# Jurnalul Oficial C 18/24 i

| | ISSN 1830-3668 |
| --- | --- |
| Jurnalul Oficial
  al Uniunii Europene | C 18 |
| | |
| Ediţia în limba română | Comunicări şi informări | Anul 5124 ianuarie 2008 |

ISSN 1830-3668

Jurnalul Oficial

al Uniunii Europene

C 18

Ediţia în limba română

Comunicări şi informări

Anul 5124 ianuarie 2008

---

| Informarea nr. | Cuprins | Pagina |
| --- | --- | --- |
| | IV   Informări |
| | INFORMĂRI PROVENIND DE LA STATELE MEMBRE |
| 2008/C 018/01 | Notificări prevăzute la articolul 37 din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul frontierelor Schengen) – Sancțiunile în conformitate cu dreptul național pentru trecerea ilegală a frontierelor externe prin alte locuri decât punctele de trecere a frontierei sau în afara programului de funcționare stabilit – articolul 4 alineatul (3) | 1 |
| 2008/C 018/02 | Notificări prevăzute la articolul 37 din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul frontierelor Schengen) – Controlul comun la frontierele terestre externe comune în temeiul articolului 17 | 10 |
| 2008/C 018/03 | Notificări prevăzute la articolul 37 din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul frontierelor Schengen) – Posibilitatea unui stat membru de a prevedea în legislația sa internă obligația de a deține și de a purta permise și alte documente în temeiul articolului 21 litera (c) | 15 |
| 2008/C 018/04 | Notificări prevăzute la articolul 37 din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul frontierelor Schengen) – Obligația resortisanților țărilor terțe de a își semnala prezența pe teritoriul unui stat membru în temeiul articolului 21 litera (d) | 25 |

Informarea nr.

Cuprins

Pagina

IV   Informări

INFORMĂRI PROVENIND DE LA STATELE MEMBRE

2008/C 018/01

Notificări prevăzute la articolul 37 din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul frontierelor Schengen) – Sancțiunile în conformitate cu dreptul național pentru trecerea ilegală a frontierelor externe prin alte locuri decât punctele de trecere a frontierei sau în afara programului de funcționare stabilit – articolul 4 alineatul (3)

1

2008/C 018/02

Notificări prevăzute la articolul 37 din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul frontierelor Schengen) – Controlul comun la frontierele terestre externe comune în temeiul articolului 17

10

2008/C 018/03

Notificări prevăzute la articolul 37 din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul frontierelor Schengen) – Posibilitatea unui stat membru de a prevedea în legislația sa internă obligația de a deține și de a purta permise și alte documente în temeiul articolului 21 litera (c)

15

2008/C 018/04

Notificări prevăzute la articolul 37 din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul frontierelor Schengen) – Obligația resortisanților țărilor terțe de a își semnala prezența pe teritoriul unui stat membru în temeiul articolului 21 litera (d)

25

| RO | |
| --- | --- |

RO

---

IV Informări

INFORMĂRI PROVENIND DE LA STATELE MEMBRE

| 24.1.2008 | RO | Jurnalul Oficial al Uniunii Europene | C 18/1 |
| --- | --- | --- | --- |

24.1.2008

RO

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

C 18/1

---

Notificări prevăzute la articolul 37 din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European şi al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul frontierelor Schengen)

Sancţiunile în conformitate cu dreptul naţional pentru trecerea ilegală a frontierelor externe prin alte locuri decât punctele de trecere a frontierei sau în afara programului de funcţionare stabilit – articolul 4 alineatul (3)

(2008/C 18/01)

BELGIA

Aceste sancţiuni sunt prevăzute la articolul 3 din Legea din 25 aprilie 2007 de modificare a Legii din 15 decembrie 1980 privind accesul la teritoriu, şederea, stabilirea şi returnarea străinilor. Legea a fost publicată în Moniteur Belge din 10 mai 2007 şi introduce un nou articol 4 bis în Legea din 15 decembrie 1980.

Aceste modificări nu au intrat încă în vigoare. Articolul 48 al legii menţionate prevede că acestea vor intra în vigoare la o dată fixată de Rege, cel târziu până în prima zi a celei de-a treisprezecea luni care urmează publicării acesteia în Moniteur Belge.

„Secţiunea 4a

1.   La frontierele externe ale Regatului, în sensul convenţiilor internaţionale privind trecerea frontierelor externe care sunt obligatorii pentru Belgia şi în sensul legislaţiei europene, intrarea şi ieşirea din Regat trebuie să aibă loc printr-un punct de trecere autorizat, în cadrul programului de funcţionare stabilit, astfel cum este indicat pentru aceste puncte autorizate de trecere a frontierei.

2.   Cetăţeanul străin are obligaţia să prezinte imediat documentele de călătorie la intrarea şi ieşirea din Regat.

3.   Ministrul sau reprezentantul acestuia poate impune o amendă administrativă de 200 EUR cetăţeanului străin care nu respectă obligaţia prevăzută la alineatul 1.

În cazul în care nerespectarea obligaţiei prevăzute la alineatul 1 se datorează neglijenţei transportatorului, acesta şi cetăţeanul străin sunt obligaţi în mod solidar la plata amenzii.

Decizia de impunere a amenzii are putere executorie imediată, fără a aduce însă atingere dreptului de a contesta decizia printr-o acţiune în justiţie.

Persoana juridică este responsabilă civilmente pentru plata amenzii administrative impuse administratorilor, membrilor de conducere, personalului executiv, prepuşilor sau mandatarilor acesteia.

Amenda administrativă poate fi plătită prin depunerea sumei datorate la Casa de Depozite şi Consemnaţiuni.

4.   Cetăţeanul străin sau transportatorul care contestă decizia ministrului sau reprezentantului acestuia trebuie să adreseze o cerere curţii care judecă în primă instanţă, în termen de o lună de la notificarea deciziei.

Dacă în cadrul judecăţii în primă instanţă curtea consideră acţiunea de contestare a deciziei admisibilă şi fondată, suma plătită sau depusă este rambursată.

Curtea care judecă în primă instanţă trebuie să se pronunţe în termen de o lună de la introducerea cererii scrise menţionate la alineatul 1.

Textul alineatului 1 este inclus în textul deciziei de impunere a amenzii administrative.

5.   Dacă cetăţeanul străin sau transportatorul nu plăteşte amenda, decizia agentului competent sau hotărârea cu autoritate de lucru judecat (res judicata) pronunţată de curtea care judecă în primă instanţă este notificată Administraţiei Cadastrului şi Înregistrării Terenurilor, în vederea recuperării sumei reprezentate de amenda administrativă.

6.   În cazul în care cetăţeanul străin, transportatorul sau reprezentantul acestuia a depus contravaloarea amenzii administrative la Casa de Depozite şi Consemnaţiuni şi nu contestă decizia curţii care judecă în primă instanţă în termenul comunicat, suma depusă devine proprietatea statului.”

BULGARIA

Conform articolului 279 alineatul (1) din Codul penal, „orice persoană care intră sau părăseşte ţara trecând frontiera fără autorizaţie din partea serviciului de control responsabil sau care deţine o astfel de autorizaţie, dar trece frontiera printr-un loc nedesemnat în acest scop, este pasibilă de închisoare de până la cinci ani şi de o amendă de la o sută la trei sute de leva”.

Recidiva constituie circumstanţă agravantă. În caz de recidivă, infracţiunea se sancţionează cu închisoare de la unu la şase ani şi o amendă de la o sută la trei sute de leva.

REPUBLICA CEHĂ

Republica Cehă a introdus în legislaţia sa sancţiuni pentru trecerea ilegală a frontierelor externe prin alte locuri decât punctele de trecere a frontierei sau în afara programului de funcţionare stabilit. Aceste sancţiuni sunt enumerate în § 157 din Legea nr. 326/1999 Coll., privind şederea străinilor pe teritoriul Republicii Cehe.

§ 157

(1)   Un străin comite o infracţiune atunci când:

| a) | trece frontiera printr-un al loc decât punctul de trecere a frontierei; |
| --- | --- |

a)

trece frontiera printr-un al loc decât punctul de trecere a frontierei;

| b) | foloseşte în mod ilegal un document de călătorie (§ 108) care a fost emis unui alt străin sau un document de călătorie care a fost eliberat în temeiul unui regulament juridic specific (dispoziţii, 21); |
| --- | --- |

b)

foloseşte în mod ilegal un document de călătorie (§ 108) care a fost emis unui alt străin sau un document de călătorie care a fost eliberat în temeiul unui regulament juridic specific (dispoziţii, 21);

| c) | se sustrage verificării la domiciliu sau controlului la frontieră; |
| --- | --- |

c)

se sustrage verificării la domiciliu sau controlului la frontieră;

| n) | trece frontiera de stat printr-un punct de trecere a frontierei în afara programului de funcţionare stabilit sau nu respectă regimul punctului de trecere a frontierei. |
| --- | --- |

n)

trece frontiera de stat printr-un punct de trecere a frontierei în afara programului de funcţionare stabilit sau nu respectă regimul punctului de trecere a frontierei.

(2)   O sancţiune de până la 10 000 de coroane CZ poate fi impusă pentru oricare dintre infracţiunile prevăzute la subsecţiunea (1) literele (a)-(e); o sancţiune de până la 5 000 CZC poate fi impusă pentru oricare dintre infracţiunile prevăzute la subsecţiunea (1) literele (f)-(n); şi o sancţiune de până la 3 000 CZC poate fi impusă pentru oricare dintre infracţiunile prevăzute la subsecţiunea (1) literele (o)-(w).

DANEMARCA

Conform secţiunii 38 (3) din Legea privind străinii, intrarea şi ieşirea dintr-o ţară care nu a aderat la Acordul Schengen pot avea loc în general numai la punctele de trecere a frontierei autorizate şi în timpul programului de funcţionare a acestora.

Conform secţiunii 59 (1) punctul 1, un străin care intră fără să treacă prin serviciul de control al paşapoartelor sau în afara programului de funcţionare a unui punct de trecere a frontierei este pasibil de amendă sau de închisoare de până la 6 luni.

GERMANIA

Secţiunea 98 alineatul (3) punctul 2, coroborată cu secţiunea 13 alineatul (1) şi secţiunea 98 alineatul (5) din Legea privind şederea cetăţenilor străini

Secţiunea 98 – Amenzi

(1)   Comite o infracţiune persoana care, din neglijenţă, încalcă dispoziţiile prevăzute la secţiunea 95 alineatul (1) punctul 1 sau 2 sau la alineatul (2) punctul 1 litera (b).

(2)   Comite o infracţiune persoana care:

| 1. | nu prezintă o dovadă, contrar dispoziţiilor secţiunii 4 alineatul (5) prima teză; |
| --- | --- |

1.

nu prezintă o dovadă, contrar dispoziţiilor secţiunii 4 alineatul (5) prima teză;

| 2. | nu se supune controlului traficului transfrontalier efectuat de poliţia de frontieră, contrar dispoziţiilor secţiunii 13 alineatul (1) a doua teză; sau |
| --- | --- |

2.

nu se supune controlului traficului transfrontalier efectuat de poliţia de frontieră, contrar dispoziţiilor secţiunii 13 alineatul (1) a doua teză; sau

| 3. | nu prezintă sau nu prezintă la timp, nu înmânează sau nu înmânează la timp sau nu predă ori nu predă la timp un act sau document, contrar dispoziţiilor secţiunii 48 alineatul (1) sau ale secţiunii 48 alineatul (3) prima teză. |
| --- | --- |

3.

nu prezintă sau nu prezintă la timp, nu înmânează sau nu înmânează la timp sau nu predă ori nu predă la timp un act sau document, contrar dispoziţiilor secţiunii 48 alineatul (1) sau ale secţiunii 48 alineatul (3) prima teză.

(3)   Comite o infracţiune persoana care, intenţionat sau din neglijenţă:

| 1. | încalcă o obligaţie de executare prevăzută la secţiunea 12 alineatul (2) a doua teză sau la secţiunea 12 alineatul (4) sau o restricţie teritorială prevăzută la secţiunea 54a, alineatul (2) sau la secţiunea 61 alineatul (1) prima teză; |
| --- | --- |

1.

încalcă o obligaţie de executare prevăzută la secţiunea 12 alineatul (2) a doua teză sau la secţiunea 12 alineatul (4) sau o restricţie teritorială prevăzută la secţiunea 54a, alineatul (2) sau la secţiunea 61 alineatul (1) prima teză;

| 2. | trece frontiera în afara unui punct de trecere autorizat sau în afara programului de funcţionare stabilit sau nu deţine un paşaport sau un document care ţine loc de paşaport, încălcând astfel dispoziţiile secţiunii 13 alineatul (1); |
| --- | --- |

2.

trece frontiera în afara unui punct de trecere autorizat sau în afara programului de funcţionare stabilit sau nu deţine un paşaport sau un document care ţine loc de paşaport, încălcând astfel dispoziţiile secţiunii 13 alineatul (1);

| 3. | încalcă un ordin de executare, contrar dispoziţiilor secţiunii 46 alineatul (1), ale secţiunii 54a alineatul (1) a doua teză, ale secţiunii 54a alineatul (3) sau ale secţiunii 61 alineatul (1) a doua teză; |
| --- | --- |

3.

încalcă un ordin de executare, contrar dispoziţiilor secţiunii 46 alineatul (1), ale secţiunii 54a alineatul (1) a doua teză, ale secţiunii 54a alineatul (3) sau ale secţiunii 61 alineatul (1) a doua teză;

| 3a. | nu respectă obligaţia de a declara, nu declară în mod corect sau nu declară la timp, încălcând astfel dispoziţiile secţiunii 54a alineatul (1) prima teză; |
| --- | --- |

3a.

nu respectă obligaţia de a declara, nu declară în mod corect sau nu declară la timp, încălcând astfel dispoziţiile secţiunii 54a alineatul (1) prima teză;

| 4. | nu prezintă una dintre cererile menţionate la secţiunea 80 alineatul (4); sau |
| --- | --- |

4.

nu prezintă una dintre cererile menţionate la secţiunea 80 alineatul (4); sau

| 5. | nu respectă dispoziţiile legale prevăzute la secţiunea 99 alineatul (1) punctul 7 sau punctul 10, în măsura în care acesta face trimitere, în legătură cu anumite fapte, la prezentele dispoziţii privind amenzile. |
| --- | --- |

5.

nu respectă dispoziţiile legale prevăzute la secţiunea 99 alineatul (1) punctul 7 sau punctul 10, în măsura în care acesta face trimitere, în legătură cu anumite fapte, la prezentele dispoziţii privind amenzile.

(4)   În cazurile prevăzute la alineatul (2) punctul 2 şi la alineatul (3) punctul 2 tentativa de încălcare a dispoziţiilor este pasibilă de sancţiune.

(5)   În cazurile prevăzute la alineatul (2) punctul 2, încălcarea dispoziţiilor poate fi sancţionată cu plata unei amenzi de cel mult 5 000 EUR; în cazurile prevăzute la alineatul (1), la alineatul (2) punctele 1 şi 3 şi la alineatul (3) punctul 2, amenda este de cel mult 3 000 EUR, iar în celelalte cazuri amenda este de cel mult 1 000 EUR.

(6)   Aceste dispoziţii nu aduc atingere aplicării articolului 31 alineatul (1) din Acordul privind statutul legal al refugiaţilor.

Secţiunea 13 – Trecerea frontierei

(1)   Intrarea pe teritoriul federal şi ieşirea de pe teritoriul federal sunt permise doar prin punctele de trecere autorizate şi în timpul programului de funcţionare stabilit, în afara cazului în care există excepţii prevăzute de alte dispoziţii legale sau acorduri internaţionale. Cetăţenii străini au obligaţia de a deţine, la trecerea frontierei într-un sens sau altul, un paşaport sau un document recunoscut şi valabil care ţine loc de paşaport, în conformitate cu secţiunea 3 alineatul (1) şi de a se supune controlului traficului transfrontalier efectuat de poliţia de frontieră.

(2)   La un punct de trecere autorizat, se consideră că un cetăţean străin a intrat pe teritoriul respectiv de îndată ce a trecut frontiera şi a trecut prin punctul de trecere a frontierei. În cazul în care autorităţile de poliţie însărcinate cu controlul traficului transfrontalier permit unui cetăţean străin să treacă temporar frontiera înainte să se ia o decizie privind refuzul intrării (secţiunea 15 din prezenta lege, secţiunile 18 şi 18a din Legea privind procedura de acordare a azilului) sau în timpul pregătirii, stabilirii sau punerii în aplicare a acestei măsuri, în conformitate cu prima teză nu se consideră a fi o intrare pe teritoriul respectiv, atâta timp cât autorităţile mai sus menţionate pot supraveghea şederea cetăţeanului străin. De altfel, se consideră că un cetăţean străin a intrat pe teritoriul respectiv în momentul în care a trecut frontiera.

ESTONIA

Trecerea ilegală a frontierei de stat sau a liniei de frontieră temporară a Republicii Estonia se sancţionează conform § 258 din Codul penal [publicat în Riigi Teataja (Monitorul Oficial) I 2001, 61, 364; 2007, 2, 7].

Codul penal

§ 258. Trecerea ilegală a frontierei de stat sau a liniei de frontieră temporară a Republicii Estonia

(1)   Trecerea ilegală a frontierei de stat sau a liniei de frontieră temporară a Republicii Estonia, dacă se comite:

| 1) | prin ignorarea unui semnal de oprire sau a unui ordin dat de un poliţist de frontieră; |
| --- | --- |

1)

prin ignorarea unui semnal de oprire sau a unui ordin dat de un poliţist de frontieră;

| 2) | de către un grup; |
| --- | --- |

2)

de către un grup;

| 3) | cu un mijloc de transport printr-un loc nedestinat trecerii; |
| --- | --- |

3)

cu un mijloc de transport printr-un loc nedestinat trecerii;

| 4) | şi în cazul în care contravenientului i s-a impus o pedeapsă pentru o încălcare a aceleiaşi legi, se pedepseşte cu o sancţiune pecuniară sau cu închisoare de până la un an. |
| --- | --- |

4)

şi în cazul în care contravenientului i s-a impus o pedeapsă pentru o încălcare a aceleiaşi legi, se pedepseşte cu o sancţiune pecuniară sau cu închisoare de până la un an.

(2)   Aceeaşi faptă, dacă se comite:

| 1) | prin violenţă, sau |
| --- | --- |

1)

prin violenţă, sau

| 2) | prin vătămare corporală gravă, |
| --- | --- |

2)

prin vătămare corporală gravă,

se pedepseşte cu închisoare de la patru la doisprezece ani.

Pentru încălcarea regimului de trecere a frontierei, precum şi pentru trecerea ilegală a frontierei de stat sau a liniei de frontieră temporară a Republicii Estonia, sancţiunile sunt stipulate la § 17 şi § 17 din Legea frontierelor de stat [publicată în Riigi Teataja (Monitorul Oficial) I 1994, 54, 902; 2006, 26, 191]:

§ 17. Încălcarea regimului frontierei

Încălcarea regimului frontierei se pedepseşte cu o amendă de până la 200 unităţi de amendă.

§ 17. Trecerea ilegală a frontierei de stat sau a liniei de frontieră temporară a Republicii Estonia

Trecerea ilegală a frontierei de stat sau a liniei de frontieră temporară a Republicii Estonia se pedepseşte cu o amendă de până la 200 unităţi de amendă.

GRECIA

Articolul 83 din Legea 3386/2005 prevede impunerea de sancţiuni pentru trecerea ilegală a frontierelor. Resortisanţii ţărilor terţe care pătrund sau încearcă să pătrundă pe teritoriul Greciei fără să respecte formalităţile legale sunt pasibili de închisoare de cel puţin trei luni şi de o amendă de 1 500 EUR.

