005/212 af 24. februar
2005 om konfiskation af udbytte, redskaber og for-muegoder fra strafbart forhold
sammenholdt med Den Europæiske Unions Charter om Grundlæggende Rettigheders
(Charteret) artikel 17, stk. 1 (om ejendomsretten), skal fortolkes således, at denne
bestemmelse er til hinder for en national lovgivning, der gør det muligt at konfiskere
et redskab, der er ble-vet anvendt til at begå alvorligt smugleri, når dette tilhører en
tredjemand i god tro (pr. 58).

EU-Domstolen udtalte i den forbindelse bl.a., at henset til den væsentlige på-virkning
af personers rettigheder, som konfiskation af et formuegode medfører, nemlig den
endelige fratagelse af ejendomsretten til dette, bemærkes det, at hvad angår en
tredjemand i god tro, som ikke vidste og ikke kunne vide, at hans formuegode blev
anvendt til at begå en lovovertrædelse, indebærer en så-dan konfiskation, når henses
til det forfulgte formål (at forhindre ulovlig ind-førsel af varer til landet), et
uforholdsmæssigt og uantageligt indgreb over for det centrale indhold af denne
persons ejendomsret (pr. 55).
…



/

- 5 -

Bestemmelsen i Charterets artikel 17, stk. 1, svarer til artikel 1 i første tillægs-
protokol til Den Europæiske Menneskerettighedskonvention, hvilket bekræftes af de
forklarende bemærkninger til Charterets artikel 17 og artikel 52, stk. 3. Det må derfor
antages, at Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol vil ind-drage praksis fra
EU-Domstolen vedrørende Charterets artikel 17 ved fortolk-ningen af artikel 1 i
første tillægsprotokol til Den Europæiske Menneskerettig-hedskonvention.

Som følge heraf foreslås det, at det i den under § 1, nr. 13, foreslåede affattelse af
færdselslovens § 133 a, stk. 2, 2. pkt., fastsættes, at tredjemandskonfiskation ikke kan
ske, hvis det vil være uforholdsmæssigt indgribende for køretøjets ejer, navnlig
henset til ejerens mulighed for at kunne vide, at køretøjet ville blive anvendt ved en
eller flere af de overtrædelser, der nævnes i 1. pkt., og for at tage alle rimelige skridt
til at sikre sin økonomiske stilling i anledning af overdragelsen af køretøjet til den
anden person.

Ved bedømmelsen af, om konfiskationen må anses for uforholdsmæssigt ind-
gribende, vil der under alle omstændigheder skulle anlægges en helhedsvurde-ring af
sagens samlede omstændigheder. Ved vurderingen vil der navnlig skul-le henses til
ejerens mulighed for at kunne vide, at køretøjet ville blive anvendt
ved en eller flere af de overtrædelser, der nævnes i 1. pkt., og for at tage alle rimelige
skridt til at sikre sin økonomiske stilling i anledning af overdragelsen af køretøjet til
den anden person.

At der skal henses til ejerens mulighed for at kunne vide, at køretøjet ville blive
anvendt ved en eller flere af de overtrædelser, der nævnes i 1. pkt., indebærer,
at der skal foretages en samlet vurdering af, om det måtte anses for helt   upåregneligt
for ejeren, at køretøjet ville blive anvendt på denne måde.

Det vil indgå i denne vurdering, om ejeren har kendskab, til eller har benyttet, alle
tilgængelige muligheder for at opnå viden om forhold, som kan belyse ri-sikoen for,
at køretøjet ville blive anvendt ved en eller flere af de omfattede lovovertrædelser.
Der vil navnlig skulle lægges vægt på ejerens forhold og ad-færd, herunder om ejeren
af køretøjet har udvist agtpågivenhed.

