# Eiropas Savienības C 37/2008

| | ISSN 1725-5201 |
| --- | --- |
| Eiropas Savienības
  Oficiālais Vēstnesis | C 37 |
| | |
| Izdevums latviešu valodā | Informācija un paziņojumi | 51. sējums2008. gada 9. februāris |

ISSN 1725-5201

Eiropas Savienības

Oficiālais Vēstnesis

C 37

Izdevums latviešu valodā

Informācija un paziņojumi

51. sējums2008. gada 9. februāris

---

| Paziņojums Nr. | Saturs | Lappuse |
| --- | --- | --- |
| | IV   Informācija |
| | EIROPAS SAVIENĪBAS IESTĀŽU UN STRUKTŪRU SNIEGTA INFORMĀCIJA |
| | Eiropas Kopienu Tiesa |
| 2008/C 037/01 | Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī
  OV C 22, 26.1.2008. | 1 |

Paziņojums Nr.

Saturs

Lappuse

IV   Informācija

EIROPAS SAVIENĪBAS IESTĀŽU UN STRUKTŪRU SNIEGTA INFORMĀCIJA

Eiropas Kopienu Tiesa

2008/C 037/01

Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī
  OV C 22, 26.1.2008.

Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

1

| | V   Atzinumi |
| --- | --- |
| | JURIDISKAS PROCEDŪRAS |
| | Eiropas Kopienu Tiesa |
| 2008/C 037/02 | Lieta C-481/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 2. novembrī ierosinājusi SELEX Sistemi Integrati SpA, iepriekš Alenia Marconi Systems SpA, par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2007. gada 29. augusta rīkojumu lietā T-186/05 SELEX Sistemi Integrati SpA/Eiropas Kopienu Komisija | 2 |
| 2008/C 037/03 | Lieta C-496/07: Prasība, kas celta 2007. gada 14. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Čehijas Republika | 3 |
| 2008/C 037/04 | Lieta C-500/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 19. novembrī ierosinājusi Territorio Energia Ambiente SpA (TEA) par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2007. gada 17. septembra rīkojumu lietā T-175/07 Territorio Energia Ambiente SpA/Eiropas Kopienu Komisija | 3 |
| 2008/C 037/05 | Lieta C-501/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 19. novembrī ierosinājusi S.A.BA.R. SpA par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2007. gada 17. septembra rīkojumu lietā T-176/07 S.A.BA.R. SpA/Eiropas Kopienu Komisija | 4 |
| 2008/C 037/06 | Lieta C-505/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunal Supremo (Spānija) 2007. gada 19. novembra rīkojumu — Compañía Española de Comercialización de Aceite, SA/Asociación Española de la Industria y Comercio Exportador de Aceite de Oliva (ASOLIVA), Asociación Nacional de Industriales Envasadores y Refinadores de Aceites Comestibles (ANIERAC) un Administración del Estado | 5 |
| 2008/C 037/07 | Lieta C-506/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Audiencia Provincial de La Coruña (Spānija) 2007. gada 20. novembra rīkojumu — Lubricantes y Carburantes Galaicos, S. L. (Lubricarga)/Petrogal Española S.A., iepriekš GALP Energía España SAU | 6 |
| 2008/C 037/08 | Lieta C-509/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale di Bergamo (Itālija) 2007. gada 21. novembra rīkojumu — Luigi Scarpelli/NEOS Banca SpA | 7 |
| 2008/C 037/09 | Lieta C-516/07: Prasība, kas celta 2007. gada 22. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste | 8 |
| 2008/C 037/10 | Lieta C-518/07: Prasība, kas celta 2007. gada 22. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika | 8 |
| 2008/C 037/11 | Lieta C-519/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 22. novembrī ierosinājusi Eiropas Kopienu Komisija par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-348/03 Koninklijke Friesland Foods NV (agrākā Friesland Coberco Dairy Foods Holding NV)/Eiropas Kopienu Komisija | 9 |
| 2008/C 037/12 | Lieta C-521/07: Prasība, kas celta 2007. gada 23. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Nīderlandes Karaliste | 10 |
| 2008/C 037/13 | Lieta C-522/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) 2007. gada 22. novembra rīkojumu — Dinter GmbH/Hauptzollamt Düsseldorf | 10 |
| 2008/C 037/14 | Lieta C-524/07: Prasība, kas celta 2007. gada 26. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Austrijas Republika | 11 |
| 2008/C 037/15 | Lieta C-525/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 27. novembrī ierosinājis Philippe Combescot par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-249/04 Combescot/Komisija | 12 |
| 2008/C 037/16 | Lieta C-526/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 27. novembrī ierosinājis Philippe Combescot par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-250/04 Combescot/Komisija | 12 |
| 2008/C 037/17 | Lieta C-529/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Oberster Gerichtshof (Austrija) 2007. gada 28. novembra rīkojumu — Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG/Franz Hauswirth GmbH | 13 |
| 2008/C 037/18 | Lieta C-530/07: Prasība, kas celta 2007. gada 29. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika | 14 |
| 2008/C 037/19 | Lieta C-531/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Oberster Gerichtshof (Austrija) 2007. gada 29. novembra rīkojumu — Fachverband der Buch- und Medienwirtschaft/LIBRO Handelsgesellschaft mbH | 14 |
| 2008/C 037/20 | Lieta C-533/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Oberster Gerichtshofs (Austrija) 2007. gada 29. novembra rīkojumu — Falco Privatstiftung un Thomas Rabitsch/Gisela Weller-Lindhorst | 15 |
| 2008/C 037/21 | Lieta C-534/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 30. novembrī ierosinājušas William Prym GmbH & Co. KG un Prym Consumer GmbH par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-30/05 William Prym GmbH & Co. KG un Prym Consumer GmbH & Co. KG/Eiropas Kopienu Komisija | 16 |
| 2008/C 037/22 | Lieta C-538/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itālija) 2007. gada 3. decembra rīkojumu — Assitur Srl/Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Milano | 16 |
| 2008/C 037/23 | Lieta C-539/07: Prasība, kas celta 2007. gada 30. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika | 17 |
| 2008/C 037/24 | Lieta C-540/07: Prasība, kas celta 2007. gada 30. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika | 17 |
| 2008/C 037/25 | Lieta C-542/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 30. novembrī ierosinājusi Imagination Tecnologies Ltd par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2007. gada 20. septembra spriedumu lietā T-461/04 Imagination Technologies Ltd/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) | 18 |
| 2008/C 037/26 | Lieta C-543/07: Prasība, kas celta 2007. gada 3. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste | 18 |
| 2008/C 037/27 | Lieta C-544/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Polijas Republika) 2007. gada 4. decembra rīkojumu — Uwe Rüffler/Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu | 19 |
| 2008/C 037/28 | Lieta C-550/07: Apelācija, ko 2007. gada 8. decembrī ierosinājusi Akzo Nobel Chemicals Ltd, Akcros Chemicals Ltd par 2007. gada 17. septembra Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) spriedumu lietā T-253/03 Akzo Nobel Chemicals Ltd un Akcros Chemicals Ltd/Eiropas Kopienu Komisija | 19 |
| 2008/C 037/29 | Lieta C-552/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Conseil d'État (Francija) 2007. gada 11. decembra rīkojumu — Commune de Sausheim/Pierre Azelvandre | 20 |
| 2008/C 037/30 | Lieta C-556/07: Prasība, kas celta 2007. gada 13. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika | 20 |
| 2008/C 037/31 | Lieta C-559/07: Prasība, kas celta 2007. gada 17. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika | 21 |
| | Pirmās instances tiesa |
| 2008/C 037/32 | Lieta T-133/03: Pirmās instances tiesas 2007. gada 5. decembra rīkojums — Schering-Plough/Komisija un EMEA (Prasība atcelt tiesību aktu — Daļēja nepieņemamība — Interese celt prasību — Prasības priekšmeta zudums — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas) | 22 |
| 2008/C 037/33 | Lieta T-345/05 R III: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 22. novembra rīkojums — V/Parlaments (Pagaidu noregulējums — Eiropas Parlamenta deputāta imunitātes atņemšana — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Fumus boni juris neesamība) | 22 |
| 2008/C 037/34 | Lieta T-120/07 R: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 11. oktobra rīkojums — MB Immobilien/Komisija (Pagaidu noregulējums — Valsts atbalsts jaunajās Vācijas federatīvajās zemēs — Atgūšanas pienākums — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Steidzamība — Interešu izsvēršana) | 23 |
| 2008/C 037/35 | Lieta T-349/07 R: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 11. decembra rīkojums — FMC Chemical u.c./Komisija (Pagaidu noregulējums — Direktīva 91/414/EEK — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Pieņemamība — Steidzamības neesamība) | 23 |
| 2008/C 037/36 | Lieta T-350/07 R: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 11. decembra rīkojums — FMC Chemical u.c./Komisija (Pagaidu noregulējums — Direktīva 91/414/EEK — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Pieņemamība — Steidzamības neesamība) | 23 |
| 2008/C 037/37 | Lieta T-429/07: Prasība, kas celta 2007. gada 27. novembrī — BP Aromatics/Komisija | 24 |
| 2008/C 037/38 | Lieta T-431/07: Prasība, kas celta 2007. gada 26. novembrī — Gebr. Heller Maschinenfabrik GmbH/ITSB — Fernández Martinez (HELLER) | 24 |
| 2008/C 037/39 | Lieta T-434/07: Prasība, kas celta 2007. gada 28. novembrī — Volvo Trademark Holding/ITSB — Grebenshikova (SOLVO) | 25 |
| 2008/C 037/40 | Lieta T-435/07: Prasība, kas celta 2007. gada 29. novembrī — New Look/ITSB (NEW LOOK) | 25 |
| 2008/C 037/41 | Lieta T-438/07: Prasība, kas celta 2007. gada 30. novembrī — Spa Monopole/ITSB — De Francesci Import (SpagO) | 26 |
| 2008/C 037/42 | Lieta T-439/07: Prasība, kas celta 2007. gada 4. decembrī — Coats Holdings/Komisija | 26 |
| 2008/C 037/43 | Lieta T-441/07: Prasība, kas celta 2007. gada 29. novembrī — Ryanair/Komisija | 27 |
| 2008/C 037/44 | Lieta T-442/07: Prasība, kas celta 2007. gada 30. novembrī — Ryanair/Komisija | 28 |
| 2008/C 037/45 | Lieta T-444/07: Prasība, kas celta 2007. gada 5. decembrī — Centre de Promotion de l'Emploi par la Micro-Entreprise/Komisija | 29 |
| 2008/C 037/46 | Lieta T-445/07: Prasība, kas celta 2007. gada 7. decembrī — Berning & Söhne/Komisija | 30 |
| 2008/C 037/47 | Lieta T-446/07: Prasība, kas celta 2007. gada 7. decembrī — Royal Appliance International/ITSB — BSH Bosch und Siemens Hausgeräte (Centrixx) | 30 |
| 2008/C 037/48 | Lieta T-447/07: Prasība, kas celta 2007. gada 5. decembrī — Scovill Fasteners/Komisija | 31 |
| 2008/C 037/49 | Lieta T-449/07: Prasība, kas celta 2007. gada 3. decembrī — Rotter/ITSB (EU-BRUZZEL) | 31 |
| 2008/C 037/50 | Lieta T-450/07: Prasība, kas celta 2007. gada 3. decembrī — Harwin International/ITSB — Cuadrado (Pickwick) | 32 |
| 2008/C 037/51 | Lieta T-451/07: Prasība, kas celta 2007. gada 10. decembrī — WellBiz/ITSB — Wild (WELLBIZ) | 32 |
| 2008/C 037/52 | Lieta T-453/07: Prasība, kas celta 2007. gada 11. decembrī — Dylog Italia/ITSB — GSI Office Management (IP Manager) | 33 |
| 2008/C 037/53 | Lieta T-105/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. decembra rīkojums — Sandoz/Komisija | 33 |
| 2008/C 037/54 | Lieta T-329/07: Pirmās instances tiesas 2007. gada 11. decembra rīkojums — UPS Europe un UPS Deutschland/Komisija | 33 |
| | Eiropas Savienības Civildienesta tiesa |
| 2008/C 037/55 | Lieta F-57/06: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2007. gada 7. novembra spriedums — Hinderyckx/Padome (Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — 2005. gada paaugstināšanas amatā kārta — Neiekļaušana paaugstināto ierēdņu sarakstā — Civildienesta noteikumu 45. panta pārkāpums — Salīdzinošs nopelnu izvērtējums — Dažādu iestāžu izveidoti novērtējuma ziņojumi) | 34 |
| 2008/C 037/56 | Lieta F-88/07: Prasība, kas celta 2007. gada 29. augustā — Domínguez González/Komisija | 34 |
| 2008/C 037/57 | Lieta F-135/07: Prasība, kas celta 2007. gada 30. oktobrī — Smadja/Komisija | 35 |

V   Atzinumi

JURIDISKAS PROCEDŪRAS

Eiropas Kopienu Tiesa

2008/C 037/02

Lieta C-481/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 2. novembrī ierosinājusi SELEX Sistemi Integrati SpA, iepriekš Alenia Marconi Systems SpA, par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2007. gada 29. augusta rīkojumu lietā T-186/05 SELEX Sistemi Integrati SpA/Eiropas Kopienu Komisija

SELEX Sistemi Integrati SpA

Alenia Marconi Systems SpA

SELEX Sistemi Integrati SpA

2

2008/C 037/03

Lieta C-496/07: Prasība, kas celta 2007. gada 14. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Čehijas Republika

3

2008/C 037/04

Lieta C-500/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 19. novembrī ierosinājusi Territorio Energia Ambiente SpA (TEA) par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2007. gada 17. septembra rīkojumu lietā T-175/07 Territorio Energia Ambiente SpA/Eiropas Kopienu Komisija

Territorio Energia Ambiente SpA (TEA)

Territorio Energia Ambiente SpA

3

2008/C 037/05

Lieta C-501/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 19. novembrī ierosinājusi S.A.BA.R. SpA par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2007. gada 17. septembra rīkojumu lietā T-176/07 S.A.BA.R. SpA/Eiropas Kopienu Komisija

S.A.BA.R. SpA

S.A.BA.R. SpA

4

2008/C 037/06

Lieta C-505/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunal Supremo (Spānija) 2007. gada 19. novembra rīkojumu — Compañía Española de Comercialización de Aceite, SA/Asociación Española de la Industria y Comercio Exportador de Aceite de Oliva (ASOLIVA), Asociación Nacional de Industriales Envasadores y Refinadores de Aceites Comestibles (ANIERAC) un Administración del Estado

Tribunal Supremo

Compañía Española de Comercialización de Aceite, SA

Asociación Española de la Industria y Comercio Exportador de Aceite de Oliva (ASOLIVA), Asociación Nacional de Industriales Envasadores y Refinadores de Aceites Comestibles (ANIERAC)

Administración del Estado

5

2008/C 037/07

Lieta C-506/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Audiencia Provincial de La Coruña (Spānija) 2007. gada 20. novembra rīkojumu — Lubricantes y Carburantes Galaicos, S. L. (Lubricarga)/Petrogal Española S.A., iepriekš GALP Energía España SAU

Audiencia Provincial de La Coruña

Lubricantes y Carburantes Galaicos, S. L. (Lubricarga)

Petrogal Española S.A.

GALP Energía España SAU

6

2008/C 037/08

Lieta C-509/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale di Bergamo (Itālija) 2007. gada 21. novembra rīkojumu — Luigi Scarpelli/NEOS Banca SpA

Tribunale di Bergamo

Luigi Scarpelli

NEOS Banca SpA

7

2008/C 037/09

Lieta C-516/07: Prasība, kas celta 2007. gada 22. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste

8

2008/C 037/10

Lieta C-518/07: Prasība, kas celta 2007. gada 22. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

8

2008/C 037/11

Lieta C-519/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 22. novembrī ierosinājusi Eiropas Kopienu Komisija par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-348/03 Koninklijke Friesland Foods NV (agrākā Friesland Coberco Dairy Foods Holding NV)/Eiropas Kopienu Komisija

Koninklijke Friesland Foods NV

Friesland Coberco Dairy Foods Holding NV

9

2008/C 037/12

Lieta C-521/07: Prasība, kas celta 2007. gada 23. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Nīderlandes Karaliste

10

2008/C 037/13

Lieta C-522/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) 2007. gada 22. novembra rīkojumu — Dinter GmbH/Hauptzollamt Düsseldorf

Finanzgericht Düsseldorf

Dinter GmbH

Hauptzollamt Düsseldorf

10

2008/C 037/14

Lieta C-524/07: Prasība, kas celta 2007. gada 26. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Austrijas Republika

11

2008/C 037/15

Lieta C-525/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 27. novembrī ierosinājis Philippe Combescot par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-249/04 Combescot/Komisija

Philippe Combescot

Combescot

12

2008/C 037/16

Lieta C-526/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 27. novembrī ierosinājis Philippe Combescot par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-250/04 Combescot/Komisija

Philippe Combescot

Combescot

12

2008/C 037/17

Lieta C-529/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Oberster Gerichtshof (Austrija) 2007. gada 28. novembra rīkojumu — Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG/Franz Hauswirth GmbH

Oberster Gerichtshof

Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG

Franz Hauswirth GmbH

13

2008/C 037/18

Lieta C-530/07: Prasība, kas celta 2007. gada 29. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika

14

2008/C 037/19

Lieta C-531/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Oberster Gerichtshof (Austrija) 2007. gada 29. novembra rīkojumu — Fachverband der Buch- und Medienwirtschaft/LIBRO Handelsgesellschaft mbH

Oberster Gerichtshof

Fachverband der Buch- und Medienwirtschaft

LIBRO Handelsgesellschaft mbH

14

2008/C 037/20

Lieta C-533/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Oberster Gerichtshofs (Austrija) 2007. gada 29. novembra rīkojumu — Falco Privatstiftung un Thomas Rabitsch/Gisela Weller-Lindhorst

Oberster Gerichtshofs

Falco Privatstiftung

Thomas Rabitsch

Gisela Weller-Lindhorst

15

2008/C 037/21

Lieta C-534/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 30. novembrī ierosinājušas William Prym GmbH & Co. KG un Prym Consumer GmbH par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-30/05 William Prym GmbH & Co. KG un Prym Consumer GmbH & Co. KG/Eiropas Kopienu Komisija

William Prym GmbH & Co. KG

Prym Consumer GmbH

William Prym GmbH & Co. KG

Prym Consumer GmbH & Co. KG

16

2008/C 037/22

Lieta C-538/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itālija) 2007. gada 3. decembra rīkojumu — Assitur Srl/Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Milano

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

Assitur Srl

Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Milano

16

2008/C 037/23

Lieta C-539/07: Prasība, kas celta 2007. gada 30. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika

17

2008/C 037/24

Lieta C-540/07: Prasība, kas celta 2007. gada 30. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika

17

2008/C 037/25

Lieta C-542/07 P: Apelācija, ko 2007. gada 30. novembrī ierosinājusi Imagination Tecnologies Ltd par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2007. gada 20. septembra spriedumu lietā T-461/04 Imagination Technologies Ltd/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

Imagination Tecnologies Ltd

Imagination Technologies Ltd

18

2008/C 037/26

Lieta C-543/07: Prasība, kas celta 2007. gada 3. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste

18

2008/C 037/27

Lieta C-544/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Polijas Republika) 2007. gada 4. decembra rīkojumu — Uwe Rüffler/Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu

Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

Uwe Rüffler

Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu

19

2008/C 037/28

Lieta C-550/07: Apelācija, ko 2007. gada 8. decembrī ierosinājusi Akzo Nobel Chemicals Ltd, Akcros Chemicals Ltd par 2007. gada 17. septembra Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) spriedumu lietā T-253/03 Akzo Nobel Chemicals Ltd un Akcros Chemicals Ltd/Eiropas Kopienu Komisija

Akzo Nobel Chemicals Ltd

Akcros Chemicals Ltd

Akzo Nobel Chemicals Ltd

Akcros Chemicals Ltd

19

2008/C 037/29

Lieta C-552/07: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Conseil d'État (Francija) 2007. gada 11. decembra rīkojumu — Commune de Sausheim/Pierre Azelvandre

Conseil d'État

Commune de Sausheim

Pierre Azelvandre

20

2008/C 037/30

Lieta C-556/07: Prasība, kas celta 2007. gada 13. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika

20

2008/C 037/31

Lieta C-559/07: Prasība, kas celta 2007. gada 17. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika

21

Pirmās instances tiesa

2008/C 037/32

Lieta T-133/03: Pirmās instances tiesas 2007. gada 5. decembra rīkojums — Schering-Plough/Komisija un EMEA (Prasība atcelt tiesību aktu — Daļēja nepieņemamība — Interese celt prasību — Prasības priekšmeta zudums — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

Schering-Plough

EMEA

22

2008/C 037/33

Lieta T-345/05 R III: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 22. novembra rīkojums — V/Parlaments (Pagaidu noregulējums — Eiropas Parlamenta deputāta imunitātes atņemšana — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Fumus boni juris neesamība)

V

Fumus boni juris

22

2008/C 037/34

Lieta T-120/07 R: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 11. oktobra rīkojums — MB Immobilien/Komisija (Pagaidu noregulējums — Valsts atbalsts jaunajās Vācijas federatīvajās zemēs — Atgūšanas pienākums — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Steidzamība — Interešu izsvēršana)

MB Immobilien

23

2008/C 037/35

Lieta T-349/07 R: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 11. decembra rīkojums — FMC Chemical u.c./Komisija (Pagaidu noregulējums — Direktīva 91/414/EEK — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Pieņemamība — Steidzamības neesamība)

FMC Chemical

23

2008/C 037/36

Lieta T-350/07 R: Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 11. decembra rīkojums — FMC Chemical u.c./Komisija (Pagaidu noregulējums — Direktīva 91/414/EEK — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Pieņemamība — Steidzamības neesamība)

FMC Chemical

23

2008/C 037/37

Lieta T-429/07: Prasība, kas celta 2007. gada 27. novembrī — BP Aromatics/Komisija

BP Aromatics

24

2008/C 037/38

Lieta T-431/07: Prasība, kas celta 2007. gada 26. novembrī — Gebr. Heller Maschinenfabrik GmbH/ITSB — Fernández Martinez (HELLER)

Gebr. Heller Maschinenfabrik GmbH

Fernández Martinez

24

2008/C 037/39

Lieta T-434/07: Prasība, kas celta 2007. gada 28. novembrī — Volvo Trademark Holding/ITSB — Grebenshikova (SOLVO)

Volvo Trademark Holding

Grebenshikova

25

2008/C 037/40

Lieta T-435/07: Prasība, kas celta 2007. gada 29. novembrī — New Look/ITSB (NEW LOOK)

New Look

25

2008/C 037/41

Lieta T-438/07: Prasība, kas celta 2007. gada 30. novembrī — Spa Monopole/ITSB — De Francesci Import (SpagO)

Spa Monopole

De Francesci Import

26

2008/C 037/42

Lieta T-439/07: Prasība, kas celta 2007. gada 4. decembrī — Coats Holdings/Komisija

Coats Holdings

26

2008/C 037/43

Lieta T-441/07: Prasība, kas celta 2007. gada 29. novembrī — Ryanair/Komisija

Ryanair

27

2008/C 037/44

Lieta T-442/07: Prasība, kas celta 2007. gada 30. novembrī — Ryanair/Komisija

Ryanair

28

2008/C 037/45

Lieta T-444/07: Prasība, kas celta 2007. gada 5. decembrī — Centre de Promotion de l'Emploi par la Micro-Entreprise/Komisija

Centre de Promotion de l'Emploi par la Micro-Entreprise

29

2008/C 037/46

Lieta T-445/07: Prasība, kas celta 2007. gada 7. decembrī — Berning & Söhne/Komisija

Berning & Söhne

30

2008/C 037/47

Lieta T-446/07: Prasība, kas celta 2007. gada 7. decembrī — Royal Appliance International/ITSB — BSH Bosch und Siemens Hausgeräte (Centrixx)

Royal Appliance International

BSH Bosch und Siemens Hausgeräte

30

2008/C 037/48

Lieta T-447/07: Prasība, kas celta 2007. gada 5. decembrī — Scovill Fasteners/Komisija

Scovill Fasteners

31

2008/C 037/49

Lieta T-449/07: Prasība, kas celta 2007. gada 3. decembrī — Rotter/ITSB (EU-BRUZZEL)

Rotter

31

2008/C 037/50

Lieta T-450/07: Prasība, kas celta 2007. gada 3. decembrī — Harwin International/ITSB — Cuadrado (Pickwick)

Harwin International

Cuadrado

32

2008/C 037/51

Lieta T-451/07: Prasība, kas celta 2007. gada 10. decembrī — WellBiz/ITSB — Wild (WELLBIZ)

WellBiz

32

2008/C 037/52

Lieta T-453/07: Prasība, kas celta 2007. gada 11. decembrī — Dylog Italia/ITSB — GSI Office Management (IP Manager)

Dylog Italia

GSI Office Management

33

2008/C 037/53

Lieta T-105/04: Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. decembra rīkojums — Sandoz/Komisija

Sandoz

33

2008/C 037/54

Lieta T-329/07: Pirmās instances tiesas 2007. gada 11. decembra rīkojums — UPS Europe un UPS Deutschland/Komisija

UPS Europe

UPS Deutschland

33

Eiropas Savienības Civildienesta tiesa

2008/C 037/55

Lieta F-57/06: Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2007. gada 7. novembra spriedums — Hinderyckx/Padome (Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — 2005. gada paaugstināšanas amatā kārta — Neiekļaušana paaugstināto ierēdņu sarakstā — Civildienesta noteikumu 45. panta pārkāpums — Salīdzinošs nopelnu izvērtējums — Dažādu iestāžu izveidoti novērtējuma ziņojumi)

Hinderyckx

34

2008/C 037/56

Lieta F-88/07: Prasība, kas celta 2007. gada 29. augustā — Domínguez González/Komisija

Domínguez González

34

2008/C 037/57

Lieta F-135/07: Prasība, kas celta 2007. gada 30. oktobrī — Smadja/Komisija

Smadja

35

| LV | |
| --- | --- |

LV

---

IV Informācija

EIROPAS SAVIENĪBAS IESTĀŽU UN STRUKTŪRU SNIEGTA INFORMĀCIJA

Eiropas Kopienu Tiesa

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/1 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/1

---

(2008/C 37/01)

Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

OV C 22, 26.1.2008.

Iepriekšējās publikācijas

OV C 8, 12.1.2008.

OV C 315, 22.12.2007.

OV C 297, 8.12.2007.

OV C 283, 24.11.2007.

OV C 269, 10.11.2007.

OV C 247, 20.10.2007.

Šie teksti pieejami arī

| | EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu |
| --- | --- |

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

V Atzinumi

JURIDISKAS PROCEDŪRAS

Eiropas Kopienu Tiesa

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/2 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/2

---

Apelācija, ko 2007. gada 2. novembrī ierosinājusi SELEX Sistemi Integrati SpA, iepriekš Alenia Marconi Systems SpA, par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2007. gada 29. augusta rīkojumu lietā T-186/05 SELEX Sistemi Integrati SpA/Eiropas Kopienu Komisija

(Lieta C-481/07 P)

(2008/C 37/02)

Tiesvedības valoda — itāļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: SELEX Sistemi Integrati SpA, iepriekš Alenia Marconi Systems SpA (pārstāvji — F. Sciaudone, R. Sciaudone un A. Neri, avvocati)

Cits lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

| — | atcelt Pirmās instances tiesas 2007. gada 29. augusta rīkojumu lietā T-186/05 un nosūtīt lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai izskatīt lietu pēc būtības, ņemot vērā norādes, kuras sniegtu Tiesa; |
| --- | --- |

—

atcelt Pirmās instances tiesas 2007. gada 29. augusta rīkojumu lietā T-186/05 un nosūtīt lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai izskatīt lietu pēc būtības, ņemot vērā norādes, kuras sniegtu Tiesa;

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā un lietā T-186/05. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā un lietā T-186/05.