SPANIA

Dreptul spaniol reglementează astfel de situaţii şi prevede sancţiuni corespunzătoare în următoarele texte.

1)   Resortisanţi reţinuţi în momentul în care încercau să intre în ţară ilegal la un punct de trecere a frontierei neautorizat sau în afara programului de funcţionare stabilit

În astfel de situaţii, articolul 58 din Legea organică 14/2003 din 20 noiembrie 2003 de modificare a Legii organice 4/2000 din 11 ianuarie 2000 privind drepturile şi libertăţile resortisanţilor străini din Spania şi integrarea socială a acestora, modificată de Legea organică 8/2000 din 22 decembrie 2000, prevede conceptul juridic de returnare (refoulement); aceasta este sancţiunea aplicabilă situaţiilor în care resortisanţii străini încearcă să intre ilegal în ţară în sensul articolului 157 1(B) din Decretul regal 2393/2004, şi anume resortisanţi străini interceptaţi la frontieră sau în vecinătatea frontierei.

refoulement

Returnarea resortisanţilor străini constă în întoarcerea persoanelor respective în ţara lor de origine sau în ţara din care au venit, folosind o procedură administrativă care este diferită şi mai rapidă decât cea utilizată pentru deportare.

2)   Resortisanţi străini care au intrat în ţară ilegal şi sunt interceptaţi pe teritoriul spaniol

Conform articolului 53 din Legea organică 14/2003, aceasta reprezintă o infracţiune care se pedepseşte cu deportarea de pe teritoriul spaniol, în temeiul articolului 57 din aceeaşi lege.

FRANŢA

Dispoziţiile legislaţiei franceze referitoare la aceste sancţiuni sunt stipulate la articolele L. 621-1 şi L.621-2 şi R. 621-1 din CEDESA (Code de l'entrée et du séjour des étrangers et du droit d'asile), care este destinat în general pentru cazul resortisanţilor unui stat terţ care nu au respectat condiţiile de intrare şi şedere pe teritoriul francez.

Aceste articole prevăd o sancţiune cu închisoare de un an şi o amendă de 3 750 EUR. Mai mult, străinul declarat vinovat poate fi pasibil de o interdicţie pe teritoriu pentru o perioadă maximă de un an.

ITALIA

Articolul 1 din legea nr. 1278 din 24 iulie 1930 pedepseşte cu o singură „sancţiune” orice persoană care părăseşte ţara în afara punctelor de trecere a frontierei autorizate pentru a evita controalele, chiar dacă aceasta deţine un paşaport sau un document echivalent.

Legea nr. 1185/67 de reglementare a paşapoartelor prevede la articolul 24 sancţiuni administrative pentru orice persoană care părăseşte teritoriul naţional fără a deţine un paşaport valabil sau un document echivalent (părăsirea clandestină a ţării).

Acest articol prevede, de asemenea, două circumstanţe agravante:

| — | părăsirea fără documente valabile a ţării, dacă paşaportul a fost respins sau retras; |
| --- | --- |

—

părăsirea fără documente valabile a ţării, dacă paşaportul a fost respins sau retras;

| — | părăsirea fără documente valabile a ţării dacă persoana nu respectă condiţiile pentru părăsirea ţării, se pedepseşte cu arest sau cu sancţiune administrativă. |
| --- | --- |

—

părăsirea fără documente valabile a ţării dacă persoana nu respectă condiţiile pentru părăsirea ţării, se pedepseşte cu arest sau cu sancţiune administrativă.

CIPRU

Legea privind străinii şi imigraţia [L.178 (I)/2004] capitolul 105 secţiunea 19 alineatul (2) prevede că orice imigrant care pătrunde ilegal în Republica Cipru se face vinovat de o infracţiune şi este pasibil de închisoare pentru o perioadă care nu depăşeşte trei ani sau de o amendă care nu depăşeşte cinci mii de lire sau atât de închisoare, cât şi de amendă, cu excepţia cazului în care dovedeşte:

| (a) | că a intrat în mod legal în Republică înaintea introducerii legii în cauză; |
| --- | --- |

(a)

că a intrat în mod legal în Republică înaintea introducerii legii în cauză;

| (b) | că, intrând în Republică pe cale aeriană şi nefiind o persoană reţinută anterior ca imigrant căruia i s-a impus interdicţie, intenţiona să se prezinte la cel mai apropiat oficiu de imigrare; |
| --- | --- |

(b)

că, intrând în Republică pe cale aeriană şi nefiind o persoană reţinută anterior ca imigrant căruia i s-a impus interdicţie, intenţiona să se prezinte la cel mai apropiat oficiu de imigrare;

| (c) | că deţine un certificat sau un permis, acordat în temeiul legii în cauză sau al oricăror regulamente stabilite în virtutea acesteia sau a altei legi, pentru a rămâne pe teritoriul Republicii; sau |
| --- | --- |

(c)

că deţine un certificat sau un permis, acordat în temeiul legii în cauză sau al oricăror regulamente stabilite în virtutea acesteia sau a altei legi, pentru a rămâne pe teritoriul Republicii; sau

| (d) | că, în cazul în care certificatul sau permisul său a expirat sau a fost anulat, nu a avut o oportunitate rezonabilă de părăsi Republica. |
| --- | --- |

(d)

că, în cazul în care certificatul sau permisul său a expirat sau a fost anulat, nu a avut o oportunitate rezonabilă de părăsi Republica.

LETONIA

Articolul 194 din Codul privind infracţiunile administrative al Republicii Letonia prevede că, pentru încălcarea regimului privind frontierele de stat, zonele şi regiunile de frontieră, controalele de frontieră şi punctele de trecere a frontierei, se emite o notificare sau se impune o amendă în cuantum de până la 150 lats (LVL) sau se poate aplica o custodie administrativă de până la 15 zile.

Pentru trecerea ilegală premeditată a frontierei de stat se impune o amendă de la 50 la 250 lats (LVL).

Articolul 284 din Legea penală a Republicii Letonia stabileşte că, pentru o persoană care trece în mod intenţionat şi ilegal frontiera de stat, în cazul în care această infracţiune se repetă pe perioada unui an, pedeapsa aplicabilă este lipsirea de libertate pentru cel mult trei ani sau reţinerea în custodie sau o amendă care nu depăşeşte de şaizeci de ori salariul minim lunar.

LITUANIA

Sancţiunile pentru trecerea ilegală a frontierei, în funcţie de gravitatea infracţiunii, variază de la 250 LTL la 500 LTL sau închisoare de până la doi ani.

În cazul în care trecerea ilegală a frontierei de stat este asociată cu traficul de fiinţe umane, în funcţie de gravitatea infracţiunii, sancţiunile pot ajunge până la 10 ani de închisoare.

Extras din Codul infracţiunilor administrative al Republicii Lituania

Articolul 205 alineatul (2). Trecerea ilegală a frontierei de stat prin neglijenţă

Pentru trecerea ilegală a frontierei prin neglijenţă se impune o amendă cuprinsă de la 250 la 500 litas.

Extrase din Codul Penal

Articolul 291. Trecerea ilegală a frontierei de stat

1.   O persoană care a trecut ilegal frontiera de stat se pedepseşte cu amendă, arest sau închisoare de până la doi ani.

2.   Un străin care a intrat ilegal în Republica Lituania cu scopul de a solicita azil este exonerat de răspunderea penală menţionată la alineatul 1 din prezentul articol.

3.   Un străin care a comis fapta prevăzută la alineatul 1 din prezentul articol pentru a intra ilegal de pe teritoriul Republicii Lituania într-o ţară terţă este exonerat de răspunderea penală menţionată la alineatul 1 din prezentul articol în cazul în care, în conformitate cu normele în vigoare, acesta este transferat de pe teritoriul Republicii Lituania fie în ţara de pe teritoriul căreia a trecut ilegal frontiera de stat a Republicii Lituania, fie în ţara al cărei resortisant este.

Articolul 292. Traficul ilegal de persoane peste frontiera de stat

1.   O persoană care a transportat ilegal în Republica Lituania un străin fără domiciliu permanent peste frontiera de stat a Republicii Lituania, sau a transportat sau a ascuns pe teritoriul Republicii Lituania un străin care a trecut ilegal frontiera de stat a Republicii Lituania se pedepseşte cu amendă, arest sau închisoare de până la şase ani.

2.   Se impune o pedeapsă cu închisoare de până la opt ani unei persoane care a comis fapta menţionată la alineatul 1 din prezentul articol din motive sordide sau în cazul în care fapta respectivă a pus în pericol viaţa cuiva.

3.   Se impune unei persoane o pedeapsă cu închisoarea de la patru la zece ani pentru organizarea faptelor menţionate la alineatul 1 din prezentul articol.

4.   O persoană juridică este responsabilă pentru faptele stipulate în prezentul articol.

LUXEMBURG

Deoarece singura frontieră externă a Luxemburgului o reprezintă aeroportul, Luxemburg nu a prevăzut sancţiuni în acest sens.

UNGARIA

Persoanele care intră ilegal pe teritoriul naţional comit infracţiuni administrative.

Expulzarea, interzicerea intrării şi şederii sau o interzicere independentă a intrării şi şederii pot fi impuse, ca sancţiune administrativă în cadrul procedurii de reglementare a străinilor, împotriva unui străin care a încălcat sau a încercat să încalce normele de intrare şi ieşire.

Pe lângă acestea, autoritatea care răspunde de infracţiunile administrative poate impune o amendă de maximum 100 000 HUF unui străin care trece frontiera de stat a Republicii Ungare fără autorizaţie sau în mod neautorizat. Mai mult, şederea fără permisiune pe teritoriul Ungariei a unui străin expulzat reprezintă o infracţiune care se pedepseşte cu până la un an de închisoare conform dreptului penal maghiar.

Legislaţia la care se face referire:

| — | Legea XXXIX din 2001 privind intrarea şi şederea străinilor (denumită în continuare ISS), secţiunea 32 subsecţiunea 2 litera a); |
| --- | --- |

—

Legea XXXIX din 2001 privind intrarea şi şederea străinilor (denumită în continuare ISS), secţiunea 32 subsecţiunea 2 litera a);

| — | Legea IV din 1978 privind Codul penal (denumit în continuare CP), secţiunea 214; |
| --- | --- |

—

Legea IV din 1978 privind Codul penal (denumit în continuare CP), secţiunea 214;

| — | Decretul de Guvern nr. 218/1999 privind infracţiunile administrative, secţiunea 22 subsecţiunea 1. |
| --- | --- |

—

Decretul de Guvern nr. 218/1999 privind infracţiunile administrative, secţiunea 22 subsecţiunea 1.

Persoanele care sunt implicate, sprijină/facilitează intrarea/ieşirea ilegală comit o infracţiune penală.

Facilitarea trecerii ilegale a frontierelor este infracţiune şi se pedepseşte cu închisoare de până la trei ani.

Pedeapsa este de până la cinci ani de închisoare în cazul în care facilitatorul acţionează pentru câştiguri financiare sau în cazul în care ajută mai mult de o persoană.

Pedeapsa este de la doi la opt ani de închisoare în cazul în care facilitatorul foloseşte un tratament inuman sau este înarmat sau în cazul în care facilitatorul oferă asistenţă pentru trecerea ilegală a frontierei sub o formă comercială.

Actele pregătitoare pentru facilitarea trecerii ilegale a frontierei este de asemenea infracţiune şi se pedepseşte cu închisoare de până la doi ani.

Se va solicita expulzarea, în scopul supravegherii străinilor, împotriva străinului care organizează sau facilitează intrarea sau ieşirea ilegală (trecerea frontierei) sau şederea persoanelor sau a grupurilor sau se angajează în traficul de persoane. Mai mult, poate fi cerută expulzarea, în scopul supravegherii străinilor, împotriva străinului a cărui intrare sau şedere sau reprezintă o încălcare a siguranţei publice sau o ameninţare la adresa acesteia.

Legislaţia la care se face referire:

| — | CP secţiunea 218, Traficul de persoane. |
| --- | --- |

—

CP secţiunea 218, Traficul de persoane.

MALTA

Este relevant de notat că articolul 5 alineatul (1) din Legea imigraţiei (capitolul 217) prevede faptul că:

„Oricărei persoane care nu are drept de intrare sau de intrare şi şedere sau de circulaţie sau de tranzit în temeiul părţilor anterioare i se poate refuza intrarea, iar în cazul în care persoana pătrunde sau se află în Malta fără permisiunea agentului principal pentru imigrare, aceasta este considerată imigrant ilegal.”

În plus, articolul 32 din Legea imigraţiei precizează:

„Orice persoană care încalcă o dispoziţie din prezenta lege în legătură cu care nu este prevăzută o infracţiune în temeiul niciunui alt articol din prezenta lege se face vinovată de o infracţiune şi, după pronunţarea sentinţei de către Tribunalul de Primă Instanţă, este pasibilă de o amendă care nu depăşeşte 5 000 lire sau de închisoare de până la doi ani sau atât de amendă, cât şi de închisoare, în cazul în care o altă lege nu stabileşte o pedeapsă mai mare pentru o astfel de infracţiune.”

ŢĂRILE DE JOS

Secţiunea 108 alineatul (1) din Legea privind străinii coroborată cu secţiunea 46 alineatul (2) precizează faptul că încălcările sau acţiunile care contravin obligaţiilor se pedepsesc cu închisoare de maximum şase luni sau cu o amendă pecuniară din categoria 2. Amenzile pecuniare din categoria 4 se ridică la cel mult 16 750 EUR.

Obligaţiile cu privire la trecerea frontierei la un punct frontalier de intrare pot fi găsite la articolul 4.4, Decretul privind străinii [Vreemdelingenbesluit].

Vreemdelingenbesluit

Secţiunea 108 alineatele (1), (2) şi (3), Legea privind străinii 2000

| 1. | Încălcarea unei condiţii stabilite conform cu sau în temeiul secţiunilor 5.1, 5.2, 46.2 (preambul şi la litera b), acţiunile care contravin secţiunii 56.1 şi acţiunile care contravin unei obligaţii impuse conform cu sau în temeiul secţiunii 6.1, 54, 55, 57.1, 58.1 sau 65.3 vor fi pedepsite cu închisoare de maximum şase luni sau cu o sancţiune pecuniară din categoria 2. |
| --- | --- |

1.

Încălcarea unei condiţii stabilite conform cu sau în temeiul secţiunilor 5.1, 5.2, 46.2 (preambul şi la litera b), acţiunile care contravin secţiunii 56.1 şi acţiunile care contravin unei obligaţii impuse conform cu sau în temeiul secţiunii 6.1, 54, 55, 57.1, 58.1 sau 65.3 vor fi pedepsite cu închisoare de maximum şase luni sau cu o sancţiune pecuniară din categoria 2.

| 2. | Încălcarea unei condiţii impuse conform cu sau în temeiul secţiunii 4.1 sau 4.2 va fi pedepsită cu închisoare de maximum şase luni sau cu o sancţiune pecuniară din categoria 4. |
| --- | --- |

2.

Încălcarea unei condiţii impuse conform cu sau în temeiul secţiunii 4.1 sau 4.2 va fi pedepsită cu închisoare de maximum şase luni sau cu o sancţiune pecuniară din categoria 4.

| 3. | Încălcările prevăzute la alineatele 1 şi 2 se consideră infracţiuni. |
| --- | --- |

3.

Încălcările prevăzute la alineatele 1 şi 2 se consideră infracţiuni.

AUSTRIA

Fără a aduce atingere excepţiilor prevăzute la alineatul (2) sau obligaţiilor privind protecţia internaţională, articolul 4 alineatul (3) din Codul Frontierelor Schengen cere ca statele membre să introducă sancţiuni, în conformitate cu dreptul naţional al acestora, pentru trecerea ilegală a frontierelor externe prin alte locuri decât punctele de trecere a frontierei sau în afara programului de funcţionare stabilit. Aceste sancţiuni sunt efective, proporţionale şi disuasive.

§ 120 din Legea federală austriacă privind poliţia pentru străini, emiterea de documente pentru străini şi emiterea de documente de intrare (Legea privind poliţia pentru străini 2005 – FPG), Monitorul Oficial Federal Austriac I nr. 100/2005.

Monitorul Oficial Federal Austriac I nr. 100/2005.

Şederea neautorizată

(1)   Orice cetăţean străin care

| 1. | pătrunde pe teritoriul Republicii Federale Austria în mod ilegal; sau |
| --- | --- |

1.

pătrunde pe teritoriul Republicii Federale Austria în mod ilegal; sau

| 2. | rămâne pe teritoriul Republicii Federale Austria în mod ilegal. comite o infracţiune administrativă care se pedepseşte cu sancţiune financiară de până la 2 180 EUR sau, în cazul neplăţii acesteia, cu închisoare de până la trei săptămâni. Punctul de intrare sau ultimul domiciliu cunoscut se consideră locul faptei; în cazul în care intrarea se face printr-un mijloc de transport în comun, acesta se va considera a fi cel mai apropiat punct de coborâre posibil din mijlocul de transport, conform orarului companiei de transport. |
| --- | --- |

2.

rămâne pe teritoriul Republicii Federale Austria în mod ilegal. comite o infracţiune administrativă care se pedepseşte cu sancţiune financiară de până la 2 180 EUR sau, în cazul neplăţii acesteia, cu închisoare de până la trei săptămâni. Punctul de intrare sau ultimul domiciliu cunoscut se consideră locul faptei; în cazul în care intrarea se face printr-un mijloc de transport în comun, acesta se va considera a fi cel mai apropiat punct de coborâre posibil din mijlocul de transport, conform orarului companiei de transport.

(2)   Orice persoană care comite o infracţiune menţionată la alineatul (1), chiar dacă aceasta a primit deja o sancţiune cu caracter definitiv şi obligatoriu pentru o infracţiune similară, se pedepseşte cu sancţiune financiară de până la 4 360 EUR sau, în cazul neplăţii acesteia, cu închisoare de până la şase săptămâni.

(3)   Se consideră că nu există infracţiune administrativă conform alineatelor (1) şi (2),

| 1. | în cazul în care părăsirea ţării este posibilă numai către o altă ţară către care deportarea este interzisă (§ 50); |
| --- | --- |

1.

în cazul în care părăsirea ţării este posibilă numai către o altă ţară către care deportarea este interzisă (§ 50);

| 2. | în cazul în care străinului i s-a acordat drept de şedere pentru deportaţi; |
| --- | --- |

2.

în cazul în care străinului i s-a acordat drept de şedere pentru deportaţi;

| 3. | în caz de şedere temporară a unui cetăţean beneficiar dintr-un stat terţ fără viză sau |
| --- | --- |

3.

în caz de şedere temporară a unui cetăţean beneficiar dintr-un stat terţ fără viză sau

| 4. | în cazul în care străinului i se refuză libertatea personală. |
| --- | --- |

4.

în cazul în care străinului i se refuză libertatea personală.

(4)   Sancţiunea conform alineatului (1) punctul 2 exclude aceste prevederi referitoare la infracţiuni administrative comise în acelaşi timp conform alineatului (1) punctul 1.

(5)   Nu se consideră o infracţiune administrativă conform alineatului (1) în cazul în care străinul a depus o cerere pentru protecţie internaţională şi i s-a recunoscut dreptul la azil sau la protecţie complementară în Austria. Procedura de sancţionare administrativă se suspendă în timpul desfăşurării procedurii pentru azil.