Sådanne forhold vil eksempelvis kunne være oplysninger om, hvorvidt den person,
der ønsker køretøjet overdraget til sig, tidligere har begået flere eller grovere
færdselslovsovertrædelser eller andre relevante lovovertrædelser. Det må således
normalt tale for, at det er påregneligt for ejeren, at køretøjet vil bli-ve anvendt ved en
eller flere af de omfattede lovovertrædelser, hvis den person, der ønsker køretøjet
overdraget til sig, tidligere har begået flere eller grovere færdselslovsovertrædelser
eller andre relevante lovovertrædelser. Med henblik på at indhente oplysninger herom
vil ejeren bl.a. kunne udbede sig førerens private straffeattest. Ejeren vil dermed
kunne undersøge, om den person, køre-tøjet overdrages til, tidligere er straffet for
f.eks. vanvidskørsel eller andre gro-vere overtrædelser af færdselsloven. Det
bemærkes i den forbindelse, at der vil blive gennemført en ændring af
kriminalregisterbekendtgørelsen, således at op-lysninger om
færdselslovsovertrædelser, som har medført en ubetinget eller be-tinget frihedsstraf,
kommer til at fremgå af den private straffeattest. Ændrin-gerne forventes gennemført
med virkning fra efteråret 2021. Ejeren vil også



/

- 6 -

kunne anmode den person, køretøjet overdrages til, om en tro og love-erklæring på,
at vedkommende ikke tidligere har begået bestemte relevante lovovertrædelser.

Der vil endvidere kunne lægges vægt på oplysninger om, hvorvidt ejeren har
undersøgt forhold, der kan indikere, at køretøjet er tiltænkt en anden person end den,
køretøjet overdrages til.

Sådanne oplysninger kan eksempelvis være oplysninger i bilbogen om, at en
leasingtager allerede er registreret som ejer af et eller flere køretøjer, eller hvis ejeren
– f.eks. i form af et leasingselskab – har kendskab til, at leasingtageren allerede har
leaset eller lejet et ikke ubetydeligt antal køretøjer inden for en kortere tidsperiode.

Herudover vil der også kunne lægges vægt på oplysninger om, hvorvidt ejeren har
undersøgt, hvem der vil få adgang til køretøjet. Leasingselskaber bør f.eks. sikre sig,
at leasingtager(ne) også vil være de(n) reelle bruger(e) af køretøjet, bl.a. ved at
indhente oplysninger herom i forbindelse med aftaleindgåelsen. Selv om ejeren i et
konkret tilfælde vurderes ikke at have haft mulighed for at kunne vide, at køretøjet
ville blive anvendt ved en eller flere af de overtrædel-ser, der nævnes i 1. pkt., vil der
endvidere ved den samlede helhedsvurdering skulle henses til ejerens økonomiske
stilling i anledning af overdragelsen af kø-retøjet til den anden person. Det indebærer,
at udgangspunktet om konfiskation bl.a. vil skulle fraviges, hvis ejeren godtgør, at
adgangen til at gøre et erstat-ningskrav gældende over for føreren ikke er
tilstrækkelig til at forhindre, at konfiskationen er uforholdsmæssigt indgribende.

Dette kan f.eks. være tilfældet, hvis ejeren godtgør, at særlige omstændigheder
konkret gør et erstatningskrav illusorisk. Det forudsættes i den forbindelse, at alene
omstændigheder, som ejeren af køretøjet ikke med rimelighed ville have kunnet
forudse, vil kunne begrunde, at konfiskation undlades, med henvisning til at et
eventuelt erstatningskrav er illusorisk. Førerens død eller konkurs i til-fælde, hvor
førerens bo ikke kan dække kravet, kan efter omstændighederne være tilstrækkeligt
til at bringe undtagelsesbestemmelsen i anvendelse, forud-sat at ejeren af køretøjet
ikke kendte eller burde have kendt til de omstændig-heder, der gør kravet mod boet
dækningsløst.