Pamati un galvenie argumenti

Apelācijas sūdzības iesniedzēja savu prasījumu atbalstam norāda:

| (a) | lietā T-155/04 radušies tiesāšanās izdevumi kļūdaini netika noteikti kā atlīdzināmie zaudējumi. Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Pirmās instances tiesa:






  — | kļūdaini atzina prasību par zaudējumu atlīdzību kā mēģinājumu “atcelt lēmumu par tiesāšanās izdevumiem” lietā T-155/04; |
| --- | --- | --- |

(a)

lietā T-155/04 radušies tiesāšanās izdevumi kļūdaini netika noteikti kā atlīdzināmie zaudējumi. Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Pirmās instances tiesa:

—

kļūdaini atzina prasību par zaudējumu atlīdzību kā mēģinājumu “atcelt lēmumu par tiesāšanās izdevumiem” lietā T-155/04;

| — | kļūdaini interpretēja Pirmās instances tiesas Reglamenta 87. un turpmākos pantus saistībā ar zaudējumu atlīdzības principiem; |
| --- | --- |

—

kļūdaini interpretēja Pirmās instances tiesas Reglamenta 87. un turpmākos pantus saistībā ar zaudējumu atlīdzības principiem;

| — | kļūdaini uzskatīja, ka izskatāmajā lietā ir piemērojama judikatūra lietā Montorio; |
| --- | --- |

—

kļūdaini uzskatīja, ka izskatāmajā lietā ir piemērojama judikatūra lietā Montorio;

| (b) | Pirmās instances tiesa pieļāva kļūdu, pirmstiesas administratīvajā procesā radušos tiesāšanās izdevumus nenosakot kā atlīdzināmos zaudējumus. Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Pirmās instances tiesa pieļāva kļūdu, interpretējot un piemērojot Reglamenta 87. un turpmākos pantus attiecībā uz īpašu prasību par zaudējumu atlīdzību, kurai tie vispār nebija piemērojami; |
| --- | --- |

(b)

Pirmās instances tiesa pieļāva kļūdu, pirmstiesas administratīvajā procesā radušos tiesāšanās izdevumus nenosakot kā atlīdzināmos zaudējumus. Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka Pirmās instances tiesa pieļāva kļūdu, interpretējot un piemērojot Reglamenta 87. un turpmākos pantus attiecībā uz īpašu prasību par zaudējumu atlīdzību, kurai tie vispār nebija piemērojami;

| (c) | apelācijas sūdzības iesniedzējas iesniegtie pierādījumi tika nepareizi saprasti un sagrozīti. Pirmās instances tiesa nebija pareizi analizējusi prasītājas iesniegtos dokumentus un tajā iekļautos pielikumus; |
| --- | --- |

(c)

apelācijas sūdzības iesniedzējas iesniegtie pierādījumi tika nepareizi saprasti un sagrozīti. Pirmās instances tiesa nebija pareizi analizējusi prasītājas iesniegtos dokumentus un tajā iekļautos pielikumus;

| (d) | pamatojums bija neloģisks un pretrunīgs un tika pārkāpta Kopienas judikatūra zaudējumu atlīdzības jomā. Pirmās instances tiesa pareizi nepiemēroja spriedumos apvienotajās lietās C-104/89 un C-37/90 Mulder
   (1), un lietā C-243/05 P Agraz
   (2) minētos principus; |
| --- | --- |

(d)

pamatojums bija neloģisks un pretrunīgs un tika pārkāpta Kopienas judikatūra zaudējumu atlīdzības jomā. Pirmās instances tiesa pareizi nepiemēroja spriedumos apvienotajās lietās C-104/89 un C-37/90 Mulder
   (1), un lietā C-243/05 P Agraz
   (2) minētos principus;

| (e) | ir noticis Pirmās instances tiesas Reglamenta 44. panta pārkāpums. Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka šī panta pareiza interpretācija neprasa, ka prasības pieteikumā “obligāti” ir jāiekļauj pierādījumi, bet, pretēji, pants balstās uz “iespējamības” jēdzienu, kas nozīmē, ka lietas dalībniekam ir jāiesniedz pierādījumi tikai tiktāl, ciktāl tas ir iespējams; |
| --- | --- |

(e)

ir noticis Pirmās instances tiesas Reglamenta 44. panta pārkāpums. Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka šī panta pareiza interpretācija neprasa, ka prasības pieteikumā “obligāti” ir jāiekļauj pierādījumi, bet, pretēji, pants balstās uz “iespējamības” jēdzienu, kas nozīmē, ka lietas dalībniekam ir jāiesniedz pierādījumi tikai tiktāl, ciktāl tas ir iespējams;

| (f) | nav norādīts pamatojums apelācijas sūdzības iesniedzējas zaudējumiem, kurus tā ir cietusi saistībā ar administratīvā procesa saprātīga ilguma principa pārkāpumu. Pirmās instances tiesa nebija norādījusi iemeslus, kāpēc tiek noraidīta šī prasība par zaudējumu atlīdzību attiecībā uz konkrēto pārkāpumu, ko norādīja apelācijas sūdzības iesniedzēja; |
| --- | --- |

(f)

nav norādīts pamatojums apelācijas sūdzības iesniedzējas zaudējumiem, kurus tā ir cietusi saistībā ar administratīvā procesa saprātīga ilguma principa pārkāpumu. Pirmās instances tiesa nebija norādījusi iemeslus, kāpēc tiek noraidīta šī prasība par zaudējumu atlīdzību attiecībā uz konkrēto pārkāpumu, ko norādīja apelācijas sūdzības iesniedzēja;

| (g) | ir sagrozīti argumenti un pierādījumi, kā arī ir norādīts neloģisks pamatojums, kas ir pretrunā ar Kopienas judikatūru jautājumā par morālā kaitējuma atlīdzību. Pirmās instances tiesai nebija tiesību pamatoties uz argumentiem, kuri tikai un vienīgi attiecās uz izslēgšanu no piegādes publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas vai šādu tiesību nepiešķiršanu, lai noraidītu prasību par zaudējumu atlīdzību saistībā ar administratīvā procesa sapratīga ilguma principa pārkāpumu vai Komisijas uzraudzības pienākuma pārkāpumu. |
| --- | --- |

(g)

ir sagrozīti argumenti un pierādījumi, kā arī ir norādīts neloģisks pamatojums, kas ir pretrunā ar Kopienas judikatūru jautājumā par morālā kaitējuma atlīdzību. Pirmās instances tiesai nebija tiesību pamatoties uz argumentiem, kuri tikai un vienīgi attiecās uz izslēgšanu no piegādes publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas vai šādu tiesību nepiešķiršanu, lai noraidītu prasību par zaudējumu atlīdzību saistībā ar administratīvā procesa sapratīga ilguma principa pārkāpumu vai Komisijas uzraudzības pienākuma pārkāpumu.

---

(1)  2000. gada 27. janvāra spriedums, Recueil, I-203. lpp.

(2)  2006. gada 9. novembra spriedums, Krājums, I-10833. lpp.

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/3 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/3

---

Prasība, kas celta 2007. gada 14. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Čehijas Republika

(Lieta C-496/07)

(2008/C 37/03)

Tiesvedības valoda — čehu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Rozet un M. Šimerdová, pārstāvji)

Atbildētāja: Čehijas Republika

Prasītājas prasījumi:

| — | atzīt, ka, valsts tiesību aktos paredzēdama tiesības par tāda kuģa kapteini, kurš kuģo ar Čehijas karogu, būt tikai personai ar Čehijas pilsonību, Čehijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 39. pants; |
| --- | --- |

—

atzīt, ka, valsts tiesību aktos paredzēdama tiesības par tāda kuģa kapteini, kurš kuģo ar Čehijas karogu, būt tikai personai ar Čehijas pilsonību, Čehijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 39. pants;

| — | piespriest Čehijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Čehijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Iepriekš minētās prasības pamatojumam Komisija izvirza šādus pamatus:

Saskaņā ar Čehijas tiesību aktiem (Likums Nr. 61/2000) kuģa īpašniekam ir jānodrošina, lai tāda kuģa, kas kuģo ar Čehijas karogu, kapteinis būtu Čehijas pilsonis.

Šāda nepārprotama un beznosacījuma prasība par Čehijas pilsonību, pēc Eiropas Kopienu Komisijas domām, ir pretrunā ar Eiropas Kopienu Tiesas nospriesto lietās C-405/01 (1) un C-47/02 (2). Komisija it īpaši norāda uz secināto sprieduma lietā C-405/01 44. punktā un sprieduma lietā C-47/02 63. punktā. Čehijas tiesību aktos paredzētā prasība, ka kuģa kapteinim ir jābūt Čehijas pilsonim, ir absolūta. Attiecīgajās Čehijas tiesību normās netiek ņemts vērā, kādā veidā un cik lielā mērā kuģa kapteinis faktiski īsteno savas publisko tiesību pilnvaras, kā tas paredzēts iepriekš minētajā Eiropas Kopienu Tiesas judikatūrā. Tikai tas fakts vien, ka Čehijas tiesībās tāda kuģa kapteinim, kurš kuģo ar Čehijas karogu, ir piešķirtas tādas pilnvaras, kuras ietilpst publisko tiesību pilnvaru jomā, nav pietiekams, lai varētu piemērot EKL 39. panta 4. punktā paredzēto atkāpi attiecībā uz darba ņēmēju brīvu pārvietošanos.

Eiropas Kopienu Komisija uzskata, ka Čehijas Republikai ir pienākums saskaņot savus tiesību aktus ar Eiropas Kopienu Tiesas judikatūrā paredzēto, neskatoties uz to, ka (saskaņā ar Čehijas Republikas nostāju) pašreiz nav kuģu, kuri kuģotu ar Čehijas Republikas karogu.

---

(1)  2003. gada 30. septembra spriedums lietā C-405/01 Colegio de Oficiales de la Marina Mercante Espagñola/Administración del Estado (Recueil, I-10391. lpp.) par Spānijas tiesību aktiem, kuros paredzēts, ka tādu kuģu, kas kuģo ar Spānijas karogu, kapteiņi un kapteiņa palīgi var būt tikai Spānijas pilsoņi.

(2)  2003. gada 30. septembra spriedums lietā C-47/02 Albert Anker, Klaas Ras un Albertus Snopek (Recueil, I-10477. lpp.) par Vācijas tiesību aktiem, kuros paredzēts, ka tādu kuģu, kas kuģo ar Vācijas karogu un ar neliela mēroga kuģniecību (“Kleine Seeschifffahrt”) saistīto kuģu kapteiņi var būt tikai Vācijas pilsoņi.

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/3 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/3

---

Apelācija, ko 2007. gada 19. novembrī ierosinājusi Territorio Energia Ambiente SpA (TEA) par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2007. gada 17. septembra rīkojumu lietā T-175/07 Territorio Energia Ambiente SpA/Eiropas Kopienu Komisija

(Lieta C-500/07 P)

(2008/C 37/04)

Tiesvedības valoda — itāļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Territorio Energia Ambiente SpA (TEA) (pārstāvji — E. Coffrini un F. Tesauro, avvocati)

Cita lietas dalībniece: Eiropas Kopienu Komisija

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

| — | atcelt un/vai pilnībā grozīt Pirmās instances tiesas rīkojumu, par kuru ir iesniegta šī apelācijas sūdzība, un pieņemt jebkādu atbilstīgu nolēmumu; |
| --- | --- |

—

atcelt un/vai pilnībā grozīt Pirmās instances tiesas rīkojumu, par kuru ir iesniegta šī apelācijas sūdzība, un pieņemt jebkādu atbilstīgu nolēmumu;

| — | apmierināt prasījumus, kuri jau tika izvirzīti pirmajā instancē. |
| --- | --- |

—

apmierināt prasījumus, kuri jau tika izvirzīti pirmajā instancē.

Pamati un galvenie argumenti

Komisijas 2002. gada 5. jūnija lēmumā (1)“attiecībā uz Itālijas komunālo pakalpojumu uzņēmumiem ar valsts kapitāla pārsvaru piešķirto valsts atbalstu nodokļu atbrīvojuma un aizdevuma ar labvēlīgākiem nosacījumiem veidā” tika noteikts, ka regulējums, ar kuru no ienākuma nodokļa maksājumiem, atbilstoši Likuma Nr. 549/1995 3. panta 70. punktam, Dekrēta-likuma Nr. 331/1993 66. panta 14. punktam, kā tas tika pārveidots un grozīts, atbrīvo akciju sabiedrības ar valsts kapitāla pārsvaru, kuras veic komunālo pakalpojumu sniegšanu, ir uzskatāms par valsts atbalstu, kas nav saderīgs ar kopējo tirgu. Komisijas lēmums nebija adresēts konkrētām sabiedrībām, bet gan tika attiecināts uz sabiedrībām, kuras tika izveidotas atbilstoši Likuma Nr. 241/1990 22. pantam, kurās ir valsts kapitāla pārsvars. Tādēļ lēmums netika paziņots atsevišķām sabiedrībām (un netika paziņots apelācijas sūdzības iesniedzējai), jo konkrēti nebija norādīti lēmuma saņēmēji. Itālijas valsts ar 2007. gada 15. februāra Dekrēta-likumu Nr. 10 īstenoja iepriekš minēto lēmumu un paredzēja Agenzie delle Entrate [Ieņēmumu dienests] nodrošināt nodokļu atgūšanu. Līdz ar to Agenzia delle Entrate di Mantova [Mantovas Ieņēmumu dienests] 2007. gada 29. martā nosūtīja sabiedrībai, kas ir apelācijas sūdzības iesniedzēja, šādu lūgumu veikt maksājumu, kura kopējā summa sasniedza EUR 1 748 289,75, kā arī procentus EUR 912 180,64 apmērā.

Tomēr sabiedrība, kas ir apelācijas sūdzības iesniedzēja, nav sabiedrība ar valsts kapitāla pārsvaru, bet gan sabiedrība, kura pilnībā ir valsts uzņēmums. Šī iemesla dēļ uz to nav attiecināmi “Komisijas apsvērumi un lēmums”.

Attiecīgajai sabiedrībai ir uzticēti iekšējo pašvaldības komunālo pakalpojumu sniegšana, kuru Comune di Mantova piešķīra pašvaldības sabiedrībai (ASM [azienda municipalizzata in società] [pašvaldības sabiedrība]), kura kļuva par sabiedrību, apelācijas sūdzības iesniedzēju, atbilstoši Likumam Nr. 127/97.

Apelācijas sūdzības iesniedzēja pārvalda komunālo pakalpojumu sniegšanu, izmantojot privāto regulējumu, un tā ir īpaši pielāgota pašvaldības vajadzībām, bez iespējas ietekmēt brīvu konkurenci, kura nevar pastāvēt, ja nepastāv attiecīgs tirgus.

Sabiedrība, kuras kapitāls ir pilnībā valsts kapitāls, nav nekas cits kā netieša tādu saistīto pašvaldību iestāde, kuras ir nodokļu atvieglojuma, kuru Komisija faktiski arī apstrīd, saņēmējas.

Līdz ar to objektīvu un subjektīvu iemeslu dēļ atbrīvojumu no nodokļiem, kurš tika piešķirts apelācijas sūdzības iesniedzējai, nevar uzskatīt par nepamatotu valsts atbalstu, kas ir pretējs EKL 87. pantā paredzētajam.

Iepriekš minēto iemeslu dēļ Pirmās instances tiesā tika celta prasība par iepriekš minēto Komisijas lēmumu; tā tika reģistrēta ar lietas numuru T-175/07 un nodota izskatīšanai ceturtajā palātā, kurā tika izdots Pirmās instances tiesas 2007. gada 17. septembra rīkojums par prasības nepieņemamību, pamatojoties uz to, ka nav ievērots EKL 230. panta 5. punktā noteiktais termiņš, atbilstoši kuram prasību atcelt tiesību aktu atkarībā no apstākļiem jāuzsāk divos mēnešos pēc tam, kad vai nu tiesību akts publicēts vai darīts zināms attiecīgai personai vai, ja tas nenotiek, tad no dienas, kad tas šai personai kļuvis zināms, atbilstoši Pirmās instances tiesas Reglamenta 102. panta 1. punktā noteiktajam.

Sabiedrība uzskata, ka šāds pamatojums nav atbilstošs 1980. gada 17. septembra spriedumam lietā 730/79 (2); 1984. gada 14. novembra spriedumam lietā 323/82 (3); 1996. gada 12. decembra spriedumā lietā T-358/94 (4); un it īpaši Eiropas Kopienu Tiesas trešās palātas 2006. gada 23. februāra spriedumam apvienotajās lietās C-346/03 un C-529/03 (5), un līdz ar to šajā apelācijas tiesvedībā ir jāgroza Pirmās instances tiesas rīkojums.

Faktiski Pirmās instances tiesā prasība tika celta tūlīt pēc tam, kad sabiedrība, apelācijas sūdzības iesniedzēja, uzzināja, ka tā ir viena no Komisijas lēmuma adresātēm, proti, tad, kad tā saņēma paziņojumu ar lūgumu veikt maksājumu Agenzia delle Entrate.

Tāpat Pirmās instances tiesas rīkojums tiek apstrīdēts, pamatojoties uz to, ka tajā tika kļūdaini piemērots EKL 225. pants.

Lūgums atcelt Komisijas lēmumu ir jāuzskata par cieši saistītu ar prasību neattiecināt attiecīgo lēmumu uz apelācijas sūdzības iesniedzēju un līdz ar to tā lūdz grozīt pirmajā instancē izdoto rīkojumu, pamatojoties arī uz attiecīgās tiesas kompetences ratione materiae trūkumu.

---

(1)  OV L 77, 21. lpp.

(2)  Recueil, 2671. lpp.

(3)  Recueil, 3809. lpp.

(4)  Recueil, II-2109. lpp.

(5)  Krājums, I-6159. lpp.

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/4 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/4

---

Apelācija, ko 2007. gada 19. novembrī ierosinājusi S.A.BA.R. SpA par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2007. gada 17. septembra rīkojumu lietā T-176/07 S.A.BA.R. SpA/Eiropas Kopienu Komisija

(Lieta C-501/07 P)

(2008/C 37/05)

Tiesvedības valoda — itāļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: S.A.BA.R. SpA (pārstāvji — E. Coffrini un F. Tesauro, avvocati)

Cita lietas dalībniece: Eiropas Kopienu Komisija

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

| — | atcelt un/vai pilnībā grozīt Pirmās instances tiesas rīkojumu, par kuru ir iesniegta šī apelācijas sūdzība, un pieņemt jebkādu atbilstīgu nolēmumu; |
| --- | --- |

—

atcelt un/vai pilnībā grozīt Pirmās instances tiesas rīkojumu, par kuru ir iesniegta šī apelācijas sūdzība, un pieņemt jebkādu atbilstīgu nolēmumu;

| — | apmierināt prasījumus, kuri jau tika izvirzīti pirmajā instancē. |
| --- | --- |

—

apmierināt prasījumus, kuri jau tika izvirzīti pirmajā instancē.

Pamati un galvenie argumenti

Komisijas 2002. gada 5. jūnija lēmumā (1)“attiecībā uz Itālijas komunālo pakalpojumu uzņēmumiem ar valsts kapitāla pārsvaru piešķirto valsts atbalstu nodokļu atbrīvojuma un aizdevuma ar labvēlīgākiem nosacījumiem veidā” tika noteikts, ka regulējums, ar kuru no ienākuma nodokļa maksājumiem atbilstoši Likuma Nr. 549/1995 3. panta 70. punktam, Dekrēta-likuma Nr. 331/1993 66. panta 14. punktam, kā tas tika pārveidots un grozīts, atbrīvo akciju sabiedrības ar valsts kapitāla pārsvaru, kuras veic komunālo pakalpojumu sniegšanu, ir uzskatāms par valsts atbalstu, kas nav saderīgs ar kopējo tirgu. Komisijas lēmums nebija adresēts konkrētām sabiedrībām, bet tika attiecināts uz sabiedrībām, kuras tika izveidotas atbilstoši Likuma Nr. 241/1990 22. pantam, kurās ir valsts kapitāla pārsvars. Tādēļ lēmums netika paziņots atsevišķām sabiedrībām (un nebija paziņots apelācijas sūdzības iesniedzējai), jo konkrēti nebija norādīti lēmuma adresāti. Itālijas valsts ar 2007. gada 15. februāra Dekrēta-likumu Nr. 10 īstenoja iepriekš minēto lēmumu un paredzēja Agenzie delle Entrate [Ieņēmumu dienests] nodrošināt nodokļu atgūšanu. Līdz ar to Agenzia delle Entrate di Guastalla [Gvastallas Ieņēmumu dienests] 2007. gada 20. martā nosūtīja sabiedrībai, kas ir apelācijas sūdzības iesniedzēja, šādus lūgumus veikt maksājumu: 2007. gada 15. marta lūgums Nr. 3796 par kopējo summu EUR 1 912 128,47, kā arī procentus EUR 2 192 225 apmērā; 2007. gada 15. marta lūgums Nr. 3799 par kopējo summu EUR 815 406,94, kā arī procentus EUR 783 529 apmērā; 2007. gada 15. marta lūgums Nr. 3800 par kopējo summu EUR 439 549,29, kā arī procentus EUR 712 588 apmērā.

Tomēr sabiedrība, kas ir apelācijas sūdzības iesniedzēja, nav sabiedrība ar valsts kapitāla pārsvaru, bet gan sabiedrība, kura pilnībā ir valsts uzņēmums. Šī iemesla dēļ uz to nav attiecināmi “Komisijas apsvērumi un lēmums”.

Attiecīgajai sabiedrībai ir uzticēti iekšējo pašvaldības komunālo pakalpojumu sniegšana, kurus tā sniedz astoņām saistītām pašvaldībām, un kura tika izveidota īpaši ar šo mērķi un atbilstoši likumā noteiktajam.

Apelācijas sūdzības iesniedzēja pārvalda komunālo pakalpojumu sniegšānu, izmantojot privāto regulējumu, un tā ir īpaši pielāgota pašvaldības vajadzībām, bez iespējas ietekmēt brīvu konkurenci, kura nevar pastāvēt, ja nepastāv attiecīgs tirgus.

Sabiedrība, kuras kapitāls ir pilnībā valsts kapitāls, nav nekas cits kā netieša tādu saistīto pašvaldību iestāde, kuras ir nodokļu atvieglojuma, kuru Komisija faktiski arī apstrīd, saņēmējas.

Līdz ar to objektīvu un subjektīvu iemeslu dēļ atbrīvojumu no nodokļiem, kurš tika piešķirts apelācijas sūdzības iesniedzējai, nevar uzskatīt par nepamatotu valsts atbalstu, kas ir pretējs EKL 87. pantā paredzētajam.

Iepriekš minēto iemeslu dēļ Pirmās instances tiesā tika celta prasība par iepriekš minēto Komisijas lēmumu. Šī lieta tika reģistrēta ar lietas numuru T-176/07 un nodota izskatīšanai ceturtajā palātā, kurā tika izdots Pirmās instances tiesas 2007. gada 17. septembra rīkojums par prasības nepieņemamību, pamatojoties uz to, ka nav ievērots EKL 230. panta 5. punktā noteiktais termiņš, atbilstoši kuram prasību atcelt tiesību aktu atkarībā no apstākļiem jāuzsāk divos mēnešos pēc tam, kad vai nu tiesību akts publicēts, vai darīts zināms attiecīgai personai vai, ja tas nenotiek, tad no dienas, kad tas šai personai kļuvis zināms, atbilstoši Pirmās instances tiesas Reglamenta 102. panta 1. punktā noteiktajam.

Sabiedrība uzskata, ka šāds pamatojums tāpat nav atbilstošs 1980. gada 17. septembra spriedumam lietā 730/79 (2); 1984. gada 14. novembra spriedumam lietā 323/82 (3); 1996. gada 12. decembra spriedumam lietā T-358/94 (4); un it īpaši Eiropas Kopienu Tiesas trešās palātas 2006. gada 23. februāra spriedumam apvienotajās lietās C-346/03 un C-529/03 (5), un līdz ar to šajā apelācijas tiesvedībā ir jāgroza Pirmās instances tiesas rīkojums.

Faktiski Pirmās instances tiesā prasība tika celta tūlīt pēc tam, kad sabiedrība, apelācijas sūdzības iesniedzēja, uzzināja, ka tā ir viena no Komisijas lēmuma adresātēm, proti, tad, kad tā saņēma paziņojumu ar lūgumu veikt maksājumu Agenzia delle Entrate.

Tāpat Pirmās instances tiesas rīkojums tiek apstrīdēts, pamatojoties uz to, ka tajā bija kļūdaini piemērots EKL 225. pants.

Lūgums atcelt Komisijas lēmumu ir jāuzskata par cieši saistītu ar prasību neattiecināt attiecīgo lēmumu uz apelācijas sūdzības iesniedzēju un līdz ar to apelācijas sūdzības iesniedzēja lūdz grozīt pirmajā instancē izdoto rīkojumu, pamatojoties arī uz attiecīgās tiesas kompetences ratione materiae trūkumu.

---

(1)  OV L 77, 2003., 21. lpp.

(2)  Recueil, 2671. lpp.

(3)  Recueil, 3809. lpp.

(4)  Recueil, II-2109. lpp.

(5)  Krājums, I-6159. lpp.

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/5 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/5

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunal Supremo (Spānija) 2007. gada 19. novembra rīkojumu — Compañía Española de Comercialización de Aceite, SA/Asociación Española de la Industria y Comercio Exportador de Aceite de Oliva (ASOLIVA), Asociación Nacional de Industriales Envasadores y Refinadores de Aceites Comestibles (ANIERAC) un Administración del Estado

(Lieta C-505/07)

(2008/C 37/06)

Tiesvedības valoda — spāņu

Iesniedzējtiesa

Tribunal Supremo (Spānija)

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Compañía Española de Comercialización de Aceite, SA

Citi lietas dalībnieki: Asociación Española de la Industria y Comercio Exportador de Aceite de Oliva (ASOLIVA), Asociación Nacional de Industriales Envasadores y Refinadores de Aceites Comestibles (ANIERAC) un Administración del Estado

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai Padomes 1966. gada 22. septembra Regulas Nr. 136/66/EEK (1) par eļļas un tauku tirgus kopīgo organizāciju 12.a pants redakcijā, kādā tas izteikts ar Regulu Nr. 1638/98 (2), ļauj kapitālsabiedrību, kuras dalībnieku vairākums ir olīvu ražotāji, eļļas spiestuves un kooperatīvi, kā arī finanšu organizācijas, iekļaut to “organizāciju” starpā, kurām atļauts slēgt līgumus par olīveļļas uzglabāšanu? Vai var uzskatīt, ka sabiedrība ar šādām pazīmēm ir ekvivalenta ražotāju grupām un to apvienībām, kas atzītas saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 952/97 (3)? |
| --- | --- |

1)

Vai Padomes 1966. gada 22. septembra Regulas Nr. 136/66/EEK (1) par eļļas un tauku tirgus kopīgo organizāciju 12.a pants redakcijā, kādā tas izteikts ar Regulu Nr. 1638/98 (2), ļauj kapitālsabiedrību, kuras dalībnieku vairākums ir olīvu ražotāji, eļļas spiestuves un kooperatīvi, kā arī finanšu organizācijas, iekļaut to “organizāciju” starpā, kurām atļauts slēgt līgumus par olīveļļas uzglabāšanu? Vai var uzskatīt, ka sabiedrība ar šādām pazīmēm ir ekvivalenta ražotāju grupām un to apvienībām, kas atzītas saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 952/97 (3)?

| 2) | Vai gadījumā, ja sabiedrība būtu pieskaitāma “organizācijām”, kuras var nodarboties ar uzglabāšanu, “dalībvalsts apstiprinājums”, ko šīm organizācijām jābūt saņēmušām saskaņā ar iepriekš minēto Regulas Nr. 136/66 12.a pantu, varētu būt tas, kas saņemts saistībā ar lūgumu piešķirt īpašu atbrīvojumu (“atļauju”), kas iesniegts valsts konkurences aizsardzības iestādēm? |
| --- | --- |

2)

Vai gadījumā, ja sabiedrība būtu pieskaitāma “organizācijām”, kuras var nodarboties ar uzglabāšanu, “dalībvalsts apstiprinājums”, ko šīm organizācijām jābūt saņēmušām saskaņā ar iepriekš minēto Regulas Nr. 136/66 12.a pantu, varētu būt tas, kas saņemts saistībā ar lūgumu piešķirt īpašu atbrīvojumu (“atļauju”), kas iesniegts valsts konkurences aizsardzības iestādēm?

| 3) | Vai Regulas Nr. 136/66 12.a pantā kategoriski pieprasīts, lai Komisija katrā konkrētajā gadījumā atļautu olīveļļas uzglabāšanu, vai, gluži pretēji, ar to ir saderīgs mehānisms, kas, vienojoties ražotājiem, izveidots minētās olīveļļas iegādei un turpmākai uzglabāšanai, to finansējot privāti, kas sāktu darboties tikai un vienīgi tādā pašā kārtībā un ar tiem pašiem nosacījumiem, kā veicot privātu uzglabāšanu ar Kopienu finansējumu, ar mērķi papildināt un pilnveidot minēto Kopienas finansēto uzglabāšanu, nepārsniedzot tās robežas? |
| --- | --- |

3)

Vai Regulas Nr. 136/66 12.a pantā kategoriski pieprasīts, lai Komisija katrā konkrētajā gadījumā atļautu olīveļļas uzglabāšanu, vai, gluži pretēji, ar to ir saderīgs mehānisms, kas, vienojoties ražotājiem, izveidots minētās olīveļļas iegādei un turpmākai uzglabāšanai, to finansējot privāti, kas sāktu darboties tikai un vienīgi tādā pašā kārtībā un ar tiem pašiem nosacījumiem, kā veicot privātu uzglabāšanu ar Kopienu finansējumu, ar mērķi papildināt un pilnveidot minēto Kopienas finansēto uzglabāšanu, nepārsniedzot tās robežas?

| 4) | Vai Tiesas judikatūra, kas iedibināta 2003. gada 9. septembra spriedumā lietā C-137/00 Milk Marque attiecībā uz valsts iestāžu veiktu konkurences aizsardzības tiesību normu piemērošanu ražotāju nolīgumiem, kas principā var tikt iekļauti Padomes Regulas Nr. 26 (4) (ar ko piemēro konkrētus konkurences noteikumus lauksaimniecības produktu ražošanai un tirdzniecībai) 2. pantā, var tikt paplašināti attiecināta uz nolīgumiem, kas savu īpašību dēļ un attiecīgās nozares īpašību dēļ var skart Kopienu olīveļļas tirgu kopumā? |
| --- | --- |

4)

Vai Tiesas judikatūra, kas iedibināta 2003. gada 9. septembra spriedumā lietā C-137/00 Milk Marque attiecībā uz valsts iestāžu veiktu konkurences aizsardzības tiesību normu piemērošanu ražotāju nolīgumiem, kas principā var tikt iekļauti Padomes Regulas Nr. 26 (4) (ar ko piemēro konkrētus konkurences noteikumus lauksaimniecības produktu ražošanai un tirdzniecībai) 2. pantā, var tikt paplašināti attiecināta uz nolīgumiem, kas savu īpašību dēļ un attiecīgās nozares īpašību dēļ var skart Kopienu olīveļļas tirgu kopumā?

| 5) | Vai gadījumā, ja valsts konkurences iestādes būtu tiesīgas piemērot valsts tiesību normas attiecībā uz iepriekš minētajiem nolīgumiem, kas var skart eļļas un tauku tirgus kopīgo organizāciju, attiecīgās iestādes var tādai sabiedrībai, kāda ir apelācijas sūdzības iesniedzējs, kategoriski liegt iespēju izmantot olīveļļas uzglabāšanas mehānismus pat “nopietnu traucējumu” situācijās, kas paredzētas Regulas Nr. 136/66 12.a pantā? |
| --- | --- |

5)

Vai gadījumā, ja valsts konkurences iestādes būtu tiesīgas piemērot valsts tiesību normas attiecībā uz iepriekš minētajiem nolīgumiem, kas var skart eļļas un tauku tirgus kopīgo organizāciju, attiecīgās iestādes var tādai sabiedrībai, kāda ir apelācijas sūdzības iesniedzējs, kategoriski liegt iespēju izmantot olīveļļas uzglabāšanas mehānismus pat “nopietnu traucējumu” situācijās, kas paredzētas Regulas Nr. 136/66 12.a pantā?