§ 16 din Legea federală austriacă care reglementează desfăşurarea controlului paşapoartelor la punctele de trecere a frontierei (Legea privind controlul la frontieră – GrekoG), Monitorul Oficial Federal Austriac 1996/435, în versiunea Monitorului Oficial al Dreptului federal austriac 2004/151:

Monitorul Oficial Federal Austriac 1996/435

Dispoziţii penale

(1)   Orice persoană care:

| 1. | îndepărtează, ascunde sau modifică unul dintre semnele prevăzute la § 5 fără autorizaţie sau |
| --- | --- |

1.

îndepărtează, ascunde sau modifică unul dintre semnele prevăzute la § 5 fără autorizaţie sau

| 2. | trece frontiera încălcând prevederea menţionată la § 10 sau |
| --- | --- |

2.

trece frontiera încălcând prevederea menţionată la § 10 sau

| 3. | ca persoană supusă controalelor de frontieră, eludează controalele de frontieră sau |
| --- | --- |

3.

ca persoană supusă controalelor de frontieră, eludează controalele de frontieră sau

| 4. | intenţionează să treacă sau a trecut o frontieră supusă controlului de frontieră şi nu urmează rutele prevăzute pentru trecerile frontierei sau |
| --- | --- |

4.

intenţionează să treacă sau a trecut o frontieră supusă controlului de frontieră şi nu urmează rutele prevăzute pentru trecerile frontierei sau

| 5. | în ciuda unei notificări, refuză să ofere informaţii referitoare la trecerea frontierei sau la intenţia sa de a trece frontiera, sau oferă informaţii false sau |
| --- | --- |

5.

în ciuda unei notificări, refuză să ofere informaţii referitoare la trecerea frontierei sau la intenţia sa de a trece frontiera, sau oferă informaţii false sau

| 6. | în ciuda unei cereri de a se abţine, nu respectă o procedură stabilită conform § 11 alineatele (2) şi (3) şi, ca urmare, este responsabilă pentru subminarea controalelor frontaliere sau pentru întârzierea unui mijloc de transport care operează conform orarului, |
| --- | --- |

6.

în ciuda unei cereri de a se abţine, nu respectă o procedură stabilită conform § 11 alineatele (2) şi (3) şi, ca urmare, este responsabilă pentru subminarea controalelor frontaliere sau pentru întârzierea unui mijloc de transport care operează conform orarului,

în cazul în care fapta nu întruneşte condiţiile unei infracţiuni penale care intră în competenţa instanţelor sau, conform unei dispoziţii legale diferite, face obiectul unei posibile sancţiuni de o gravitate similară sau mai mare, se face vinovată de o infracţiune administrativă şi se sancţionează de către autorităţile administrative regionale sau, în sfera de competenţă locală a unei autorităţi de poliţie federală, sub forma unei amenzi de până la 2 180 EUR sau a unei pedepse cu închisoarea de până la şase luni. Cu excepţia cazurilor de la punctele 5 şi 6, tentativa de pedepseşte.

(2)   Alineatul (1) punctul 5 nu se aplică în cazul în care persoana care face obiectul obligaţiei de a oferi informaţii refuză să furnizeze informaţii sau furnizează informaţii false deoarece, altfel, aceasta s-ar incrimina pe sine în ceea ce priveşte o infracţiune sancţionabilă.

POLONIA

În Polonia, astfel de sancţiuni sunt introduse şi prevăzute la articolul 264 din Codul penal polonez.

Acestea reprezintă sancţiuni cu privire la persoanele care au trecut ilegal frontiera poloneză.

Aceste persoane pot fi sancţionate în trei moduri diferite: amendă, limitarea libertăţii sau închisoare de până la doi ani. În cazul în care o persoană trece ilegal frontiera poloneză făcând uz de violenţă şi ameninţări, prin înşelăciune sau în cooperare cu alte persoane, aceasta este pasibilă de o pedeapsă cu închisoare de până la trei ani.

În cazul în care o persoană organizează o acţiune de trecere ilegală a frontierei, aceasta este pasibilă de o pedeapsă cu închisoare de la şase luni la opt ani.

PORTUGALIA

Articolul 9 din Decretul-lege 244/98 din 8 august 1998 stipulează că „orice persoană care intră sau părăseşte teritoriul portughez trebuie să facă acest lucru pe la punctele de trecere a frontierei desemnate în acest scop şi în timpul programului de funcţionare a acestora, fără a aduce atingere dispoziţiilor privind libera circulaţie a persoanelor menţionate în Convenţia de aplicare a Acordului Schengen”.

Articolul 136 alineatul (1) din acelaşi decret-lege stipulează că „intrarea străinilor pe teritoriul portughez prin încălcarea articolului 9 se consideră ilegală”.

Articolul 148 alineatul (2) stipulează că „nerespectarea articolului 9 se pedepseşte cu o amendă cuprinsă între 200 şi 400 EUR”.

ROMÂNIA

Articolul 70 alineatul (1) din OUG 105/2001 privind frontiera de stat a României prevede că:

„Intrarea sau ieşirea din ţară prin trecerea ilegală a frontierei de stat constituie infracţiune şi se pedepseşte cu închisoare de la 3 luni la 2 ani.

Dacă fapta prevăzută mai sus a fost săvârşită în scopul sustragerii de la executarea unei pedepse, fapta se pedepseşte cu închisoare de la 6 luni la 3 ani. Tentativa la infracţiunile prevăzute se pedepseşte.”

SLOVENIA

Intrarea în Republica Slovenia se consideră ilegală în cazul în care străinii:

| — | intră în ţară chiar dacă li s-a refuzat intrarea; |
| --- | --- |

—

intră în ţară chiar dacă li s-a refuzat intrarea;

| — | se sustrag controlului de frontieră; |
| --- | --- |

—

se sustrag controlului de frontieră;

| — | folosesc la intrare un document al altei persoane, falsificat sau modificat, sau alt document necesar intrării sau oferă informaţii false organelor de control al frontierei (articolul 11 Ztuj). |
| --- | --- |

—

folosesc la intrare un document al altei persoane, falsificat sau modificat, sau alt document necesar intrării sau oferă informaţii false organelor de control al frontierei (articolul 11 Ztuj).

O amendă cuprinsă între 20 000 şi 100 000 SIT (83,46 şi 417,29 EUR) va fi impusă străinilor care comit o infracţiune la intrarea ilegală în Republica Slovenia (articolul 98 Ztuj).

O amendă de minimum 100 000 SIT (417,29 EUR) va fi impusă persoanelor fizice care comit o infracţiune la trecerea frontierei de stat în afara unui punct de trecere a frontierei sau cu nerespectarea regimului stabilit al punctului de trecere a frontierei, în afara programului de funcţionare sau a zonei punctului de trecere a frontierei [articolul 43 alineatul (1) a treia liniuţă din Legea privind controlul frontierelor de stat, Ur. l. RS No 20/2004].

Acordarea de sprijin străinilor pentru intrare, tranzit sau domiciliu ilegal

Persoanele care facilitează sau sprijină intrarea, şederea sau tranzitul unui străin pe teritoriul Republicii Slovenia trebuie să acţioneze conform dispoziţiilor legii de reglementare a condiţiilor de intrare, şedere sau tranzit pe teritoriul Republicii Slovenia (articolele 13a şi 13b Ztuj).

Persoanele care facilitează sau sprijină sau care încearcă să faciliteze sau să sprijine intrarea, tranzitul sau şederea străinilor pe teritoriul Republicii Slovenia încălcând cele menţionate la alineatul precedent sunt pasibile de o amendă cuprinsă între 100 000 şi 240 000 SIT (417,20 şi 1 001,5 EUR).

Entităţile juridice care comit o infracţiune astfel cum este prevăzut mai sus vor fi pasibile de o amendă cuprinsă între 500 000 şi 1 000 000 SIT (2 086,46 şi 4 172,93 EUR), iar persoana care răspunde de entitatea juridică, de o amendă cuprinsă între 150 000 şi 300 000 SIT (625,94 şi 1 251,88 EUR).

SLOVACIA

În temeiul secţiunii 76 din Legea nr. 48/2002 Coll. privind şederea străinilor, trecerea ilegală a frontierei de stat se consideră infracţiune pentru care poate fi impusă o amendă de până la 50 000 SKK [secţiunea 76 alineatul (2)]. Orice străin care a pătruns pe teritoriul Republicii Slovace fără autorizaţie va fi expulzat pe cale administrativă de către un departament de poliţie şi i se va refuza reintrarea pentru o perioadă de până la cinci ani, dar nu mai puţin de un an [secţiunea 57 alineatul (1) din Legea privind şederea străinilor].

La 1 ianuarie 2006 a intrat în vigoare Legea nr. 300/2005 Coll. („Codul penal”); secţiunea 354 din această lege (trecerea prin violenţă a frontierelor de stat) stipulează: „Orice persoană care trece frontiera de stat prin violenţă sau ameninţarea cu violenţă imediată se pedepseşte cu închisoare de la trei la opt ani”.

Secţiunea 357 din Codul penal stipulează: „Orice persoană care pătrunde pe teritoriul Republicii Slovace printr-un mijloc de transport aerian încălcând dispoziţiile de reglementare a zborurilor internaţionale se pedepseşte cu închisoare de la şase luni la trei ani”.

Secţiunea 355 din Codul penal prevede impunerea unei sancţiuni pentru persoanele care comit infracţiunea de trafic de fiinţe umane:

| — | orice persoană care organizează trecerea ilegală a frontierei de stat se pedepseşte cu închisoare de la un an la cinci ani [secţiunea 355 alineatul (1)]; |
| --- | --- |

—

orice persoană care organizează trecerea ilegală a frontierei de stat se pedepseşte cu închisoare de la un an la cinci ani [secţiunea 355 alineatul (1)];

| — | orice persoană care organizează trecerea ilegală a frontierei de stat cu intenţia de a obţine un câştig financiar sau orice alt câştig material sau care produce, procură, furnizează sau deţine un document de călătorie sau de identitate fals în scopul trecerii ilegale a frontierei de stat se pedepseşte cu închisoare de la trei ani la opt ani [secţiunea 355 alineatul (2)]; |
| --- | --- |

—

orice persoană care organizează trecerea ilegală a frontierei de stat cu intenţia de a obţine un câştig financiar sau orice alt câştig material sau care produce, procură, furnizează sau deţine un document de călătorie sau de identitate fals în scopul trecerii ilegale a frontierei de stat se pedepseşte cu închisoare de la trei ani la opt ani [secţiunea 355 alineatul (2)];

| — | faptele pentru care sancţiunea referitoare la cele menţionate mai sus poate fi crescută (până la cel mult douăzeci de ani de închisoare) sunt menţionate în secţiunea 355 alineatele (3)-(5). |
| --- | --- |

—

faptele pentru care sancţiunea referitoare la cele menţionate mai sus poate fi crescută (până la cel mult douăzeci de ani de închisoare) sunt menţionate în secţiunea 355 alineatele (3)-(5).

FINLANDA

Codul penal din Finlanda (39/1889) şi modificările acestuia, secţiunea 7 – Infracţiuni de frontieră (563/1998) prevede:

(1)   O persoană care:

| (1) | trece frontiera Finlandei fără un paşaport sau un alt document de călătorie valabil sau altfel decât printr-un punct legal de plecare sau sosire, sau contrar unei interdicţii legale, sau încearcă aceasta; |
| --- | --- |

(1)

trece frontiera Finlandei fără un paşaport sau un alt document de călătorie valabil sau altfel decât printr-un punct legal de plecare sau sosire, sau contrar unei interdicţii legale, sau încearcă aceasta;

| (2) | încalcă prin orice altă metodă dispoziţiile privind trecerea frontierei; sau |
| --- | --- |

(2)

încalcă prin orice altă metodă dispoziţiile privind trecerea frontierei; sau

| (3) | fără a avea permisiunea, se stabileşte, circulă sau întreprinde acţiuni interzise în zona de frontieră, astfel cum se menţionează în Legea privind zona de frontieră (403/1947),
  este sancţionată pentru o infracţiune de frontieră cu amendă sau cu închisoare de maximum un an. |
| --- | --- |

(3)

fără a avea permisiunea, se stabileşte, circulă sau întreprinde acţiuni interzise în zona de frontieră, astfel cum se menţionează în Legea privind zona de frontieră (403/1947),

este sancţionată pentru o infracţiune de frontieră cu amendă sau cu închisoare de maximum un an.

infracţiune de frontieră

(2)   Unui străin căruia i se refuză intrarea sau care este deportat ca urmare a unei fapte menţionate în subsecţiunea 1 sau un străin care caută azil sau solicită un permis de şedere ca refugiat în Finlanda nu va fi sancţionat pentru o infracţiune de frontieră. Un străin care a comis fapta menţionată în subsecţiunea 1 datorită faptului că a făcut obiectul traficului de fiinţe umane menţionat în capitolul 25 (3) sau 25 (3a) de asemenea nu va fi sancţionat pentru o infracţiune de frontieră (650/2004).

Secţiunea 7a – Infracţiuni de frontieră minore (756/2000)

Infracţiuni de frontieră minore

(1)   În cazul în care infracţiunea de frontieră, având în vedere durata scurtă a şederii sau a circulaţiei ilegale, natura faptei interzise sau celelalte circumstanţe ale infracţiunii, este minoră la o evaluare globală, contravenientul va fi sancţionat pentru o infracţiune de frontieră minoră cu amendă.

infracţiune de frontieră minoră

(2)   Dispoziţiile de la secţiunea 7 alineatul (2) se aplică de asemenea pentru faptele menţionate la alineatul (1).

SUEDIA

Sancţiunile sunt stipulate în capitolul 20 § 4 din Legea privind străinii.

§ 4. Un străin care trece în mod intenţionat o frontieră externă în sensul Acordului Schengen într-o manieră ilicită este pasibil de o amendă sau de o pedeapsă privativă de libertate de cel mult un an.

ISLANDA

Articolul 57 din Legea nr. 96/2002 privind străinii stipulează o dispoziţie penală generală.

Conform alineatului (1), vor fi impuse amenzi sau închisoare de până la şase luni în cazul în care, inter alia, o persoană încalcă în mod intenţionat sau din neglijenţă dispoziţiile legii sau orice norme, interdicţii, ordine sau condiţii prevăzute conform legii. Sancţiunile pentru trecerea ilegală a frontierelor externe prin alte locuri decât punctele de trecere a frontierei sau în afara programului de funcţionare stabilit vor avea la bază prezenta dispoziţie. Aceste sancţiuni, precum şi altele, sunt efective şi disuasive, precum şi proporţionale.

inter alia,

NORVEGIA

În Norvegia, acest aspect este reglementat de secţiunea 47 alineatul (1) litera (a) şi conform secţiunii 23 alineatul (2) din Legea privind imigraţia (Legea nr. 64 din 24 iunie 1988 privind intrarea resortisanţilor străini în Regatul Norvegiei şi prezenţa lor pe teritoriul acestuia) şi de secţiunea 4, conform secţiunii 3 alineatul (1) punctul 3 din Legea privind frontiera (Legea nr. 2 din 14 iulie 1950 privind diversele măsuri pentru implementarea semnalării şi controlului frontierei) şi conform secţiunii 4 litera (c) din Regulamentul nr. 4 din 7 noiembrie 1950.

Secţiunea 47 alineatul (1) privind Sancţiunile din Legea privind imigraţia prevede:

Sancţiunile

„Este pasibilă de pedeapsa cu amendă şi/sau cu închisoare pe o perioadă care nu depăşeşte 6 luni, persoana care

| (a) | cu intenţie sau din neglijenţă, încalcă prezenta lege sau regulamentele, interdicţiile, ordinele sau condiţiile emise în temeiul prezentei legi (...)”. |
| --- | --- |

(a)

cu intenţie sau din neglijenţă, încalcă prezenta lege sau regulamentele, interdicţiile, ordinele sau condiţiile emise în temeiul prezentei legi (...)”.

Secţiunea 23 alineatul (2) privind Trecerea frontierei şi controlul la frontieră din Legea privind imigraţia prevede:

Trecerea frontierei şi controlul la frontieră

„Intrarea şi ieşirea sunt efectuate la punctele autorizate de trecere a frontierei, cu excepţia cazului în care se prevede altfel (...)”.

Sancţiunile prevăzute în conformitate cu Legea privind frontiera

Secţiunea 4 din Legea privind frontiera reglementează sancţiunile. Se prevăd următoarele:

„Persoana care, cu intenţie sau din neglijenţă, încalcă sau participă la încălcarea dispoziţiilor emise în temeiul prezentei legi sunt pasibile de pedeapsă cu amendă sau închisoare pe o perioadă ce nu depăşeşte 3 luni, cu excepţia cazului în care este aplicabilă o dispoziţie mai severă. Tentativa se pedepseşte ca un delict comis.

În cazul repetării încălcării sau atunci când sunt realizate mai multe fapte, astfel cum se menţionează la primul alineat, sau există circumstanţe agravante, sancţiunea este amenda sau închisoarea pe o perioadă ce nu depăşeşte un an”.

În secţiunea 3 alineatul (1) punctul 3 din Legea privind frontiera se prevede:

„Regele poate emite dispoziţii aplicabile întregii frontiere sau unei părţi din aceasta, prin care sunt interzise:

(...)

| 3. | Trecerea frontierei pe sol, mare sau în aer fără permisiunea autorităţii competente (...)” |
| --- | --- |

3.

Trecerea frontierei pe sol, mare sau în aer fără permisiunea autorităţii competente (...)”

Secţiunea 4 litera (c) din Regulamentul nr. 4 din 7 noiembrie 1950 privind diferite aspecte referitoare la frontieră prevede:

„La frontiera dintre Norvegia şi Uniunea Sovietică (Rusia) şi în apropierea acesteia, sunt interzise:

(...)

| (b) | trecerea frontierei pe sol, mare sau în aer, fără permisiunea Comisarului norvegian de frontieră pentru frontiera norvegiano-sovietică (rusă) (...)”. |
| --- | --- |

(b)

trecerea frontierei pe sol, mare sau în aer, fără permisiunea Comisarului norvegian de frontieră pentru frontiera norvegiano-sovietică (rusă) (...)”.

---

| 24.1.2008 | RO | Jurnalul Oficial al Uniunii Europene | C 18/10 |
| --- | --- | --- | --- |

24.1.2008

RO

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

C 18/10

---

Notificări prevăzute la articolul 37 din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European şi al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul frontierelor Schengen)

Controlul comun la frontierele terestre externe comune în temeiul articolului 17

(2008/C 18/02)

BELGIA

Acordurile în cauză nu se aplică în cazul Belgiei.

BULGARIA

Un acord privind controlul de frontieră comun a fost semnat la 21 decembrie 2006 între Republica Bulgaria şi Guvernul României şi a intrat în vigoare la 1 ianuarie 2007.