Det kan således være relevant for ejeren af køretøjet at undersøge lejerens eller
leasingtagerens økonomiske forhold med henblik på at sikre en mulighed for at tage
forholdsregler over for førerens potentielle manglende betalingsevne, og at den
person, køretøjet overdrages til, er den reelle bruger af køretøjet og ikke f.eks. en
stråmand. Et leasingselskab bør f.eks. så vidt muligt sikre sig, eksem-pelvis gennem
eSkatData, at de oplysninger om leasingtagers indkomstforhold, der afgives i
forbindelse med indgåelsen af en leasingkontrakt, er korrekte. Har ejeren ikke adgang
til eSkatData, kan den pågældende anmode lejeren eller lea-singtageren om på anden
vis at belyse sine økonomiske forhold, f.eks. gennem fremlæggelse af årsopgørelser,
lønsedler el.lign. Betaling af leasingydelsen ved større kontantbeløb vil som
udgangspunkt skulle give ejeren anledning til en mere indgående undersøgelse af
førerens økonomiske forhold.”



/

- 7 -

Lov nr. 534 af 27. marts 2021 trådte i kraft den 31. marts 2021. Af lovens § 2 fremgår, at  

færdselslovens § 133 a, stk. 2, 2. pkt., ikke finder anvendelse for aftaler om leasing, leje

eller lignende, hvis en sådan aftale er indgået inden den 16. december 2020.

Af de specielle bemærkninger til § 2 om lovens ikrafttræden fremgår bl.a.:

”Håndhævelsen af forslagets § 1, nr. 13, kan være byrdefuld for bl.a. leasing- og
udlejningsselskaber samt dele- og bybilsbranchen og der kan være behov for, at
selskaberne indretter deres kontrakter og forretningsmodel efter den for-øgede risiko
for, at køretøjer ejet af selskaberne konfiskeres. Stk. 2 varetager således hensynet til
udlejere og leasinggivere mv., idet køretøjer, der er blevet anvendt af en anden end
ejeren af køretøjet, ikke kan konfiskeres, i det omfang køretøjet er omfattet af en
aftale om leje, leasing eller lignende, der var indgået forud for den 16. december
2020.”

Efter votering afsagdes   

k e n d e l s e :

Spørgsmålet om præjudiciel forelæggelse

Som det fremgår ovenfor, blev det oprindeligt stillede lovforslag på baggrund af EU-

Domstolens afgørelse af 14. januar 2021 (sag C-393/19) ændret således, at det i den fore-

slåede bestemmelse blev tilføjet, at konfiskation skal undlades, hvis konfiskation er ufor-

holdsmæssigt indgribende, navnlig henset til ejerens mulighed for at kunne vide, at køretø-

jet ville blive anvendt ved en eller flere af de overtrædelser, der nævnes i færdselslovens §

133 a, stk. 2, 1. pkt., og for at tage alle rimelige skridt til at sikre sin økonomiske stilling i

anledning af overdragelsen af køretøjet til den anden person. Formålet med ændringen af

lovforslaget var således at sikre, at bestemmelsen i § 133 a, stk. 2, 2. pkt., ikke strider mod

Danmarks EU-retlige forpligtelser efter bl.a. Den Europæiske Unions charter om grund-

læggende rettigheder eller Den Europæiske Menneskerettighedskonvention.

Landsretten finder, at der med bestemmelsens endelige formulering ikke er grundlag for at

forelægge spørgsmål om, hvorvidt anvendelse af danske regler om beslaglæggelse i den

foreliggende situation, er i overensstemmelse med EU-retten for EU-Domstolen.   

Spørgsmålet om berettigelsen af beslaglæggelsen

Den 5. april 2021 kl. 20.07 beslaglagde Københavns Politi i medfør af retsplejelovens 803,

stk. 1, jf. § 806, stk. 4, jf. færdselslovens § 133 a, stk. 2, en bil hos



/

- 8 -

Person 1, med henvisning til, at den omhandlede bil ved en kørsel den 21. april 2021 kl.