---

(1)  OV 172, 3025. lpp.

(2)  Padomes 1998. gada 20. jūlija Regula,ar ko groza Regulu Nr. 136/66/EEK par eļļas un tauku tirgus kopīgo organizāciju, OV L 210., 32. lpp.

(3)  Padomes 1997. gada 20. maija Regula par ražotāju grupām un to apvienībām, OV L 142, 30. lpp.

(4)  1962. gada OV 30, 993. lpp.

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/6 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/6

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Audiencia Provincial de La Coruña (Spānija) 2007. gada 20. novembra rīkojumu — Lubricantes y Carburantes Galaicos, S. L. (Lubricarga)/Petrogal Española S.A., iepriekš “GALP Energía España SAU”

(Lieta C-506/07)

(2008/C 37/07)

Tiesvedības valoda — spāņu

Iesniedzējtiesa

Audiencia Provincial de La Coruña

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Lubricantes y Carburantes Galaicos, S. L. (Lubricarga)

Atbildētāja: Petrogal Española S.A., iepriekš “GALP Energía España SAU”

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai līgums, kas noslēgts starp Lubricarga S.L. un Petrogal S.A. ir “de minimis” un katrā ziņā neietilpst Līguma [81]. panta tvērumā, vai arī, neskatoties uz šo kvalifikāciju, tam ir piemērojama šī tiesību norma gadījumā, ja ar to degvielas uzpildes stacijas īpašniekam tiek paredzēts pienākums ievērot piegādātāja noteikto galīgo mazumtirdzniecības cenu un/vai tālākpārdevējam tiek paredzētas ekskluzīva iepirkuma saistības un noteikti konkurences ierobežojumi, neievērojot laika ierobežojumus, kas noteikti Komisijas Regulā Nr. 1984/83/EEK (1) un Nr. 2790/99 (2)? |
| --- | --- |

1)

Vai līgums, kas noslēgts starp Lubricarga S.L. un Petrogal S.A. ir “de minimis” un katrā ziņā neietilpst Līguma [81]. panta tvērumā, vai arī, neskatoties uz šo kvalifikāciju, tam ir piemērojama šī tiesību norma gadījumā, ja ar to degvielas uzpildes stacijas īpašniekam tiek paredzēts pienākums ievērot piegādātāja noteikto galīgo mazumtirdzniecības cenu un/vai tālākpārdevējam tiek paredzētas ekskluzīva iepirkuma saistības un noteikti konkurences ierobežojumi, neievērojot laika ierobežojumus, kas noteikti Komisijas Regulā Nr. 1984/83/EEK (1) un Nr. 2790/99 (2)?

| 2) | Vai, ievērojot to, ka ar Regulu Nr. 1984/83, tai izrādoties piemērojamai, aizliedz degvielas uzpildes staciju vertikālas ekskluzīvas vienošanās uz nenoteiktu laiku vai uz laiku, kas ilgāks par desmit gadiem, ar 12. panta 2. punktā paredzēto izņēmumu par to, ka “gadījumā, kad vienošanās attiecas uz degvielas uzpildes staciju, ko piegādātājs ir nodevis tālākpārdevējam nomā vai kā citādi faktiskā vai tiesiskā lietojumā, tālākpārdevējam var uzlikt šajā sadaļā paredzētās ekskluzīva pirkuma saistības un konkurences ierobežojumus visā degvielas uzpildes stacijas faktiskas ekspluatācijas laikā”, minētais atbrīvojums aptver tādu gadījumu kā prāvā aplūkotais, kur saskaņā ar 1990. gada 27. jūlija privāttiesisko līgumu un 1995. gada 10. oktobra notariālo aktu zemesgabala īpašniece Lubricarga ir atvēlējusi Galp zemesgabala lietojuma tiesības uz 25 gadiem, šai pēdējai minētai uzņemoties pienākumu uzbūvēt degvielas uzpildes staciju ar nosacījumu, ka pēc būves pieņemšanas ekspluatācijā telpas un aprīkojumu nodod Lubricarga lietošanā uz tikpat ilgu laika posmu, tai paredzot pienākumu visu degvielu un degmaisījumus ekskluzīvi iegādāties no naftas uzņēmuma? |
| --- | --- |

2)

Vai, ievērojot to, ka ar Regulu Nr. 1984/83, tai izrādoties piemērojamai, aizliedz degvielas uzpildes staciju vertikālas ekskluzīvas vienošanās uz nenoteiktu laiku vai uz laiku, kas ilgāks par desmit gadiem, ar 12. panta 2. punktā paredzēto izņēmumu par to, ka “gadījumā, kad vienošanās attiecas uz degvielas uzpildes staciju, ko piegādātājs ir nodevis tālākpārdevējam nomā vai kā citādi faktiskā vai tiesiskā lietojumā, tālākpārdevējam var uzlikt šajā sadaļā paredzētās ekskluzīva pirkuma saistības un konkurences ierobežojumus visā degvielas uzpildes stacijas faktiskas ekspluatācijas laikā”, minētais atbrīvojums aptver tādu gadījumu kā prāvā aplūkotais, kur saskaņā ar 1990. gada 27. jūlija privāttiesisko līgumu un 1995. gada 10. oktobra notariālo aktu zemesgabala īpašniece Lubricarga ir atvēlējusi Galp zemesgabala lietojuma tiesības uz 25 gadiem, šai pēdējai minētai uzņemoties pienākumu uzbūvēt degvielas uzpildes staciju ar nosacījumu, ka pēc būves pieņemšanas ekspluatācijā telpas un aprīkojumu nodod Lubricarga lietošanā uz tikpat ilgu laika posmu, tai paredzot pienākumu visu degvielu un degmaisījumus ekskluzīvi iegādāties no naftas uzņēmuma?

| 3) | Vai, ievērojot to, ka Regulas Nr. 2790/1999, tai izrādoties piemērojamai, 5. pantā ir noteikts, ka “piecu gadu termiņa ierobežojums nav piemērojams gadījumos, kad pircējs pārdod līguma preces vai pakalpojumus no telpām un zemes, kas pieder piegādātājam vai ko piegādātājs nomā no trešās personas, kas nav saistīta ar pircēju, ar noteikumu, ka pret konkurenci vērsto saistību ilgums nepārsniedz laika periodu, uz kādu pircējs aizņem telpas un zemi”, minētais atbrīvojums aptver tādu gadījumu kā prāvā aplūkotais, kur saskaņā ar 1990. gada 27. jūlija privāttiesisko līgumu un 1995. gada 10. oktobra notariālo aktu zemesgabala īpašniece Lubricarga ir atvēlējusi Galp zemesgabala lietojuma tiesības uz 25 gadiem, šai pēdējai minētai uzņemoties pienākumu uzbūvēt degvielas uzpildes staciju, ar nosacījumu, ka pēc būves pieņemšanas ekspluatācijā telpas un aprīkojumu nodod Lubricarga lietošanā uz tik pat ilgu laika posmu, tai paredzot pienākumu visu degvielu un degmaisījumus ekskluzīvi iegādāties no naftas uzņēmuma? |
| --- | --- |

3)

Vai, ievērojot to, ka Regulas Nr. 2790/1999, tai izrādoties piemērojamai, 5. pantā ir noteikts, ka “piecu gadu termiņa ierobežojums nav piemērojams gadījumos, kad pircējs pārdod līguma preces vai pakalpojumus no telpām un zemes, kas pieder piegādātājam vai ko piegādātājs nomā no trešās personas, kas nav saistīta ar pircēju, ar noteikumu, ka pret konkurenci vērsto saistību ilgums nepārsniedz laika periodu, uz kādu pircējs aizņem telpas un zemi”, minētais atbrīvojums aptver tādu gadījumu kā prāvā aplūkotais, kur saskaņā ar 1990. gada 27. jūlija privāttiesisko līgumu un 1995. gada 10. oktobra notariālo aktu zemesgabala īpašniece Lubricarga ir atvēlējusi Galp zemesgabala lietojuma tiesības uz 25 gadiem, šai pēdējai minētai uzņemoties pienākumu uzbūvēt degvielas uzpildes staciju, ar nosacījumu, ka pēc būves pieņemšanas ekspluatācijā telpas un aprīkojumu nodod Lubricarga lietošanā uz tik pat ilgu laika posmu, tai paredzot pienākumu visu degvielu un degmaisījumus ekskluzīvi iegādāties no naftas uzņēmuma?

| 4) | Vai, ievērojot to, ka EEK līguma [81]. panta 1. punkta a) apakšpunktā ir paredzēts iepirkuma vai pārdošanas cenu netiešas noteikšanas aizliegums, un to, ka Regulas Nr. 1984/83 astotajā apsvērumā ir noteikts, ka “citi konkurenci ierobežojoši noteikumi un, it īpaši, tie, kas ierobežo tālākpārdevēja brīvību noteikt tālākpārdošanas cenas vai nosacījumus vai izvēlēties [savus] klientus, nevar tikt [atbrīvoti saskaņā ar šo] regulu”, tas ir piemērojams attiecībā uz tādu līgumu kā prāvā aplūkotais, kura desmitajā punktā un I pielikumā ir norādīts uz centieniem nodrošināt konkurētspējīgas cenas un uz to, ka “īpašniekam piešķirtās atlaides būs ne mazākas par vidējo komisijas naudas apjomu, ko saņem trīs uzņēmumi (atbilstoši apgrozījumam), kas darbojas teritorijā, kurā atrodas degvielas uzpildes stacija”, saprotot, ka minētais līgums katrā ziņā var ierobežot pircēja tiesības noteikt pārdošanas cenu? |
| --- | --- |

4)

Vai, ievērojot to, ka EEK līguma [81]. panta 1. punkta a) apakšpunktā ir paredzēts iepirkuma vai pārdošanas cenu netiešas noteikšanas aizliegums, un to, ka Regulas Nr. 1984/83 astotajā apsvērumā ir noteikts, ka “citi konkurenci ierobežojoši noteikumi un, it īpaši, tie, kas ierobežo tālākpārdevēja brīvību noteikt tālākpārdošanas cenas vai nosacījumus vai izvēlēties [savus] klientus, nevar tikt [atbrīvoti saskaņā ar šo] regulu”, tas ir piemērojams attiecībā uz tādu līgumu kā prāvā aplūkotais, kura desmitajā punktā un I pielikumā ir norādīts uz centieniem nodrošināt konkurētspējīgas cenas un uz to, ka “īpašniekam piešķirtās atlaides būs ne mazākas par vidējo komisijas naudas apjomu, ko saņem trīs uzņēmumi (atbilstoši apgrozījumam), kas darbojas teritorijā, kurā atrodas degvielas uzpildes stacija”, saprotot, ka minētais līgums katrā ziņā var ierobežot pircēja tiesības noteikt pārdošanas cenu?

| 5) | Vai, ievērojot to, ka EEK līguma [81]. panta 1. punkta a) apakšpunktā ir paredzēts iepirkuma vai pārdošanas cenu netiešas noteikšanas aizliegums, un to, ka 22. novembra Regulā Nr. 2790/99 par konkurenci īpaši nopietni ierobežojošu uzskatīta tālākpārdošanas cenas noteikšana, tas ir piemērojams attiecībā uz tādu līgumu kā prāvā aplūkotais, kura desmitajā punktā un I pielikumā ir norādīts uz centieniem nodrošināt konkurētspējīgas cenas un uz to, ka “īpašniekam piešķirtās atlaides būs ne mazākas par vidējo komisijas naudas apjomu, ko saņem trīs uzņēmumi (atbilstoši apgrozījumam), kas darbojas teritorijā, kurā atrodas degvielas uzpildes stacija”, saprotot, ka minētais līgums katrā ziņā var ierobežot pircēja tiesības noteikt pārdošanas cenu? |
| --- | --- |

5)

Vai, ievērojot to, ka EEK līguma [81]. panta 1. punkta a) apakšpunktā ir paredzēts iepirkuma vai pārdošanas cenu netiešas noteikšanas aizliegums, un to, ka 22. novembra Regulā Nr. 2790/99 par konkurenci īpaši nopietni ierobežojošu uzskatīta tālākpārdošanas cenas noteikšana, tas ir piemērojams attiecībā uz tādu līgumu kā prāvā aplūkotais, kura desmitajā punktā un I pielikumā ir norādīts uz centieniem nodrošināt konkurētspējīgas cenas un uz to, ka “īpašniekam piešķirtās atlaides būs ne mazākas par vidējo komisijas naudas apjomu, ko saņem trīs uzņēmumi (atbilstoši apgrozījumam), kas darbojas teritorijā, kurā atrodas degvielas uzpildes stacija”, saprotot, ka minētais līgums katrā ziņā var ierobežot pircēja tiesības noteikt pārdošanas cenu?

---

(1)  1983. gada 22. jūnija [Regula] par Līguma 85. panta 3. punkta piemērošanu atsevišķām ekskluzīva iepirkuma līgumu kategorijām (OV L 173, 5. lpp.).

(2)  1999. gada 22. decembra [Regula] par Līguma 81. panta 3. punkta piemērošanu vertikālu vienošanos un saskaņotu darbību kategorijām (OV L 336, 21. lpp.).

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/7 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/7

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale di Bergamo (Itālija) 2007. gada 21. novembra rīkojumu — Luigi Scarpelli/NEOS Banca SpA

(Lieta C-509/07)

(2008/C 37/08)

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale di Bergamo

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Luigi Scarpelli

Atbildētāja: NEOS Banca SpA

Prejudiciālais jautājums

Vai Padomes Direktīvas 102/87/EEK (1) 11. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādā nozīmē, ka starp pārdevēju un kredīta aizdevēju noslēgtā vienošanās, balstoties uz kuru vienīgi šis kredīta aizdevējs piešķir kredītu šī pārdevēja klientiem, ir nosacījums, kas ir vajadzīgs, lai patērētājam rastos tiesības prasīt atlīdzību no kredīta devēja — ja pārdevējs ir lauzis līgumu — pat tad, ja tiesības, kuras patērētājs prasa ir: a) tikai izbeigt kredītlīgumu; vai b) izbeigt līgumu un līdz ar to arī uz tādu summu atmaksu, kuras viņš bija samaksājis kredīta devējam?

---

(1)  OV L 42, 48. lpp.

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/8 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/8

---

Prasība, kas celta 2007. gada 22. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Spānijas Karaliste

(Lieta C-516/07)

(2008/C 37/09)

Tiesvedības valoda — spāņu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāve — S. Pardo Quintillán, pārstāve)

Atbildētāja: Spānijas Karaliste

Prasītājas prasījumi:

| — | atzīt, ka,






  — | nenosakot kompetentās iestādes, lai piemērotu Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīvas 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā (1), noteikumus, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 3. panta 2. un 7. punkts; |
| --- | --- | --- |

—

atzīt, ka,

—

nenosakot kompetentās iestādes, lai piemērotu Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīvas 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā (1), noteikumus, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 3. panta 2. un 7. punkts;

| — | nepaziņojot Komisijai visu kompetento iestāžu sarakstu, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Direktīvas 2000/60/EK 3. panta 8. punkts; |
| --- | --- |

—

nepaziņojot Komisijai visu kompetento iestāžu sarakstu, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Direktīvas 2000/60/EK 3. panta 8. punkts;

| — | piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Komisijas prasība ir pamatota ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīvas 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā, 3. pantu.

Saskaņā ar šī panta 2., 7. un 8. punktu dalībvalstīm bija jānosaka kompetentās iestādes Direktīvas 2000/60/EK noteikumu piemērošanai un noteiktā termiņā jāpaziņo Komisijai kompetento iestāžu saraksts.

---

(1)  OV L 327, 1. lpp.

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/8 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/8

---

Prasība, kas celta 2007. gada 22. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Vācijas Federatīvā Republika

(Lieta C-518/07)

(2008/C 37/10)

Tiesvedības valoda — vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — C. Docksey un C. Ladenburger)

Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

Prasītājas prasījumi:

| — | Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar Direktīvas 95/46/EK (1) 28. panta 1. punkta otro teikumu, jo tā par datu apstrādes pārraudzību privātajā sektorā Bādenes-Virtembergas, Bavārijas, Berlīnes, Brandenburgas, Brēmenes, Hamburgas, Hessenes, Meklenburgas-Priekšpomerānijas, Lejassaksijas, Ziemeļreinas-Vestfālenes, Reinlandes-Pfalcas, Zārlandes, Saksijas, Saksijas-Anhaltas, Šlēsvigas-Holšteinas un Tīringenas federālajā zemē atbildīgās uzraudzības iestādes pakļauj valsts kontrolei un tādējādi kļūdaini ir transponējusi prasību par datu aizsardzības kontroles iestāžu “pilnīgu neatkarību”; |
| --- | --- |

—

Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar Direktīvas 95/46/EK (1) 28. panta 1. punkta otro teikumu, jo tā par datu apstrādes pārraudzību privātajā sektorā Bādenes-Virtembergas, Bavārijas, Berlīnes, Brandenburgas, Brēmenes, Hamburgas, Hessenes, Meklenburgas-Priekšpomerānijas, Lejassaksijas, Ziemeļreinas-Vestfālenes, Reinlandes-Pfalcas, Zārlandes, Saksijas, Saksijas-Anhaltas, Šlēsvigas-Holšteinas un Tīringenas federālajā zemē atbildīgās uzraudzības iestādes pakļauj valsts kontrolei un tādējādi kļūdaini ir transponējusi prasību par datu aizsardzības kontroles iestāžu “pilnīgu neatkarību”;

| — | piespriest Vācijas Federatīvai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Vācijas Federatīvai Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 95/46/EK 28. panta 1. punkta otrais teikums uzliekot dalībvalstīm pienākumu uzdot “viena[i] vai vairāk[ām] valsts iestād[ēm]” kontrolēt “noteikumu, ko dalībvalstis pieņēmušas saskaņā ar šo direktīvu, piemērošan[u]”, proti, datu aizsardzības tiesību normu noteikumus. Direktīvas 95/46/EK 28. panta 1. punkta otrais teikums prasot pilnvaroto uzraudzības iestāžu “pilnīgu neatkarību”. Saskaņā ar tā redakciju esot noteikts, ka uzraudzības iestādes nedrīkst ietekmēt nedz citas valsts iestādes, nedz arī organizācijas, kam nav valsts pārvaldes rakstura, tātad dalībvalstu tiesiskajam regulējumam būtu jāizslēdz ārējā ietekme uz uzraudzības iestāžu lēmumiem un to izpildi. Jēdziens “pilnīga” neatkarība nozīmē, ka ne no vienas puses un nekādā ziņā nepastāv atkarība.

Tātad tas esot nesaderīgi ar Direktīvas 95/46/EK 28. panta 1. punkta otro teikumu datu apstrādes privātajā sektorā uzraudzības iestādes pārraudzību pakļaut valsts profesionālajām, tiesiskajām vai dienesta kontrolei, kā tas ir noticis Vācijas Federatīvās Republikas visās 16 federālajās zemēs. Tā kā katras federālās zemes likums uzraudzības iestādi pakļauj šo trīs veidu, dažādās kombinācijās kontrolei, katras federālās zemes likums pamato Vācijas Federatīvai Republikai ar Direktīvas 95/46/EK 28. panta 1. punkta otru teikumu uzlikto pienākumu neizpildi, proti, nodrošināt uzraudzības iestāžu “pilnīgu neatkarību”. Neņemot vērā atšķirības starp profesionālo, tiesisko vai dienesta kontroli, visi šie kontroles veidi ir direktīvas prasītās neatkarības pārkāpums.

No teleoloģiskās interpretācijas viedokļa Kopienas likumdevējs pilnīgu neatkarību ir uzskatījis par vajadzīgu, lai saskaņā ar Direktīvas 95/46/EK 28. pantu uzraudzības iestādēm piešķirtās funkcijas varētu tikt izpildītas efektīvi. “Pilnīgas neatkarības” koncepts turklāt izceļas arī uz tiesību normas rašanās vēstures fona. Arī no sistemātiskās interpretācijas viedokļa dalībvalstu uzraudzības iestāžu “pilnīgas neatkarības” prasība ir ietverta pastāvošajā acquis communautaire [Kopienu tiesību normu kopums] datu aizsardzības tiesību jomā. Eiropas savienības pamattiesību hartas 8. pants prasa, lai noteikumu par personu datu aizsardzību ievērošanu “kontrolē neatkarīga iestāde”.

Vācijas Federatīvās Republikas relatīvās neatkarības koncepts, proti, tas, ka uzraudzības iestādes neatkarīgas ir tikai no pašiem kontrolētajiem, neesot saderīgs ar viennozīmīgo, visaptverošo direktīvas redakciju, kas prasa “pilnīgu” neatkarību. Turklāt šādas interpretācijas rezultātā Direktīvas 95/46/EK 28. panta 1. punkta otrajam teikumam vispār nebūtu nozīmes. Turklāt ir jānoraida arī argumentācija, saskaņā ar kuru EKL 95. pants kā attiecīgais direktīvas tiesiskais pamats, kā arī subsidiaritātes un samērīguma princips izvirza šauru “pilnīgas neatkarības” prasības interpretāciju. To, ka direktīva ir pieņemta atbilstoši kompetencei un ka nesaimnieciskos lietas apstākļos ir aizliegta tās noteikumu šaura interpretācija, Tiesa jau ir nolēmusi. Turklāt strīdīgais noteikums nepārsniedz to, kas vajadzīgs, lai sasniegtu mērķus, kas direktīvā ir izvirzīti saskaņā ar EKL 95. pantu un subsidiaritātes principu.

---

(1)  OV L 281, 31. lpp.

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/9 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/9

---

Apelācija, ko 2007. gada 22. novembrī ierosinājusi Eiropas Kopienu Komisija par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-348/03 Koninklijke Friesland Foods NV (agrākā Friesland Coberco Dairy Foods Holding NV)/Eiropas Kopienu Komisija

(Lieta C-519/07 P)

(2008/C 37/11)

Tiesvedības valoda — holandiešu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. van Vliet un S. Noë)

Otrs lietas dalībnieks: Koninklijke Friesland Foods NV, agrākā Friesland Coberco Dairy Foods Holding NV

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

| — | atcelt pārsūdzēto spriedumu, noraidīt lūgumu atcelt lēmumu (1) un piespriest Koninklijke Friesland Foods NV (turpmāk tekstā — “KFF”) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Pirmās instances tiesā un šajā apelācijas tiesvedībā; |
| --- | --- |

—

atcelt pārsūdzēto spriedumu, noraidīt lūgumu atcelt lēmumu (1) un piespriest Koninklijke Friesland Foods NV (turpmāk tekstā — “KFF”) atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Pirmās instances tiesā un šajā apelācijas tiesvedībā;

| — | pakārtoti, atcelt pārsūdzēto spriedumu, ciktāl tajā paredzētas tiesības citiem uzņēmējiem, nevis KKF, kuri 2001. gada 11. jūlijā Nīderlandes nodokļu administrācijā bija iesnieguši pieteikumu par minētā atbalsta režīma piemērošanu, un noraidīt lūgumu atcelt lēmumu, ciktāl tas attiecas uz tiesību piešķiršanu citiem uzņēmējiem, nevis KKF, kuri 2001. gada 11. jūlijā Nīderlandes nodokļu administrācijā bija iesnieguši pieteikumu par minētā atbalsta režīma piemērošanu. |
| --- | --- |

—

pakārtoti, atcelt pārsūdzēto spriedumu, ciktāl tajā paredzētas tiesības citiem uzņēmējiem, nevis KKF, kuri 2001. gada 11. jūlijā Nīderlandes nodokļu administrācijā bija iesnieguši pieteikumu par minētā atbalsta režīma piemērošanu, un noraidīt lūgumu atcelt lēmumu, ciktāl tas attiecas uz tiesību piešķiršanu citiem uzņēmējiem, nevis KKF, kuri 2001. gada 11. jūlijā Nīderlandes nodokļu administrācijā bija iesnieguši pieteikumu par minētā atbalsta režīma piemērošanu.