REPUBLICA CEHĂ

| — | Acordul dintre Republica Cehă şi Republica Federală Germania privind facilitarea controalelor de frontieră pentru traficul feroviar, rutier şi fluvial semnat la 19 mai 1995 la Furth im Wald (intrat în vigoare la 1 iunie 1996, anunţat cu nr. 157/1996, Colecţia de Tratate Internaţionale) |
| --- | --- |

—

Acordul dintre Republica Cehă şi Republica Federală Germania privind facilitarea controalelor de frontieră pentru traficul feroviar, rutier şi fluvial semnat la 19 mai 1995 la Furth im Wald (intrat în vigoare la 1 iunie 1996, anunţat cu nr. 157/1996, Colecţia de Tratate Internaţionale)

| — | Acordul dintre Republica Cehă şi Republica Polonă privind cooperarea pentru controalele de frontieră semnat la Praga la 25 mai 1999 (intrat în vigoare la 1 noiembrie 2002, anunţat sub nr. 140/2002, Colecţia de Tratate Internaţionale) |
| --- | --- |

—

Acordul dintre Republica Cehă şi Republica Polonă privind cooperarea pentru controalele de frontieră semnat la Praga la 25 mai 1999 (intrat în vigoare la 1 noiembrie 2002, anunţat sub nr. 140/2002, Colecţia de Tratate Internaţionale)

| — | Acordul dintre Republica Federală Cehă şi Slovacă şi Republica Austria privind facilitarea controalelor de frontieră pentru traficul feroviar, rutier şi fluvial semnat la Viena la 17 mai 1991 (intrat în vigoare la 1 octombrie 1992, anunţat sub nr. 27/1994, Colecţia de Tratate Internaţionale) |
| --- | --- |

—

Acordul dintre Republica Federală Cehă şi Slovacă şi Republica Austria privind facilitarea controalelor de frontieră pentru traficul feroviar, rutier şi fluvial semnat la Viena la 17 mai 1991 (intrat în vigoare la 1 octombrie 1992, anunţat sub nr. 27/1994, Colecţia de Tratate Internaţionale)

| — | Acordul dintre Republica Cehă şi Republica Slovacă privind facilitarea controalelor de frontieră pentru traficul feroviar, rutier şi fluvial semnat la Bratislava la 24 mai 1999 (intrat în vigoare la 12 martie 2001, anunţat sub nr. 24/2001, Colecţia de Tratate Internaţionale) |
| --- | --- |

—

Acordul dintre Republica Cehă şi Republica Slovacă privind facilitarea controalelor de frontieră pentru traficul feroviar, rutier şi fluvial semnat la Bratislava la 24 mai 1999 (intrat în vigoare la 12 martie 2001, anunţat sub nr. 24/2001, Colecţia de Tratate Internaţionale)

DANEMARCA

Acordurile în cauză nu se aplică în cazul Danemarcei.

GERMANIA

| — | Tratatul dintre Republica Federală Germania şi Republica Cehă privind facilitarea procedurii de control la frontieră pentru transportul feroviar, rutier şi maritim. |
| --- | --- |

—

Tratatul dintre Republica Federală Germania şi Republica Cehă privind facilitarea procedurii de control la frontieră pentru transportul feroviar, rutier şi maritim.

| — | Acordul dintre Republica Federală Germania şi Republica Polonă privind facilitarea procedurii de control la frontieră. |
| --- | --- |

—

Acordul dintre Republica Federală Germania şi Republica Polonă privind facilitarea procedurii de control la frontieră.

ESTONIA

Procedurile privind organizarea controlului de frontieră comun între Guvernul Estoniei şi Guvernul Letoniei s-au încheiat şi au intrat în vigoare la 30 august 1994 [publicate în Riigi Teataja (Monitorul Oficial) II 1994, 24, 81].

GRECIA

Grecia nu are niciun acord cu alte state membre privind controlul comun.

SPANIA

Spania nu a semnat până în prezent niciun acord de acest tip.

FRANŢA

Franţa nu face obiectul prezentului articol.

ITALIA

Au fost întreprinse negocieri între Italia şi Republica Slovenia.

CIPRU

Articolul 17 nu se aplică în cazul Republicii Cipru deoarece aceasta nu are nicio frontieră comună cu vreun stat membru.

LETONIA

Republica Letonia a încheiat acorduri privind controlul frontierelor comune cu:

| 1. | Republica Lituania:
  Acordul dintre guvernele Republicii Lituania şi Republicii Letonia privind cooperarea în timpul efectuării controalelor de frontieră la punctele de control al frontierei comune. Încheiat la 9 iunie 1995; |
| --- | --- |

1.

Republica Lituania:

Acordul dintre guvernele Republicii Lituania şi Republicii Letonia privind cooperarea în timpul efectuării controalelor de frontieră la punctele de control al frontierei comune. Încheiat la 9 iunie 1995;

| 2. | Republica Estonia:
  Acordul dintre guvernele Republicii Letonia şi Republicii Estonia privind organizarea unui control de frontieră comun. Încheiat la 30 august 1994. |
| --- | --- |

2.

Republica Estonia:

Acordul dintre guvernele Republicii Letonia şi Republicii Estonia privind organizarea unui control de frontieră comun. Încheiat la 30 august 1994.

LITUANIA

Acordurile bilaterale încheiate conform articolului 17 sunt realizate cu Letonia şi Polonia.

LUXEMBURG

Prezentele acorduri nu se aplică în cazul Luxemburgului.

UNGARIA

Ungaria execută un control comun cu:

| — | Slovacia
  în baza Decretului de Guvern nr. 91/2005 (V.6) privind promulgarea acordului semnat la Bratislava, la 9 octombrie 2003, între Guvernul Republicii Ungare şi Guvernul Republicii Slovace privind controlul traficului de frontieră rutier, feroviar şi fluvial; |
| --- | --- |

—

Slovacia

în baza Decretului de Guvern nr. 91/2005 (V.6) privind promulgarea acordului semnat la Bratislava, la 9 octombrie 2003, între Guvernul Republicii Ungare şi Guvernul Republicii Slovace privind controlul traficului de frontieră rutier, feroviar şi fluvial;

| — | Austria
  pe baza Decretului de Guvern nr. 124/2004 (IV.29) privind promulgarea acordului semnat la Viena, la 29 aprilie 2004, între Guvernul Republicii Ungare şi Guvernul Republicii Austria privind controlul traficului de frontieră rutier, feroviar şi fluvial; |
| --- | --- |

—

Austria

pe baza Decretului de Guvern nr. 124/2004 (IV.29) privind promulgarea acordului semnat la Viena, la 29 aprilie 2004, între Guvernul Republicii Ungare şi Guvernul Republicii Austria privind controlul traficului de frontieră rutier, feroviar şi fluvial;

| — | Slovenia
  pe baza Decretului de Guvern nr. 148/2004 (V.7) privind promulgarea acordului semnat la Ljubljana, la 16 aprilie 2004, între Guvernul Republicii Ungare şi Guvernul Republicii Slovenia privind controlul traficului de frontieră rutier, feroviar şi fluvial. |
| --- | --- |

—

Slovenia

pe baza Decretului de Guvern nr. 148/2004 (V.7) privind promulgarea acordului semnat la Ljubljana, la 16 aprilie 2004, între Guvernul Republicii Ungare şi Guvernul Republicii Slovenia privind controlul traficului de frontieră rutier, feroviar şi fluvial.

Ungaria cooperează cu Austria printr-un serviciu de patrulare mixtă în zonele de frontieră în temeiul Legii XXXVII din 2006 privind promulgarea acordului semnat la Heiligenbrunn, la 6 iunie 2004, între Republica Ungară şi Republica Austria privind cooperarea pentru prevenirea infracţiunilor transfrontaliere şi combaterea crimei organizate.

Aceste acorduri au fost semnate cu Slovacia şi Slovenia în octombrie şi intră în vigoare în 2007.

MALTA

Dispoziţiile articolului 17 alineatul (1) nu se aplică în cazul Maltei având în vedere faptul că aceasta nu are frontiere terestre.

ŢĂRILE DE JOS

Ţările de Jos au încheiat două tratate în contextul controalelor comune:

| 1. | Tratatul de la Enschede. Acesta este un tratat bilateral cu Germania. |
| --- | --- |

1.

Tratatul de la Enschede. Acesta este un tratat bilateral cu Germania.

| 2. | Tratatul Benelux. |
| --- | --- |

2.

Tratatul Benelux.

AUSTRIA

Republica Slovacă

| — | Acordul dintre Republica Austria şi Republica Federală Cehă şi Slovacă privind facilitarea controalelor de frontieră pentru transportul feroviar, rutier şi maritim în versiunea prezentată în schimbul de note din 22 decembrie 1993 şi 14 ianuarie 1994, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. 561/1992 |
| --- | --- |

—

Acordul dintre Republica Austria şi Republica Federală Cehă şi Slovacă privind facilitarea controalelor de frontieră pentru transportul feroviar, rutier şi maritim în versiunea prezentată în schimbul de note din 22 decembrie 1993 şi 14 ianuarie 1994, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. 561/1992

| — | Acordul dintre Guvernul Republicii Federale Austria şi Guvernul Republicii Slovace privind construirea de puncte de trecere a frontierei şi efectuarea controalelor de frontieră în tranzit pentru transportul feroviar, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. III 36/2004 |
| --- | --- |

—

Acordul dintre Guvernul Republicii Federale Austria şi Guvernul Republicii Slovace privind construirea de puncte de trecere a frontierei şi efectuarea controalelor de frontieră în tranzit pentru transportul feroviar, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. III 36/2004

Republica Slovenia

| — | Acordul dintre Republica Austria şi Republica Slovenia privind facilitarea controalelor de frontieră pentru transportul feroviar şi rutier, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. III 94/2001 |
| --- | --- |

—

Acordul dintre Republica Austria şi Republica Slovenia privind facilitarea controalelor de frontieră pentru transportul feroviar şi rutier, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. III 94/2001

| — | Acordul dintre Guvernul Republicii Federale Austria şi Guvernul Republicii Slovenia privind construirea de puncte comune pentru controalele de frontieră, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. III 39/2004 |
| --- | --- |

—

Acordul dintre Guvernul Republicii Federale Austria şi Guvernul Republicii Slovenia privind construirea de puncte comune pentru controalele de frontieră, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. III 39/2004

Republica Cehă

| — | Acordul dintre Republica Austria şi Republica Federală Cehă şi Slovacă privind facilitarea controalelor de frontieră pentru transportul feroviar, rutier şi maritim, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. 561/1992 |
| --- | --- |

—

Acordul dintre Republica Austria şi Republica Federală Cehă şi Slovacă privind facilitarea controalelor de frontieră pentru transportul feroviar, rutier şi maritim, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. 561/1992

| — | Acordul conform articolului 2 alineatul (4) din Acordul din 17 iunie 1991 dintre Republica Austria şi Republica Federală Cehă şi Slovacă privind facilitarea controalelor de frontieră pentru transportul feroviar, rutier şi maritim prin construirea unei locaţii austriece pentru controlul de frontieră în avans la punctul de trecere a frontierei Reintal-Postorná, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. 710/1993 |
| --- | --- |

—

Acordul conform articolului 2 alineatul (4) din Acordul din 17 iunie 1991 dintre Republica Austria şi Republica Federală Cehă şi Slovacă privind facilitarea controalelor de frontieră pentru transportul feroviar, rutier şi maritim prin construirea unei locaţii austriece pentru controlul de frontieră în avans la punctul de trecere a frontierei Reintal-Postorná, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. 710/1993

| — | Acordul conform articolului 2 alineatul (4) din Acordul din 17 iunie 1991 dintre Republica Austria şi Republica Federală Cehă şi Slovacă privind facilitarea controlului de frontieră pentru transportul feroviar, rutier şi maritim prin construirea unei locaţii austriece pentru control al frontierei în avans la punctul de trecere a frontierei Mitterretzbach-Hnánice, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. 711/1993 |
| --- | --- |

—

Acordul conform articolului 2 alineatul (4) din Acordul din 17 iunie 1991 dintre Republica Austria şi Republica Federală Cehă şi Slovacă privind facilitarea controlului de frontieră pentru transportul feroviar, rutier şi maritim prin construirea unei locaţii austriece pentru control al frontierei în avans la punctul de trecere a frontierei Mitterretzbach-Hnánice, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. 711/1993

| — | Acordul conform articolului 2 alineatul (4) din Acordul din 17 iunie 1991 dintre Republica Austria şi Republica Federală Cehă şi Slovacă privind facilitarea controlului de frontieră pentru transportul feroviar, rutier şi maritim prin construirea unei locaţii cehe pentru controlul de frontieră în avans la punctul de trecere a frontierei Guglwald-Prední Výton, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. 712/1993 |
| --- | --- |

—

Acordul conform articolului 2 alineatul (4) din Acordul din 17 iunie 1991 dintre Republica Austria şi Republica Federală Cehă şi Slovacă privind facilitarea controlului de frontieră pentru transportul feroviar, rutier şi maritim prin construirea unei locaţii cehe pentru controlul de frontieră în avans la punctul de trecere a frontierei Guglwald-Prední Výton, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. 712/1993

| — | Acordul conform articolului 2 alineatul (4) din Acordul din 17 iunie 1991 dintre Republica Austria şi Republica Federală Cehă şi Slovacă privind facilitarea controlului de frontieră pentru transportul feroviar, rutier şi maritim prin construirea unei locaţii cehe pentru controlul de frontieră în avans la punctul de trecere a frontierei Schöneben-Zadní Zvonková, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. 713/1993 |
| --- | --- |

—

Acordul conform articolului 2 alineatul (4) din Acordul din 17 iunie 1991 dintre Republica Austria şi Republica Federală Cehă şi Slovacă privind facilitarea controlului de frontieră pentru transportul feroviar, rutier şi maritim prin construirea unei locaţii cehe pentru controlul de frontieră în avans la punctul de trecere a frontierei Schöneben-Zadní Zvonková, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. 713/1993

| — | Acordul conform articolului 2 alineatul (4) din Acordul din 17 iunie 1991 dintre Republica Austria şi Republica Federală Cehă şi Slovacă privind facilitarea controlului de frontieră pentru transportul feroviar, rutier şi maritim, prin construirea de locaţii pentru controlul de frontieră în avans în gara centrală din Linz, în gările din Freistadt, Summerau, Horní Dvoriste, Kaplice şi Ceske Budejovice şi privind controlul de frontieră în tranzit pe linia dintre gara centrală din Linz şi gările din Ceske Budejovice, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. 386/1994 |
| --- | --- |

—

Acordul conform articolului 2 alineatul (4) din Acordul din 17 iunie 1991 dintre Republica Austria şi Republica Federală Cehă şi Slovacă privind facilitarea controlului de frontieră pentru transportul feroviar, rutier şi maritim, prin construirea de locaţii pentru controlul de frontieră în avans în gara centrală din Linz, în gările din Freistadt, Summerau, Horní Dvoriste, Kaplice şi Ceske Budejovice şi privind controlul de frontieră în tranzit pe linia dintre gara centrală din Linz şi gările din Ceske Budejovice, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. 386/1994

| — | Acordul conform articolului 2 alineatul (4) din Acordul din 17 iunie 1991 dintre Republica Austria şi Republica Federală Cehă şi Slovacă privind facilitarea controlului de frontieră pentru transportul feroviar, rutier şi maritim prin construirea unei locaţii cehe pentru controlul de frontieră în avans la punctul de trecere a frontierei Gmünd-Bleylebenstraße/Ceské Velenice, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. 384/1994 |
| --- | --- |

—

Acordul conform articolului 2 alineatul (4) din Acordul din 17 iunie 1991 dintre Republica Austria şi Republica Federală Cehă şi Slovacă privind facilitarea controlului de frontieră pentru transportul feroviar, rutier şi maritim prin construirea unei locaţii cehe pentru controlul de frontieră în avans la punctul de trecere a frontierei Gmünd-Bleylebenstraße/Ceské Velenice, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. 384/1994

| — | Acordul conform articolului 2 alineatul (4) din Acordul din 17 iunie 1991 dintre Republica Austria şi Republica Federală Cehă şi Slovacă privind facilitarea controlului de frontieră pentru transportul feroviar, rutier şi maritim prin construirea unei locaţii cehe pentru controlul de frontieră în avans la punctul de trecere a frontierei Schlag/Chlum u Trebone, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. 385/1994 |
| --- | --- |

—

Acordul conform articolului 2 alineatul (4) din Acordul din 17 iunie 1991 dintre Republica Austria şi Republica Federală Cehă şi Slovacă privind facilitarea controlului de frontieră pentru transportul feroviar, rutier şi maritim prin construirea unei locaţii cehe pentru controlul de frontieră în avans la punctul de trecere a frontierei Schlag/Chlum u Trebone, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. 385/1994

| — | Acordul dintre Guvernul Republicii Federale Austria şi Guvernul Republicii Cehe privind construirea unei locaţii austriece pentru controlul de frontieră în avans la punctul de trecere a frontierei Pyhrabruck-Nové Hrady, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. III 135/2000 |
| --- | --- |

—

Acordul dintre Guvernul Republicii Federale Austria şi Guvernul Republicii Cehe privind construirea unei locaţii austriece pentru controlul de frontieră în avans la punctul de trecere a frontierei Pyhrabruck-Nové Hrady, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. III 135/2000

| — | Acordul dintre Guvernul Republicii Federale Austria şi Guvernul Republicii Cehe privind construirea unei locaţii austriece pentru controlul de frontieră în avans şi a unei locaţii cehe pentru controlul de frontieră în avans la punctul de trecere a frontierei Gmünd-Ceské Velenice, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. III 136/2000 |
| --- | --- |

—

Acordul dintre Guvernul Republicii Federale Austria şi Guvernul Republicii Cehe privind construirea unei locaţii austriece pentru controlul de frontieră în avans şi a unei locaţii cehe pentru controlul de frontieră în avans la punctul de trecere a frontierei Gmünd-Ceské Velenice, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. III 136/2000

| — | Acordul dintre Guvernul Republicii Federale Austria şi Guvernul Republicii Cehe privind construirea de locaţii pentru controlul de frontieră în avans în gările din Gmünd şi Ceské Velenice şi controlul de frontieră în tranzit între gările Schwarzenau şi Veselí pe linia înspre Luznicí şi Schwarzenau şi Ceske Budejovice, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. III 166/2002 |
| --- | --- |

—

Acordul dintre Guvernul Republicii Federale Austria şi Guvernul Republicii Cehe privind construirea de locaţii pentru controlul de frontieră în avans în gările din Gmünd şi Ceské Velenice şi controlul de frontieră în tranzit între gările Schwarzenau şi Veselí pe linia înspre Luznicí şi Schwarzenau şi Ceske Budejovice, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. III 166/2002

| — | Acordul dintre Guvernul Republicii Federale Austria şi Guvernul Republicii Cehe privind construirea de locaţii pentru controlul de frontieră în avans în gara Viena-Sud, în gările centrale din Hohenau, Breclav und Brno-hlavní nádrazí/Brünn şi controlul de frontieră în tranzit pe linia dintre gara Viena-Sud şi gările centrale Brno-hlavní nádrazí/Brünn, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. III 71/2006 |
| --- | --- |

—

Acordul dintre Guvernul Republicii Federale Austria şi Guvernul Republicii Cehe privind construirea de locaţii pentru controlul de frontieră în avans în gara Viena-Sud, în gările centrale din Hohenau, Breclav und Brno-hlavní nádrazí/Brünn şi controlul de frontieră în tranzit pe linia dintre gara Viena-Sud şi gările centrale Brno-hlavní nádrazí/Brünn, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. III 71/2006

| — | Acordul dintre Guvernul Republicii Federale Austria şi Guvernul Republicii Cehe privind construirea de locaţii pentru controlul de frontieră în avans la punctul de trecere a frontierei Fratres-Slavonice, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. III 70/2006 |
| --- | --- |

—

Acordul dintre Guvernul Republicii Federale Austria şi Guvernul Republicii Cehe privind construirea de locaţii pentru controlul de frontieră în avans la punctul de trecere a frontierei Fratres-Slavonice, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. III 70/2006

| — | Acordul dintre Guvernul Republicii Federale Austria şi Guvernul Republicii Cehe privind construirea de locaţii pentru controlul de frontieră în avans la punctul de trecere a frontierei Grametten-Nová Bystrice, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. III 72/2006 |
| --- | --- |