08.48 blev ført med en hastighed på mindst 103 km i timen i tættere bebygget område,

hvor ha-stigheden ikke må overstige 50 km i timen.   

Det fremgår af sagen, at bilen på det omhandlede tidspunkt blev ført af Person 2, som

havde lånt bilen af Person 1.

Det fremgår endvidere af sagen, at bilens ejer, Nordania Finans A/S, ved aftale benævnt ”L

easingbekræftelse (demobil-/værkstedsbil) ” af 12. februar 2021 overlod brugsretten over

bilen til Volvo Car Denmark A/S. Mellem parterne gælder endvidere en samarbejdsaftale

om demo- og værkstedsbiler. Det fremgår af samarbejdsaftalens § 5, at forhandleren (Vol-

vo Car Denmark A/S) er berettiget og forpligtet til at anvende bilerne som demonstrations-

biler og/eller værkstedsbiler. Det fremgår endvidere, at der ved demonstrationsbiler forstås

biler, som forhandleren lader medarbejdere og kunder afprøve med henblik på demonstra-

tion af bilen, og at der ved værkstedsbiler forstås biler, som forhandleren udlejer til for-

handlerens værkstedskunder med en maksimal udlejningsperiode på 21 dage. Det er oplyst,

at Volvo Car Denmark A/S har stillet bilen til rådighed for Person 1, der er ansat i First

Rent a Car Denmark A/S. Der foreligger ikke oplysninger om de vilkår, som Person 1 har

fået stillet bilen til rådighed på.   

Spørgsmålet i kæresagen er, om beslaglæggelsen af bilen er berettiget.

Af de grunde, der er anført af byretten, tiltræder landsretten, at der navnlig efter oplysnin-

gerne i anmeldelsesrapporten med politiets observationer og beregning af gennemsnitsha-

stigheden er begrundet mistanke om en lovovertrædelse, der kan medføre konfiskation. Det

tiltrædes endvidere af de grunde, der er anført af byretten, at formålet med beslaglæggelsen

ville forspildes ved at afvente en kendelse.

Da der er tale om tredjemandskonfiskation, skal der foretages en konkret vurdering af, om

konfiskationen må anses for uforholdsmæssigt indgribende, når navnlig henses til ejerens

mulighed for at kunne vide, at køretøjet ville blive anvendt til vanvidskørsel, og for at tage

rimelige skridt til at sikre sin økonomiske stilling i anledning af overdragelsen af køretøjet

til den anden person, jf. færdselslovens § 133 a, stk. 2, 2. pkt.



/

- 9 -

Ved vurderingen heraf lægger landsretten efter det oplyste til grund, at bilen for Nordania

Finans A/S repræsenterer en værdi på 230.000 kr. Brugsretten til bilen blev i henhold til

leasingaftalen overdraget til Volvo Car Denmark A/S med henblik på Volvos anvendelse af

bilen som demo- og værkstedsbil til kunder og samarbejdspartnere, og Nordania Finans

A/S har ikke oplyst omstændigheder, der giver grundlag for at antage, at de som følge af

beslaglæggelsen med henblik på konfiskation vil lide noget økonomisk tab.   

Landsretten finder allerede af den grund, at beslaglæggelsen med henblik på konfiskation

ikke er uforholdsmæssigt indgribende for Nordania Finans A/S.

Henset hertil og til formålet med beslaglæggelsen findes der heller ikke grundlag for at

udlevere bilen til Nordania Finans A/S mod sikkerhedsstillelse.   

Herefter tiltræder landsretten, at betingelserne for beslaglæggelse med henblik på

konfiskation er opfyldt, jf. retsplejelovens § 803, stk. 1, jf. færdselslovens § 133 a, stk. 2,

jf. § 126, stk. 1, nr. 11.   

Landsretten stadfæster derfor byrettens kendelse.

T h i b e s t e m m e s :

Byrettens kendelse stadfæstes.

Sagen sluttet.

Retten hævet.

(Sign.)