Pamati un galvenie argumenti

Komisija uzskata, ka Pirmās instances tiesa ir pārkāpusi Kopienu tiesības,

| i) | konstatējot, ka KKF bija tiesības iesniegt prasību, jo, ja tās prasība būtu apmierināta, tas tai dotu tiesības izvirzīt zināmus prasījumus Nīderlandes iestādēm saistībā ar starptautisko finanšu operāciju režīmu (pārsūdzētā sprieduma 58.-73. punkts); |
| --- | --- |

i)

konstatējot, ka KKF bija tiesības iesniegt prasību, jo, ja tās prasība būtu apmierināta, tas tai dotu tiesības izvirzīt zināmus prasījumus Nīderlandes iestādēm saistībā ar starptautisko finanšu operāciju režīmu (pārsūdzētā sprieduma 58.-73. punkts);

| ii) | konstatējot, ka lēmums KFF skāra tieši un individuāli (pārsūdzētā sprieduma 93.-101. punkts); |
| --- | --- |

ii)

konstatējot, ka lēmums KFF skāra tieši un individuāli (pārsūdzētā sprieduma 93.-101. punkts);

| iii) | atceļot lēmumu, pamatojoties uz faktiem, kuri Komisijai nebija zināmi un kuri lēmuma pieņemšanas brīdī tai nebija jāzina, proti, KFF konkrētā situācija (it īpaši pārsūdzētā lēmuma 141. –143. punkts); |
| --- | --- |

iii)

atceļot lēmumu, pamatojoties uz faktiem, kuri Komisijai nebija zināmi un kuri lēmuma pieņemšanas brīdī tai nebija jāzina, proti, KFF konkrētā situācija (it īpaši pārsūdzētā lēmuma 141. –143. punkts);

| iv) | 1) | acīmredzami nelikumīgi uzskatot vienu apgalvojumu, kam Pirmās instances tiesas spriedumā ir nozīme, par neapstrīdētu un arī pierādītu (Pirmās instances tiesa esot nelikumīgi uzskatījusi, ka Komisija nebija apstrīdējusi to, ka prasītāja veica tādus audita pasākumus un pieņēma tādus finansiālus un ekonomiskus lēmumus, kurus nebija iespējams mainīt piecpadsmit mēnešu laikā; pārsūdzētā sprieduma 137. punkts); |
| --- | --- | --- |

iv)

1)

acīmredzami nelikumīgi uzskatot vienu apgalvojumu, kam Pirmās instances tiesas spriedumā ir nozīme, par neapstrīdētu un arī pierādītu (Pirmās instances tiesa esot nelikumīgi uzskatījusi, ka Komisija nebija apstrīdējusi to, ka prasītāja veica tādus audita pasākumus un pieņēma tādus finansiālus un ekonomiskus lēmumus, kurus nebija iespējams mainīt piecpadsmit mēnešu laikā; pārsūdzētā sprieduma 137. punkts);

| 2) | konstatējot, ka uzņēmums, kas tikai ir iesniedzis pieteikumu, lai varētu izmantot atbalsta režīmu, varēja pamatoties uz tiesiskās paļāvības principu (pārsūdzētā sprieduma 125.–140. punkts); |
| --- | --- |

2)

konstatējot, ka uzņēmums, kas tikai ir iesniedzis pieteikumu, lai varētu izmantot atbalsta režīmu, varēja pamatoties uz tiesiskās paļāvības principu (pārsūdzētā sprieduma 125.–140. punkts);

| v) | secinot, ka KFF varēja likumīgi pamatoties uz vienlīdzīgas attieksmes principu (pārsūdzētā sprieduma 149.–150. punkts); |
| --- | --- |

v)

secinot, ka KFF varēja likumīgi pamatoties uz vienlīdzīgas attieksmes principu (pārsūdzētā sprieduma 149.–150. punkts);

| vi) | pakārtoti, atceļot apstrīdēto lēmumu, ciktāl tajā piešķirtas tiesības citiem uzņēmumiem, izņemot KFF (pārsūdzētā sprieduma rezolutīvās daļas 1) punkts). |
| --- | --- |

vi)

pakārtoti, atceļot apstrīdēto lēmumu, ciktāl tajā piešķirtas tiesības citiem uzņēmumiem, izņemot KFF (pārsūdzētā sprieduma rezolutīvās daļas 1) punkts).

---

(1)  Komisijas 2003. gada 17. februāra Lēmums Nr. 2003/515/EK par Nīderlandes īstenotu atbalsta režīmu starptautiskām finanšu operācijām (OV L 180, 52. lpp.).

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/10 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/10

---

Prasība, kas celta 2007. gada 23. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Nīderlandes Karaliste

(Lieta C-521/07)

(2008/C 37/12)

Tiesvedības valoda — holandiešu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. van Nuffel un R. Lyal, pārstāvji)

Atbildētāja: Nīderlandes Karaliste

Prasītājas prasījumi:

| — | atzīt, ka, neatbrīvojot no dividenžu nodokļa dividendes, ko maksā Norvēģijā vai Islandē reģistrētajām sabiedrībām, ar tādiem pašiem nosacījumiem, kā Nīderlandes sabiedrībām maksātās dividendes, Nīderlandes Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EEK līguma 40. pants; |
| --- | --- |

—

atzīt, ka, neatbrīvojot no dividenžu nodokļa dividendes, ko maksā Norvēģijā vai Islandē reģistrētajām sabiedrībām, ar tādiem pašiem nosacījumiem, kā Nīderlandes sabiedrībām maksātās dividendes, Nīderlandes Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EEK līguma 40. pants;

| — | piespriest Nīderlandes Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Nīderlandes Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Saskaņā ar Nīderlandes nodokļu tiesību aktiem, dividenžu nodoklis netiek iekasēts, ja Nīderlandes sabiedrība maksā dividendes Nīderlandē reģistrētai sabiedrībai, kurai pieder vismaz 5 % tās sabiedrības akciju, kas maksā dividendes; turpretī dividenžu nodokli iekasē, ja sabiedrība, kas saņem dividendes ir reģistrēta Norvēģijā vai Islandē, izņemot, ja dividendes saņemošajai sabiedrībai pieder vismaz 25 % (Norvēģijas gadījumā) vai 10 % (Islandes gadījumā) tās Nīderlandes sabiedrības akciju, kas maksā dividendes.

Komisija uzskata, ka Nīderlandes nodokļu tiesību akti tādējādi rada diskrimināciju starp sabiedrībām, kas ir reģistrētas Norvēģijā vai Islandē, un tām, kas ir reģistrētas Nīderlandē. Tas rada šķērsli kapitāla brīvai apritei starp Nīderlandi, no vienas puses, un Norvēģiju un Islandi, no otras puses, un šis šķērslis ir pretrunā Eiropas Ekonomikas zonas līguma (1) (EEZ līgums) 40. pantam, kas attiecas uz kapitāla brīvu apriti, tiesību normai, kas pēc būtības atbilst EKL 56. pantam. To Norvēģijas un Islandes sabiedrību situācija, kuru dalība Nīderlandes sabiedrības kapitālā, ir objektīvi salīdzināma ar Nīderlandes sabiedrību, kurai ir šāda dalība. Nīderlandes tiesiskais regulējums nevar tikt pamatots. Protams, dalībvalstis var veikt pasākumus, lai novērstu ļaunprātīgu izmantošanu, bet tiem ir jābūt samērīgiem ar vēlamo mērķi, bet šajā gadījumā tas tā nav.

---

(1)  OV L 1, 3.1.1994.

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/10 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/10

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) 2007. gada 22. novembra rīkojumu — Dinter GmbH/Hauptzollamt Düsseldorf

(Lieta C-522/07)

(2008/C 37/13)

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Finanzgericht Düsseldorf

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Dinter GmbH

Atbildētāja: Hauptzollamt Düsseldorf

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai Kombinētās Nomenklatūras (1) 20. nodaļas 5. b) papildu piezīme ir jāinterpretē tādējādi, ka ar jēdzienu “augļu sulas ar cukura piedevu” ir domātas arī augļu sulas, kurām faktiski cukura piedevas nav, un kuru cukura piedevas saturs matemātiski ir aprēķināts saskaņā ar Kombinētās Nomenklatūras 20. nodaļas 5. a) papildu piezīmi? |
| --- | --- |

1)

Vai Kombinētās Nomenklatūras (1) 20. nodaļas 5. b) papildu piezīme ir jāinterpretē tādējādi, ka ar jēdzienu “augļu sulas ar cukura piedevu” ir domātas arī augļu sulas, kurām faktiski cukura piedevas nav, un kuru cukura piedevas saturs matemātiski ir aprēķināts saskaņā ar Kombinētās Nomenklatūras 20. nodaļas 5. a) papildu piezīmi?

| 2) | Vai Kombinētās Nomenklatūras 20. nodaļas 5. b) papildu piezīme ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā minētās “augļu sulas dabiskā stāvoklī” ar formulējumu “iegūtas no augļiem vai, atšķaidot koncentrētu sulu” tiek vienīgi precīzāk paskaidrotas, bet faktiski to piemēro attiecībā uz visu veidu sulām (neraudzētām un bez alkohola piedevas) attiecīgajā stāvoklī, kādā tās tiek uzrādītas [muitā]? |
| --- | --- |

2)

Vai Kombinētās Nomenklatūras 20. nodaļas 5. b) papildu piezīme ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā minētās “augļu sulas dabiskā stāvoklī” ar formulējumu “iegūtas no augļiem vai, atšķaidot koncentrētu sulu” tiek vienīgi precīzāk paskaidrotas, bet faktiski to piemēro attiecībā uz visu veidu sulām (neraudzētām un bez alkohola piedevas) attiecīgajā stāvoklī, kādā tās tiek uzrādītas [muitā]?

| 3) | Ja atbildes uz abiem minētajiem jautājumiem ir apstiprinošas, vai tādā gadījumā Kombinētās Nomenklatūras 20. nodaļas 5. b) papildu piezīme ir spēkā? |
| --- | --- |

3)

Ja atbildes uz abiem minētajiem jautājumiem ir apstiprinošas, vai tādā gadījumā Kombinētās Nomenklatūras 20. nodaļas 5. b) papildu piezīme ir spēkā?

---

(1)  Komisijas 2004. gada 7. septembra Regula (EK) Nr. 1810/2004, ar ko groza I Pielikumu Padomes Regulā (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 327, 1. lpp.).

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/11 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/11

---

Prasība, kas celta 2007. gada 26. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Austrijas Republika

(Lieta C-524/07)

(2008/C 37/14)

Tiesvedības valoda — vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — B. Schima)

Atbildētāja: Austrijas Republika

Prasītājas prasījumi:

| — | atzīt, ka, principā nereģistrējot importētus vecākus lietotus transportlīdzekļus, kas iepriekš bijuši reģistrēti citās dalībvalstīs, bet kas neatbilst noteiktām Austrijas izplūdes gāzu un trokšņu aizsardzības tiesību normām, kaut arī uz līdzīgas uzbūves valstī jau reģistrētiem transportlīdzekļiem atkārtotas reģistrācijas gadījumā šīs prasības neattiecas, Austrijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 28. un 30. pants; |
| --- | --- |

—

atzīt, ka, principā nereģistrējot importētus vecākus lietotus transportlīdzekļus, kas iepriekš bijuši reģistrēti citās dalībvalstīs, bet kas neatbilst noteiktām Austrijas izplūdes gāzu un trokšņu aizsardzības tiesību normām, kaut arī uz līdzīgas uzbūves valstī jau reģistrētiem transportlīdzekļiem atkārtotas reģistrācijas gadījumā šīs prasības neattiecas, Austrijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 28. un 30. pants;

| — | piespriest Austrijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Austrijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Saskaņā ar EKL 28. pantu importa kvantitatīvie ierobežojumi un citi pasākumi ar līdzvērtīgu iedarbību dalībvalstu starpā ir aizliegti. Turklāt pasākumi ar līdzvērtīgu iedarbību kā kvantitatīvie ierobežojumi ir katrs dalībvalsts tiesiskais regulējums vai pasākums, kas var faktiski vai iespējami, tieši vai netieši ietekmēt tirdzniecību Kopienā.

Saskaņā ar Austrijas Kraftfahrgesetz [Likums transportlīdzekļiem] noteikumiem principā nereģistrē importētus vecākus lietotus transportlīdzekļus, kas iepriekš bijuši reģistrēti citās dalībvalstīs, bet kas neatbilst noteiktām Austrijas izplūdes gāzu un trokšņu aizsardzības tiesību normām, kaut arī uz līdzīgas uzbūves valstī jau reģistrētiem transportlīdzekļiem atkārtotas reģistrācijas gadījumā šīs prasības neattiecas. Tādējādi Austrijas Republika neesot izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 28. un 30. pants.

Valsts tiesiskais regulējums, kas transportlīdzekļiem, kas iepriekš bijuši reģistrēti citās dalībvalstīs, reģistrēšanu valstī pakļauj noteiktā trokšņu un izplūdes gāzu robežvērtībām, kas ir stingrākas par piemērojamiem atvasināto Kopienu tiesību noteikumiem, varot ierobežot tirdzniecību Kopienā. Turklāt šī tirdzniecības ierobežošana diskriminējot ārvalstu produktus, jo valsts lietotajiem transportlīdzekļiem, kuri no jauna tiek reģistrēti īpašnieka maiņas dēļ, šīm stingrākām robežvērtībām neesot jāatbilst. Austrijas noteikumi arī neparedzot, ka reģistrēti transportlīdzekļi būtu jāizņem no ceļu satiksmes, ja tiek neatbilst izplūdes gāzu un trokšņu robežvērtībām, tomēr atsevišķo importēto transportlīdzekļu gadījumā tās tiek piemērotas.

Šajā gadījumā Līguma noteikumu par brīvu preču apriti piemērošana nav izslēgta arī ar citu specifisku tiesisko regulējumu. Pirmkārt, Direktīvas 93/59/EEK un Direktīvas 92/97/EEK, kuras paredz noteiktus emisiju standartus un trokšņu līmeņus un uz kurām attiecībā uz robežvērtību ievērošanu norāda Austrijas tiesību normas, noteikumi nav piemērojami transportlīdzekļiem, kas jau bijuši nodoti ekspluatācijā kādā no dalībvalstīm pirms direktīvā noteiktā termiņa. Otrkārt, nevar atsaukties uz EEK līguma II pielikuma 1. punktu, lai novērtētu tādus lietas apstākļus, kā transportlīdzekļu importu no citas dalībvalsts uz Austriju brīdī, kad gan Austrija, gan arī otra dalībvalsts ir pievienojusies Kopienai, un uz kuriem attiecas tikai Kopienas tiesības.

Preču aprites Kopienā ierobežojumi var tikt pamatoti ar EKL 30. pantā skaidri norādītiem vai citiem primāriem vispārējo interešu iemesliem. Turklāt tiesiskajam regulējumam ir jābūt piemērotam, vajadzīgam un samērīgam, un ierobežojumi nedrīkst būt nedz patvaļīgas diskriminācijas līdzeklis, nedz arī slēpta tirdzniecības ierobežošana starp dalībvalstīm.

Šajā gadījumā aplūkotajam tirdzniecības ierobežojumam šāda pamatojuma nav. Proti, neesot iespējams atsaukties uz veselības un vides aizsardzības iemesliem, lai nereģistrētu importētos transportlīdzekļus, ja līdzīgas uzbūves valstī jau reģistrētu transportlīdzekļu atkārtota reģistrācija šo iemeslu dēļ netiek atteikta. Turklāt pēc Komisijas domām pastāvot mazāk ierobežojoši pasākumi, lai nodrošinātu pāreju uz transportlīdzekļiem ar zemāku emisiju un trokšņu līmeni. Veselības un vides aizsardzības mērķu īstenošana, nelabvēlīgi ietekmējot tikai importēto transportlīdzekļu situāciju, neesot saderīga ar brīvas preču aprites principiem.

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/12 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/12

---

Apelācija, ko 2007. gada 27. novembrī ierosinājis Philippe Combescot par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-249/04 Combescot/Komisija

(Lieta C-525/07 P)

(2008/C 37/15)

Tiesvedības valoda — itāļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Philippe Combescot (pārstāvji — A. Maritati un V. Messa, avvocati)

Cits lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija

Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

| — | atceļot Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-249/04, atzīt M. sagatavotā karjeras attīstības ziņojuma prettiesiskumu, neraugoties uz viņa absolūtu neatbilstību īstenot savu par Combescot profesionalitātes novērtējumu atbildīgā amatā augstākstāvoša vadītāja lomu — kuru viņš arī īstenoja. Šī neatbilstība izriet no tā, ka starp prasītāju un viņa amatā augstākstāvošo vadītāju pastāv nopietns un nenovēršams naids, kuru visbeidzot nepārprotami netieši ir atzinis pats M.; prasītājs lūdz atzīt viņa tiesības saņemt atlīdzību par ciesto kaitējumu — gan morālo kaitējumu, gan fiziskajai un garīgajai veselībai nodarīto kaitējumu, kā arī profesionālajai dzīvei un karjerai nodarīto kaitējumu, nosakot to ne mazāku par EUR 100 000. |
| --- | --- |

—

atceļot Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-249/04, atzīt M. sagatavotā karjeras attīstības ziņojuma prettiesiskumu, neraugoties uz viņa absolūtu neatbilstību īstenot savu par Combescot profesionalitātes novērtējumu atbildīgā amatā augstākstāvoša vadītāja lomu — kuru viņš arī īstenoja. Šī neatbilstība izriet no tā, ka starp prasītāju un viņa amatā augstākstāvošo vadītāju pastāv nopietns un nenovēršams naids, kuru visbeidzot nepārprotami netieši ir atzinis pats M.; prasītājs lūdz atzīt viņa tiesības saņemt atlīdzību par ciesto kaitējumu — gan morālo kaitējumu, gan fiziskajai un garīgajai veselībai nodarīto kaitējumu, kā arī profesionālajai dzīvei un karjerai nodarīto kaitējumu, nosakot to ne mazāku par EUR 100 000.

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Strīds ir par prettiesiska karjeras attīstības ziņojuma (turpmāk tekstā — “KAZ”) sagatavošanu par laiku no 2001. gada 1. jūlija līdz 2002. gada 31. decembrim. Prasītājs apstrīd Pirmās instances tiesas secinājumus, jo viņš uzskata, ka KAZ ir prettiesisks, jo to ir sagatavojis M., rīkojoties lielā naidā pret Combescot, jo Combescot bija ziņojis par nopietniem vadības pārkāpumiem, kurus Gvatemalas delegācijā bija veicis minētais M. Pēc šādiem paziņojumiem iestāde uz Gvatemalu nosūtīja veikt pārbaudi un pēc Combescot2004. gada 20. septembrī iesniegtās sūdzības izskatīšanas OLAF nolēma uzsākt izmeklēšanu, kuras noslēgumā tika pieņemts 2006. gada 30. maija galīgais ziņojums (turpmāk tekstā — “OLAF ziņojums”), kas šajā lietā ir pievienots lietas materiāliem kopā ar 2002. gadā nosūtītās izmeklēšanas komisijas sagatavoto ziņojumu. Ar šo apelācijas sūdzību Combescot aizstāvji lūdz, lai Tiesa atceļ Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas spriedumu daļā, kurā KAZ netiek atzīts par prettiesisku un kurā netiek atzīts, ka prasītājam ir tiesības uz zaudējumu atlīdzību. Turklāt apelācijas sūdzībā tiek lūgts, lai Tiesa atzīst un apstiprina, ka Philippe Combescot sakarā ar neobjektīvu un kļūdainu, un līdz ar to prettiesisku KAZ sagatavošanu par 2001. un 2002. gadu, cieta lielu kaitējumu savai karjerai, kā arī profesionālajai reputācijai; ka KAZ izvērtēšana, pārbaudot to plašākā kontekstā, ņemot vērā netaisnīgumu un pazemojošo rīcību no amatā augstākstāvošo vadītāju puses, radīja ciešanas un psiholoģiskus sarežģījumus, kas savukārt ir radījuši smagu depresiju, kā to pierāda lietas materiāli un it īpaši kā to ir konstatējuši iestādi konsultējošie ārsti. Apelācijas sūdzībā tiek lūgts, lai Tiesa pilnībā izvērtē lietas faktiskos apstākļus, atzīstot tos visus par atbilstošiem, lai apstiprinātu, ka KAZ ir prettiesisks un līdz ar to prasītājam ir tiesības uz ciestā kaitējuma atlīdzību.

Apelācijas sūdzībā tiek apstrīdēts, ka Pirmās instances tiesas spriedums nav konsekvents. Šajā spriedumā ir norādīts, ka neatkarīguma un integritātes mērķi ir uzskatāmi par saistošiem ikvienā gadījumā, kad padotajam ir jāsniedz viedoklis par konkrētu praksi, un ka viņš nedrīkst atrasties personiskās attiecībās, kuras neatkarīgi no pieņemtā lēmuma objektivitātes un pareizības trešām personām var šķist par tādām, kurās nav neatkarīguma un objektivitātes. Šajā spriedumā attiecībā uz M. gadījumu ir sniegti pilnīgi nesaprotami secinājumi. Papildus, prasītājs apstrīd sprieduma nekonsekvenci daļā, kurā tiek atzīts, ka Combescot veiktās iniciatīvas, kad viņš tika apstiprināts par rezidējošo padomdevēju Gvatemalā, radīja ļoti neapskaužamu situāciju M., bet, neraugoties uz to, viņš norāda, ka šādas situācijas nevar M. nostādīt situācijā, kad viņš pilnībā ir neatbilstošs sava novērtētāja uzdevuma veikšanai saskaņā ar objektivitātes un neatkarīguma principiem. Prasītājs norāda, ka KAZ ir sagatavots, īstenojot rīcības brīvību, kas nozīmē, ka katram apsvērumam pēc būtības par šo nolēmumu nav nekādas noteicošas nozīmes un tas nevar apstiprināt un/vai noliegt to, ka M. izvērtēja KAZ, neraugoties uz to, ka viņam pret Combescot bija acīmredzams un nopietns naids. Šajā sakarā prasītājs norāda, ka kā izšķirošs apstāklis nevar tikt minēta kādas personas kā līdzizvērtētājas klātbūtne, kurai vispār nav nekādas attiecības ar Combescot un M. Līdz ar to detalizēti ir jāizvērtē KAZ saturs. Visbeidzot prasītājs pieprasa apmierināt lūgumus veikt pierādījumu savākšanas pasākumus.

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/12 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/12

---

Apelācija, ko 2007. gada 27. novembrī ierosinājis Philippe Combescot par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-250/04 Combescot/Komisija

(Lieta C-526/07 P)

(2008/C 37/16)

Tiesvedības valoda — itāļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Philippe Combescot (pārstāvji — A. Maritati un V. Messa, avvocati)

Cits lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija

Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

| — | atceļot Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-250/04, atzīt, ka, nelikumīgi noraidot P. Combescot pieteikumu dalībai konkursā uz delegācijas vadītāja amatu Kolumbijā, ir nodarīts kaitējums viņa profesionālajai dzīvei un veselībai; pakārtoti — noteikt morālo kaitējumu ar no tā izrietošo attiecīgo zaudējumu novērtējumu; līdz ar to — apmierināt prasījumus, kas jau bija izvirzīti pirmajā instancē un ir atkārtoti šobrīd: “atzīt, ka ir nodarīts kaitējums P. Combescot tēlam un profesionālajai reputācijai un ka prettiesiskais lēmums, ar kuru viņš tika izslēgts no līdzdalības konkursā, ir būtiski ietekmējis viņa garīgo līdzsvaru; un piešķirt viņam kompensāciju EUR 100 000 apmērā kā atlīdzību par kaitējumu”; |
| --- | --- |

—

atceļot Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-250/04, atzīt, ka, nelikumīgi noraidot P. Combescot pieteikumu dalībai konkursā uz delegācijas vadītāja amatu Kolumbijā, ir nodarīts kaitējums viņa profesionālajai dzīvei un veselībai; pakārtoti — noteikt morālo kaitējumu ar no tā izrietošo attiecīgo zaudējumu novērtējumu; līdz ar to — apmierināt prasījumus, kas jau bija izvirzīti pirmajā instancē un ir atkārtoti šobrīd: “atzīt, ka ir nodarīts kaitējums P. Combescot tēlam un profesionālajai reputācijai un ka prettiesiskais lēmums, ar kuru viņš tika izslēgts no līdzdalības konkursā, ir būtiski ietekmējis viņa garīgo līdzsvaru; un piešķirt viņam kompensāciju EUR 100 000 apmērā kā atlīdzību par kaitējumu”;

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

P. Combescot, kas ir ierēdnis, ir iesniedzis apelācijas sūdzību par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2007. gada 12. janvāra spriedumu lietā T-250/04, kurā otra puse procesā bija Eiropas Kopienu Komisija.

Apelācijas sūdzība skar P. Combescot, kurš tobrīd bija rezidējošais padomdevējs Gvatemalā, izslēgšanu no dalības konkursā COM/091/03 uz delegācijas vadītāja Kolumbijā amatu (“lēmums par izslēgšanu”).

Pirmās instances tiesa šo lēmumu atzina par prettiesisku un tādēļ prasītāja celtā prasība par zaudējumu atlīdzību tika apmierināta, izņemot tos prasījumus par zaudējumu atlīdzību, kas attiecas uz profesionālo dzīvi un veselību, un vienīgi atzina, ka pastāv konkrētāk neraksturots morālais kaitējums, attiecībā uz kuru tika piespriests samaksāt prasītājam summu EUR 3 000 apmērā.

Ar šo apelācijas sūdzību prasītāja pārstāvji lūdz Tiesu atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas spriedumu tiktāl, ciktāl tajā nav atzīts nodarītais kaitējums profesionālajai dzīvei un veselībai, un zaudējumu apmērs līdz ar to noteikts, pamatojoties tikai uz morālo kaitējumu; un tādēļ — atzīt, ka šīs nelikumīgās izslēgšanas no dalības konkursā dēļ ierēdņa karjerai, kā arī profesionālajai reputācijai ir nodarīts acīmredzams kaitējums; ka šis lēmums par izslēgšanu tomēr ir radījis ciešanas un psiholoģiskus sarežģījumus, kas savukārt ir radījuši smagu depresiju, kā tas pamatoti norādīts lietas materiālos un kā to turklāt konstatējuši iestādes eksperti. Prasītājs tādēļ lūdz Tiesu veikt vispārēju lietas faktisko apstākļu novērtējumu, atzīstot tos visus par atbilstošiem, lai atzītu, kaut vai tikai taisnīguma dēļ, ka nodarītā morālā kaitējuma apmērs naudas izteiksmē ir daudz lielāks un ir tieši proporcionāls arī karjeras izredzēm, ko ierēdnis zaudējis lēmuma par izslēgšanu rezultātā, un tā acīmredzami radītajām nopietnajām sekām.

Prasītājs līdz ar to lūdz apmierināt prasību par zaudējumu atlīdzību atbilstoši prasībā šajā lietā izvirzītajiem prasījumiem.

Prasītājs apstrīd Pirmās instances tiesas izdarītos secinājumus saistībā ar faktiska kaitējuma profesionālajai dzīvei neesamību, un turklāt norāda, ka informācija par atlases kritērijiem, kurus Komisija piemērojusi delegācijas vadītāja Kolumbijā izvēlei, nav tikusi darīta zināma prasītājam, neraugieties uz viņa lūgumu.

Saistībā ar kompensāciju par fiziska rakstura kaitējumu, pierādījumi par prettiesiskās rīcības ietekmi uz P. Combescot veselības stāvokli izriet no temporālās saistības starp šiem diviem faktoriem. Turklāt izslēgšana no dalības konkursā ir nesenākais gadījums Komisijas īstenotās represīvās rīcības pret attiecīgo ierēdni virknē. Visbeidzot, nosakot morālā kaitējuma apmēru, prasītājs lūdz to novērtēt proporcionāli, pamatojoties uz taisnīguma principiem zaudējumu noteikšanā, saskaņā ar kuriem tiktu ņemtas vērā kaitējumu nodarošās sekas nemiera un stresa veidā, kā arī sarežģījumi, kas ierēdnim radās pēc viņa izslēgšanas no dalības konkursā.