—

Acordul dintre Guvernul Republicii Federale Austria şi Guvernul Republicii Cehe privind construirea de locaţii pentru controlul de frontieră în avans la punctul de trecere a frontierei Grametten-Nová Bystrice, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. III 72/2006

Republica Ungară

| — | Acordul dintre Republica Austria şi Republica Ungară privind controlul de frontieră pentru transportul feroviar, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. 134/1992 |
| --- | --- |

—

Acordul dintre Republica Austria şi Republica Ungară privind controlul de frontieră pentru transportul feroviar, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. 134/1992

| — | Acordul dintre Republica Austria şi Republica Ungară privind controlul de frontieră pentru transportul rutier şi feroviar, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. 794/1992 |
| --- | --- |

—

Acordul dintre Republica Austria şi Republica Ungară privind controlul de frontieră pentru transportul rutier şi feroviar, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. 794/1992

| — | Acordul dintre Guvernul Republicii Federale Austria şi Guvernul Republicii Ungare privind punerea în aplicare a Acordului cu privire la controlul de frontieră pentru transportul feroviar, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. 327/1993 |
| --- | --- |

—

Acordul dintre Guvernul Republicii Federale Austria şi Guvernul Republicii Ungare privind punerea în aplicare a Acordului cu privire la controlul de frontieră pentru transportul feroviar, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. 327/1993

| — | Acordul dintre Guvernul Republicii Federale Austria şi Guvernul Republicii Ungare de modificare a Acordului dintre Guvernul Republicii Federale Austria şi Guvernul Republicii Ungare privind punerea în aplicare a acordului cu privire la controlul de frontieră pentru transportul feroviar din 14 aprilie 1993, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. 636/1995 |
| --- | --- |

—

Acordul dintre Guvernul Republicii Federale Austria şi Guvernul Republicii Ungare de modificare a Acordului dintre Guvernul Republicii Federale Austria şi Guvernul Republicii Ungare privind punerea în aplicare a acordului cu privire la controlul de frontieră pentru transportul feroviar din 14 aprilie 1993, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. 636/1995

| — | Acordul dintre Guvernul Republicii Federale Austria şi Guvernul Republicii Ungare privind construirea unui punct de trecere a frontierei între autorităţile din Lutzmannsburg şi Zsira şi construirea unui punct de control de frontierei comun pe teritoriul Austriei, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. III 245/2001 |
| --- | --- |

—

Acordul dintre Guvernul Republicii Federale Austria şi Guvernul Republicii Ungare privind construirea unui punct de trecere a frontierei între autorităţile din Lutzmannsburg şi Zsira şi construirea unui punct de control de frontierei comun pe teritoriul Austriei, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. III 245/2001

| — | Acordul dintre Guvernul Republicii Federale Austria şi Guvernul Republicii Ungare privind construirea unui punct de trecere a frontierei maritime în Fertorákos pe Lacul Neusiedel şi a unui punct control de frontieră comun pe teritoriul Ungariei, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. III 96/2002 |
| --- | --- |

—

Acordul dintre Guvernul Republicii Federale Austria şi Guvernul Republicii Ungare privind construirea unui punct de trecere a frontierei maritime în Fertorákos pe Lacul Neusiedel şi a unui punct control de frontieră comun pe teritoriul Ungariei, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. III 96/2002

| — | Acordul dintre Guvernul Republicii Federale Austria şi Guvernul Republicii Ungare privind construirea unui punct de control de frontieră comun la punctul de trecere Mörbisch-Fertörakos pe teritoriul Austriei, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. III 97/2002 |
| --- | --- |

—

Acordul dintre Guvernul Republicii Federale Austria şi Guvernul Republicii Ungare privind construirea unui punct de control de frontieră comun la punctul de trecere Mörbisch-Fertörakos pe teritoriul Austriei, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. III 97/2002

| — | Acordul dintre Guvernul Republicii Federale Austria şi Guvernul Republicii Ungare privind construirea unor puncte de control de frontieră şi cooperarea în domeniul monitorizării traficului de frontieră, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. III 31/2004 |
| --- | --- |

—

Acordul dintre Guvernul Republicii Federale Austria şi Guvernul Republicii Ungare privind construirea unor puncte de control de frontieră şi cooperarea în domeniul monitorizării traficului de frontieră, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. III 31/2004

POLONIA

Polonia a semnat cu ţările vecine acorduri bilaterale cu privire la controlul de frontieră simplificat:

| 1. | Acordul dintre Republica Polonă şi Republica Federală Germania privind controlul de frontieră facilitat, semnat la Varşovia, la 29 iulie 1992 |
| --- | --- |

1.

Acordul dintre Republica Polonă şi Republica Federală Germania privind controlul de frontieră facilitat, semnat la Varşovia, la 29 iulie 1992

| 2. | Acordul dintre Republica Polonă şi Republica Cehă privind controlul de frontieră facilitat, semnat la Praga, la 25 mai 1999 |
| --- | --- |

2.

Acordul dintre Republica Polonă şi Republica Cehă privind controlul de frontieră facilitat, semnat la Praga, la 25 mai 1999

| 3. | Acordul dintre Republica Polonă şi Republica Slovacă privind controlul de frontieră facilitat, semnat la Stara Lubownia, la 29 noiembrie 2002 |
| --- | --- |

3.

Acordul dintre Republica Polonă şi Republica Slovacă privind controlul de frontieră facilitat, semnat la Stara Lubownia, la 29 noiembrie 2002

| 4. | Acordul dintre Republica Polonă şi Republica Lituania privind chestiuni de frontieră, semnat la Vilnius, la 14 septembrie 1997. |
| --- | --- |

4.

Acordul dintre Republica Polonă şi Republica Lituania privind chestiuni de frontieră, semnat la Vilnius, la 14 septembrie 1997.

Conform dispoziţiilor din acordurile menţionate mai sus şi în conformitate cu protocoalele reuniunilor bilaterale (la care au participat Paza de frontieră poloneză şi reprezentanţii serviciilor de frontieră ale ţărilor învecinate), autorităţile competente ale părţilor la acorduri pot controla în comun traficul peste frontierele comune pe teritoriul acestora. Polonia participă la acest control al traficului de frontieră.

PORTUGALIA

Portugalia aplică articolul 20 din Codul frontierelor Schengen.

ROMÂNIA

România – Ungaria

În data de 27 aprilie 2004 a fost încheiată Convenţia dintre România şi Republica Ungară privind controlul traficului de frontieră rutier şi feroviar. Acordul dintre Guvernul României şi Guvernul Republicii Ungare privind aplicarea acestei convenţii a fost semnat în data de 21 decembrie 2006.

România – Bulgaria

Acordul privind controlul comun la frontierele celor două state a fost semnat în data de 21 decembrie 2006.

SLOVENIA

Acorduri bilaterale privind controalele de frontieră simplificate

Acordul cu Republica Austria

| — | Acordul dintre Republica Slovenia şi Republica Austria privind un control de frontieră simplificat pentru transportul feroviar şi rutier (Ur. l. RS nr. 82/1989) |
| --- | --- |

—

Acordul dintre Republica Slovenia şi Republica Austria privind un control de frontieră simplificat pentru transportul feroviar şi rutier (Ur. l. RS nr. 82/1989)

| — | Acordul privind instituirea de puncte comune pentru controlul de frontieră (Ur. l. RS nr. 48/2004). |
| --- | --- |

—

Acordul privind instituirea de puncte comune pentru controlul de frontieră (Ur. l. RS nr. 48/2004).

Acordul cu Republica Ungară

| — | Acordul dintre Republica Slovenia şi Republica Ungară privind controalele de frontieră pentru transportul rutier şi feroviar (Ur. l. RS nr. 125/2000) |
| --- | --- |

—

Acordul dintre Republica Slovenia şi Republica Ungară privind controalele de frontieră pentru transportul rutier şi feroviar (Ur. l. RS nr. 125/2000)

| — | Acordul dintre Guvernul Republicii Slovenia şi Guvernul Republicii Ungare privind punerea în aplicare pentru transportul feroviar a Acordului între Republica Slovenia şi Republica Ungară cu privire la controalele de frontieră pentru transportul rutier şi feroviar (Ur. l. RS nr. 6/2001) |
| --- | --- |

—

Acordul dintre Guvernul Republicii Slovenia şi Guvernul Republicii Ungare privind punerea în aplicare pentru transportul feroviar a Acordului între Republica Slovenia şi Republica Ungară cu privire la controalele de frontieră pentru transportul rutier şi feroviar (Ur. l. RS nr. 6/2001)

| — | Acordul dintre Guvernul Republicii Slovenia şi Guvernul Republicii Ungare privind punerea în aplicare pentru transportul feroviar a Acordului între Republica Slovenia şi Republica Ungară cu privire la controalele de frontieră pentru transportul rutier şi feroviar (Ur. l. RS nr. 59/2004) |
| --- | --- |

—

Acordul dintre Guvernul Republicii Slovenia şi Guvernul Republicii Ungare privind punerea în aplicare pentru transportul feroviar a Acordului între Republica Slovenia şi Republica Ungară cu privire la controalele de frontieră pentru transportul rutier şi feroviar (Ur. l. RS nr. 59/2004)

Controalele de frontieră se efectuează pe baza unui control unic la frontierele de stat dintre Slovenia şi Austria, şi Slovenia şi Ungaria.

SLOVACIA

| — | Acordul dintre Republica Federală Cehă şi Slovacă şi Republica Austria privind facilitarea controlului de frontieră pentru transportul feroviar, rutier şi fluvial, semnat la Viena, la 17 iunie 1991; |
| --- | --- |

—

Acordul dintre Republica Federală Cehă şi Slovacă şi Republica Austria privind facilitarea controlului de frontieră pentru transportul feroviar, rutier şi fluvial, semnat la Viena, la 17 iunie 1991;

| — | Acordul dintre Guvernul Republicii Slovace şi Guvernul Republicii Federale Austria privind crearea de puncte de trecere a frontierei comune şi controlul de frontieră în timpul călătoriei pentru transportul feroviar, semnat la 28 aprilie 2004; |
| --- | --- |

—

Acordul dintre Guvernul Republicii Slovace şi Guvernul Republicii Federale Austria privind crearea de puncte de trecere a frontierei comune şi controlul de frontieră în timpul călătoriei pentru transportul feroviar, semnat la 28 aprilie 2004;

| — | Tratatul dintre Republica Slovacă şi Republica Ungară privind controlul de frontieră pentru transportul rutier, feroviar şi fluvial, semnat la Bratislava la 9 octombrie 2003; |
| --- | --- |

—

Tratatul dintre Republica Slovacă şi Republica Ungară privind controlul de frontieră pentru transportul rutier, feroviar şi fluvial, semnat la Bratislava la 9 octombrie 2003;

| — | Acordul dintre Guvernul Republicii Slovace şi Guvernul Republicii Ungare privind punerea în aplicare a Tratatului între Republica Slovacă şi Republica Ungară cu privire la controlul de frontieră pentru transportul rutier, feroviar şi fluvial din 9 octombrie 2003, semnat la Bratislava la 9 octombrie 2003; |
| --- | --- |

—

Acordul dintre Guvernul Republicii Slovace şi Guvernul Republicii Ungare privind punerea în aplicare a Tratatului între Republica Slovacă şi Republica Ungară cu privire la controlul de frontieră pentru transportul rutier, feroviar şi fluvial din 9 octombrie 2003, semnat la Bratislava la 9 octombrie 2003;

| — | Acordul dintre Republica Slovacă şi Republica Polonă privind facilitarea controlului de frontieră pentru transportul feroviar şi rutier, semnat la Stará Ľubovňa la 29 iulie 2002 |
| --- | --- |

—

Acordul dintre Republica Slovacă şi Republica Polonă privind facilitarea controlului de frontieră pentru transportul feroviar şi rutier, semnat la Stará Ľubovňa la 29 iulie 2002

| — | Tratatul dintre Republica Slovacă şi Republica Cehă privind facilitarea controlului de frontieră pentru transportul rutier, feroviar şi fluvial, semnat la Bratislava la 24 mai 1999. |
| --- | --- |

—

Tratatul dintre Republica Slovacă şi Republica Cehă privind facilitarea controlului de frontieră pentru transportul rutier, feroviar şi fluvial, semnat la Bratislava la 24 mai 1999.

FINLANDA

Finlanda nu are frontiere terestre comune cu state membre care nu aplică articolul 20.

SUEDIA

Suedia nu a stabilit niciun acord bilateral conform articolului 17 alineatul (1) din Codul frontierelor Schengen.

ISLANDA

Islanda nu are frontiere terestre comune cu niciun stat membru şi, prin urmare, prezenta dispoziţie nu se aplică.

NORVEGIA

Norvegia nu a stabilit niciun astfel de acord bilateral.

---

| 24.1.2008 | RO | Jurnalul Oficial al Uniunii Europene | C 18/15 |
| --- | --- | --- | --- |

24.1.2008

RO

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

C 18/15

---

Notificări prevăzute la articolul 37 din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European şi al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul frontierelor Schengen)

Posibilitatea unui stat membru de a prevedea în legislaţia sa internă obligaţia de a deţine şi de a purta permise şi alte documente în temeiul articolului 21 litera (c)

(2008/C 18/03)

BELGIA

Obligaţia în cauză este stipulată în secţiunea 38 a Decretului regal din 8 octombrie 1981 privind accesul pe teritoriu, şederea, stabilirea şi deportarea neresortisanţilor:

„Orice neresortisant cu vârsta de peste 15 ani trebuie să deţină în orice moment un permis de şedere sau de stabilire sau alt document de şedere şi să îl prezinte la cererea unui reprezentant oficial al autorităţii competente.”

BULGARIA

Obligaţia de a se afla în posesia anumitor documente sau de a le purta cu sine este reglementată de Legea privind documentele de identitate bulgare şi de Legea privind intrarea, şederea şi plecarea din Republica Bulgaria a resortisanţilor UE şi a membrilor familiilor acestora:

1.   Legea privind documentele de identitate bulgare

Articolul 6: „Cetăţenii trebuie să prezinte dovada identităţii acestora în momentul în care li se cere acest lucru din partea oficialilor autorizaţi prin lege.”

Articolul 29 alineatul (1): „Orice resortisant bulgar care trăieşte în Bulgaria trebuie să depună o cerere pentru o carte de identitate în termen de 30 de zile de la împlinirea vârstei de 14 ani”.

Articolul 55 alineatul (1): „Oricărui resortisant străin care a împlinit vârsta de 14 ani şi căruia i s-a acordat dreptul de a locui în Republica Bulgaria pentru o perioadă de trei luni sau mai mult i se va emite un document de identitate bulgar pentru rezidenţi străini”.

Articolul 57 alineatul (1): „Documentele de identitate bulgare pentru resortisanţii străini sunt valabile pe teritoriul Republicii Bulgaria împreună cu documentul de călătorie internaţional al resortisantului străin”.

Articolul 57 alineatul (2): „Apatrizii şi resortisanţii străini care depun o cerere sau cărora li s-a acordat protecţie în temeiul legii privind azilul şi refugiaţii îşi pot dovedi identitatea numai printr-un document de identitate bulgar”.

Articolul 58: „Resortisanţii străini care locuiesc pe teritoriul Republicii Bulgaria pentru o perioadă de trei luni sau mai puţin trebuie să îşi dovedească identitatea prin documentul de călătorie internaţional cu care au intrat în ţară, excepţie făcând resortisanţii străini care deţin un certificat de refugiat temporar”.

2.   Legea privind intrarea, şederea şi plecarea din Republica Bulgaria a resortisanţilor UE şi a membrilor familiilor acestora

Articolul 4 alineatul (1): „Resortisanţii Uniunii Europene intră pe teritoriul Republicii Bulgaria şi-l părăsesc cu cartea de identitate sau paşaportul”.

REPUBLICA CEHĂ

Obligaţia străinilor de a prezenta un document de călătorie (o dovadă a identităţii) la cererea unui poliţist este stipulată la § 103 litera (d) din Legea nr. 326/1999 Coll. privind şederea străinilor pe teritoriul Republicii Cehe. Conform legii, străinul este obligat să prezinte un document de călătorie la cererea unui poliţist.

DANEMARCA

Conform secţiunii 39 alineatul (1) din Legea privind străinii, pentru intrare, şedere şi plecare din ţară, un străin trebuie să se afle în posesia unui paşaport sau a unui document de călătorie, iar conform secţiunii 39 alineatul (3) punctul 1, paşaportul sau documentul de călătorie trebuie să fie prezentat, la cerere, autorităţilor publice pe perioada şederii acestuia în ţară.

Conform secţiunii 39 alineatul (4) punctul 1, resortisanţii dintr-o ţară nordică sunt scutiţi de la aceste obligaţii, iar conform punctului 2 din aceeaşi secţiune, Ministrul Integrării poate scuti şi alţi străini de la obligaţia de a purta paşaportul sau un alt document de călătorie [a se vedea secţiunea 5 alineatul (2) din Ordinul privind străinii]. Dispoziţiile adoptate conform secţiunii 5 alineatul (2) din Ordinul privind străinii se publică o dată pe an în Monitorul Oficial Danez (Statstidende). Avizul Ministerului pentru refugiaţi, imigrare şi integrare din 15 ianuarie 2007 privind cerinţele pentru paşaport şi viză este anexat prezentei.

Statstidende

GERMANIA

Secţiunea 3 alineatul (1), secţiunea articolul 13 alineatul (1) a doua teză, secţiunile 48 şi 82 din Aufenthaltsgesetz (Legea privind şederea cetăţenilor străini):

Aufenthaltsgesetz

Secţiunea 3 – Obligaţia de a deţine un paşaport

(1)   Cetăţenii străini pot intra şi staţiona pe teritoriul federal cu condiţia de a fi în posesia unui paşaport sau a unui document care ţine loc de paşaport, recunoscut şi valabil, în afara cazului în care, în urma unei dispoziţii legale, sunt exceptaţi de la această obligaţie.

(2)   Ministerul federal de interne (Bundesministerium des Innern) sau un organism desemnat de acesta poate autoriza, înainte ca cetăţeanul străin să intre pe teritoriul federal şi pentru cazuri speciale şi bine întemeiate, exceptarea de la obligaţia de a deţine paşaport pentru trecerea frontierei sau pentru şederea acestuia pe o perioadă de până la şase luni.

Secţiunea 13 – Trecerea frontierei

(1)   Intrarea pe teritoriul federal şi ieşirea de pe teritoriul federal sunt permise numai prin punctele de trecere autorizate şi în timpul programului de funcţionare stabilit, în afara cazului în care există excepţii prevăzute de alte dispoziţii legale sau acorduri internaţionale. Cetăţenii străini au obligaţia de a avea asupra lor, la intrarea şi la ieşirea din ţară, un paşaport sau un document care ţine loc de paşaport, recunoscut şi valabil, în conformitate cu secţiunea 3 alineatul (1) şi de a se supune controlului traficului transfrontalier efectuat de poliţie.

(2)   La un punct autorizat de trecere a frontierei se consideră că un cetăţean străin a intrat pe teritoriul federal după ce a trecut frontiera şi a trecut prin punctul de trecere a frontierei. În cazul în care poliţia de frontieră însărcinată cu controlul traficului transfrontalier permite unui cetăţean străin trecerea temporară a frontierei înainte să se adopte o hotărâre privind refuzul intrării (secţiunea 15 din prezenta lege, secţiunile 18 şi 18a din Legea privind procedura de acordare a azilului) sau în timpul pregătirii, stabilirii sau punerii în aplicare a acestei măsuri, în conformitate cu prima teză nu se consideră o pătrundere pe teritoriul respectiv, atâta timp cât autorităţile mai sus menţionate pot supraveghea şederea cetăţeanului străin. De altfel, se consideră că un cetăţean străin a intrat pe teritoriul federal în momentul în care a trecut frontiera.

