Gammel litauisk borgbanke i Kernavė, som er på UNESCOs Verdensarvsliste.
Storfyrstendømmet Litauen var en østeuropæisk stat fra 1200-tallet til 1795. Staten blev grundlagt af litauere, som var en baltisk stamme fra Aukštaitija, den sydøstlige del af det nuværende Litauen. Storfyrstendømmet Litauen blev senere udvidet til at omfatte store dele af det tidlige Kijevrige og slaviske lande, så dets territorium dækkede hele det nuværende Litauen, Hviderusland og Ukraine samt dele af Letland, Moldavien, Polen og Rusland. Storfyrstendømmet havde sin største udstrækning i 1400-tallet, hvor det var Europas største stat. Landet var multietnisk og rummede folk med stor variation i sprog, religion og kultur. I fyrstendømmet talte man normalt rusinsk og andre østslaviske sprog. Man talte også latin, polsk og tysk, dog mest til diplomatiske formål.
Storfyrstendømmet Litauen / Historie / Det litauiske kongedømme
Storfyrstendømmet Litauen