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/13 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/13

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Oberster Gerichtshof (Austrija) 2007. gada 28. novembra rīkojumu — Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG/Franz Hauswirth GmbH

(Lieta C-529/07)

(2008/C 37/17)

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Oberster Gerichtshof

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG

Atbildētāja: Franz Hauswirth GmbH

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (1) 51. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pieteikuma iesniedzēja rīcība ir uzskatāma par ļaunprātīgu, ja viņš pieteikuma iesniegšanas brīdī ir zinājis, ka konkurents (vismaz) vienā dalībvalstī izmanto identisku apzīmējumu vai apzīmējumu ar sajaukšanas iespēju saistībā ar tādām pašām vai līdzīgām precēm vai pakalpojumiem, un viņš ir iesniedzis preču zīmes reģistrācijas pieteikumu, lai nepieļautu, ka konkurents turpmāk izmanto šo apzīmējumu? |
| --- | --- |

1)

Vai Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (1) 51. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka pieteikuma iesniedzēja rīcība ir uzskatāma par ļaunprātīgu, ja viņš pieteikuma iesniegšanas brīdī ir zinājis, ka konkurents (vismaz) vienā dalībvalstī izmanto identisku apzīmējumu vai apzīmējumu ar sajaukšanas iespēju saistībā ar tādām pašām vai līdzīgām precēm vai pakalpojumiem, un viņš ir iesniedzis preču zīmes reģistrācijas pieteikumu, lai nepieļautu, ka konkurents turpmāk izmanto šo apzīmējumu?

| 2) | Ja atbilde uz 1. jautājumu ir noraidoša:
  Vai pieteikuma iesniedzēja rīcība ir uzskatāma par ļaunprātīgu, ja viņš ir iesniedzis preču zīmes reģistrācijas pieteikumu, lai varētu liegt konkurentam turpmāk izmantot šo apzīmējumu, lai gan pieteikuma iesniegšanas brīdī viņš zina vai viņam ir jāzina, ka konkurents, izmantojot identisku vai līdzīgu apzīmējumu saistībā ar identiskām precēm vai pakalpojumiem, vai arī precēm vai pakalpojumiem, attiecībā uz kuriem pastāv sajaukšanas iespēja, jau ir ieguvis “lielu [preču zīmes izmantošanas] komerciālo vērtību”? |
| --- | --- |

2)

Ja atbilde uz 1. jautājumu ir noraidoša:

Vai pieteikuma iesniedzēja rīcība ir uzskatāma par ļaunprātīgu, ja viņš ir iesniedzis preču zīmes reģistrācijas pieteikumu, lai varētu liegt konkurentam turpmāk izmantot šo apzīmējumu, lai gan pieteikuma iesniegšanas brīdī viņš zina vai viņam ir jāzina, ka konkurents, izmantojot identisku vai līdzīgu apzīmējumu saistībā ar identiskām precēm vai pakalpojumiem, vai arī precēm vai pakalpojumiem, attiecībā uz kuriem pastāv sajaukšanas iespēja, jau ir ieguvis “lielu [preču zīmes izmantošanas] komerciālo vērtību”?

| 3) | Ja atbilde uz 1. vai 2. jautājumu ir apstiprinoša:
  Vai ļaunprātīga rīcība ir jānoliedz, ja pieteikuma iesniedzējs attiecībā uz savu apzīmējumu jau ir ieguvis [plašu] atpazīstamību tirgū un rezultātā aizsardzību saskaņā ar godprātīgas konkurences tiesību normām? |
| --- | --- |

3)

Ja atbilde uz 1. vai 2. jautājumu ir apstiprinoša:

Vai ļaunprātīga rīcība ir jānoliedz, ja pieteikuma iesniedzējs attiecībā uz savu apzīmējumu jau ir ieguvis [plašu] atpazīstamību tirgū un rezultātā aizsardzību saskaņā ar godprātīgas konkurences tiesību normām?

---

(1)  OV L 11, 1. lpp.

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/14 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/14

---

Prasība, kas celta 2007. gada 29. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Portugāles Republika

(Lieta C-530/07)

(2008/C 37/18)

Tiesvedības valoda — portugāļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — S. Pardo Quintillán un G. Braga da Cruz)

Atbildētāja: Portugāles Republika

Prasītājas prasījumi:

| — | a) | atzīt, ka, Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvas 91/271/EEK (1) par komunālo notekūdeņu attīrīšanu 3. pantā noteiktajos termiņos nenodrošinot ar kanalizācijas sistēmām Angra do Heroísmo, Bacia do Rio Uima (Fiães de S. Jorge), Costa de Aveiro, Covilhã, Espinho/Feira, Fátima, Ponta Delgada, Ponte de Lima, Póvoa do Varzim/Vila do Conde, Santa Cita, Vila Real de Santo António, Viana do Castelo — Cidade un Vila Real aglomerācijas, un |
| --- | --- | --- |

—

a)

atzīt, ka, Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvas 91/271/EEK (1) par komunālo notekūdeņu attīrīšanu 3. pantā noteiktajos termiņos nenodrošinot ar kanalizācijas sistēmām Angra do Heroísmo, Bacia do Rio Uima (Fiães de S. Jorge), Costa de Aveiro, Covilhã, Espinho/Feira, Fátima, Ponta Delgada, Ponte de Lima, Póvoa do Varzim/Vila do Conde, Santa Cita, Vila Real de Santo António, Viana do Castelo — Cidade un Vila Real aglomerācijas, un

| b) | šīs pašas Direktīvas 4. pantā noteiktajos termiņos nenodrošinot otrreizēju vai līdzvērtīgu attīrīšanu komunālajiem notekūdeņiem no Alto Nabão, Alverca, Bacia do Rio Uima (Fiães de S. Jorge), Carvoeiro, Costa da Caparica/Trafaria, Côte d'Aveiro, Côte Ouest, Covilhã, Espinho/Feira, Fátima, Fundão/Alcaria, Lisabonas, Matosinhos, Milfontes, Moledo/Âncora/Afife, Nazaré/Famalicão, Pedrógão Grande, Ponta Delgada, Ponte de Lima, Póvoa de Varzim/Vila do Conde, Santa Cita, Vila Nova de Gaia/Nord-Est du Douro, Vila Real de Santo António, Viana do Castelo — Cidade, Vila Franca de Xira un Vila Real aglomerācijām, |
| --- | --- |

b)

šīs pašas Direktīvas 4. pantā noteiktajos termiņos nenodrošinot otrreizēju vai līdzvērtīgu attīrīšanu komunālajiem notekūdeņiem no Alto Nabão, Alverca, Bacia do Rio Uima (Fiães de S. Jorge), Carvoeiro, Costa da Caparica/Trafaria, Côte d'Aveiro, Côte Ouest, Covilhã, Espinho/Feira, Fátima, Fundão/Alcaria, Lisabonas, Matosinhos, Milfontes, Moledo/Âncora/Afife, Nazaré/Famalicão, Pedrógão Grande, Ponta Delgada, Ponte de Lima, Póvoa de Varzim/Vila do Conde, Santa Cita, Vila Nova de Gaia/Nord-Est du Douro, Vila Real de Santo António, Viana do Castelo — Cidade, Vila Franca de Xira un Vila Real aglomerācijām,

Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek iepriekš minētās Padomes 1991. gada 21. maija Direktīvas 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu 3. un 4. pants;

| — | piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Dalībvalstis nodrošina, ka visām aglomerācijām ir komunālo notekūdeņu kanalizācijas sistēmas — vēlākais, līdz 2000. gada 31. decembrim — tām, kuru cilvēka ekvivalents (c.e.) ir 15 000 un vairāk, un, vēlākais, līdz 2005. gada 31. decembrim — tām, kuru c.e. ir starp 2 000 un 15 000.

Bez tam Direktīvas 4. pantā ir noteikts:

“1.   Dalībvalsts nodrošina, ka komunālos notekūdeņus, kas nonāk kanalizācijas sistēmās, pirms novadīšanas atkārtoti attīra vai attīra līdzvērtīgi saskaņā ar sekojošiem nosacījumiem:

| — | vēlākais līdz 2000. gada 31. decembrim — visām novadīšanām no aglomerācijām ar vairāk nekā 15 000 c.e., |
| --- | --- |

—

vēlākais līdz 2000. gada 31. decembrim — visām novadīšanām no aglomerācijām ar vairāk nekā 15 000 c.e.,

| — | vēlākais līdz 2005. gada 31. decembrim — visām novadīšanām no aglomerācijām ar 10 000 līdz 15 000 c.e., |
| --- | --- |

—

vēlākais līdz 2005. gada 31. decembrim — visām novadīšanām no aglomerācijām ar 10 000 līdz 15 000 c.e.,

| — | vēlākais līdz 2005. gada 31. decembrim — visām novadīšanām saldūdeņos un estuāros no aglomerācijām ar 2 000 līdz 10 000 c.e. |
| --- | --- |

—

vēlākais līdz 2005. gada 31. decembrim — visām novadīšanām saldūdeņos un estuāros no aglomerācijām ar 2 000 līdz 10 000 c.e.

[...]”

---

(1)  OV L 135, 40. lpp.

1

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/14 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/14

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Oberster Gerichtshof (Austrija) 2007. gada 29. novembra rīkojumu — Fachverband der Buch- und Medienwirtschaft/LIBRO Handelsgesellschaft mbH

(Lieta C-531/07)

(2008/C 37/19)

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Oberster Gerichtshof (Austrija)

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Fachverband der Buch- und Medienwirtschaft

Atbildētāja: LIBRO Handelsgesellschaft mbH

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai EKL 28. pants ir jāinterpretē tā, ka tas principā aizliedz piemērot tādas valsts tiesību normas, saskaņā ar kurām tikai vācu valodā publicētu grāmatu importētājiem ir pienākums noteikt un publiski paziņot mazumtirgotājam saistošu iekšzemē ievestu grāmatu pārdošanas cenu, turklāt importētājs nedrīkst pārsniegt izdevēja izdevējvalstī noteikto vai ieteikto mazumtirdzniecības cenu vai arī izdevēja, kura juridiskā adrese nav valstī, kas ir noslēgusi Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu (EEZ), iekšzemē ieteikto mazumtirdzniecības cenu, atskaitot tur ietverto pievienotās vērtības nodokli, bet pastāv izņēmums, ka importētājs, kurš valstī, kas ir noslēgusi EEZ līgumu, grāmatas pērk par zemāku cenu nekā parastā cena, var atbilstoši iegūtajai tirdzniecības priekšrocībai samazināt izdevēja izdevējvalstī noteikto vai ieteikto cenu, bet reimportēšanas gadījumā — iekšzemes izdevēja noteikto cenu? |
| --- | --- |

1)

Vai EKL 28. pants ir jāinterpretē tā, ka tas principā aizliedz piemērot tādas valsts tiesību normas, saskaņā ar kurām tikai vācu valodā publicētu grāmatu importētājiem ir pienākums noteikt un publiski paziņot mazumtirgotājam saistošu iekšzemē ievestu grāmatu pārdošanas cenu, turklāt importētājs nedrīkst pārsniegt izdevēja izdevējvalstī noteikto vai ieteikto mazumtirdzniecības cenu vai arī izdevēja, kura juridiskā adrese nav valstī, kas ir noslēgusi Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu (EEZ), iekšzemē ieteikto mazumtirdzniecības cenu, atskaitot tur ietverto pievienotās vērtības nodokli, bet pastāv izņēmums, ka importētājs, kurš valstī, kas ir noslēgusi EEZ līgumu, grāmatas pērk par zemāku cenu nekā parastā cena, var atbilstoši iegūtajai tirdzniecības priekšrocībai samazināt izdevēja izdevējvalstī noteikto vai ieteikto cenu, bet reimportēšanas gadījumā — iekšzemes izdevēja noteikto cenu?

| 2) | Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša,
  vai EKL 28. pantam principā pretrunā esošie (iespējams, arī kā brīvu preču apriti ietekmējoši pārdošanas noteikumi) valsts tiesību akti, kuros noteikta saistoša grāmatu cena, kā aprakstīts pirmajā jautājumā, un kuru mērķis ir vispārēji raksturots kā nepieciešamība ņemt vērā to, ka “grāmatas ir kultūras prece, patērētāju interesēs ir, lai grāmatu cenas būtu atbilstošas, kā arī grāmatu tirdzniecības saimniecisko realitāti”, ir attaisnojami saskaņā ar EKL 30. pantu vai 151. pantu, piemēram, tāpēc, ka grāmatu izdošanas atbalstīšana, grāmatu daudzveidība par regulētām cenām un grāmattirgotāju dažādība ir vispārējās interesēs, lai gan nav empīrisku datu, kas liecinātu, ka tiesību aktos regulēta grāmatu cena ir piemērots līdzeklis nospraustā mērķa sasniegšanai? |
| --- | --- |

2)

Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša,

vai EKL 28. pantam principā pretrunā esošie (iespējams, arī kā brīvu preču apriti ietekmējoši pārdošanas noteikumi) valsts tiesību akti, kuros noteikta saistoša grāmatu cena, kā aprakstīts pirmajā jautājumā, un kuru mērķis ir vispārēji raksturots kā nepieciešamība ņemt vērā to, ka “grāmatas ir kultūras prece, patērētāju interesēs ir, lai grāmatu cenas būtu atbilstošas, kā arī grāmatu tirdzniecības saimniecisko realitāti”, ir attaisnojami saskaņā ar EKL 30. pantu vai 151. pantu, piemēram, tāpēc, ka grāmatu izdošanas atbalstīšana, grāmatu daudzveidība par regulētām cenām un grāmattirgotāju dažādība ir vispārējās interesēs, lai gan nav empīrisku datu, kas liecinātu, ka tiesību aktos regulēta grāmatu cena ir piemērots līdzeklis nospraustā mērķa sasniegšanai?

| 3) | Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša,
  vai valsts tiesību akti, kuros noteikta saistoša grāmatu cena, kā aprakstīts pirmajā jautājumā, ir saderīgi ar EKL 3. panta 1. punkta g) apakšpunktu, 10. pantu un 81. pantu, lai gan tie hronoloģiski un pēc būtības turpināja agrākās grāmattirgotāju līgumiskās saistības par izdevēju noteiktām izdevumu cenām (1993. gada Sammelreverssystem) un aizstāja šo līgumisko sistēmu? |
| --- | --- |

3)

Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša,

vai valsts tiesību akti, kuros noteikta saistoša grāmatu cena, kā aprakstīts pirmajā jautājumā, ir saderīgi ar EKL 3. panta 1. punkta g) apakšpunktu, 10. pantu un 81. pantu, lai gan tie hronoloģiski un pēc būtības turpināja agrākās grāmattirgotāju līgumiskās saistības par izdevēju noteiktām izdevumu cenām (1993. gada Sammelreverssystem) un aizstāja šo līgumisko sistēmu?

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/15 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/15

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Oberster Gerichtshofs (Austrija) 2007. gada 29. novembra rīkojumu — Falco Privatstiftung un Thomas Rabitsch/Gisela Weller-Lindhorst

(Lieta C-533/07)

(2008/C 37/20)

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Oberster Gerichtshof

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāji: Falco Privatstiftung, Thomas Rabitsch

Atbildētāja: Gisela Weller-Lindhorst

Prejudiciālie jautājumi

| 1. | Vai līgums, ar kuru intelektuālā īpašuma tiesību īpašnieks šīs tiesības nodod lietošanā savam līgumpartnerim (licences līgums), ir līgums par “pakalpojumu sniegšanu” Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 5. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē (Briseles regula) (1)? |
| --- | --- |

1.

Vai līgums, ar kuru intelektuālā īpašuma tiesību īpašnieks šīs tiesības nodod lietošanā savam līgumpartnerim (licences līgums), ir līgums par “pakalpojumu sniegšanu” Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 5. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē (Briseles regula) (1)?

| 2. | Ja uz 1. jautājumu atbilde ir apstiprinoša:






  2.1. | Vai pakalpojums tiek sniegts jebkurā dalībvalsts vietā, kur tiesību lietošana ir atļauta ar līgumu un arī faktiski tiek veikta? |
| --- | --- | --- |

2.

Ja uz 1. jautājumu atbilde ir apstiprinoša:

2.1.

Vai pakalpojums tiek sniegts jebkurā dalībvalsts vietā, kur tiesību lietošana ir atļauta ar līgumu un arī faktiski tiek veikta?

| 2.2. | Vai arī pakalpojums tiek sniegts licences devēja dzīvesvietā jeb galvenās pārvaldes atrašanās vietā? |
| --- | --- |

2.2.

Vai arī pakalpojums tiek sniegts licences devēja dzīvesvietā jeb galvenās pārvaldes atrašanās vietā?

| 2.3. | Vai apstiprinošas atbildes uz 2.1. vai 2.2. jautājumu gadījumā piekritīgā tiesa ir tiesīga lemt arī par jautājumu attiecībā uz atlīdzības maksu par licenci, ja šī maksa izriet no tiesību lietošanas citā dalībvalstī vai trešajā valstī? |
| --- | --- |

2.3.

Vai apstiprinošas atbildes uz 2.1. vai 2.2. jautājumu gadījumā piekritīgā tiesa ir tiesīga lemt arī par jautājumu attiecībā uz atlīdzības maksu par licenci, ja šī maksa izriet no tiesību lietošanas citā dalībvalstī vai trešajā valstī?

| 3. | Ja uz 1. jautājumu vai 2.1. un 2.2. jautājumu atbilde ir noliedzoša: Vai piekritība attiecībā uz atlīdzības maksu par licenci saskaņā ar Briseles regulas 5. panta 1. punkta a) un c) apakšpunktu arī turpmāk ir jāvērtē pēc tiem principiem, kas izriet no EK Tiesas pastāvīgās judikatūras attiecībā uz Briseles 1968. gada 27. septembra Konvencijas par jurisdikciju, spriedumu atzīšanu un izpildīšanu civillietās un komerclietās (Briseles konvencija) 5. panta 1. punktu? |
| --- | --- |

3.

Ja uz 1. jautājumu vai 2.1. un 2.2. jautājumu atbilde ir noliedzoša: Vai piekritība attiecībā uz atlīdzības maksu par licenci saskaņā ar Briseles regulas 5. panta 1. punkta a) un c) apakšpunktu arī turpmāk ir jāvērtē pēc tiem principiem, kas izriet no EK Tiesas pastāvīgās judikatūras attiecībā uz Briseles 1968. gada 27. septembra Konvencijas par jurisdikciju, spriedumu atzīšanu un izpildīšanu civillietās un komerclietās (Briseles konvencija) 5. panta 1. punktu?

---

(1)  OV L 12, 1. lpp.

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/16 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/16

---

Apelācija, ko 2007. gada 30. novembrī ierosinājušas William Prym GmbH & Co. KG un Prym Consumer GmbH par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-30/05 William Prym GmbH & Co. KG un Prym Consumer GmbH & Co. KG/Eiropas Kopienu Komisija

(Lieta C-534/07 P)

(2008/C 37/21)

Tiesvedības valoda — vācu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzējas: William Prym GmbH & Co. KG un Prym Consumer GmbH (pārstāvji — H.-J. Niemeyer un Ch. Herrmann, Rechtsanwälte)

Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Kopienu Komisija

Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

| 1) | atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-30/05, ciktāl šajā spriedumā apelācijas sūdzības iesniedzējām ir uzlikts sods; |
| --- | --- |

1)

atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. septembra spriedumu lietā T-30/05, ciktāl šajā spriedumā apelācijas sūdzības iesniedzējām ir uzlikts sods;

| 2) | atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2004. gada 26. oktobra Lēmumu C (2004) 4221 (galīgā red.) (lieta COMP/F-1/38.338-PO/Needles), ciktāl tas attiecas uz prasītājām;
  pakārtoti, atcelt vai samazināt šī lēmuma 2. pantā apelācijas sūdzību iesniedzējām uzlikto naudas sodu; |
| --- | --- |

2)

atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2004. gada 26. oktobra Lēmumu C (2004) 4221 (galīgā red.) (lieta COMP/F-1/38.338-PO/Needles), ciktāl tas attiecas uz prasītājām;

pakārtoti, atcelt vai samazināt šī lēmuma 2. pantā apelācijas sūdzību iesniedzējām uzlikto naudas sodu;

| 3) | pakārtoti otrajā punktā minētajam, lietu nosūtīt atpakaļ izlemšanai Pirmās instances tiesā; |
| --- | --- |

3)

pakārtoti otrajā punktā minētajam, lietu nosūtīt atpakaļ izlemšanai Pirmās instances tiesā;

| 4) | piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

4)

piespriest atbildētājai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

| — | Pirmās instances tiesa neesot ievērojusi, ka sākotnēji vienotās procedūras “Metāla galantērijas preces” sadalīšana atsevišķās procedūrās “Metāla galantērijas preces: adatas” un “Metāla galantērijas preces: aiztaisāmie”, nepamatojot šo sadalījumu, pārkāpa apelācijas iesniedzēju tiesības uz aizstāvību, it īpaši tiesības uz taisnīgu tiesu. |
| --- | --- |

—

Pirmās instances tiesa neesot ievērojusi, ka sākotnēji vienotās procedūras “Metāla galantērijas preces” sadalīšana atsevišķās procedūrās “Metāla galantērijas preces: adatas” un “Metāla galantērijas preces: aiztaisāmie”, nepamatojot šo sadalījumu, pārkāpa apelācijas iesniedzēju tiesības uz aizstāvību, it īpaši tiesības uz taisnīgu tiesu.

| — | Atsakoties pārbaudīt, vai procedūras “Metāla galantērijas preces” sadalīšana viena vienīga un turpināta nodarījuma pastāvēšanas dēļ nebija nelikumīga, Pirmās instances tiesa esot pārkāpusi aizliegumu liegt tiesības un pamattiesības uz efektīvu tiesas aizsardzību. |
| --- | --- |

—

Atsakoties pārbaudīt, vai procedūras “Metāla galantērijas preces” sadalīšana viena vienīga un turpināta nodarījuma pastāvēšanas dēļ nebija nelikumīga, Pirmās instances tiesa esot pārkāpusi aizliegumu liegt tiesības un pamattiesības uz efektīvu tiesas aizsardzību.

| — | Pirmās instances tiesa esot nelikumīgi noraidījusi apgalvojumu, ka nebija izpildīts pienākums norādīt pamatojumu saskaņā ar EKL 253. pantu. Tā esot juridiskā aspektā nepareizi uzskatījusi, ka juridiski nav nozīmes Komisijas nepilnīgajiem apgalvojumiem par attiecīgo konkrēto tirgu lielumu, kā arī par nodarījuma konkrēto ietekmi uz tirgu. |
| --- | --- |

—

Pirmās instances tiesa esot nelikumīgi noraidījusi apgalvojumu, ka nebija izpildīts pienākums norādīt pamatojumu saskaņā ar EKL 253. pantu. Tā esot juridiskā aspektā nepareizi uzskatījusi, ka juridiski nav nozīmes Komisijas nepilnīgajiem apgalvojumiem par attiecīgo konkrēto tirgu lielumu, kā arī par nodarījuma konkrēto ietekmi uz tirgu.

| — | Pirmās instances tiesa esot pārkāpusi Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai. Nodarījuma smagumu tā esot novērtējusi, tikai ņemot vērā nodarījuma abstrakto raksturu un nodarījuma smaguma kategorijas mazāko pamatsummu ir uzskatījusi par minimālo summu, kuru nedrīkst samazināt. Tā, pārkāpjot tiesiskas valsts principu un vienlīdzīgas attieksmes principu, labprātīgu nodarījuma pārtraukšanu nav uzskatījusi par atbildību mīkstinošu apstākli. |
| --- | --- |

—

Pirmās instances tiesa esot pārkāpusi Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai. Nodarījuma smagumu tā esot novērtējusi, tikai ņemot vērā nodarījuma abstrakto raksturu un nodarījuma smaguma kategorijas mazāko pamatsummu ir uzskatījusi par minimālo summu, kuru nedrīkst samazināt. Tā, pārkāpjot tiesiskas valsts principu un vienlīdzīgas attieksmes principu, labprātīgu nodarījuma pārtraukšanu nav uzskatījusi par atbildību mīkstinošu apstākli.

| — | Visbeidzot, Pirmās instances tiesa esot pārkāpusi samērīguma principu. Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, nosakot nodarījuma smagumu, tā esot piemērojusi tikpat formāli un neobjektīvi, kaitējot apelācijas sūdzības iesniedzējām, kā atbildētāja. Tā turklāt neesot veikusi vispārēju izvērtējumu, kumulatīvi apskatot visus konkrētās lietas būtiskos apstākļus, kā to prasa samērīguma princips, bet naudas soda samērīgumu pārbaudījusi, tikai ņemot vērā katru kritēriju atsevišķi. |
| --- | --- |

—

Visbeidzot, Pirmās instances tiesa esot pārkāpusi samērīguma principu. Pamatnostādnes naudas soda aprēķināšanai, nosakot nodarījuma smagumu, tā esot piemērojusi tikpat formāli un neobjektīvi, kaitējot apelācijas sūdzības iesniedzējām, kā atbildētāja. Tā turklāt neesot veikusi vispārēju izvērtējumu, kumulatīvi apskatot visus konkrētās lietas būtiskos apstākļus, kā to prasa samērīguma princips, bet naudas soda samērīgumu pārbaudījusi, tikai ņemot vērā katru kritēriju atsevišķi.

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/16 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/16

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itālija) 2007. gada 3. decembra rīkojumu — Assitur Srl/Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Milano

(Lieta C-538/07)

(2008/C 37/22)

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Assitur Srl

Atbildētāja: Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Milano

Prejudiciālais jautājums

Vai Direktīvas 92/50/EEK (1) 29. pants, kurā ir paredzēti septiņi gadījumi izslēgšanai no dalības pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā, iekļauj ierobežotu skaitu izslēgšanas gadījumu un līdz ar to nepieļauj Likuma Nr. 109/94 10. panta 1.a punktā (šobrīd aizstāts ar Likuma-Dekrēta Nr. 136/06 34. panta pēdējo punktu) noteikt aizliegumu konkursā vienlaicīgi piedalīties uzņēmumiem, kuru starpā pastāv kontroles attiecības?

---

(1)  OV L 209, 1. lpp.

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/17 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/17

---

Prasība, kas celta 2007. gada 30. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika

(Lieta C-539/07)

(2008/C 37/23)

Tiesvedības valoda — itāļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. Montaguti un A. Nijenhuis)

Atbildētāja: Itālijas Republika

Prasītājas prasījumi:

| — | atzīt, ka, attiecībā uz visiem zvaniem uz vienoto Eiropas neatliekamās palīdzības dienesta numuru “112” nenodrošinot to, ka tehnisko iespēju robežās informācija par zvanītāja atrašanās vietu tiek nodota iestādēm, kas nodrošina neatliekamo palīdzību, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kurus tai uzliek Direktīvas 2002/22/EK (1) 26. panta 3. punkts; |
| --- | --- |

—

atzīt, ka, attiecībā uz visiem zvaniem uz vienoto Eiropas neatliekamās palīdzības dienesta numuru “112” nenodrošinot to, ka tehnisko iespēju robežās informācija par zvanītāja atrašanās vietu tiek nodota iestādēm, kas nodrošina neatliekamo palīdzību, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kurus tai uzliek Direktīvas 2002/22/EK (1) 26. panta 3. punkts;

| — | piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Termiņš Direktīvas 2002/22/EK transponēšanai beidzās 2003. gada 24. jūlijā.

---

(1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (OV L 108, 51. lpp.).

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/17 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/17

---

Prasība, kas celta 2007. gada 30. novembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Itālijas Republika

(Lieta C-540/07)

(2008/C 37/24)

Tiesvedības valoda — itāļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — R. Lyal un A. Aresu)

Atbildētāja: Itālijas Republika

Prasītājas prasījumi:

| — | atzīt, ka, atstājot spēkā nodokļu režīmu, kas ir apgrūtinošāks attiecībā uz dividendēm, kuras izmaksā citās dalībvalstīs un Eiropas Ekonomikas zonas līguma (turpmāk tekstā — “EEZ līgums”) līgumslēdzējās valstīs dibinātām sabiedrībām, salīdzinājumā ar režīmu, kuru piemēro attiecībā uz vietējām sabiedrībām izmaksātajām dividendēm, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 56. pants un EEZ līguma 40. pants attiecībā uz kapitāla brīvu apriti dalībvalstīs un EEZ līguma līgumslēdzējas valstīs, kā arī tās pienākumus saskaņā ar EEZ līguma 31. pantu attiecībā uz uzņēmējdarbības veikšanas brīvību EEZ līguma līgumslēdzējas valstīs; |
| --- | --- |

—

atzīt, ka, atstājot spēkā nodokļu režīmu, kas ir apgrūtinošāks attiecībā uz dividendēm, kuras izmaksā citās dalībvalstīs un Eiropas Ekonomikas zonas līguma (turpmāk tekstā — “EEZ līgums”) līgumslēdzējās valstīs dibinātām sabiedrībām, salīdzinājumā ar režīmu, kuru piemēro attiecībā uz vietējām sabiedrībām izmaksātajām dividendēm, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 56. pants un EEZ līguma 40. pants attiecībā uz kapitāla brīvu apriti dalībvalstīs un EEZ līguma līgumslēdzējas valstīs, kā arī tās pienākumus saskaņā ar EEZ līguma 31. pantu attiecībā uz uzņēmējdarbības veikšanas brīvību EEZ līguma līgumslēdzējas valstīs;

| — | piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Komisija atsaucas uz attiecīgo spēkā esošo Itālijas tiesisko regulējumu, kura pamatā ir arī līgums un kas attiecībā uz dividenžu izmaksāšanu Itālijā nedibinātām sabiedrībām (proti, izejošās dividendes) piemēro nodokļu režīmu, kas ir nelabvēlīgāks nekā režīms, kuru piemēro attiecībā uz dividenžu izmaksu Itālijā dibinātām sabiedrībām (proti, vietējām sabiedrībām izsniegtās dividendes).