Secţiunea 48 – Obligaţii privind documentele de identitate

(1)   La cererea autorităţilor însărcinate cu punerea în aplicare a prezentei legi, un cetăţean străin are obligaţia să prezinte, să înmâneze sau să predea temporar paşaportul, documentul care ţine loc de paşaport sau cartea de identitate şi permisul de şedere sau un document privind suspendarea expulzării, în măsura în care acest lucru este necesar pentru punerea în aplicare sau stabilirea măsurilor, în conformitate cu prezenta lege.

(2)   În cazul în care un cetăţean străin nu deţine un paşaport şi, în mod justificat, nici nu poate obţine un paşaport acesta poate face dovada identităţii sale dacă prezintă permisul de şedere sau un document care să ateste autorizarea şederii sale şi în care să figureze datele personale şi o fotografie a cetăţeanului străin, iar actul să fie considerat un înlocuitor al actului de identitate.

(3)   În cazul în care cetăţeanul străin nu deţine un paşaport sau un document valabil care ţine loc de paşaport, acesta are obligaţia să coopereze la eforturile de procurare a documentelor de identitate; de asemenea, are obligaţia să prezinte, să înmâneze sau să predea, la cererea autorităţilor însărcinate cu punerea în aplicare a prezentei legi, toate actele sau alte documente pe care le deţine şi pe baza cărora se pot stabili identitatea şi naţionalitatea acestuia, precum şi posibilitatea returnării sale în alt stat. În cazul în care cetăţeanul străin nu îşi respectă obligaţiile care îi revin în sensul primei teze şi dacă există indicii clare că acesta se află în posesia unor astfel de acte, cetăţeanul străin şi obiectele aflate asupra sa pot fi percheziţionate. Cetăţeanul străin trebuie să se supună acestei măsuri.

Secţiunea 82 – Cooperarea cetăţeanului străin

(1)   Cetăţeanul străin trebuie să-şi apere interesele imediat şi să facă uz de toate elementele care îi sunt favorabile, în afară de cazul în care acestea sunt evidente sau cunoscute, menţionând situaţii care pot fi dovedite, prezentând imediat dovezile necesare privind situaţia personală, celelalte certificate şi autorizaţii necesare, precum şi alte dovezi necesare pe care le poate furniza.

În acest scop, autorităţile pentru străini pot stabili un termen rezonabil. Este posibil ca, după expirarea acestui termen, elementele prezentate şi dovezile furnizate să nu fie luate în considerare.

(2)   Subsecţiunea (1) se aplică mutatis mutandis la procedura de reclamaţie.

mutatis mutandis

(3)   Cetăţeanul străin trebuie informat în legătură cu obligaţiile care îi revin în conformitate cu subsecţiunea (1), cât şi în legătură cu drepturile şi obligaţiile sale fundamentale în temeiul prezentei legi, în special obligaţiile care îi revin în conformitate cu secţiunea 44a, secţiunile 48, 49 şi 81, precum şi în legătură cu posibilitatea de a depune o cerere în conformitate cu secţiunea 11 alineatul (1) a treia teză. În cazul stabilirii unui termen, cetăţeanul străin este informat cu privire la consecinţele nerespectării termenului.

(4)   Dacă este necesar pentru adoptarea şi executarea măsurilor prevăzute de prezenta lege şi de alte dispoziţii privind drepturile cetăţenilor, se poate dispune ca un cetăţean străin să se prezinte personal la autorităţile competente şi la reprezentanţii statului a cărui cetăţenie se presupune că o are şi, de asemenea, să se supună unui control medical pentru a se stabili dacă acesta este apt pentru călătorie. În cazul în care străinul nu respectă dispoziţiile din prima teză, se poate demara executarea silită a măsurilor respective. Secţiunea 40 alineatele (1) şi (2), precum şi secţiunea 41 şi secţiunea 42 alineatul (1) prima şi a treia teză din legea privind poliţia federală (Bundespolizeigesetz) se aplică mutatis mutandis.

mutatis mutandis

ESTONIA

Prezentarea documentului de identitate, validitatea şi verificarea documentelor sunt stipulate în legea privind documentele de identitate [publicată în Riigi Teataja (Monitorul Oficial) I 1999, 25, 365; 2006, 29, 221), articolele 5 – 8 şi 17 – 181].

1

Prezentarea documentului de identitate la trecerea frontierei de stat este stipulată în legea privind frontierele de stat [publicată în Riigi Teataja (Monitorul Oficial) I 1994, 54, 902; 2006, 26, 191), articolul 111 – 112].

1

2

Notificarea şi verificarea în ceea ce priveşte străinii sunt stipulate în legea privind străinii [publicată în Riigi Teataja (Monitorul Oficial) I 1993, 44, 637; 2007, 9, 44), articolele 15 – 151.

1

GRECIA

Obligaţia străinilor care sunt resortisanţi ai ţărilor terţe de a deţine sau de a purta acte şi documente este menţionată la articolele 6 şi 8 din Legea 3386/2005 care reglementează intrarea şi şederea străinilor în Grecia. În special, articolul 6 alineatele (1) şi (2) prevede că resortisanţii ţărilor terţe care intră în Grecia trebuie să deţină un paşaport şi o viză, în cazul în care acest lucru este cerut de convenţiile internaţionale în vigoare, dreptul comunitar şi dispoziţiile naţionale. De asemenea, articolul 8 alineatul (2) din Legea 3386/2005 interzice intrarea în Grecia a resortisanţilor ţărilor terţe dacă aceştia nu deţin un paşaport sau un alt document de călătorie care le garantează revenirea în ţara de origine sau în ţara de tranzit, precum şi documentele necesare care justifică scopul călătoriei acestora.

SPANIA

Sistemul juridic spaniol stipulează o obligaţie atât pentru resortisanţii spanioli, cât şi pentru cei străini de a deţine şi de a prezenta documentele care le atestă identitatea. Aceste două norme sunt menţionate în următoarele texte legislative:

(a)   pentru resortisanţii spanioli:

Articolul 2 din Decretul regal 1553/2005 din 23 decembrie 2005 de reglementare a emiterii documentului de identitate naţional şi a licenţelor privind semnătura electronică a acestuia prevede următoarele:

| 1. | „Resortisanţii spanioli în vârstă de 14 ani sau mai mult sunt obligaţi să obţină documentul de identitate naţional”. |
| --- | --- |

1.

„Resortisanţii spanioli în vârstă de 14 ani sau mai mult sunt obligaţi să obţină documentul de identitate naţional”.

| 2. | „Toate persoanele obligate să obţină documentul de identitate naţional sunt obligate, de asemenea, să îl prezinte la cererea autorităţii sau a agenţilor acesteia”. |
| --- | --- |

2.

„Toate persoanele obligate să obţină documentul de identitate naţional sunt obligate, de asemenea, să îl prezinte la cererea autorităţii sau a agenţilor acesteia”.

Articolul 9 din Legea organică 1/1992 din 21 februarie 1992 privind protecţia siguranţei cetăţenilor protejează dreptul tuturor resortisanţilor spanioli de a li se emite un document de identitate naţional de la vârsta de paisprezece ani şi prevede obligaţia de a obţine acest document.

Articolul 20 din aceeaşi lege organică autorizează agenţii forţelor de securitate şi ai organismelor de securitate să solicite persoanelor să se legitimeze pe stradă cu scopul de a preveni şi investiga activităţile ilegale. În cazul unei opoziţii sau al unui refuz, se aplică dispoziţiile Codului penal şi ale Codului de procedură penală.

(b)   pentru resortisanţii străini:

Articolul 4 alineatul (1) din Legea organică 14/2003 din 20 noiembrie 2003 de modificare a Legii organice 4/2000 din 11 ianuarie 2000 privind drepturile şi libertăţile resortisanţilor străini în Spania şi integrarea socială a acestora, modificată de Legea organică 8/2000 din 22 decembrie 2000, stipulează obligaţia resortisanţilor străini de pe teritoriul Spaniei de a deţine documentele care atestă identitatea şi situaţia juridică a acestora în Spania.

„Resortisanţii străini de pe teritoriul spaniol au dreptul şi obligaţia de a păstra documentele care le atestă identitatea emise de către autorităţile competente ale ţării de origine sau ale ţării din care au ajuns în Spania, precum şi documentele care atestă situaţia acestora în Spania.”

Articolul 100 alineatul (2) din Decretul regal 2393/2004 din 30 decembrie 2004 de adoptare a Reglementărilor de punere în aplicare a Legii organice 4/2000 din 11 ianuarie 2000 privind drepturile şi libertăţile resortisanţilor străini în Spania şi integrarea socială a acestora precizează:

„Resortisanţii străini sunt obligaţi să prezinte documentele care le atestă identitatea şi situaţia juridică la cererea autorităţilor sau a agenţilor acestora”.

Articolul 11 din Legea organică 1/1992 din 21 februarie 1992 privind protecţia siguranţei cetăţenilor precizează că resortisanţii străini prezenţi pe teritoriul spaniol sunt obligaţi să deţină documente care le atestă identitatea şi situaţia juridică în Spania.

FRANŢA

Legislaţia franceză prevede această obligaţie la articolele L.611-1 din Codul privind intrarea şi şederea străinilor şi dreptul de azil (Code de l'entrée et du séjour des étrangers et du droit d'asile, CESEDA), care stipulează că, pe lângă o verificare a identităţii sau în urma acestei verificări, persoanele de naţionalitate străină trebuie să fie în măsură să prezinte actele sau documentele care le permit să călătorească sau să rămână pe teritoriul francez la cererea oficialilor din partea poliţiei judiciare şi sub supravegherea acesteia, a agenţilor sau a agenţilor delegaţi din partea poliţiei judiciare.

ITALIA

Legislaţia naţională prevede la articolul 3 din „Testo Unico Leggi di Pubblica Sicurezza” din 18 iunie 1931 nr. 773 (T.U.L.P.S.) posibilitatea de a deţine un document de identitate. Articolul menţionat mai sus precizează: „în conformitate cu modelul stabilit de Ministerul Afacerilor Interne, primarul emite o carte de identitate persoanelor cu vârsta de peste 15 ani care au domiciliul în municipalitate, atunci când acestea depun o cerere.”

În ceea ce priveşte obligaţia de a purta un document de identitate, articolul 4 din T.U.L.P.S. menţionat mai sus prevede că autoritatea de poliţie, în cadrul jurisdicţiei acesteia, poate cere unei persoane periculoase sau unui suspect să deţină o carte de identitate şi să o prezinte ori de câte ori o solicită ofiţerii de poliţie.

Prin examinarea acestor articole, deducem faptul că obligaţia de a purta documentul menţionat mai sus se referă numai la o persoană periculoasă sau un suspect; celelalte (care nu sunt persoane periculoase şi suspecţi) au numai obligaţia, prevăzută la articolul 651 din Codul penal, de a oferi informaţii unui ofiţer public referitoare la identitatea personală, condiţia şi calităţile personale ale acestora la cererea ofiţerului.

În ceea ce priveşte un străin care locuieşte legal în ţară, acesta are dreptul de a fi înscris la oficiul registrelor municipalităţii în care locuieşte şi dreptul de a deţine o carte de identitate care nu este valabilă pentru expatriere.

CIPRU

Regulamentul (CE) nr. 562/2006 prevede că suprimarea controlului de frontieră la frontierele interne nu afectează posibilitatea unui stat membru de a prevedea prin lege o obligaţie de a deţine sau de a purta permise şi alte documente.

Republica Cipru menţine această dispoziţie în legislaţia naţională a acesteia. În temeiul Legii din 2006 privind înregistrarea rezidenţilor [L.13(I)/2006], orice membru al poliţiei aflat în serviciul funcţiunii, orice membru al unei autorităţi de înregistrare sau orice altă persoană care este autorizată în scris de către directorul Departamentului pentru migraţie şi registru civil poate cere oricărei persoane să prezinte cartea de identitate personală. Dacă persoana nu o prezintă într-o perioadă de timp specificată, aceasta se face vinovată de o infracţiune şi este pasibilă de închisoare pe o perioadă de cel mult un an sau de o amendă de cel mult o mie de lire sau atât de închisoare, cât şi de amendă. De asemenea, conform Legii poliţiei [L.73(I)/2004], secţiunea 28, orice membru al poliţiei poate opri, deţine şi percheziţiona orice persoană i) pe care o surprinde săvârşind vreo faptă, ii) pe care o suspectează de o faptă sau de posesia vreunui lucru sau iii) pe care o surprinde în posesia vreunui lucru pentru care este necesar un permis conform dispoziţiilor unei legi în vigoare şi poate cere acestei persoane să prezinte un astfel de permis.

LETONIA

Regulamentul Cabinetului de Miniştri al Republicii Letonia nr. 499 din 4 noiembrie 2002„Regulamentul zonei de frontieră şi al regimului de frontieră al Republicii Letonia” stipulează că toate persoanele începând de la vârsta de 15 ani trebuie să deţină documente de identificare personale dacă se află în zona de frontieră (care are o întindere de până la 2 km începând cu linia frontierei de stat) de-a lungul frontierei terestre a Republicii Letonia. În alte cazuri, legislaţia Republicii Letonia nu cere persoanelor să deţină în permanenţă documente de identificare.

LITUANIA

Conform legislaţiei lituaniene, nu există nicio obligaţie pentru cetăţenii lituanieni şi ai UE de a purta acte şi documente personale.

Conform articolului 17 alineatul (5) din Legea privind frontiera de stat şi protecţia acesteia, toţi cetăţenii aflaţi în zona de frontieră trebuie să poarte documente de identitate.

Toţi cetăţenii lituanieni cu vârsta de peste 16 ani trebuie să obţină şi să deţină o carte de identitate naţională sau un paşaport. Conform legii privind statutul juridic al străinilor, toţi resortisanţii UE trebuie să aibă documente de identitate, iar resortisanţii ţărilor terţe sunt obligaţi să aibă şi să poarte documente de identitate.

LUXEMBURG

Resortisanţii străini sunt obligaţi să poarte în orice moment permisele de şedere.

UNGARIA

Articolul 61 alineatul (3) din Legea XXXIX din 2001 privind intrarea şi şederea străinilor stipulează că toţi străinii – la cererea autorităţilor – trebuie să fie în măsură să prezinte documentele de călătorie, permisul de şedere sau documentaţia necesară identificării acestora ca străini.

MALTA

Este relevant de notat că Legea privind imigraţia (capitolul 217) prevede în prezent obligaţia de a prezenta un paşaport sau alte documente relevante la punctul de intrare. Cu toate acestea, nu există dispoziţii juridice care să specifice faptul că aceste documente trebuie să fie purtate în orice moment.

Totuşi, în practică, autorităţile naţionale pot cere resortisanţilor ţărilor terţe să prezinte documentele relevante necesare. Prin urmare, aceştia ar trebui să deţină aceste documente în orice moment în timpul şederii lor în Malta.

ŢĂRILE DE JOS

În Ţările de Jos, persoanele începând de la vârsta de 14 ani sunt obligate conform Legii privind obligaţia de identificare [Wet op de identificatieplicht] să prezinte dovada identităţii pentru inspecţie la prima solicitare (obligaţia de identificare). Acelaşi lucru se aplică în cazul resortisanţilor străini.

Wet op de identificatieplicht

Articolul 4.21 din Decretul privind străinii [Vreemdelingenbesluit, sau „V”] prevede documentele care pot fi folosite pentru ca persoanele să se identifice în Ţările de Jos conform secţiunii 50.1 din Legea privind străinii. Prezentul articol operează o distincţie între următoarele grupuri:

Vreemdelingenbesluit

V”

| — | resortisanţii străini care locuiesc legal în temeiul unui permis de şedere pentru o perioadă specificată sau nespecificată; |
| --- | --- |

—

resortisanţii străini care locuiesc legal în temeiul unui permis de şedere pentru o perioadă specificată sau nespecificată;

| — | resortisanţii străini care locuiesc legal în calitate de cetăţeni comunitari; |
| --- | --- |

—

resortisanţii străini care locuiesc legal în calitate de cetăţeni comunitari;

| — | persoanele care au depus o cerere de acordare a unui permis de şedere pentru solicitanţi de azil pentru o perioadă specificată; |
| --- | --- |

—

persoanele care au depus o cerere de acordare a unui permis de şedere pentru solicitanţi de azil pentru o perioadă specificată;

| — | resortisanţii străini, alţii decât cei amintiţi mai sus. |
| --- | --- |

—

resortisanţii străini, alţii decât cei amintiţi mai sus.

În termeni specifici, sunt cuprinse următoarele categorii:

| a. | resortisanţii străini care locuiesc legal în baza unui permis de şedere temporară sau permanentă [secţiunea 8 literele (a) – (d) din Legea privind străinii] au primit ca document de identificare un document de şedere separat, în conformitate cu anexele 7a – 7d ale Regulamentului privind străinii; |
| --- | --- |

a.

resortisanţii străini care locuiesc legal în baza unui permis de şedere temporară sau permanentă [secţiunea 8 literele (a) – (d) din Legea privind străinii] au primit ca document de identificare un document de şedere separat, în conformitate cu anexele 7a – 7d ale Regulamentului privind străinii;

| b. | pentru cetăţenii UE/SEE şi ai Elveţiei care locuiesc legal după cum este specificat în secţiunea 8.e din Legea privind străinii, un paşaport naţional valabil sau o carte de identitate valabilă. Pentru resortisanţii străini care locuiesc legal după cum este definit în secţiunea 8.e din Legea privind străinii, în calitate de membri ai familiei unui cetăţean al UE/SEE sau al Elveţiei, dar care au naţionalitate diferită:






  — | un paşaport naţional valabil cu viza de intrare necesară, în cazul în care au trecut mai puţin de trei luni de la intrarea în ţară; |
| --- | --- | --- |

b.

pentru cetăţenii UE/SEE şi ai Elveţiei care locuiesc legal după cum este specificat în secţiunea 8.e din Legea privind străinii, un paşaport naţional valabil sau o carte de identitate valabilă. Pentru resortisanţii străini care locuiesc legal după cum este definit în secţiunea 8.e din Legea privind străinii, în calitate de membri ai familiei unui cetăţean al UE/SEE sau al Elveţiei, dar care au naţionalitate diferită:

—

un paşaport naţional valabil cu viza de intrare necesară, în cazul în care au trecut mai puţin de trei luni de la intrarea în ţară;

| — | un paşaport naţional valabil cu ştampila de intrare, în cazul în care nu se cere o viză şi au trecut mai puţin de trei luni de la intrarea în ţară; |
| --- | --- |

—

un paşaport naţional valabil cu ştampila de intrare, în cazul în care nu se cere o viză şi au trecut mai puţin de trei luni de la intrarea în ţară;

| — | un paşaport naţional valabil cu o declaraţie emisă de către autorităţile competente care atestă că a fost depusă o cerere pentru o carte de şedere, în cazul în care au trecut mai puţin de şase luni de la emiterea declaraţiei; |
| --- | --- |

—

un paşaport naţional valabil cu o declaraţie emisă de către autorităţile competente care atestă că a fost depusă o cerere pentru o carte de şedere, în cazul în care au trecut mai puţin de şase luni de la emiterea declaraţiei;

| — | o carte de şedere în conformitate cu anexa 7e a Regulamentului privind străinii. |
| --- | --- |

—

o carte de şedere în conformitate cu anexa 7e a Regulamentului privind străinii.

| c. | resortisanţii străini care au depus o cerere pentru un permis de şedere pentru solicitanţi de azil pentru o perioadă specificată vor primi un document de identitate în conformitate cu anexa 7f a Regulamentului privind străinii, la centrul de primire; |
| --- | --- |

c.