Komisija norāda, ka šāds tiesiskais regulējums, kuru tomēr Itālijas valdība plāno grozīt, ir pretrunā ar kapitāla brīvas aprites principu, jo tas negatīvi ietekmē nerezidējošo akcionāru Itālijas sabiedrībās lēmumus par peļņu un investīcijām, kas tajā pašā laikā Itālijas sabiedrībām rada sarežģījumus kapitāla palielināšanai ārzemēs. Līdz ar to šāds tiesiskais regulējums ir jāatzīst par tādu, kas acīmredzami pārkāpj EKL 56. pantu, ar ko ir aizliegti visi kapitāla brīvas aprites ierobežojumi dalībvalstu starpā, un Eiropas ekonomikas zonas līguma 40. pantu, kurā līdzīgā veidā ir regulēta kapitāla brīva aprite EEZ līguma līgumslēdzēju valstu starpā.

Turklāt Komisija uzskata, ka šāds tiesiskais regulējums var būt pretrunā arī tiesībām veikt uzņēmējdarbību, kas ir noteiktas EEZ līguma 31. pantā, jo šis tiesiskais regulējums ir piemērojams arī kontrolētajām kapitāldaļām Itālijas sabiedrībās, kuras pieder sabiedrībām, kas ir dibinātas kādā no EEZ līguma līgumslēdzējām valstīm, — kapitāldaļām, attiecībā uz kurām nav piemērojams nodokļu režīms, kas ir saskaņots ar Direktīvu 90/435/EEK (1).

Valsts pienākuma neizpildes procedūrā Komisijai bija iespēja izvērtēt Itālijas Republikas aizstāvības argumentus, kas pamato attiecīgo tiesisko regulējumu, bet Komisija uzskatīja, ka tie nav piemēroti šī mērķa sasniegšanai. Tomēr Itālijas valdība nesen paziņoja savu nodomu reformēt minēto tiesisko regulējumu, lai tas būtu saderīgs ar Kopienu tiesībām: celtā prasība varētu paātrināt šo reformu.

---

(1)  OV L 225, 20.8.1990., 6. lpp.

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/18 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/18

---

Apelācija, ko 2007. gada 30. novembrī ierosinājusi Imagination Tecnologies Ltd par Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2007. gada 20. septembra spriedumu lietā T-461/04 Imagination Technologies Ltd/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

(Lieta C-542/07 P)

(2008/C 37/25)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Imagination Tecnologies Ltd (pārstāvis — M. Edenborough, Barrister)

Otrs lietas dalībnieks: Iekšēja tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

| — | atcelt Pirmās instances tiesas spriedumu; |
| --- | --- |

—

atcelt Pirmās instances tiesas spriedumu;

| — | pieņemt lēmumu par tiesāšanās izdevumiem, kas saistīti ar šo apelācijas sūdzību Tiesā un tiesvedību Pirmās instances tiesā. |
| --- | --- |

—

pieņemt lēmumu par tiesāšanās izdevumiem, kas saistīti ar šo apelācijas sūdzību Tiesā un tiesvedību Pirmās instances tiesā.

Pamati un galvenie argumenti

Apelācijas sūdzības iesniedzēja norāda, ka Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikums Nr. 2396075 vārdiskajai preču zīmei “PURE DIGITAL” (turpmāk tekstā — “reģistrācijas pieteikums”) nepārkāpj ne Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b), ne c) apakšpunktu, jo tā kopš reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas brīža ir ieguvusi atšķirtspēju. Tiek norādīts, ka Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi kļūdu, analizējot attiecīgās tiesības, konkrētāk, nenolemjot, ka izmantošanai pēc reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas brīža ir nozīme, apsverot iegūtās atšķirtspējas jautājumu.

Attiecīgi, Pirmās instances tiesa esot kļūdījusies, noraidot tai iesniegto apelāciju. Tādējādi, tiek norādīts, ka šī apelācijas sūdzība par Pirmās instances tiesas spriedumu būtu jāapmierina un būtu jāatceļ tās spriedums. Apelācijas sūdzības iesniedzēja tāpat prasa atlīdzināt tās tiesāšanās izdevumus šajā apelācijas procesā un tiesvedībā Pirmās instances tiesā.

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/18 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/18

---

Prasība, kas celta 2007. gada 3. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Beļģijas Karaliste

(Lieta C-543/07)

(2008/C 37/26)

Tiesvedības valoda — holandiešu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — M. van Beek)

Atbildētāja: Beļģijas Karaliste

Prasītājas prasījumi:

| — | konstatēt, ka nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 23. septembra Direktīvu 2002/73/EK (1), ar kuru groza Padomes Direktīvu 76/207/EEK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm attiecībā uz darba iespējām, profesionālo izglītību un paaugstināšanu amatā, kā arī darba nosacījumiem, un jebkurā gadījumā nepaziņojot par tiem Komisijai, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva; |
| --- | --- |

—

konstatēt, ka nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 23. septembra Direktīvu 2002/73/EK (1), ar kuru groza Padomes Direktīvu 76/207/EEK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm attiecībā uz darba iespējām, profesionālo izglītību un paaugstināšanu amatā, kā arī darba nosacījumiem, un jebkurā gadījumā nepaziņojot par tiem Komisijai, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

| — | piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2005. gada 5. oktobrī.

---

(1)  OV L 269, 15. lpp.

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/19 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/19

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Polijas Republika) 2007. gada 4. decembra rīkojumu — Uwe Rüffler/Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu

(Lieta C-544/07)

(2008/C 37/27)

Tiesvedības valoda — poļu

Iesniedzējtiesa

Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Uwe Rüffler

Atbildētājs: Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu

Prejudiciālais jautājums

Vai Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 12. panta 1. punkts, kā arī 39. panta 1. un 2. punkts ir interpretējams tādējādi, ka ar to 1991. gada 26. jūlija Likuma par ienākumu nodokli (ustawa o podatku dochodowym od osób fizycznych) [...] 27. b pantā paredzētais valsts noteikums, ar kuru tiesības no ienākumu nodokļa atskaitīt summu, kas atbilst valsts veselības apdrošināšanā iemaksātajām summām, ir ierobežotas ar summām, kas ir iemaksāts saskaņā ar valsts tiesībām, netiek pieļauts gadījumā, ja rezidents Polijā no ar nodokli apliekamajiem ienākumiem atvelk summas, kas iemaksātas citas dalībvalsts valsts veselības apdrošināšanā?

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/19 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/19

---

Apelācija, ko 2007. gada 8. decembrī ierosinājusi Akzo Nobel Chemicals Ltd, Akcros Chemicals Ltd par 2007. gada 17. septembra Pirmās instances tiesas (pirmā palāta) spriedumu lietā T-253/03 Akzo Nobel Chemicals Ltd un Akcros Chemicals Ltd/Eiropas Kopienu Komisija

(Lieta C-550/07)

(2008/C 37/28)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzējas: Akzo Nobel Chemicals Ltd, Akcros Chemicals Ltd (pārstāvji — C. Swaak, advocaat, M. Mollica un M. van der Woude, avocats)

Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Kopienu Komisija, Council of the Bars and Law Societies of the European Union, Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten, Association européenne des juristes d'entreprise (AEJE), American Corporate Counsel Association (ACCA) — European Chapter, International Bar Association

Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi:

| — | atcelt Pirmās instances tiesas 2007. gada 17. septembra spriedumu lietā T-253/03 tiktāl, ciktāl ar to tiek noraidīts pieteikums par advokātu noslēpuma aizsardzību attiecībā uz saziņu ar Akzo Nobel uzņēmuma juristu; |
| --- | --- |

—

atcelt Pirmās instances tiesas 2007. gada 17. septembra spriedumu lietā T-253/03 tiktāl, ciktāl ar to tiek noraidīts pieteikums par advokātu noslēpuma aizsardzību attiecībā uz saziņu ar Akzo Nobel uzņēmuma juristu;

| — | Komisijas 2003. gada 8. maija noraidošo lēmumu atzīt par spēkā neesošu tiktāl, ciktāl ar to ir atteikts atgriezt elektroniskā pasta saraksti ar Akzo Nobel uzņēmuma juristu; |
| --- | --- |

—

Komisijas 2003. gada 8. maija noraidošo lēmumu atzīt par spēkā neesošu tiktāl, ciktāl ar to ir atteikts atgriezt elektroniskā pasta saraksti ar Akzo Nobel uzņēmuma juristu;

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus apelācijas tiesvedībā un tiesvedībā Pirmās instances tiesā tiktāl, ciktāl tie attiecas uz šajā apelācijas sūdzībā norādīto apelācijas pamatu. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus apelācijas tiesvedībā un tiesvedībā Pirmās instances tiesā tiktāl, ciktāl tie attiecas uz šajā apelācijas sūdzībā norādīto apelācijas pamatu.

Pamati un galvenie argumenti

Apelācijas sūdzības iesniedzējas norāda, ka Pirmās instances tiesa, noraidot attiecīgo pieteikumu, ir pārkāpusi Kopienu tiesības. It īpaši, stingri sekojot vienpusējai un burtiskai dažu sprieduma lietā AM&S Europe/Komisija (1) punktu interpretācijai, Pirmās instances tiesa esot:

| 1. | kļūdaini interpretējusi advokātu noslēpuma principu, kā tas ir izskaidrots spriedumā lietā AM&S, un tādējādi pārkāpusi vienlīdzības principu (B sadaļa); |
| --- | --- |

1.

kļūdaini interpretējusi advokātu noslēpuma principu, kā tas ir izskaidrots spriedumā lietā AM&S, un tādējādi pārkāpusi vienlīdzības principu (B sadaļa);

| 2. | katrā ziņā pārkāpusi vispārējo tiesību uz aizstāvību aizsardzības un tiesiskās drošības principu, jo tā advokātu noslēpumu nav interpretējusi, ņemot vērā būtisko tiesiskās vides attīstību (C sadaļa); |
| --- | --- |

2.

katrā ziņā pārkāpusi vispārējo tiesību uz aizstāvību aizsardzības un tiesiskās drošības principu, jo tā advokātu noslēpumu nav interpretējusi, ņemot vērā būtisko tiesiskās vides attīstību (C sadaļa);

| 3. | pārkāpusi vismaz EKL 5. pantu (kompetences sadalījuma princips) un valsts tiesvedību autonomijas principu (D sadaļa). |
| --- | --- |

3.

pārkāpusi vismaz EKL 5. pantu (kompetences sadalījuma princips) un valsts tiesvedību autonomijas principu (D sadaļa).

---

(1)  1982. gada 18. maija spriedums lietā 155/79, Recueil, 1575. lpp.

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/20 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/20

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Izteikts ar Conseil d'État (Francija) 2007. gada 11. decembra rīkojumu — Commune de Sausheim/Pierre Azelvandre

(Lieta C-552/07)

(2008/C 37/29)

Tiesvedības valoda — franču

Iesniedzējtiesa

Conseil d'État

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Commune de Sausheim

Atbildētājs: Pierre Azelvandre

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | vai ar “vietu, kurā no notiek ģenētiski modificētu organismu izmantošana”, kuru saskaņā ar Padomes 1990. gada 23. aprīļa Direktīvas 90/220/EEK par ģenētiski modificētu mikroorganismu ierobežotu izmantošanu (1) 19. pantu nevar uzskatīt par konfidenciālu, ir jāsaprot zemesgabals ar kadastra numuru vai lielāka ģeogrāfiska teritorija, kas atbilst pašvaldībai, kurā notiek izmantošana, vai vēl lielākai ģeogrāfiskai teritorijai (kantonam, departamentam)? |
| --- | --- |

1)

vai ar “vietu, kurā no notiek ģenētiski modificētu organismu izmantošana”, kuru saskaņā ar Padomes 1990. gada 23. aprīļa Direktīvas 90/220/EEK par ģenētiski modificētu mikroorganismu ierobežotu izmantošanu (1) 19. pantu nevar uzskatīt par konfidenciālu, ir jāsaprot zemesgabals ar kadastra numuru vai lielāka ģeogrāfiska teritorija, kas atbilst pašvaldībai, kurā notiek izmantošana, vai vēl lielākai ģeogrāfiskai teritorijai (kantonam, departamentam)?

| 2) | vai kadastra informācijas par izmantošanas atrašanās vietu izpaušana, ja ar to saprot zemesgabala ar kadastra numuru izpaušanu, ir pretrunā atkāpei par sabiedriskās kārtības vai citu likumā aizsargātu noslēpumu aizsardzību, pamatojoties uz Eiropas Ekonomikas Kopienas (tagad — Eiropas Kopienas) dibināšanas līguma 95. pantu vai 2003. gada 28. janvāra Direktīvu 2003/4/EK par vides informācijas pieejamību sabiedrībai (2) vai pamatojoties uz Kopienu vispārīgajiem principiem? |
| --- | --- |

2)

vai kadastra informācijas par izmantošanas atrašanās vietu izpaušana, ja ar to saprot zemesgabala ar kadastra numuru izpaušanu, ir pretrunā atkāpei par sabiedriskās kārtības vai citu likumā aizsargātu noslēpumu aizsardzību, pamatojoties uz Eiropas Ekonomikas Kopienas (tagad — Eiropas Kopienas) dibināšanas līguma 95. pantu vai 2003. gada 28. janvāra Direktīvu 2003/4/EK par vides informācijas pieejamību sabiedrībai (2) vai pamatojoties uz Kopienu vispārīgajiem principiem?

---

(1)  OV L 117, 15. lpp.

(2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 28. janvāra Direktīva 2003/4/EK par vides informācijas pieejamību sabiedrībai un par Padomes Direktīvas 90/313/EEK atcelšanu (OV L 41, 26. lpp.).

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/20 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/20

---

Prasība, kas celta 2007. gada 13. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Francijas Republika

(Lieta C-556/07)

(2008/C 37/30)

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Nolin, M. van Heezik, pārstāvji)

Atbildētāja: Francijas Republika

Prasītājas prasījumi:

| — | Atzīt, ka, izvairoties apmierinošā veidā kontrolēt, inspicēt un uzraudzīt zvejas darbības, īpaši attiecībā uz aizliegumu atsevišķu sugu ķeršanai izmantot driftertīklus, un nenodrošinot, ka tiek veikti attiecīgi pasākumi pret atbildīgajiem Kopienu noteikumu par driftertīklu izmantošanu pārkāpējiem, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar Regulas 2847/1993 (1) 2. pantu un 31. panta 1. un 2. punktu un Regulas 2371/2002 (2) 23. panta 1. un 2. punktu, 24. pantu un 25. panta 1. un 2. punktu. |
| --- | --- |

—

Atzīt, ka, izvairoties apmierinošā veidā kontrolēt, inspicēt un uzraudzīt zvejas darbības, īpaši attiecībā uz aizliegumu atsevišķu sugu ķeršanai izmantot driftertīklus, un nenodrošinot, ka tiek veikti attiecīgi pasākumi pret atbildīgajiem Kopienu noteikumu par driftertīklu izmantošanu pārkāpējiem, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar Regulas 2847/1993 (1) 2. pantu un 31. panta 1. un 2. punktu un Regulas 2371/2002 (2) 23. panta 1. un 2. punktu, 24. pantu un 25. panta 1. un 2. punktu.

| — | piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Francijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Ar savu prasību Komisija pārmet atbildētājai nepareizu Kopienu tiesiskā regulējuma attiecībā uz zvejniecību piemērošanu. Šī nepareizā piemērošana, no vienas puses, izpaužas kā fakts, ka Francijas iestādes neuzskata “thonaille” veida tīklus par driftertīkliem, lai gan pēc tehniskajiem rādītājiem “thonaille” veida tīklus varētu uzskatīt par šādiem tīkliem, ko aizliedz Kopienu tiesiskais regulējums. Faktam, ka “thonaille” veida tīklus iespējams stabilizēt ar peldošā enkura palīdzību, šajā sakarā nav nozīmes, ja šī stabilizācija neparedz, ka “thonaille” veida tīkli nevar dreifēt ar jūras straumju vai vēja palīdzību, bet tikai tie tiek noturēti ar pludiņiem un atsvariem, lai optimizētu to efektivitāti un novērstu, ka tie atrodas horizontāli zem ūdens virsmas.

Pienākumu neizpilde, no otras puses, izpaužas kā efektīvas kontroles sistēmas neesamība attiecībā uz to, kā tiek ievērots aizliegums izmantot driftertīklus atsevišķu sugu ķeršanai, un kā nevēršanās pret konstatētajiem pārkāpumiem. Kontrole tiekot veikta tikai pār valsts tiesību, kas ir elastīgākas nekā Kopienu tiesības, ievērošanu un valsts tiesību pārkāpumu gadījumos piemērotās sankcijas esot vieglas un nepietiekoši preventīvas.

---

(1)  Padomes 1993. gada 12. oktobra Regula (EEK) Nr. 2847/93, ar kuru izveido kontroles sistēmu, kas piemērojama kopējai zivsaimniecības politikai (OV L 261, 1. lpp.).

(2)  Padomes 2002. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 2371/2002 par zivsaimniecības resursu saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku (OV L 358, 59. lpp.).

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/21 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/21

---

Prasība, kas celta 2007. gada 17. decembrī — Eiropas Kopienu Komisija/Grieķijas Republika

(Lieta C-559/07)

(2008/C 37/31)

Tiesvedības valoda — grieķu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — M. Patakia un M. van Beek)

Atbildētāja: Grieķijas Republika

Prasītājas prasījumi:

| — | atzīt, ka, Grieķijas Civilo un militāro vecuma pensiju kodeksā saglabājot spēkā tiesību normas par atšķirīgu pensionēšanās vecumu un atšķirīgām prasībām jautājumā par minimālo darba stāžu vīriešiem un sievietēm, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 141. pants; |
| --- | --- |

—

atzīt, ka, Grieķijas Civilo un militāro vecuma pensiju kodeksā saglabājot spēkā tiesību normas par atšķirīgu pensionēšanās vecumu un atšķirīgām prasībām jautājumā par minimālo darba stāžu vīriešiem un sievietēm, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 141. pants;

| — | piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

| 1. | Pārbaudot spēkā esošās Grieķijas Civilo un militāro vecuma pensiju kodeksa normas, Komisija konstatēja, ka tās paredz, ka sievietēm ir tiesības uz pensiju pēc tāda vecuma sasniegšanas, kas atšķiras no tā, pēc kura sasniegšanas tiesības uz pensiju ir vīriešiem, un atšķirīgos apstākļos, ja runā par nepieciešamo minimālo darba stāžu. |
| --- | --- |

1.

Pārbaudot spēkā esošās Grieķijas Civilo un militāro vecuma pensiju kodeksa normas, Komisija konstatēja, ka tās paredz, ka sievietēm ir tiesības uz pensiju pēc tāda vecuma sasniegšanas, kas atšķiras no tā, pēc kura sasniegšanas tiesības uz pensiju ir vīriešiem, un atšķirīgos apstākļos, ja runā par nepieciešamo minimālo darba stāžu.

| 2. | Ņemot vērā Tiesas judikatūru, Komisija uzskata, ka minētās pensijas, ko darba devējs izmaksā bijušajam darbiniekam, ņemot vērā to agrākās darba tiesiskās attiecības, ir uzskatāmas par darba samaksu EKL 141. panta nozīmē. Turklāt, ņemot vērā attiecīgo pensiju sistēmu īpašo raksturu, atbilstoši kurām pensija ir atkarīga no veiktā darba ilguma, kā arī no darbinieka algas pirms aiziešanas pensijā, pensionāri, kas saņem pensiju, kā uzskata Komisija, veido “īpašu darbinieku kategoriju”, kaut gan pensiju sistēmas finansēšanas un pārvaldības metode nav noteicošais faktors EKL 141. panta piemērošanai. |
| --- | --- |

2.

Ņemot vērā Tiesas judikatūru, Komisija uzskata, ka minētās pensijas, ko darba devējs izmaksā bijušajam darbiniekam, ņemot vērā to agrākās darba tiesiskās attiecības, ir uzskatāmas par darba samaksu EKL 141. panta nozīmē. Turklāt, ņemot vērā attiecīgo pensiju sistēmu īpašo raksturu, atbilstoši kurām pensija ir atkarīga no veiktā darba ilguma, kā arī no darbinieka algas pirms aiziešanas pensijā, pensionāri, kas saņem pensiju, kā uzskata Komisija, veido “īpašu darbinieku kategoriju”, kaut gan pensiju sistēmas finansēšanas un pārvaldības metode nav noteicošais faktors EKL 141. panta piemērošanai.

| 3. | Tāpat arī Komisija uzskata, ka EKL 141. panta 4. punkta piemērošanas nosacījumi, kas attiecas uz īpašu priekšrocību noteikšanu nepietiekami pārstāvētajam dzimumam, lai tas varētu turpināt veikt savu profesionālo darbību, nav izpildīti.
  Šajā gadījumā attiecīgās tiesību normas nesekmē to problēmu atrisināšanu, ar kurām sievietes var sastapties savā profesionālajā karjerā, bet tieši pretēji sekmē viņu aiziešanu no darba tirgus. |
| --- | --- |

3.

Tāpat arī Komisija uzskata, ka EKL 141. panta 4. punkta piemērošanas nosacījumi, kas attiecas uz īpašu priekšrocību noteikšanu nepietiekami pārstāvētajam dzimumam, lai tas varētu turpināt veikt savu profesionālo darbību, nav izpildīti.

Šajā gadījumā attiecīgās tiesību normas nesekmē to problēmu atrisināšanu, ar kurām sievietes var sastapties savā profesionālajā karjerā, bet tieši pretēji sekmē viņu aiziešanu no darba tirgus.

| 4. | Turklāt norādītais pamatojums, kas ir balstīts uz valsts pārvaldes nepareizu darbību un paredzamajiem pārejas noteikumiem, kā uzskata Komisija, šī iemesla dēļ nav pārliecinošs, jo, pirmkārt, finansiālās sekas, kuras tā rezultātā var rasties dalībvalstij, pašas par sevi neattaisno Kopienu tiesību normas piemērošanas ierobežošanu laikā un, otrkārt, Grieķijas Republika būtībā nav pierādījusi norādītās nepareizās darbības esamību un saturu. |
| --- | --- |

4.

Turklāt norādītais pamatojums, kas ir balstīts uz valsts pārvaldes nepareizu darbību un paredzamajiem pārejas noteikumiem, kā uzskata Komisija, šī iemesla dēļ nav pārliecinošs, jo, pirmkārt, finansiālās sekas, kuras tā rezultātā var rasties dalībvalstij, pašas par sevi neattaisno Kopienu tiesību normas piemērošanas ierobežošanu laikā un, otrkārt, Grieķijas Republika būtībā nav pierādījusi norādītās nepareizās darbības esamību un saturu.

| 5. | Tādējādi Komisija uzskata, ka, Grieķijas Civilo un militāro vecuma pensiju kodeksā saglabājot spēkā tiesību normas par atšķirīgu pensionēšanās vecumu un atšķirīgas prasības jautājumā par minimālo darba stāžu vīriešiem un sievietēm, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 141. pants. |
| --- | --- |

5.

Tādējādi Komisija uzskata, ka, Grieķijas Civilo un militāro vecuma pensiju kodeksā saglabājot spēkā tiesību normas par atšķirīgu pensionēšanās vecumu un atšķirīgas prasības jautājumā par minimālo darba stāžu vīriešiem un sievietēm, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 141. pants.

---

Pirmās instances tiesa

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/22 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/22

---

Pirmās instances tiesas 2007. gada 5. decembra rīkojums — Schering-Plough/Komisija un EMEA

(Lieta T-133/03) (1)

(Prasība atcelt tiesību aktu - Daļēja nepieņemamība - Interese celt prasību - Prasības priekšmeta zudums - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

(2008/C 37/32)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Schering-Plough Ltd, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — G. Berrisch un P. Bogaert, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Støvlbæk un M. Shotter) un Eiropas Zāļu aģentūra (EMEA) (pārstāvji — sākotnēji N. Khan, pārstāvis, kam palīdz C. Sherliker, solicitor, pēc tam — C. Sherliker un T. Eicke, barrister)

Persona, kas iestājusies lietā, atbalstot prasītāju: European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations [Eiropas Farmācijas uzņēmumu un apvienību federācija] (EFPIA), Ženēva (Šveice) (pārstāvji — N. Rampal, U. Zinsmeister un D. Waelbroeck, advokāti)

Priekšmets

Lūgums atcelt EMEA2003. gada 14. februāra aktu, ar ko ir noraidīts tā sauktais “I tipa” grozījums zāļu formas “lyophilisat oral” nosaukumā, lai to mainītu no “Allex 5 mg oral lyophilisate” uz “Allex Reditabs 5 mg oral lyophilisate”.

Rezolutīvā daļa:

| 1) | prasību noraidīt kā nepieņemamu tiktāl, ciktāl tā ir vērsta pret Eiropas Zāļu aģentūru (EMEA); |
| --- | --- |

1)

prasību noraidīt kā nepieņemamu tiktāl, ciktāl tā ir vērsta pret Eiropas Zāļu aģentūru (EMEA);

| 2) | par prasību nelemt tiktāl, ciktāl tā vērsta pret Komisiju; |
| --- | --- |

2)

par prasību nelemt tiktāl, ciktāl tā vērsta pret Komisiju;

| 3) | EMEA sedz savus tiesāšanās izdevumus pati; |
| --- | --- |

3)

EMEA sedz savus tiesāšanās izdevumus pati;

| 4) | Schering-Plough Ltd sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

4)

Schering-Plough Ltd sedz savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus.

---

(1)  OV C 171, 19.7.2003.

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/22 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/22

---

Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 22. novembra rīkojums — V/Parlaments

(Lieta T-345/05 R III)

(Pagaidu noregulējums - Eiropas Parlamenta deputāta imunitātes atņemšana - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Fumus boni juris neesamība)

(2008/C 37/33)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: V (pārstāvji — J. Lofthouse, C. Hayes, barristers, un M. Monan, solicitor)

Atbildētājs: Eiropas Parlaments (pārstāvji — H. Krück, D. Moore un M. Windisch)

Priekšmets

Lūgums pārskatīt pirmo un otro pieteikumu par pagaidu noregulējumu, kas tika noraidīti ar Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 16. marta un 27. jūnija rīkojumiem attiecīgi lietās T-345/05 R un T-345/05 R II V/Parlaments, Krājumā nav publicēti.

Rezolutīvā daļa:

| 1) | noraidīt pieteikumu par pagaidu noregulējumu; |
| --- | --- |

1)

noraidīt pieteikumu par pagaidu noregulējumu;

| 2) | atlikt lēmumu par tiesāšanās izdevumiem. |
| --- | --- |

2)

atlikt lēmumu par tiesāšanās izdevumiem.

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/23 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/23

---

Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 11. oktobra rīkojums — MB Immobilien/Komisija

(Lieta T-120/07 R)

(Pagaidu noregulējums - Valsts atbalsts jaunajās Vācijas federatīvajās zemēs - Atgūšanas pienākums - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Steidzamība - Interešu izsvēršana)

(2008/C 37/34)

Tiesvedības valoda — vācu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: MB Immobilien Verwaltungs GmbH, Neukirch (Vācija) (pārstāvis — G. Brüggen, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — K. Gross un T. Scharf)

Priekšmets

Pieteikums par Komisijas 2007. gada 24. janvāra lēmuma 2007/492/EK par Vācijas atbalstu C 38/2005 (ex 52/2004) par labu Biria grupai (OV L 183, 27. lpp.) piemērošanas apturēšanu

Rezolutīvā daļa:

| 1) | lūgums par pagaidu noregulējumu ir noraidīts; |
| --- | --- |

1)

lūgums par pagaidu noregulējumu ir noraidīts;

| 2) | lēmums par tiesāšanās izdevumiem ir atlikts. |
| --- | --- |

2)

lēmums par tiesāšanās izdevumiem ir atlikts.

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/23 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/23

---

Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 11. decembra rīkojums — FMC Chemical u.c./Komisija

(Lieta T-349/07 R)

(Pagaidu noregulējums - Direktīva 91/414/EEK - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Pieņemamība - Steidzamības neesamība)

(2008/C 37/35)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: FMC Chemical SPRL, Brisele (Beļģija); Satec Handelsgesellschaft mbH, Elmshorna (Vācija); Belchim Crop Protection NV, Londerzēla (Beļģija); FMC Foret SA, Santkugata de Vallesa (Spānija); F&N Agro Slovensko spol. s.r.o., Bratislava (Slovākija); F&N Agro Ceská republika spol. s.r.o., Prāga (Čehijas Republika); F&N Agro Polska sp. z o.o., Varšava (Polija); un FMC Corp., Filadelfija, Pensilvānija (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — C. Mereu un K. Van Maldegem, avocats)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Parpala un B. Doherty)

Priekšmets

Prasība apturēt Komisijas 2007. gada 13. jūnija Lēmuma 2007/415/EK par karbosulfāna neiekļaušanu Padomes Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā un tādu augu aizsardzības līdzekļu atļauju atsaukšanu, kuros ir šī viela (OV L 156, 28. lpp.), piemērošanu līdz sprieduma pasludināšanai pamata lietā.

Rezolutīvā daļa:

| 1) | noraidīt pieteikumu par pagaidu noregulējumu; |
| --- | --- |

1)

noraidīt pieteikumu par pagaidu noregulējumu;

| 2) | atlikt lēmumu par tiesāšanās izdevumiem. |
| --- | --- |

2)

atlikt lēmumu par tiesāšanās izdevumiem.

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/23 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/23

---

Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2007. gada 11. decembra rīkojums — FMC Chemical u.c./Komisija

(Lieta T-350/07 R)

(Pagaidu noregulējums - Direktīva 91/414/EEK - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Pieņemamība - Steidzamības neesamība)

(2008/C 37/36)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: FMC Chemical, Brisele (Beļģija); Arysta Lifescience SAS, Nogēra (Francija); Belchim Crop Protection NV, Londerzēla (Beļģija); FMC Foret SA, Santkugata de Vallesa (Spānija); F&N Agro Slovensko spol. s.r.o., Bratislava (Slovākija); F&N Agro Ceská republika spol. s.r.o., Prāga (Čehijas Republika); F&N Agro Polska sp. z o.o., Varšava (Polija); un FMC Corp., Filadelfija, Pensilvānija (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — C. Mereu un K. Van Maldegem, avocats)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — L. Parpala un B. Doherty)

Priekšmets

Prasība apturēt Komisijas 2007. gada 13. jūnija Lēmuma 2007/416/EK par karbosulfāna neiekļaušanu Padomes Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā un tādu augu aizsardzības līdzekļu atļauju atsaukšanu, kuros ir šī viela (OV L 156, 30. lpp.), piemērošanu līdz sprieduma pasludināšanai pamata lietā.

Rezolutīvā daļa:

| 1) | noraidīt pieteikumu par pagaidu noregulējumu; |
| --- | --- |

1)

noraidīt pieteikumu par pagaidu noregulējumu;

| 2) | atlikt lēmumu par tiesāšanās izdevumiem. |
| --- | --- |

2)

atlikt lēmumu par tiesāšanās izdevumiem.

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/24 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/24

---

Prasība, kas celta 2007. gada 27. novembrī — BP Aromatics/Komisija

(Lieta T-429/07)

(2008/C 37/37)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: BP Aromatics Ltd, Sunbury on Thames (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — A. Renshaw un G. Bushell, Solicitors)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītājas prasījumi:

| — | atcelt apstrīdēto lēmumu; |
| --- | --- |

—

atcelt apstrīdēto lēmumu;

| — | piespriest atbildētājai un visiem lietas dalībniekiem, kuriem atļāva iestāties tiesvedībā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus; |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai un visiem lietas dalībniekiem, kuriem atļāva iestāties tiesvedībā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus;

| — | pieņemt jebkādu citu pasākumu, kuru Pirmās instances tiesa uzskata par atbilstošu. |
| --- | --- |

—

pieņemt jebkādu citu pasākumu, kuru Pirmās instances tiesa uzskata par atbilstošu.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītāja lūdz atcelt Komisijas 2007. gada 10. jūlija galīgo lēmumu K (2007) 3202, kurā Komisija konstatēja, ka Portugāles iestāžu paziņots valsts atbalsts par labu Artensa (Artenius) jaunas ķīmisko vielu ražošanai paredzētas rūpnīcas celtniecībai ir saderīgs ar kopējo tirgu saskaņā ar EKL 87. panta 3. punkta a) apakšpunktu.

Savas prasības atbalstam prasītāja apgalvo, ka Komisija pārkāpa EKL 87. un 88. pantu, noteikumus minēto pantu piemērošanai, noteiktas būtiskas formas prasības un vairākus Kopienu tiesību principus, jo tā:

| — | nepareizi interpretēja un nepareizi piemēroja 2002. gada daudznozaru pamatprincipus par reģionālo atbalstu lielos ieguldījumu projektos (1), attiecībā uz kuriem tiek prasīta uz EEZ tirgus, nevis uz pasaules tirgus balstīta analīze; |
| --- | --- |

—

nepareizi interpretēja un nepareizi piemēroja 2002. gada daudznozaru pamatprincipus par reģionālo atbalstu lielos ieguldījumu projektos (1), attiecībā uz kuriem tiek prasīta uz EEZ tirgus, nevis uz pasaules tirgus balstīta analīze;

| — | pieļāva acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka attīrītas tereftalskābes atbilstošais tirgus ir pasaules mēroga, nevis EEZ mēroga tirgus, kā to apgalvoja prasītāja; |
| --- | --- |

—

pieļāva acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka attīrītas tereftalskābes atbilstošais tirgus ir pasaules mēroga, nevis EEZ mēroga tirgus, kā to apgalvoja prasītāja;

| — | pieļāva acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka Artensa attiecīgie pārdošanas apjomi nepārsniegs 25 %, kaut arī patiesībā tie pārsniegs 25 % EEZ zonas tirgū; |
| --- | --- |

—

pieļāva acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secinot, ka Artensa attiecīgie pārdošanas apjomi nepārsniegs 25 %, kaut arī patiesībā tie pārsniegs 25 % EEZ zonas tirgū;

Prasītāja apgalvo, ka, ja Komisija būtu veikusi detalizētu un pareizu izmeklēšanu attiecībā uz attīrītas tereftalskābes EEZ tirgu, tai būtu bijušas nopietnas grūtības noteikt, vai valsts atbalsts ir saderīgs ar kopējo tirgu, un līdz ar to būtu nepieciešams uzsākt formālu izmeklēšanas procedūru saskaņā ar EKL 88. panta 2. punktu.

Pēc prasītājas domām, to, ka Komisijai bija nopietnas grūtības izvērtēt valsts atbalstu sākotnējās izmeklēšanas laikā un ka tai līdz ar to vajadzēja uzsākt formālu procedūru saskaņā ar EKL 88. panta 2. punktu, apstiprina arī aizritējušais laiks no Portugāles iestāžu paziņojuma līdz apstrīdētā lēmuma pieņemšanai.

Turklāt prasītāja apgalvo, ka tika pārkāptas tās procesuālās tiesības, jo Komisija neuzsāka formālu izmeklēšanu saskaņā ar EKL 88. panta 2. punktu, kaut arī tai vajadzēja to uzsākt.

Visbeidzot prasītāja apgalvo, ka Komisija pārkāpa tās pienākumu norādīt pamatojumu saskaņā ar EKL 253. pantu.

---

(1)  Komisijas paziņojums — Daudznozaru pamatprincipi par reģionālo atbalstu lielos ieguldījumu projektos (paziņots ar dokumentu Nr. K (2002) 315) (OV 2002 C 70, 8. lpp.).

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/24 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/24

---

Prasība, kas celta 2007. gada 26. novembrī — Gebr. Heller Maschinenfabrik GmbH/ITSB — Fernández Martinez (“HELLER”)

(Lieta T-431/07)

(2008/C 37/38)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Gebr. Heller Maschinenfabrik GmbH, Nürtingen (Vācija) (pārstāvji — W. Kessler un S. Baur, Rechtsanwälte)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Manuel Fernández Martinez, Alikante (Spānija)

Prasītājas prasījumi:

| — | atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2007. gada 11. septembra lēmumu lietā R 974/2006-2; |
| --- | --- |

—

atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2007. gada 11. septembra lēmumu lietā R 974/2006-2;

| — | iebildumu iesniedzēja Manuel Fernández Martinez Apelāciju otrajā padomē iesniegtos iebildumus noraidīt; |
| --- | --- |

—

iebildumu iesniedzēja Manuel Fernández Martinez Apelāciju otrajā padomē iesniegtos iebildumus noraidīt;

| — | piespriest iebildumu iesniedzējam Manuel Fernández Martinez atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus un nodevas ITSB Iebildumu nodaļā, Apelāciju padomē, kā arī šajā tiesvedībā. |
| --- | --- |

—

piespriest iebildumu iesniedzējam Manuel Fernández Martinez atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus un nodevas ITSB Iebildumu nodaļā, Apelāciju padomē, kā arī šajā tiesvedībā.

Pamati un galvenie argumenti

Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja;

Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “HELLER” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 7., 37. un 40. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 3 306 602);

Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Manuel Fernández Martinez;

Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Spānijas grafiska preču zīme “HELLER” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7. klasē (Nr. 2 520 584);

Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus apmierināt un reģistrācijas pieteikumu noraidīt;

Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt;

Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo starp pretstatītajām preču zīmēm nepastāv nekāda sajaukšanas iespēja.

---

(1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/25 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/25

---

Prasība, kas celta 2007. gada 28. novembrī — Volvo Trademark Holding/ITSB — Grebenshikova (“SOLVO”)

(Lieta T-434/07)

(2008/C 37/39)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Volvo Trademark Holding AB, Gēteborga (Zviedrija) (pārstāvji — T. Dolde, V. von Bomhard, A. Renck, lawyers)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Elena Grebenshikova, Sankt-Pēterburga (Krievija)

Prasītājas prasījumi:

| — | atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2007. gada 2. augusta lēmumu lietā Nr. R 1240/2006-2; un |
| --- | --- |

—

atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju otrās padomes 2007. gada 2. augusta lēmumu lietā Nr. R 1240/2006-2; un

| — | piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Elena Grebenshikova

Attiecīgā Kopienas preču zīme: Grafiska preču zīme “SOLVO” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9., 39. un 42. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 3 555 422

Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Prasītāja

Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas un valsts vārdiska un grafiska preču zīme “VOLVO” attiecībā uz, cita starpā, precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9. un 42. klasē

Iebildumu nodaļas lēmums: Pilnībā noraidīt iebildumu

Apelāciju padomes lēmums: Apelāciju noraidīt

Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 8. panta 5. punkta pārkāpums, jo attiecīgās preču zīmes ir vizuāli un fonētiski līdzīgas, un tāpēc ka Apelāciju padome nav ņēmusi vērā visus attiecināmos elementus, tostarp attiecīgo preču identiskumu un VOLVO reputāciju.

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/25 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/25

---

Prasība, kas celta 2007. gada 29. novembrī — New Look/ITSB (“NEW LOOK”)

(Lieta T-435/07)

(2008/C 37/40)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: New Look Ltd, Weymouth (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — S. Malynicz, Barrister un M. Blair un K. Gilbert, Solicitors)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Prasītājas prasījumi:

| — | atcelt Apelāciju otrās padomes 2007. gada 3. septembra lēmumu lietā Nr. R 670/2007-2; |
| --- | --- |

—

atcelt Apelāciju otrās padomes 2007. gada 3. septembra lēmumu lietā Nr. R 670/2007-2;

| — | piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Attiecīgā Kopienas preču zīme: Vārdiska preču zīme “NEW LOOK” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 3., 9., 14., 16., 18., 25., 26. un 35. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 2 932 606

Pārbaudītāja lēmums: Reģistrācijas pieteikumu noraidīt

Apelāciju padomes lēmums: Apelāciju noraidīt

Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 7. panta 3. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome i) ir kļūdījusies, izvirzot prasību, lai prasītāja parādītu iegūtu atšķirtspēju citā dalībvalstī, izņemot Apvienoto Karalisti un Īriju; ii) ir kļūdījusies, nolemjot, ka prasītājas pierādījumi par “NEW LOOK” izmantošanu stilizētā formā vai kopā ar atšķirīgu attēlu nav varējusi apveltīt preču zīmi ar atšķirtspēju; un iii) nav piešķīrusi pietiekamu vispārējo nozīmi prasītājas pierādījumiem par izmantošanu Apvienotajā Karalistē un Īrijā.

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/26 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/26

---

Prasība, kas celta 2007. gada 30. novembrī — Spa Monopole/ITSB — De Francesci Import (“SpagO”)

(Lieta T-438/07)

(2008/C 37/41)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV, Spa (Beļģija) (pārstāvji — L. de Brouwer, E. Cornu, E. De Gryse un D. Moreau, lawyers)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: De Francesco Import GmbH, Nürnberg (Vācija)

Prasītājas prasījumi:

| — | atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju otrās padomes 2007. gada 13. septembra lēmumu lietā R 1285/2006-2 un |
| --- | --- |

—

atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Apelāciju otrās padomes 2007. gada 13. septembra lēmumu lietā R 1285/2006-2 un

| — | piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: De Francesco Import GmbH

Attiecīgā Kopienas preču zīme: Vārdiska preču zīme “SpagO” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 2 320 844

Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Prasītāja

Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Kopienas, valsts un starptautiskas vārdiskas un grafiskas preču zīmes “SPA”, “SPA Citron” un “SPA Orange” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 32. klasē

Iebildumu nodaļas lēmums: Pilnībā apmierināt iebildumu

Apelāciju padomes lēmums: Atcelt Iebildumu nodaļas lēmumu un noraidīt iebildumu

Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 8. panta 5. punkta pārkāpums, jo Apelāciju padome ir par zemu novērtējusi SPA reputāciju Beniluksā un nav pienācīgi ņēmusi vērā šādus apstākļus:

| — | attiecīgo preču zīmju fonētiskās un vizuālās līdzības; |
| --- | --- |

—

attiecīgo preču zīmju fonētiskās un vizuālās līdzības;

| — | apstākli, ka preču zīmes “SpagO” izmantošana attiecībā uz alkoholiskajiem dzērieniem kaitētu minerālūdens “SPA” reputācijai, kura balstīta uz tā augsto kvalitāti, tīrību un labvēlīgo iespaidu uz veselību; |
| --- | --- |

—

apstākli, ka preču zīmes “SpagO” izmantošana attiecībā uz alkoholiskajiem dzērieniem kaitētu minerālūdens “SPA” reputācijai, kura balstīta uz tā augsto kvalitāti, tīrību un labvēlīgo iespaidu uz veselību;

| — | apstākli, ka “SpagO” izmantošana attiecībā uz dzērieniem netaisnīgi gūtu labumu no preču zīmes “SPA” reputācijas un tās radīto priekšstatu par kvalitāti un tīrību. |
| --- | --- |

—

apstākli, ka “SpagO” izmantošana attiecībā uz dzērieniem netaisnīgi gūtu labumu no preču zīmes “SPA” reputācijas un tās radīto priekšstatu par kvalitāti un tīrību.

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/26 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/26

---

Prasība, kas celta 2007. gada 4. decembrī — Coats Holdings/Komisija

(Lieta T-439/07)

(2008/C 37/42)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Coats Holdings Ltd (pārstāvji — W. Sibree un C. Jeffs, Solicitors)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītāja prasījumi:

| — | atcelt lēmuma 1. punkta 4. apakšpunktu un 2. punkta 4. apakšpunktu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Coats; |
| --- | --- |

—

atcelt lēmuma 1. punkta 4. apakšpunktu un 2. punkta 4. apakšpunktu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz Coats;

| — | papildus atcelt vai samazināt saskaņā ar lēmuma 2. punkta 4. apakšpunktu Coats uzlikto soda naudu; un |
| --- | --- |

—

papildus atcelt vai samazināt saskaņā ar lēmuma 2. punkta 4. apakšpunktu Coats uzlikto soda naudu; un

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītājs lūdz atcelt 2007. gada 19. septembra Komisijas gala lēmumu C(2007) 4257 lietā COMP/E 1/39.168 — PO/metāliska sīkprece: rāvējslēdži, kurā Komisija uzskata, ka prasītājs kopā ar citiem uzņēmumiem, apmainoties ar informāciju par cenām, nosakot minimālās cenas un sadalot tirgu, ir pārkāpis EKL 81. pantu.

Savas prasības pamatošanai prasītājs apgalvo, ka Komisija pierādījumu novērtējums kā tāds nav spēkā novērtējumā ietverto kļūdu dēļ. Pēc prasītāja domām Komisija nav spējusi līdz nepieciešamajam standartam pierādīt, ka prasītājam no 1977. gada janvāra līdz 1998. gada jūlijam bija divpusēja vienošanās ar Prym par tirgus sadali.

Prasītājs papildus apgalvo, ka Komisijai nav izdevies pierādīt, ka tiesībpārkāpums turpinājies pēc 1997. gada 19. septembra vai nav izdevies pierādīt vienu nepārtrauktu tiesībpārkāpumu līdz 1998. gada 15. jūlijam, kas Komisijai dotu tiesības sodīt prasītāju par tiesībpārkāpumu, kas pastāvējis 21,5 gadus.

Prasītājs papildus norāda, ka Komisija ir pārkāpusi prasītāja procesuālās tiesības uz apsūdzības liecinieku nopratināšanu vai dalību to nopratināšanā kriminālprocesam līdzīgā procesā saskaņā ar Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. panta 3. punkta d daļu.

Visbeidzot prasītājs papildus apgalvo, ka Komisija ir kļūdījusies automātiski pamata soda naudai piemērojot 215 % reizinātāju par 21,5 gadu periodu tā vietā, lai pielietotu rīcības brīvību saskaņā ar sodīšanas vadlīnijām.

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/27 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/27

---

Prasība, kas celta 2007. gada 29. novembrī — Ryanair/Komisija

(Lieta T-441/07)

(2008/C 37/43)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Ryanair Ltd, Dublina (Īrija) (pārstāvis — E. Vahida, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītāja prasījumi:

| — | saskaņā ar EKL 232. pantu atzīt, ka Komisija, nepieņemot lēmumu par prasītāja sūdzību, kas tika iesniegta Komisijā 2005. gada 3. novembrī, kam 2007. gada 2. augustā sekoja brīdinājuma vēstule, nav izpildījusi savus EK līgumā noteiktos pienākumus; |
| --- | --- |

—

saskaņā ar EKL 232. pantu atzīt, ka Komisija, nepieņemot lēmumu par prasītāja sūdzību, kas tika iesniegta Komisijā 2005. gada 3. novembrī, kam 2007. gada 2. augustā sekoja brīdinājuma vēstule, nav izpildījusi savus EK līgumā noteiktos pienākumus;

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, to skaitā tiesāšanās izdevumus, kas radušies prasītājam tiesvedības laikā, pat, ja Komisija pēc prasības celšanas būs veikusi darbības, pēc kurām saskaņā ar Pirmās instances tiesas viedokli vairs nebūs nepieciešams pieņemt nolēmumu, vai ja Pirmās instances tiesa noraidīs prasību kā nepieņemamu; un |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, to skaitā tiesāšanās izdevumus, kas radušies prasītājam tiesvedības laikā, pat, ja Komisija pēc prasības celšanas būs veikusi darbības, pēc kurām saskaņā ar Pirmās instances tiesas viedokli vairs nebūs nepieciešams pieņemt nolēmumu, vai ja Pirmās instances tiesa noraidīs prasību kā nepieņemamu; un

| — | veikt citus pasākumus, kurus Pirmās instances tiesa uzskatītu par nepieciešamiem. |
| --- | --- |

—

veikt citus pasākumus, kurus Pirmās instances tiesa uzskatītu par nepieciešamiem.

Pamati un galvenie argumenti

Kā galvenais pamats tiek norādīts, ka Komisija nav veikusi rūpīgu un objektīvu vērtējumu par prasītāja iesniegto sūdzību par Itālijas nelikumīgi sniegto atbalstu Volare, kas izpaudās kā priekšrocības, norakstot Volare parādsaistības Itālijas lidostām aptuveni 20 miljonu euro apmērā un piešķirot lidostu nodevu un degvielas cenu atlaides. Pakārtoti, kā papildu pamatu prasītājs norāda, ka Komisija nav pieņēmusi lēmumu par prasītāja sūdzību par konkurenci ierobežojošu diskrimināciju un tādējādi — EKL 82. panta pārkāpumu.

Prasītājs norāda, ka pasākumi, kas ir prasības pamatā, ir uzskatāmi par valsts atbalstu, jo tie atbilst visiem EKL 87. panta 1. punkta nosacījumiem. Turklāt prasītājs uzskata, ka gadījumā, ja Pirmās instances tiesa nolemtu, ka dažu Volare gūto priekšrocību sniegšanā nevar vainot valsti, jo Itālijas lidostas, iespējams, nodevas noteica autonomi, prasītājs norāda, ka šādas priekšrocības ir jāuzskata par konkurenci ierobežojošu diskrimināciju, kuru nevar attaisnot ar objektīviem iemesliem un kas tādējādi pārkāpj EKL 82. pantu.

Prasītājs turklāt uzskata, ka Komisijai saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1/2003 (1) un Komisijas Regulu (EK) Nr. 773/2004 (2) bija pienākums rūpīgi izvērtēt faktiskos un tiesiskos pierādījumus, kurus tai bija iesniedzis prasītājs, lai tā samērīgā laikposmā vai nu uzsāktu procedūru par pārkāpumu, vai noraidītu sūdzību. Komisija pēc sūdzības saņemšanas nepieņēma lēmumu, nedz apstiprinot pārkāpumu vai noraidot sūdzību, vispirms informējot prasītāju saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 773/2004 7. pantu, nedz, visbeidzot, pieņemot motivētu lēmumu neizskatīt sūdzību, jo tā neskar Kopienas intereses.

Tā rezultātā prasītājs uzskata, ka pastāvēja prima facie konkurences noteikumu pārkāpums un Komisijai šādu secinājumu izdarīšanai un, attiecīgi, procedūras uzsākšanai bija nepieciešams mazāk par 21 mēnesi. Tādējādi Komisijas bezdarbība pārsniedza samērīgu laikposmu.

---

(1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (dokuments attiecas uz EEZ) (OV L 1, 1. lpp.).

(2)  Komisijas 2004. gada 7. aprīļa Regula Nr. 773/2004 par lietas izskatīšanu saskaņā ar EK Līguma 81. un 82. pantu, ko vada Komisija (dokuments attiecas uz EEZ) (OV L 123, 18. lpp.).

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/28 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/28

---

Prasība, kas celta 2007. gada 30. novembrī — Ryanair/Komisija

(Lieta T-442/07)

(2008/C 37/44)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Ryanair Ltd, Dublina (Īrija) (pārstāvis — E. Vahida, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītāja prasījumi:

| — | konstatēt, ka Komisija, nepieņemot lēmumu par prasītāja sūdzībām, kas tai tika iesniegtas 2005. gada 3. novembrī un 13. decembrī un 2006. gada 16. jūnijā un 10. novembrī, un par 2007. gada 2. augusta brīdinājuma vēstuli, nav izpildījusi savus EK līguma normās, tostarp īpaši EKL 232. pantā noteiktos pienākumus; |
| --- | --- |

—

konstatēt, ka Komisija, nepieņemot lēmumu par prasītāja sūdzībām, kas tai tika iesniegtas 2005. gada 3. novembrī un 13. decembrī un 2006. gada 16. jūnijā un 10. novembrī, un par 2007. gada 2. augusta brīdinājuma vēstuli, nav izpildījusi savus EK līguma normās, tostarp īpaši EKL 232. pantā noteiktos pienākumus;

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, to skaitā tiesāšanās izdevumus, kas radušies prasītājam tiesvedības laikā, pat, ja Komisija pēc prasības celšanas būs veikusi darbības, pēc kurām saskaņā ar Pirmās instances tiesas viedokli vairs nebūs nepieciešams pieņemt nolēmumu, vai ja Pirmās instances tiesa noraidīs prasību kā nepieņemamu; un |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, to skaitā tiesāšanās izdevumus, kas radušies prasītājam tiesvedības laikā, pat, ja Komisija pēc prasības celšanas būs veikusi darbības, pēc kurām saskaņā ar Pirmās instances tiesas viedokli vairs nebūs nepieciešams pieņemt nolēmumu, vai ja Pirmās instances tiesa noraidīs prasību kā nepieņemamu; un

| — | veikt citus pasākumus, kurus Pirmās instances tiesa uzskatītu par nepieciešamiem. |
| --- | --- |

—

veikt citus pasākumus, kurus Pirmās instances tiesa uzskatītu par nepieciešamiem.

Pamati un galvenie argumenti

Iesniedzot prasības pieteikumu, prasītājs uzsāka procedūru atbilstoši EKL 232. pantam, apgalvojot, ka Komisija nav pieņēmusi lēmumu saistībā ar 2005. gada 3. novembrī un 13. decembrī un 2006. gada 16. jūnijā un 10. novembrī iesniegtajām sūdzībām, kam 2007. gada 2. augustā sekoja brīdinājuma vēstule.

Kā galvenais pamats tiek norādīts, ka Komisija nav veikusi un sniegusi rūpīgu un objektīvu vērtējumu par prasītāja iesniegtajām sūdzībām par Itālijas nelikumīgi sniegto atbalstu, kas izpaudās kā priekšrocību piešķiršana aviosabiedrībām Alitalia, Air One un Meridiana. Pakārtoti, kā papildu pamatu prasītājs norāda, ka Komisija nav pieņēmusi lēmumu par prasītāja sūdzībām par konkurenci ierobežojošu diskrimināciju un līdz ar to — EKL 82. panta pārkāpumu.

Prasītājs norāda, ka pasākumu īstenošanā, kas ir tā sūdzības pamatā, proti, i) “9/11 kompensācijas” izmaksa Alitalia, ii) labvēlīgu noteikumu radīšana saistībā ar Alitalia Servizi pārcelšanu uz Fintecna, iii) Itālijas nepieprasītā Alitalia parādsaistību atmaksa Itālijas lidostām, iv) Alitalia izmaksāto pabalstu sakarā ar darba tiesisko attiecību izbeigšanu finansēšana no valsts budžeta, v) par atlaidēm degvielas cenām, vi) par lidostu nodevu atlaidēm Itālijas tranzīta platformās; vii) vairāk nekā 100 Alitalia nodarbināto pārcelšanā uz Meridiana un Air One, kā arī viii) diskriminējošu ierobežojumu noteikšanā prasītāja darbībai reģionālajās lidostās, tostarp, Ciampino lidostā, var vainot Itāliju, šie pasākumi rada zaudējumus prasītājam, kā arī daži no attiecīgajiem pasākumiem ir īpaši labvēlīgi Alitalia, kā arī Air One un Meridiana. Kā norāda prasītājs, šie pasākumi uzskatāmi par valsts atbalstu, jo atbilst visiem EKL 87. panta 1. punktā paredzētajiem nosacījumiem.

Pakārtoti, kā papildu pamatu prasītājs norāda, ka tas, ka Itālijas lidostas nevar saņemt Alitalia parādsaistību atmaksu, lidostu nodevu atlaides Itālijas tranzīta platformās, atlaides degvielas cenām un diskriminējošu ierobežojumu noteikšana prasītāja darbībai reģionālajās lidostās, rada konkurences noteikumu pārkāpumu. Līdz ar to prasītājs uzskata, ka gadījumā, ja Pirmās instances tiesa nolemtu, ka dažu Alitalia, Air One un Meridiana gūto priekšrocību sniegšanā nevar vainot Itāliju, jo Itālijas lidostas un degvielas piegādātāji, kas ir nodrošinājuši minētās priekšrocības, ir darbojušies autonomi, šādas priekšrocības ir jāuzskata par konkurenci ierobežojošu diskrimināciju, kuru nevar attaisnot ar objektīviem iemesliem, un tādējādi tās pārkāpj EKL 82. pantu.

Turklāt prasītājs uzskata, ka tam ir pamatotas intereses iesniegt šādu sūdzību gan kā lidostu pakalpojumu un aviācijas degvielas patērētājam, gan kā Alitalia, Air One un Meridiana konkurentam.

Prasītājs papildus norāda, ka Komisijai bija pienākums rīkoties atbilstoši Padomes Regulai (EK) Nr. 659/1999 (1) un Regulai (EK) Nr. 1/2003 (2), kā arī Komisijas Regulai (EK) Nr. 773/2004 (3). Komisija tomēr pēc sūdzību saņemšanas neveica nekādas darbības, kā arī nepieņēma lēmumu pēc brīdinājuma vēstules saņemšanas.

Tā rezultātā prasītājs uzskata, ka pastāvēja prima facie konkurences noteikumu pārkāpums un ka nesamērīgi ilgais 9-21 mēneša laikposms, kas atkarībā no sūdzības priekšmeta pagāja no brīža, kad Komisija saņēma brīdinājuma vēstuli, līdz brīdim, kad Komisija joprojām vēl nebija rīkojusies, saskaņā ar EKL 232. pantu ir uzskatāma par bezdarbību.