resortisanţii străini care au depus o cerere pentru un permis de şedere pentru solicitanţi de azil pentru o perioadă specificată vor primi un document de identitate în conformitate cu anexa 7f a Regulamentului privind străinii, la centrul de primire;

| d. | resortisanţii străini care locuiesc legal în temeiul secţiunii 8j din Legea privind străinii, deoarece există obstacolele în timpul schimbării domiciliului astfel cum este definit în secţiunea 64 din Legea privind străinii, şi persoanele care locuiesc legal ca urmare a unui moratoriu privind plecările, vor obţine, ca dovadă a identităţii, documentul de şedere în conformitate cu anexa 7f2 a Regulamentului privind străinii (documentul W2), în măsura în care nu se află încă în posesia unui document valabil pentru trecerea frontierelor: |
| --- | --- |

d.

resortisanţii străini care locuiesc legal în temeiul secţiunii 8j din Legea privind străinii, deoarece există obstacolele în timpul schimbării domiciliului astfel cum este definit în secţiunea 64 din Legea privind străinii, şi persoanele care locuiesc legal ca urmare a unui moratoriu privind plecările, vor obţine, ca dovadă a identităţii, documentul de şedere în conformitate cu anexa 7f2 a Regulamentului privind străinii (documentul W2), în măsura în care nu se află încă în posesia unui document valabil pentru trecerea frontierelor:

| e. | victimele (presupuse) ale traficului uman care locuiesc legal astfel cum este definit în secţiunea 8.k din Vw vor primi un document de şedere în conformitate cu anexa 7f2 a Regulamentului privind străinii (documentul W2), în măsura în care nu se află încă în posesia unui document valabil pentru trecerea frontierelor; |
| --- | --- |

e.

victimele (presupuse) ale traficului uman care locuiesc legal astfel cum este definit în secţiunea 8.k din Vw vor primi un document de şedere în conformitate cu anexa 7f2 a Regulamentului privind străinii (documentul W2), în măsura în care nu se află încă în posesia unui document valabil pentru trecerea frontierelor;

| f. | resortisanţii străini minori neînsoţiţi care aşteaptă o decizie privind cererea pentru prelungirea validităţii sau modificarea permisului de şedere emis anterior care face obiectul acestor restricţii, vor primi un document de şedere în conformitate cu anexa 7f2 a Regulamentului privind străinii (documentul W2), în măsura în care nu se află încă în posesia unui document valabil pentru trecerea frontierelor; |
| --- | --- |

f.

resortisanţii străini minori neînsoţiţi care aşteaptă o decizie privind cererea pentru prelungirea validităţii sau modificarea permisului de şedere emis anterior care face obiectul acestor restricţii, vor primi un document de şedere în conformitate cu anexa 7f2 a Regulamentului privind străinii (documentul W2), în măsura în care nu se află încă în posesia unui document valabil pentru trecerea frontierelor;

| g. | alţi resortisanţi străini. |
| --- | --- |

g.

alţi resortisanţi străini.

Pentru alţi resortisanţi străini, documentul de identitate corespunzător este un document valabil pentru trecerea frontierelor, în conformitate cu Vb, pentru accesul în Ţările de Jos, sau un document valabil pentru trecerea frontierelor care include o viză valabilă. Documentele pentru trecerea frontierei necesare obţinerii accesului în Ţările de Jos sunt stipulate la articolul 2.3 din Vb. Prezenta dispoziţie se aplică nu doar în cazul resortisanţilor străini cărora li se permite şederea pe perioada liberă, ci şi în cazul resortisanţilor străini care locuiesc ilegal în Ţările de Jos. Numai în circumstanţe excepţionale poate fi emis un document W2, luând în considerare în special faptul că partea implicată a fost deja scutită de la cerinţa de a deţine un paşaport.

Dispoziţia specială de la articolul 2.4 din Vb se aplică în cazul călătorilor aflaţi în tranzit. În ceea ce îi priveşte pe resortisanţii străini aflaţi în posesia unui document de identitate şi proveniţi dintr-un alt stat membru Schengen, aceştia pot circula pe teritoriul Schengen fără viză pentru maximum trei luni. În acest caz, ei trebuie să se afle în posesia unui document de călătorie valabil.

Secţiunea 50, Legea privind străinii

1.   Oficialii care răspund pentru controlul de frontieră şi oficialii desemnaţi pentru supravegherea resortisanţilor străini sunt autorizaţi să reţină persoane pentru a stabili identitatea, naţionalitatea şi statutul acestora în ceea ce priveşte dreptul de şedere, fie pentru ca pe baza faptelor şi circumstanţelor care, analizate în mod obiectiv, să ofere un indiciu rezonabil cu privire la şederea ilegală, fie să combată şederea ilegală ca urmare a trecerii frontierei. Orice persoană care declară naţionalitatea olandeză dar nu poate dovedi acest lucru poate face obiectul măsurilor coercitive specificate la alineatele (2) şi (5). Documentele pe care trebuie să le deţină un resortisant străin pentru stabilirea identităţii, naţionalităţii şi a statutului acestuia în temeiul legii privind şederea vor fi precizate în decretul Consiliului.

2.   Dacă identitatea persoanei reţinute nu poate fi stabilită imediat, aceasta poate fi condusă într-o locaţie destinată pentru interviu. Persoana în cauză va rămâne acolo nu mai mult de şase ore, cu condiţia ca acest lucru să nu aibă loc între miezul nopţii şi ora 9 dimineaţa.

3.   Dacă identitatea persoanei reţinute nu poate fi stabilită imediat şi dacă se constată că această persoană nu are dreptul la şedere legală sau dacă nu se constată imediat că are domiciliu legal, aceasta poate fi dusă într-o locaţie destinată pentru interviu. Persoana în cauză va rămâne acolo nu mai mult de şase ore, cu condiţia ca acest lucru să nu aibă loc între miezul nopţii şi ora 9 dimineaţa.

4.   Dacă în continuare există motive de îndoială conform cărora persoana reţinută nu beneficiază de şedere legală, limita de timp specificată la alineatele (2) şi (3) poate fi prelungită în scopul investigaţiei cu maximum 48 de ore de către Comandantul Jandarmeriei Regale Olandeze sau de comisarul de poliţie care are autoritate asupra locului în care se află persoana.

5.   Oficialii specificaţi la alineatul (1) sunt autorizaţi să percheziţioneze corporal persoana reţinută, precum şi bagajele acesteia.

6.   Reguli mai detaliate cu privire la aplicarea alineatelor anterioare din prezenta secţiune vor fi furnizate de decretul Consiliului.

Articolul 4.21, Decretul din 2000 privind străinii

1.   Documentele prevăzute în secţiunea 50.1, propoziţia finală din lege, sunt:

| a) | pentru resortisanţii străini care locuiesc legal, astfel cum este definit în secţiunea 8.a – 8.d din lege: un document emis de autorităţile competente care atestă acest lucru, al cărui model este stabilit de regulamentul ministerial; |
| --- | --- |

a)

pentru resortisanţii străini care locuiesc legal, astfel cum este definit în secţiunea 8.a – 8.d din lege: un document emis de autorităţile competente care atestă acest lucru, al cărui model este stabilit de regulamentul ministerial;

| b) | pentru resortisanţii străini care locuiesc legal astfel cum este definit în secţiunea 8.e din lege: un paşaport naţional valabil sau o carte de identitate valabilă, dacă aceştia sunt resortisanţi ai unui stat astfel cum este definit în secţiunea 8.7.1 sau dacă nu au această naţionalitate:






  1o. | un paşaport naţional valabil cu viza de intrare necesară, în cazul în care au trecut mai puţin de trei luni de la intrarea în ţară; |
| --- | --- | --- |

b)

pentru resortisanţii străini care locuiesc legal astfel cum este definit în secţiunea 8.e din lege: un paşaport naţional valabil sau o carte de identitate valabilă, dacă aceştia sunt resortisanţi ai unui stat astfel cum este definit în secţiunea 8.7.1 sau dacă nu au această naţionalitate:

1o.

o

un paşaport naţional valabil cu viza de intrare necesară, în cazul în care au trecut mai puţin de trei luni de la intrarea în ţară;

| 2o. | un paşaport naţional valabil cu ştampila de intrare în cazul în care nu se cere o viză de intrare şi au trecut mai puţin de trei luni de la intrarea în ţară; |
| --- | --- |

2o.

o

un paşaport naţional valabil cu ştampila de intrare în cazul în care nu se cere o viză de intrare şi au trecut mai puţin de trei luni de la intrarea în ţară;

| 3o. | un paşaport naţional valabil cu o declaraţie emisă de către autorităţile competente astfel cum este specificat în secţiunea 8.13 alineatul (4), în cazul în care au trecut mai puţin de şase luni de la emiterea declaraţiei; |
| --- | --- |

3o.

o

un paşaport naţional valabil cu o declaraţie emisă de către autorităţile competente astfel cum este specificat în secţiunea 8.13 alineatul (4), în cazul în care au trecut mai puţin de şase luni de la emiterea declaraţiei;

| 4o. | un document de şedere emis de către autorităţile competente astfel cum este definit în secţiunea 8.13 alineatul (5) sau în secţiunea 8.20 alineatul (1); |
| --- | --- |

4o.

o

un document de şedere emis de către autorităţile competente astfel cum este definit în secţiunea 8.13 alineatul (5) sau în secţiunea 8.20 alineatul (1);

| c) | pentru resortisanţii străini care au depus o cerere de acordare a unui permis de şedere pentru solicitanţi de azil astfel cum prevede în secţiunea 28 din lege: un document emis de autorităţile competente care atestă acest lucru, al cărui model este stabilit de regulamentul ministerial; |
| --- | --- |

c)

pentru resortisanţii străini care au depus o cerere de acordare a unui permis de şedere pentru solicitanţi de azil astfel cum prevede în secţiunea 28 din lege: un document emis de autorităţile competente care atestă acest lucru, al cărui model este stabilit de regulamentul ministerial;

| d) | pentru resortisanţii străini alţii decât cei specificaţi la litera (c) care beneficiază de şedere legală astfel cum este definit în secţiunea 8 la literele (f), (g), (h), (j) sau (k) din lege şi nu se aflau în posesia unui document valabil conform legii pentru trecerea frontierelor: un document emis de autorităţile competente, al cărui model este stabilit de regulamentul ministerial, împreună cu o fişă suplimentară astfel cum este definită în secţiunea 4.29 alineatul (3), pe care s-a notat statutul în temeiul dreptului de şedere; |
| --- | --- |

d)

pentru resortisanţii străini alţii decât cei specificaţi la litera (c) care beneficiază de şedere legală astfel cum este definit în secţiunea 8 la literele (f), (g), (h), (j) sau (k) din lege şi nu se aflau în posesia unui document valabil conform legii pentru trecerea frontierelor: un document emis de autorităţile competente, al cărui model este stabilit de regulamentul ministerial, împreună cu o fişă suplimentară astfel cum este definită în secţiunea 4.29 alineatul (3), pe care s-a notat statutul în temeiul dreptului de şedere;

| e) | pentru alţi resortisanţi străini, un document valabil de trecere a frontierei necesar pentru intrarea în Ţările de Jos conform legii sau, altfel, un document de trecere a frontierei în care s-a înregistrat viza necesară sau în care s-a menţionat o notă cu privire la statutul în temeiul dreptului de şedere. |
| --- | --- |

e)

pentru alţi resortisanţi străini, un document valabil de trecere a frontierei necesar pentru intrarea în Ţările de Jos conform legii sau, altfel, un document de trecere a frontierei în care s-a înregistrat viza necesară sau în care s-a menţionat o notă cu privire la statutul în temeiul dreptului de şedere.

2.   Niciun alt document decât cele specificate la alineatul (1) litera (a) sau (b) nu va fi emis copiilor cu vârsta sub 12 ani, decât în cazul în care ministrul consideră că aceştia au un interes justificat pentru a li se acorda un astfel de document.

3.   Documentul menţionat la alineatul (1) literele (a) – (d) va conţine o notificare care indică dacă resortisantului străin i se permite să lucreze şi, de asemenea, dacă este necesar un permis de muncă în acest scop, în temeiul Legii muncii pentru străini [Wet arbeid vreemdelingen].

Wet arbeid vreemdelingen

4.   Dacă şederea în Ţările de Jos a resortisantului străin specificată la alineatul (1) litera (a) sau (b) face obiectul unei restricţii menţionate în secţiunea 3.4 alineatul (4), va fi introdusă o notificare pe documentul care va preciza că „utilizarea resurselor publice poate avea consecinţe asupra drepturilor de şedere” [„beroep op de publieke middelen kan gevolgen hebben voor verblijfsrecht”].

beroep op de publieke middelen kan gevolgen hebben voor verblijfsrecht

AUSTRIA

§ 2 din Legea federală privind sistemul paşapoartelor pentru cetăţenii austrieci (Legea paşapoartelor din 1992), Monitorul Oficial Federal Austriac (BGBl.) 1992/839 în versiunea din BGBl. I 2006/44

Intrarea în ţară şi părăsirea acesteia

(1)   În absenţa unei prevederi contrare în acordurile internaţionale sau în practica internaţională, cetăţenii austrieci (cetăţenii) necesită un document de călătorie valabil (paşaport sau înlocuitor al paşaportului) pentru a intra sau a ieşi de pe teritoriul Republicii Federale. În ciuda responsabilităţii acestuia în conformitate cu § 24 alineatul (1), unui cetăţean care nu se află în posesia unui document de călătorie valabil, dar care este în măsură să îşi demonstreze cetăţenia şi identitatea nu trebuie să i se refuze intrarea.

(2)   În cazul şi în măsura în care Guvernul Federal este autorizat să încheie acorduri interguvernamentale în temeiul articolului 66 alineatul (2) din Constituţia Federală Austriacă (B-VG), pentru a facilita călătoriile în străinătate, acesta este abilitat să încheie acorduri internaţionale care să permită cetăţenilor să călătorească în alte state şi să intre pe teritoriul Republicii Federale pe baza documentelor, altele decât cele menţionate la alineatul (1). Cu condiţia ca acestea să faciliteze călătoria în zonele de frontieră ale statelor învecinate ale Republicii Austria, acordurile de această natură pot include specificaţii în scopul aplicării acestor facilităţi numai în cazul cetăţenilor care au domiciliul sau locuinţa în zonele de frontieră ale Republicii.

Acorduri în sensul § 2 alineatul (2) PassG:

Acorduri în sensul

2 alineatul (2) PassG:

| — | Acordul dintre Republica Austria şi Republica Federală Socialistă a Iugoslaviei privind traficul local de frontieră (acum Republica Slovenia), Monitorul Oficial Federal Austriac Nr. 379/1968 în versiunea Monitorului Oficial Federal Austriac Nr. 143/1996 – a se vedea articolele 3, 4 şi 7 (în curs de revizuire). |
| --- | --- |

—

Acordul dintre Republica Austria şi Republica Federală Socialistă a Iugoslaviei privind traficul local de frontieră (acum Republica Slovenia), Monitorul Oficial Federal Austriac Nr. 379/1968 în versiunea Monitorului Oficial Federal Austriac Nr. 143/1996 – a se vedea articolele 3, 4 şi 7 (în curs de revizuire).

| — | Acordul dintre Republica Austria şi Confederaţia Elveţiană de reglementare a trecerilor frontierei de către pasagerii în traficul local de frontieră, Monitorul Oficial Federal Austriac Nr. 164/1974 – a se vedea articolele 2 – 4 şi 7 – 9. |
| --- | --- |

—

Acordul dintre Republica Austria şi Confederaţia Elveţiană de reglementare a trecerilor frontierei de către pasagerii în traficul local de frontieră, Monitorul Oficial Federal Austriac Nr. 164/1974 – a se vedea articolele 2 – 4 şi 7 – 9.

§ 15 din Legea federală austriacă privind activitatea poliţiei pentru străini, emiterea documentelor pentru străini şi emiterea documentelor de intrare (Legea din 2005 privind poliţia pentru străini – FPG), Monitorul Oficial Federal Austriac nr. 100/2005

Condiţia pentru intrarea legală pe teritoriul Republicii Federale

(1)   În absenţa unei dispoziţii contrare în dreptul federal sau în acordurile internaţionale sau a unei practici internaţionale contrare, străinii necesită un document de călătorie valabil pentru intrarea legală pe teritoriul Republicii Federale (obligaţia de a deţine paşaport).

Alte documente de călătorie în sensul § 15 alineatul (1) din FPG:

| — | Paşapoartele străinului (§ § 88 – 93, FPG) |
| --- | --- |

—

Paşapoartele străinului (§ § 88 – 93, FPG)

| — | Documentele de călătorie în temeiul Convenţiei (§ 94, FPG) |
| --- | --- |

—

Documentele de călătorie în temeiul Convenţiei (§ 94, FPG)

| — | Cărţile de identitate cu fotografie pentru persoanele care beneficiază de privilegii şi imunităţi (§ 95, FPG) |
| --- | --- |

—

Cărţile de identitate cu fotografie pentru persoanele care beneficiază de privilegii şi imunităţi (§ 95, FPG)

| — | Documentul de călătorie de urgenţă pentru cetăţenii unui stat membru al Uniunii Europene (§ 96, FPG) |
| --- | --- |

—

Documentul de călătorie de urgenţă pentru cetăţenii unui stat membru al Uniunii Europene (§ 96, FPG)

| — | Documentul de călătorie pentru repatrierea cetăţenilor statelor terţe (§ 97, FPG) |
| --- | --- |

—

Documentul de călătorie pentru repatrierea cetăţenilor statelor terţe (§ 97, FPG)

§ 16 din Legea din 2005 privind poliţia pentru străini (FPG), Monitorul Oficial Federal Austriac nr. 100/2005

Condiţiile generale privind obligaţia de a deţine un paşaport

(1)   Dacă interesul public, în special în ceea ce priveşte poliţia privind paşapoartele şi străinii şi politica externă, cere acest lucru, Ministrul Federal pentru Afacerile Interne este abilitat, după consultarea cu Ministrul Federal pentru Afacerile Externe, să emită un Regulament de stabilire a acelor tipuri de documente de călătorie emise de către state, altele decât părţile la tratat, care nu corespund cerinţelor privind obligaţia de a deţine un paşaport.

(2)   Străinii înregistraţi în documente de călătorie comune pot intra sau părăsi ţara numai dacă sunt însoţiţi de către deţinătorul documentului de călătorie în care sunt înregistraţi. Acest lucru nu se aplică în cazul măsurilor luate în urma deportării sau a transportului peste frontieră în conformitate cu capitolele 5 – 10.

(3)   Străinii cărora li s-a emis un paşaport colectiv satisfac obligaţia de a deţine un paşaport, dar aceştia pot să intre şi să părăsească ţara numai dacă sunt împreună. Fiecare membru al grupului care călătoreşte necesită un document emis de autorităţi care să îi ateste identitatea. Acest lucru nu se aplică în cazul măsurilor luate în urma deportării sau a transportului peste frontieră în conformitate cu capitolele 5 – 10.

§ 17 din Legea din 2005 privind poliţia pentru străini (FPG), Monitorul Oficial Federal Austriac nr. 100/2005

Restricţionarea obligativităţii paşaportului

(1)   În cazul şi în măsura în care Guvernul Federal este autorizat să încheie acorduri interguvernamentale în temeiul articolului 66 alineatul (2) din Constituţia Federală Austriacă (B-VG), acesta este abilitat, respectând principiul reciprocităţii, să stabilească faptul că străinii care fac obiectul obligativităţii paşaportului au dreptul de a intra în ţară, de a locui temporar pe teritoriul Republicii Federale şi de a părăsi ţara pe baza documentelor de călătorie, altele decât cele menţionate la § 15 alineatul (1) şi § 16 alineatul (3). Aceşti străini îndeplinesc obligaţia de a deţine un paşaport.