---

(1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).

(2)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (dokuments attiecas uz EEZ) (OV L 1, 1. lpp.).

(3)  Komisijas 2004. gada 7. aprīļa Regula Nr. 773/2004 par lietas izskatīšanu saskaņā ar EK Līguma 81. un 82. pantu, ko vada Komisija (dokuments attiecas uz EEZ) (OV L 123, 18. lpp.).

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/29 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/29

---

Prasība, kas celta 2007. gada 5. decembrī — Centre de Promotion de l'Emploi par la Micro-Entreprise/Komisija

(Lieta T-444/07)

(2008/C 37/45)

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Centre de Promotion de l'Emploi par la Micro-Entreprise [Centrs nodarbinātības veicināšanai mazos uzņēmumos] (CPEM), Marseļa (Francija) (pārstāvis — C. Bonnefoi, avocate)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītāja prasījumi:

| — | atcelt Komisijas 2007. gada 4. oktobra Lēmumu Nr. C (2007) 4645, ar ko izbeigts atbalsts, ko Eiropas Sociālais fonds piešķīra ESF subsīdiju finansēšanai Francijā (CPEM) ar 1999. gada 17. augusta Lēmumu Nr. C (1999) 2645; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas 2007. gada 4. oktobra Lēmumu Nr. C (2007) 4645, ar ko izbeigts atbalsts, ko Eiropas Sociālais fonds piešķīra ESF subsīdiju finansēšanai Francijā (CPEM) ar 1999. gada 17. augusta Lēmumu Nr. C (1999) 2645;

| — | atzīt tiesības uz atlīdzību par publiski nodarītu kaitējumu tās organizācijas reputācijai, kas darbojas vispārējo interešu aizsardzības uzdevumā (lēsta EUR 100 000 apmērā); |
| --- | --- |

—

atzīt tiesības uz atlīdzību par publiski nodarītu kaitējumu tās organizācijas reputācijai, kas darbojas vispārējo interešu aizsardzības uzdevumā (lēsta EUR 100 000 apmērā);

| — | atzīt tiesības uz individuālu atlīdzību “simboliska EUR 1” apmērā CPEM personāla darbiniekiem par kaitējumu viņu sirdsmieram darbā (draudi viņu daba struktūrai nākotnē un tādejādi — viņu nodarbinātībai, jo miljona EUR maksāšana nozīmē CPEM un MSD slēgšanu); |
| --- | --- |

—

atzīt tiesības uz individuālu atlīdzību “simboliska EUR 1” apmērā CPEM personāla darbiniekiem par kaitējumu viņu sirdsmieram darbā (draudi viņu daba struktūrai nākotnē un tādejādi — viņu nodarbinātībai, jo miljona EUR maksāšana nozīmē CPEM un MSD slēgšanu);

| — | atlīdzināt advokāta honorāru un atlīdzību par juridisko palīdzību, kas kļuva vajadzīga un par kuru var tikt iesniegti attaisnojošie dokumenti. |
| --- | --- |

—

atlīdzināt advokāta honorāru un atlīdzību par juridisko palīdzību, kas kļuva vajadzīga un par kuru var tikt iesniegti attaisnojošie dokumenti.

Pamati un galvenie argumenti

Ar šo prasību prasītājs lūdz atcelt Komisijas 2007. gada 4. oktobra Lēmumu Nr. C (2007) 4645, ar ko pēc OLAF ziņojuma saņemšanas izbeigts atbalsts, ko Eiropas Sociālais fonds (1) piešķīra prasītāja veiktā pilotprojekta finansēšanai vispārīgas subsīdijas veidā.

Savas prasības pamatojumam prasītājs atsaucas uz divām pamatu grupām, pirmā no kurām attiecas uz veidu, kādā OLAF īstenoja izmeklēšanas procedūru, kuras rezultātā tika pieņemts apstrīdētais lēmums, un ir saistīta ar tiesību uz aizstāvību pārkāpumu; otrā pamatu grupa attiecas uz apstrīdētā lēmuma būtību.

Pirmkārt, prasītājs apgalvo, ka OLAF veiktās izmeklēšanas veida dēļ tika pārkāpti vairāki Kopienu tiesību un objektīvas izmeklēšanas principi, tādi kā nevainīguma prezumpcijas princips un tiesības zināt patieso un precīzo to apsūdzību saturu, kas iekļauti sūdzībās, kuras ir procedūras pamatā. Turklāt tas apgalvo, ka OLAF ir sajaucis Regulā Nr. 2185/96 (2) paredzētās procedūras ar tām, kas attiecas uz izmeklēšanu saskaņā ar Regulu Nr. 2988/95 (3). Otrkārt, prasītājs pārmet OLAF to, ka tas pamatoja savu pret viņu vērsto slēdzienu ar dažādiem un progresējošiem “Vadlīniju sponsoram” izdevumiem.

Pēc būtības prasītājs Komisijai pārmet tās lēmuma pamatošanu ar OLAF, kurš būtiski pārprata Francijas tiesību jēdzienus “bezpeļņas organizācijas” un “nodošanas rīcībā”, ziņojuma slēdzienu. Turklāt tas apgalvo, ka OLAF esot iebildis prasītājam, ka “Vadlīnijām sponsoram”, salīdzinot ar Kopienu tiesisko regulējumu, ir pārāks spēks. Tas arī apgalvo, ka Komisijai bija zināmi un tā pat bija atļāvusi rīcību, ko prasītājam pārmet OLAF un apstrīdētais lēmums. Visbeidzot, prasītājs atsaucas uz pamatu, kas saistīts ar Regulas Nr. 1605/2002 (4), uz kuru daļēji balstīta OLAF argumentācija un apstrīdētais lēmums, nepiemērojamību un spēkā neesamību.

---

(1)  Komisijas 1999. gada 17. augusta Lēmums Nr. C(1999)2645, ko groza 2001. gada 18. septembra Lēmums Nr. C (2001) 2144.

(2)  Padomes 1996. gada 11. novembra Regula (Euratom, EK) Nr. 2185/96 par pārbaudēm un apskatēm uz vietas, ko Komisija veic, lai aizsargātu Eiropas Kopienu finanšu intereses pret krāpšanu un citām nelikumībām (OV L 292, 2. lpp.).

(3)  Padomes 1995. gada 18. decembra Regula (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (OV L 312, 1. lpp.).

(4)  Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 248, 1. lpp.).

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/30 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/30

---

Prasība, kas celta 2007. gada 7. decembrī — Berning & Söhne/Komisija

(Lieta T-445/07)

(2008/C 37/46)

Tiesvedības valoda — vācu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Berning & Söhne GmbH & Co. KG, Wuppertal (Vācija) (pārstāvji — P. Niggemann un K. Gassner, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītājas prasījumi:

| — | atcelt Komisijas 2007. gada 19. septembra lēmumu [COMP/E-1/39.168 — sīkpreces: rāvējslēdzēji K(2007)4257]; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas 2007. gada 19. septembra lēmumu [COMP/E-1/39.168 — sīkpreces: rāvējslēdzēji K(2007)4257];

| — | pakārtoti — samazināt naudas soda, kas prasītājam ir uzlikts apstrīdētajā lēmumā, apmēru līdz simboliska naudas soda apmēram vai vismaz to atbilstoši samazināt; |
| --- | --- |

—

pakārtoti — samazināt naudas soda, kas prasītājam ir uzlikts apstrīdētajā lēmumā, apmēru līdz simboliska naudas soda apmēram vai vismaz to atbilstoši samazināt;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītājs apstrīd Komisijas 2007. gada 19. septembra lēmumu K(2007) 4257 galīgā redakcijā lietā COMP/E-1/39.168 — sīkpreces: rāvējslēdzēji. Apstrīdētajā lēmumā prasītājam un citiem uzņēmumiem ir uzlikts naudas sods sakarā ar EKL 81. panta pārkāpumu. Komisijas uzskata, ka prasītājs ir piedalījies cenu paaugstināšanas saskaņošanā, kā arī konfidenciālas informācijas par cenām un cenu paaugstinājumu izdarīšanu “citu rāvējslēdzēju” un iestiprināšanas mašīnu tirgos apmaiņā.

Prasītājs prasības pamatojumam izvirza četrus pamatus:

Pirmkārt, tas apgalvo, ka apstrīdētais lēmums pārkāpj prasītāja tiesības tikt uzklausītam, jo tam nav bijusi iespēja izteikt savus apsvērumus par virkni sanāksmju tā dēvētā “Bāzeles apļa” un “Vupertāles apļa” ietvaros, uz kurām Komisija balsta savu iebildumu par cenu paaugstināšanas saskaņošanu un apmaiņu ar konfidenciālu informāciju par cenām un cenu paaugstināšanas īstenošanu.

Otrkārt, tas apgalvo, ka inkriminētās aizliegtās vienošanās ir noilgušas, jo prasītājs savu līdzdalību “Bāzeles aplī” un “Vupertāles aplī” izbeidza jau 1997. gada pavasarī.

Turklāt prasītājs apgalvo, ka nav pārkāpts EKL 81. panta 1. punkts, jo Komisija nav iesniegusi nepieciešamos pierādījumus par prasītāja līdzdalību iespējamos līgumos.

Visbeidzot, prasītājs apgalvo, ka naudas sods ir faktiski kļūdaini aprēķināts. Šajā sakarā tas it īpaši atsaucas uz atbildētājas konstatējumu par iespējamā prasītājas pārkāpuma ilgumu un šī pārkāpuma smagumu kļūdainību, kā arī naudas soda apmēra nesamērīgumu.

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/30 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/30

---

Prasība, kas celta 2007. gada 7. decembrī — Royal Appliance International/ITSB — BSH Bosch und Siemens Hausgeräte (“Centrixx”)

(Lieta T-446/07)

(2008/C 37/47)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Royal Appliance International GmbH, Hilden (Vācija) (pārstāvji — K.-J. Michaeli un M. Schork, Rechtsanwälte)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH, Minhene (Vācija)

Prasītājas prasījumi:

| — | atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 3. oktobra lēmumu lietā R 572/2006-4; |
| --- | --- |

—

atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 3. oktobra lēmumu lietā R 572/2006-4;

| — | piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītaja;

Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “Centrixx” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 3 016 227);

Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH;

Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: Vācijas vārdiska preču zīme “sensixx” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 7. klasē (Nr. 30 244 090);

Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt;

Apelāciju padomes lēmums: Iebildumu nodaļas lēmumu atcelt un preču zīmes reģistrācijas pieteikumu noraidīt;

Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo Kopienas tiesu judikatūrā attīstītos principus attiecībā uz sajaukšanas iespējas pārbaudi Apelāciju padome neesot piemērojusi pareizi.

---

(1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/31 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/31

---

Prasība, kas celta 2007. gada 5. decembrī — Scovill Fasteners/Komisija

(Lieta T-447/07)

(2008/C 37/48)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Scovill Fasteners, Inc., Clarkesville (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — O. Dugardyn, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītāja prasījumi:

| — | atcelt Komisijas 2007. gada 19. septembra lēmumu par procedūru saskaņā ar EK līguma 81. pantu (lieta COMP/E-1/39.168 — PO/metāliskas un plastmasas sīkpreces: rāvējslēdži); |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas 2007. gada 19. septembra lēmumu par procedūru saskaņā ar EK līguma 81. pantu (lieta COMP/E-1/39.168 — PO/metāliskas un plastmasas sīkpreces: rāvējslēdži);

| — | papildus atcelt vai samazināt prasītājam uzlikto naudas sodu; |
| --- | --- |

—

papildus atcelt vai samazināt prasītājam uzlikto naudas sodu;

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītājs lūdz atcelt Komisijas 2007. gada 19. septembra lēmumu K(2007) 4257, galīgā redakcija, lietā COMP/E-1/39.168 — PO/metāliskas un plastmasas sīkpreces: rāvējslēdži, kurā Komisija ir atzinusi, ka prasītāja filiāle kopā ar citiem uzņēmumiem, vienojoties par saskaņotu cenu paaugstināšanu un apmainoties ar konfidenciālu informāciju par cenām un cenu paaugstināšanas īstenošanu, ir pārkāpusi EKL 81. pantu.

Savas prasības pamatošanai prasītājs apgalvo, ka Komisija netaisnīgi uzskata, ka tas kopā ar savu filiāli veido vienotu ekonomisku uzņēmumu, un uzskata, ka tas nav solidāri atbildīgs par tā filiālei uzliktā naudas soda par pēdējās veiktajiem tiesībpārkāpumiem samaksu.

Turklāt prasītājs apgalvo, ka Komisija ir nepietiekami pierādījusi, ka prasītāja filiāle ir bijusi aizliegtas vienošanās dalībniece pēc 1997. gada.

Pakārtoti, prasītājs apgalvo, ka Komisija:

| — | aprēķinot naudas sodu, ir acīm redzami kļūdījusies, |
| --- | --- |

—

aprēķinot naudas sodu, ir acīm redzami kļūdījusies,

| — | novērtējot tiesībpārkāpuma ilgumu un smagumu, nav ņēmusi vērā visus attiecīgos apstākļus, |
| --- | --- |

—

novērtējot tiesībpārkāpuma ilgumu un smagumu, nav ņēmusi vērā visus attiecīgos apstākļus,

| — | nav izvērtējusi atbildību mīkstinošos apstākļus, tādus kā prasītāja filiāles mazsvarīgo nozīmi pārkāpumā. |
| --- | --- |

—

nav izvērtējusi atbildību mīkstinošos apstākļus, tādus kā prasītāja filiāles mazsvarīgo nozīmi pārkāpumā.

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/31 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/31

---

Prasība, kas celta 2007. gada 3. decembrī — Rotter/ITSB (“EU-BRUZZEL”)

(Lieta T-449/07)

(2008/C 37/49)

Tiesvedības valoda — vācu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Thomas Rotter, Minhene (Vācija) (pārstāvis — M. Müller, Rechtsanwalt)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Prasītāja prasījumi:

| — | atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 27. septembra lēmumu lietā R 1415/2006-4; |
| --- | --- |

—

atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2007. gada 27. septembra lēmumu lietā R 1415/2006-4;

| — | piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas radušies procesā Apelāciju padomē. |
| --- | --- |

—

piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas radušies procesā Apelāciju padomē.

Pamati un galvenie argumenti

Attiecīgā Kopienas preču zīme: trīsdimensiju preču zīme “EU-BRUZZEL” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 29., 30. un 43. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 4 346 185);

Pārbaudītāja lēmums: reģistrācijas pieteikumu noraidīt;

Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt;

Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo attiecībā uz vēl strīdīgajiem desu izstrādājumiem reģistrācijai pieteiktajai preču zīmei esot atšķirtspēja.

---

(1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/32 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/32

---

Prasība, kas celta 2007. gada 3. decembrī — Harwin International/ITSB — Cuadrado (“Pickwick”)

(Lieta T-450/07)

(2008/C 37/50)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Harwin International LLC, Albany (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis — D. Przedborski, lawyer)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Cuadrado SA, Paterna (Spānija)

Prasītājas prasījumi:

| — | atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2007. gada 10. septembra lēmumu lietā R 1245/2006-2; |
| --- | --- |

—

atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2007. gada 10. septembra lēmumu lietā R 1245/2006-2;

| — | piespriest atbildētājam un Cuadrado SA segt pašiem savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājam un Cuadrado SA segt pašiem savus tiesāšanās izdevumus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Kopienas preču zīme, kuru lūdz atzīt par spēkā neesošu: grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “PICKWICK COLOUR GROUP”, attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 25. klasē — reģistrācijas pieteikums Nr. 826669

Kopienas preču zīmes īpašnieks: Harwin International LLC

Lietas dalībnieks, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu: Cuadrado SA

Personas, kas lūdz atzīt Kopienas preču zīmi par spēkā neesošu, preču zīmes tiesības: valsts agrāka vārdiska preču zīme “PICK OUIC, CUADRADO SA, VALENCIA” un grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “Pick Ouic”, attiecībā uz precēm, kas ietilpst 25. klasē

Anulēšanas nodaļas lēmums: atzīt attiecīgo preču zīmi par pilnībā spēkā neesošu

Apelāciju padomes lēmums: noraidīt apelācijas sūdzību

Izvirzītie pamati: Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta un 56. panta 2. un 3. punkta pārkāpums

Prasītāja norāda, ka Apelāciju padomes konstatējums par to, ka Iebildumu nodaļa neizvērtēja Cuadrado iesniegtos pierādījumus, ir neatbilstošs un pretrunā ar likumu. Turklāt prasītāja apgalvo, ka nepastāv attiecīgo preču zīmju sajaukšanas iespēja.

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/32 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/32

---

Prasība, kas celta 2007. gada 10. decembrī — WellBiz/ITSB — Wild (“WELLBIZ”)

(Lieta T-451/07)

(2008/C 37/51)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: WellBiz Verein, WellBiz Association, Eschen (Lihtenšteina) (pārstāvis — M. Schnetzer, Rechtsanwalt)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Rudolf Wild GmbH & Co. KG, Eppelhein (Vācija)

Prasītājas prasījumi:

| — | atcelt Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 2. oktobra lēmumu lietā R 1575/2006-1; |
| --- | --- |

—

atcelt Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 2. oktobra lēmumu lietā R 1575/2006-1;

| — | noraidīt iebildumu iesniedzējas 2005. gada 9. marta iebildumus Nr. B 809 394; |
| --- | --- |

—

noraidīt iebildumu iesniedzējas 2005. gada 9. marta iebildumus Nr. B 809 394;

| — | piespriest atbildētājai iestādei un iebildumu iesniedzējai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies gan šajā tiesvedībā, gan ITSB iebildumu procesā un apelācijas instancē. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai iestādei un iebildumu iesniedzējai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kas radušies gan šajā tiesvedībā, gan ITSB iebildumu procesā un apelācijas instancē.

Pamati un galvenie argumenti

Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītāja

Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “WELLBIZ” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35. un 41. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 3 844 479)

Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Rudolf Wild GmbH & Co. KG

Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “WILD.BIZ” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 38., 41. un 42. klasē (Kopienas preču zīme Nr. 2 225 175); iebildumi attiecas uz daļu no pakalpojumiem, kas ietilpst 41. klasē

Iebildumu nodaļas lēmums: apmierināt iebildumus attiecībā uz strīdīgajiem pakalpojumiem, kas ietilpst 41. klasē

Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo konfliktējošas preču zīmes ir fonētiski, vizuāli un konceptuāli atšķirīgas un pretstatītajai preču zīmei nepiemīt īpaši laba atpazīstamība un līdz ar to tai nav lielas atšķirtspējas.

---

(1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.).

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/33 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/33

---

Prasība, kas celta 2007. gada 11. decembrī — Dylog Italia/ITSB — GSI Office Management (“IP Manager”)

(Lieta T-453/07)

(2008/C 37/52)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Dylog Italia SpA, Turina (Itālija) (pārstāvis — A. Ruo, lawyer)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: GSI Office Managment GmbH, Planegg, (Vācija)

Prasītājas prasījumi:

| — | Atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 27. septembra lēmumu lietā R 982/2005-4 tiktāl, ciktāl tā secina sajaukšanas iespējas neesamību attiecībā uz visiem reģistrācijai pieteiktajiem pakalpojumiem, kas ietilpst 35. un 38. klasē, kā arī pakalpojumiem, kas ietilpst 42. klasē, kas tika atzīti par līdzīgiem ar precēm, kuras apzīmē Itālijas agrāka preču zīme; |
| --- | --- |

—

Atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2007. gada 27. septembra lēmumu lietā R 982/2005-4 tiktāl, ciktāl tā secina sajaukšanas iespējas neesamību attiecībā uz visiem reģistrācijai pieteiktajiem pakalpojumiem, kas ietilpst 35. un 38. klasē, kā arī pakalpojumiem, kas ietilpst 42. klasē, kas tika atzīti par līdzīgiem ar precēm, kuras apzīmē Itālijas agrāka preču zīme;

| — | pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl Apelāciju padome secina sajaukšanas iespējas neesamību attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 38. un 42. klasē, kas tika atzīti pa līdzīgiem ar precēm, kuras apzīmē Itālijas agrāka preču zīme; |
| --- | --- |

—

pakārtoti, atcelt apstrīdēto lēmumu tiktāl, ciktāl Apelāciju padome secina sajaukšanas iespējas neesamību attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 38. un 42. klasē, kas tika atzīti pa līdzīgiem ar precēm, kuras apzīmē Itālijas agrāka preču zīme;

| — | piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, piemērojot Pirmās instances tiesas Reglamenta 87. panta 2. punktu. |
| --- | --- |

—

piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, piemērojot Pirmās instances tiesas Reglamenta 87. panta 2. punktu.

Pamati un galvenie argumenti

Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: GSI Office Managment GmbH;

Attiecīgā Kopienas preču zīme: Kopienas vārdiska preču zīme “IP Manager” attiecībā uz pakalpojumiem, kas ietilpst 35., 36., 38., 41. un 42. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 2 177 277);

Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja;

Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts un starptautiskas agrākas vārdiskas preču zīmes “Manager” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 9., 16., 35., 37., 39., 41. un 42. klasē, kā arī valsts agrāka vārdiska preču zīme “HOTEL MANAGER” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas ietilpst 9. un 42. klasē;

Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus to kopumā noraidīt;

Apelāciju padomes lēmums: apelācijas sūdzību noraidīt;

Izvirzītie pamati: Regulas Nr. 40/94 8. panta pārkāpums.

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/33 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/33

---

Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. decembra rīkojums — Sandoz/Komisija

(Lieta T-105/04) (1)

(2008/C 37/53)

Tiesvedības valoda — angļu

Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

---

(1)  OV C 106, 30.4.2004.

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/33 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/33

---

Pirmās instances tiesas 2007. gada 11. decembra rīkojums — UPS Europe un UPS Deutschland/Komisija

(Lieta T-329/07) (1)

(2008/C 37/54)

Tiesvedības valoda — angļu

Pirmās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

---

(1)  OV C 247, 20.10.2007.

---

Eiropas Savienības Civildienesta tiesa

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/34 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/34

---

Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2007. gada 7. novembra spriedums — Hinderyckx/Padome

(Lieta F-57/06) (1)

(Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - 2005. gada paaugstināšanas amatā kārta - Neiekļaušana paaugstināto ierēdņu sarakstā - Civildienesta noteikumu 45. panta pārkāpums - Salīdzinošs nopelnu izvērtējums - Dažādu iestāžu izveidoti novērtējuma ziņojumi)

(2008/C 37/55)

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Jacques Hinderyckx, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — J. Martin, avocat)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — M. Simm un M. Bauer, pārstāvji)

Priekšmets

Prasība, pirmkārt, atcelt lēmumu 2005. gada amatā paaugstināšanas kārtā prasītāju nepaaugstināt B*8 pakāpē, otrkārt, atlīdzināt zaudējumus

Rezolutīvā daļa:

| 1) | prasību noraidīt; |
| --- | --- |

1)

prasību noraidīt;

| 2) | Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus pati un atlīdzina vienu trešdaļu no Hinderyckx tiesāšanās izdevumiem; |
| --- | --- |

2)

Eiropas Savienības Padome sedz savus tiesāšanās izdevumus pati un atlīdzina vienu trešdaļu no Hinderyckx tiesāšanās izdevumiem;

| 3) | Hinderyckx sedz divas trešdaļas no saviem tiesāšanās izdevumiem pats. |
| --- | --- |

3)

Hinderyckx sedz divas trešdaļas no saviem tiesāšanās izdevumiem pats.

---

(1)  OV C 178, 29.7.2006., 34. lpp.

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/34 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/34

---

Prasība, kas celta 2007. gada 29. augustā — Domínguez González/Komisija

(Lieta F-88/07)

(2008/C 37/56)

Tiesvedības valoda — spāņu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Juan Luís Domínguez González, Žirona (Spānija) (pārstāvis — R. Nicolazzi Angelats, abogado)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītāja prasījumi:

| — | piespriest atbildētājai maksāt prasītājam atlīdzību 20 310,68 EUR apmērā par nodarītajiem zaudējumiem un kaitējumu, kas neietver materiālos un personiskos zaudējumus un prasībā norādītos izdevumus; |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai maksāt prasītājam atlīdzību 20 310,68 EUR apmērā par nodarītajiem zaudējumiem un kaitējumu, kas neietver materiālos un personiskos zaudējumus un prasībā norādītos izdevumus;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības priekšmets ir kaitējuma atlīdzināšana, kas prasītājam ir nodarīts Komisijas 1999. gada 20. jūlija lēmuma, ar ko izbeigts līgums, ko prasītājs 1999. gada 1. jūlijā bija noslēdzis ar Eiropas Kopienas Humanitārās palīdzības biroju (ECHO), pēc šajā līgumā paredzētās medicīniskās pārbaudes beigām, dēļ.

Savas prasības atbalstam prasītājs būtībā uzsver, ka:

| — | līguma izbeigšana ir pamatota ar veselības problēmu izvērtējumu, neņemot vērā jaunākās apskates un tādējādi arī neņemot vērā reālo veselības stāvokli; |
| --- | --- |

—

līguma izbeigšana ir pamatota ar veselības problēmu izvērtējumu, neņemot vērā jaunākās apskates un tādējādi arī neņemot vērā reālo veselības stāvokli;

| — | prasītājs nav saņēmis nekādu atbildi uz vēstulēm, kuras viņš citu pēc citas ir adresējis ECHO, lai labotu iepriekš minēto kļūdu; |
| --- | --- |

—

prasītājs nav saņēmis nekādu atbildi uz vēstulēm, kuras viņš citu pēc citas ir adresējis ECHO, lai labotu iepriekš minēto kļūdu;

| — | Komisija nav ievērojusi līguma noteikumus, kuros minēts, ka šis līgums nevar stāties spēkā, kamēr darbinieka veselības stāvoklis nav uzlabojies; |
| --- | --- |

—

Komisija nav ievērojusi līguma noteikumus, kuros minēts, ka šis līgums nevar stāties spēkā, kamēr darbinieka veselības stāvoklis nav uzlabojies;

| — | ir pārkāptas tiesības uz aizstāvību. |
| --- | --- |

—

ir pārkāptas tiesības uz aizstāvību.

---

| 9.2.2008 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 37/35 |
| --- | --- | --- | --- |

9.2.2008

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 37/35

---

Prasība, kas celta 2007. gada 30. oktobrī — Smadja/Komisija

(Lieta F-135/07)

(2008/C 37/57)

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Daniele Smadja, New Delhi (Indija) (pārstāvis — E. Boigelot, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Strīda priekšmets un apraksts

Komisijas lēmuma, kas prasītāju, A*15 pakāpes 4. līmenī iepriekš klasificētu ierēdni, pēc viņas pirmās iecelšanas amatā atcelšanas viņu atkārtoti ieceļ RELEX.B direkcijas direktores amatā atcelšana tiktāl, ciktāl tas nosaka viņas klasificēšanu A*15 pakāpes 1. līmenī. Prasība par morālo kaitējumu un materiālo zaudējumu.

Prasītājas prasījumi:

| — | atcelt 2006. gada 21. decembra amatā iecelšanas aktu tiktāl, ciktāl tas viņu direktores statusā klasificē A*15 pakāpes 1. līmenī un nosaka viņas darba stāžu līmenī uz 2005. gada 1. novembri pēc viņas atkārtotas iecelšanas 2005. gada 15. novembrī RELEX.B direkcijas “Daudzpusējās attiecības un cilvēktiesības” direktores amatā, kas notika pēc viņas pirmās iecelšanas šajā pašā amatā atcelšanas ar Pirmās instances tiesas 2005. gada 29. septembra spriedumu lietā T-218/02 Napoli Buzzanca/Komisija; |
| --- | --- |

—

atcelt 2006. gada 21. decembra amatā iecelšanas aktu tiktāl, ciktāl tas viņu direktores statusā klasificē A*15 pakāpes 1. līmenī un nosaka viņas darba stāžu līmenī uz 2005. gada 1. novembri pēc viņas atkārtotas iecelšanas 2005. gada 15. novembrī RELEX.B direkcijas “Daudzpusējās attiecības un cilvēktiesības” direktores amatā, kas notika pēc viņas pirmās iecelšanas šajā pašā amatā atcelšanas ar Pirmās instances tiesas 2005. gada 29. septembra spriedumu lietā T-218/02 Napoli Buzzanca/Komisija;

| — | piespriest atbildētājai kompensēt morālos un materiālos zaudējumus, un karjeras aizskārumu EUR 25 000 apmērā; |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai kompensēt morālos un materiālos zaudējumus, un karjeras aizskārumu EUR 25 000 apmērā;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

---