(2)   Acordurile în temeiul alineatului (1), prevăzute în scopul facilitării călătoriei în zonele de frontieră ale Republicii Austria, pot specifica faptul că străinii care au intrat în ţară pe baza unui document de călătorie de acest gen au permisiunea de a rămâne în zonele de frontieră ale Republicii Austria. În aceste cazuri, acordul internaţional poate să specifice, de asemenea, faptul că documentul necesar pentru intrarea în ţară, pentru şederea temporară şi părăsirea ţării trebuie să fie contrasemnat de către o autoritate a guvernului austriac.

(3)   Dacă interesul public cere acest lucru, Ministrul Federal pentru Afacerile Interne este autorizat, după consultarea cu Ministrul Federal pentru Afacerile Externe, să emită un Regulament care să specifice faptul că anumiţi străini care fac obiectul obligativităţii paşaportului au permisiunea de a intra pe teritoriul Republicii Federale Austria, de a locui temporar acolo şi de a părăsi ţara pe baza altor documente. Aceşti străini satisfac obligaţia de a deţine un paşaport.

(4)   Cetăţenii SEE şi cetăţenii elveţieni pot îndeplini de asemenea obligaţia de a deţine un paşaport printr-o carte de identitate şi pot să intre în ţară, să locuiască temporar pe teritoriul Republicii Federale şi să părăsească ţara pe baza unui document de călătorie de acest gen.

Acorduri în sensul § 17 alineatul (1), FPG

Acordul dintre membrii Organizaţiei Tratatului Atlanticului de Nord privind statutul forţelor acestora (Acordul NATO privind statutul forţelor), Monitorul Oficial Austriac III nr. 135/1998 în versiunea Monitorului Oficial Austriac III nr. 96/1999 coroborat cu Acordul dintre statele părţi la Organizaţia Tratatului Atlanticului de Nord şi alte state care participă la parteneriatul pentru pace privind statutul forţelor acestora (Acordul NATO privind parteneriatul pentru pace – PfP) Monitorul Oficial Austriac III nr. 136/1998 în versiunea publicată în Monitorul Oficial Austriac III nr. 178/1998 – a se vedea articolul III (1) din Acordul NATO privind statutul forţelor

Acorduri în sensul § 17 alineatul (2), FPG: [a se vedea acordurile în sensul § 2 alineatul (2) din legea privind paşaportul austriac (PassG)]

§ 18 din Legea din 2005 privind poliţia pentru străini (FPG), BGBl. I nr. 100/2005

Excepţii de la obligaţia de a deţine un paşaport

(1)   Străinii nu fac obiectul unei obligativităţi a paşaportului în cazul

| 1. | emiterii unei declaraţii de acceptare (§ 19); |
| --- | --- |

1.

emiterii unei declaraţii de acceptare (§ 19);

| 2. | emiterii unui drept de şedere temporară conform legii austriece de reglementare a dreptului de stabilire şi de şedere temporară, în cazul în care un străin nu deţine documente de călătorie sau |
| --- | --- |

2.

emiterii unui drept de şedere temporară conform legii austriece de reglementare a dreptului de stabilire şi de şedere temporară, în cazul în care un străin nu deţine documente de călătorie sau

| 3. | unui transport (§ 48). |
| --- | --- |

3.

unui transport (§ 48).

(2)   Străinilor recunoscuţi ca având drept de azil sau de protecţie suplimentară în Austria şi care nu deţin niciun document de călătorie valabil, dar sunt în măsură să furnizeze elemente de dovadă (prima facie) a identităţii acestora – indiferent de responsabilitatea acestora în temeiul § § 120 şi 121 – nu trebuie să li se refuze intrarea în ţară.

prima facie

§ 19 FPG – declaraţia de acceptare

(1)   La cererea unei autorităţi competente a altui stat, va fi întocmită o declaraţie de acceptare pentru orice străin care face obiectul transferului forţat de pe teritoriul statului respectiv pe teritoriul Republicii Federale Austria şi pe care Republica Austria trebuie să îl accepte în temeiul unui acord internaţional [alineatul (4)], al unei convenţii a Comunităţii Europene sau al practicii internaţionale.

(2)   Declaraţia de acceptare trebuie să fie specificată ca atare în mod expres; aceasta trebuie să cuprindă identitatea şi naţionalitatea străinului.

(3)   În absenţa unei prevederi contrare într-un acord internaţional sau într-o convenţie a Comunităţii Europene, perioada de valabilitate a declaraţiei de acceptare trebuie să fie fixată la o durată care să corespundă cu durata cerută pentru întoarcerea străinului; pentru intrarea în ţară trebuie să fie specificat un punct de trecere a frontierei sau o locaţie dată aflată într-un stat parte la tratat.

(4)   În cazul şi în măsura în care Guvernul Republicii Federale este autorizat să încheie acorduri interguvernamentale în temeiul articolului 66 alineatul (2) din Constituţia Federală Austriacă (B-VG), acesta este abilitat, respectând principiul reciprocităţii, să stabilească faptul că persoanele care au intrat ilegal pe teritoriul unui alt stat şi care nu mai îndeplinesc condiţiile de intrare în această ţară sau de şedere temporară pe teritoriul acesteia să aibă permisiunea de a reintra în Republica Federală (convenţia privind reacceptarea).

§ 23 din Legea din 2005 privind poliţia pentru străini (FPG), Monitorul Oficial Federal Austriac nr. 100/2005

Certificatul medical

(1)   Pentru a preveni punerea în pericol a sănătăţii publice, Ministrul Federal Austriac pentru Sănătate şi Femei este abilitat să emită un regulament de stabilire a anumitor situaţii în care există un risc crescut de infectare cu:

| 1. | o boală cu declarare obligatorie, uşor transmisibilă prin contact social normal (boală gravă) în sensul Legii austriece privind bolile contagioase [Epidimiegesetz] 1950, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. 186/1950, |
| --- | --- |

1.

o boală cu declarare obligatorie, uşor transmisibilă prin contact social normal (boală gravă) în sensul Legii austriece privind bolile contagioase [Epidimiegesetz] 1950, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. 186/1950,

| 2. | orice altă boală infecţioasă gravă fără declarare obligatorie, sau |
| --- | --- |

2.

orice altă boală infecţioasă gravă fără declarare obligatorie, sau

| 3. | tuberculoză cu declarare obligatorie în sensul § 3 litera (a) din Legea austriacă privind tuberculoza, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. 127/1968, |
| --- | --- |

3.

tuberculoză cu declarare obligatorie în sensul § 3 litera (a) din Legea austriacă privind tuberculoza, Monitorul Oficial Federal Austriac nr. 127/1968,

şi, ca urmare a acestora, există riscul ca un număr mare de oameni să fie expuşi unui pericol grav şi prelungit.

(2)   Străinii care au locuit temporar în statul respectiv menţionat într-un regulament conform alineatului (1) timp de şase luni care precedă imediat intrarea acestora pe teritoriul Republicii Federale au dreptul de a li se emite o viză cu condiţia să furnizeze un certificat medical care să ateste că nu suferă de nicio boală enumerată în regulament la alineatul (1).

(3)   Regulamentul trebuie să identifice boala care îndeplineşte condiţiile de la alineatul (1), conţinutul şi perioada de valabilitate a certificatului medical.

POLONIA

Polonia nu a introdus nici un regulament specific cu privire la obligaţia de a deţine sau de a purta acte şi documente de identitate.

PORTUGALIA

Articolul 2 alineatul (1) din Legea nr. 5/95 din 21 februarie 1995 (Legea privind obligaţia de a purta documente de identitate) stipulează că „Cetăţenii cu vârsta de peste 16 ani trebuie să poarte documente de identitate ori de câte ori se află într-un loc public, un loc la care publicul are acces sau un loc aflat sub supravegherea poliţiei.”

Articolul 2 alineatul (2) din aceeaşi lege stipulează că „În sensul alineatului (1), sunt considerate documente de identitate următoarele:

| (a) | o carte de identitate sau un paşaport, pentru cetăţenii portughezi; |
| --- | --- |

(a)

o carte de identitate sau un paşaport, pentru cetăţenii portughezi;

| (b) | un permis de şedere, o carte de identitate sau un paşaport, pentru resortisanţii statelor membre ale Comunităţii Europene; |
| --- | --- |

(b)

un permis de şedere, o carte de identitate sau un paşaport, pentru resortisanţii statelor membre ale Comunităţii Europene;

| (c) | un permis de şedere, o carte de identitate pentru străini sau un paşaport, pentru resortisanţii statelor nemembre ale UE”. |
| --- | --- |

(c)

un permis de şedere, o carte de identitate pentru străini sau un paşaport, pentru resortisanţii statelor nemembre ale UE”.

SLOVENIA

Străinii trebuie să facă dovada identităţii lor prin intermediul unui document de călătorie străin, o carte de identitate personală sau alt document adecvat prevăzut în ţara de origine a străinului şi care dovedeşte identitatea acestuia, un document de călătorie pentru străini, o carte de identitate personală pentru străini, o carte de identitate pentru trecerea frontierei sau un alt document oficial emis de către autoritatea de stat, care cuprinde o fotografie pe baza căreia este posibilă stabilirea identităţii străinului. La cererea unui ofiţer de poliţie, străinii trebuie să facă dovada identităţii acestora prin intermediul documentelor menţionate mai sus şi, de asemenea, trebuie să prezinte un permis care să ateste faptul că au intrat şi locuiesc legal în Republica Slovenia [articolul 75 Ztuj-1-UPB3, Ur. l. RS (Monitorul Oficial Sloven) nr. 107/2006).

Străinii sunt pasibili de o amendă de 20 000 SIT (83,46 EUR) în cazul în care, la cererea unui ofiţer de poliţie, aceştia nu prezintă un document care să facă dovada faptului că au drept legal de intrare şi şedere în ţară sau nu fac dovada identităţii acestora la cererea unui ofiţer de poliţie [articolul 97 alineatele (3) şi (4) Ztuj].

SLOVACIA

În cazul eliminării controlului de frontieră la frontierele interne, statele membre, în conformitate cu articolul 21 literele (c) şi (d) din Codul frontierelor Schengen, pot prevedea prin lege o obligaţie de a deţine şi purta permise şi documente şi o obligaţie pentru resortisanţii ţărilor terţe de a îşi semnala prezenţa pe teritoriul oricărui stat membru în temeiul articolului 22 din Convenţia Schengen. Ca urmare a eliminării controlului de frontieră, obligaţia resortisanţilor ţărilor terţe (analogă obligaţiei resortisanţilor slovaci) de a deţine un document de călătorie valabil (inclusiv, dacă este necesar, o viză, o carte de identitate sau un permis de şedere pe perioada şederii pe teritoriul Republicii Slovace) va fi probabil menţinută. Va fi menţinută, de asemenea, obligaţia de înregistrare a străinilor în sensul secţiunii 49 alineatul (2) din Legea nr. 48/2002 Coll.

FINLANDA

Legea privind străinii (301/2004) Secţiunea 13 – Paşapoarte

Pentru intrarea şi şederea în Finlanda, străinii trebuie să deţină un paşaport emis de către autorităţile ţării de origine sau ţării de şedere a acestora, care trebuie prezentat la cererea autorităţilor de control de frontieră sau a poliţiei.

Obligaţia de a purta acte şi documente în timpul vizitei în ţară nu este stipulată în legislaţia naţională.

SUEDIA

Dispoziţiile naţionale cu privire la articolul 21 litera (c) sunt prevăzute în capitolul 9 articolul 9 din Legea privind străinii

Articolul 9

Un străin care locuieşte în Suedia este obligat, la cererea ofiţerului de poliţie, să prezinte un paşaport sau un alt document care atestă faptul că are dreptul de a locui în Suedia. Străinul este obligat, de asemenea, în urma unei citaţii din partea Oficiului naţional al migraţiei sau a autorităţilor de poliţie, să se prezinte în faţa oficiului sau a autorităţilor de poliţie şi să ofere informaţii referitoare la prezenţa acestuia în Suedia. Dacă străinul nu se conformează, acesta poate fi reţinut de autorităţile de poliţie. În cazul în care, luând în considerare circumstanţe personale ale unui străin sau alte motive, se poate presupune că străinul s-ar sustrage citaţiei, acesta poate fi reţinut fără o citaţie prealabilă.

Paza de coastă este obligată să coopereze în ceea ce priveşte activităţile de verificare ale poliţiei, în principal prin controalele pe care le efectuează asupra şi în legătură cu traficul maritim. Dacă un control este efectuat de către paza de coastă, un paşaport sau un alt document trebuie prezentat oficialului pazei de coastă.

Controalele efectuate conform primului şi celui de-al doilea paragraf pot fi realizate numai în cazul în care există motive rezonabile pentru a presupune că străinul nu are niciun drept de a locui în Suedia şi dacă există alte motive speciale pentru un control.

ROMÂNIA

Articolul 104 din Legea privind regimul străinilor în România nr. 194/2002 prevede că:

| (1) | Permisul de şedere dovedeşte identitatea străinului şi atestă existenţa dreptului de şedere în România, precum şi durata şi scopul pentru care i-a fost acordat acest drept. |
| --- | --- |

(1)

Permisul de şedere dovedeşte identitatea străinului şi atestă existenţa dreptului de şedere în România, precum şi durata şi scopul pentru care i-a fost acordat acest drept.

| (2) | Titularul permisului de şedere are obligaţia de a avea în permanenţă asupra sa documentul, de a nu-l înstrăina şi de a-l prezenta organelor autorităţilor competente ori de câte ori i se solicită aceasta. |
| --- | --- |

(2)

Titularul permisului de şedere are obligaţia de a avea în permanenţă asupra sa documentul, de a nu-l înstrăina şi de a-l prezenta organelor autorităţilor competente ori de câte ori i se solicită aceasta.

ISLANDA

Conform legislaţiei naţionale, cetăţenii islandezi nu sunt obligaţi prin lege să poarte acte şi documente de identificare. Cu toate acestea, conform articolului 15 alineatul (5) din Legea poliţiei, poliţia poate cere unei persoane (de naţionalitate islandeză sau străină) să îşi declare numele, numărul de identitate personal şi adresa şi să facă dovada acestora prin prezentarea unui document de identitate.

Conform Legii privind străinii nr. 96/2002 articolul 5 alineatul (1), un străin care ajunge în Islanda, în cazul în care nu este prevăzută altă dispoziţie în regulamentul emis de către Ministrul Justiţiei, trebuie să se afle în posesia unui paşaport sau a altui document de identitate recunoscut drept document de călătorie. Conform articolului 53 din aceeaşi lege, orice străin trebuie să prezinte la cererea poliţiei documentele de identitate ale acestuia şi să furnizeze informaţii, dacă este necesar, pentru ca identitatea şi şederea legală a acestuia în Islanda să poată fi determinată.

Ministrul Justiţiei poate decide ca străinii, alţii decât resortisanţii danezi, finlandezi, norvegieni şi suedezi, să poarte paşapoarte şi alte documente de identitate personale în orice moment în timpul şederii în Islanda. Ministrul poate scuti alţi străini de la această obligaţie.

Astfel cum este menţionat mai sus, autorităţile islandeze au suficiente posibilităţi de a obliga un străin să poarte acte şi documente, atât la sosirea în Islanda, cât şi în timpul şederii acestuia în ţară. Eliminarea controlului frontalier la frontierele interne nu afectează punerea în aplicare a dispoziţiilor menţionate mai sus.

NORVEGIA

Legea privind imigraţia (Legea nr. 64 din 24 iunie 1988 privind intrarea resortisanţilor străini în Regatul Norvegiei şi prezenţa acestora în regat) secţiunea 44 alineatul (1) se concentrează asupra acestei chestiuni. Dispoziţiile în cauză menţionează:

La cererea poliţiei, orice resortisant străin trebuie să prezinte dovada identităţii şi, dacă este necesar, să ofere informaţii pentru stabilirea identităţii şi a prezenţei legale a acestuia în regat.

În consecinţă, conform prezentei dispoziţii, există o obligaţie pentru resortisanţii străini de a deţine şi purta documente de identificare. Nu există nicio obligaţie echivalentă pentru resortisanţii norvegieni.

---

| 24.1.2008 | RO | Jurnalul Oficial al Uniunii Europene | C 18/25 |
| --- | --- | --- | --- |

24.1.2008

RO

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

C 18/25

---

Notificări prevăzute la articolul 37 din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European şi al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul frontierelor Schengen)

Obligaţia resortisanţilor ţărilor terţe de a îşi semnala prezenţa pe teritoriul unui stat membru în temeiul articolului 21 litera (d)

(2008/C 18/04)

BELGIA

Obligaţia în cauză este prezentată în detaliu în următoarele măsuri:

| — | Secţiunea 5 din Legea din 15 decembrie 1980 privind accesul pe teritoriu, şederea, stabilirea şi deportarea neresortisanţilor:

  „Neresortisanţii care nu locuiesc într-o stabiliment care este obligat prin lege să îi înregistreze drept turişti trebuie să se înregistreze la administraţia municipalităţii în care locuiesc în termen de trei zile lucrătoare de la data sosirii lor în regat, în cazul în care aceştia nu aparţin unei categorii de neresortisanţi pe care regele a scutit-o de la această obligaţie.
  Regele stabileşte metoda de înregistrare şi conţinutul documentului emis la înregistrare care dovedeşte faptul că înregistrarea a avut loc”. |
| --- | --- |

—

Secţiunea 5 din Legea din 15 decembrie 1980 privind accesul pe teritoriu, şederea, stabilirea şi deportarea neresortisanţilor:

„Neresortisanţii care nu locuiesc într-o stabiliment care este obligat prin lege să îi înregistreze drept turişti trebuie să se înregistreze la administraţia municipalităţii în care locuiesc în termen de trei zile lucrătoare de la data sosirii lor în regat, în cazul în care aceştia nu aparţin unei categorii de neresortisanţi pe care regele a scutit-o de la această obligaţie.

Regele stabileşte metoda de înregistrare şi conţinutul documentului emis la înregistrare care dovedeşte faptul că înregistrarea a avut loc”.

| — | Secţiunea 18 din Decretul regal din 8 octombrie 1981 privind accesul pe teritoriu, şederea, stabilirea şi deportarea neresortisanţilor:
  „Obligaţia de înregistrare la autorităţile locale nu se aplică în cazul:






  1. | Neresortisanţilor care sunt admişi pentru tratament într-un spital sau o instituţie similară în timpul vizitei acestora în Belgia; |
| --- | --- | --- |

—

Secţiunea 18 din Decretul regal din 8 octombrie 1981 privind accesul pe teritoriu, şederea, stabilirea şi deportarea neresortisanţilor:

„Obligaţia de înregistrare la autorităţile locale nu se aplică în cazul:

1.

Neresortisanţilor care sunt admişi pentru tratament într-un spital sau o instituţie similară în timpul vizitei acestora în Belgia;

| 2. | Neresortisanţilor arestaţi şi deţinuţi în închisoare sau într-o instituţie socială.” |
| --- | --- |

2.

Neresortisanţilor arestaţi şi deţinuţi în închisoare sau într-o instituţie socială.”

| — | Secţiunea 27 din Decretul regal din 8 octombrie 1981 privind accesul pe teritoriu, şederea, stabilirea şi deportarea neresortisanţilor:

  „Copiii neresortisanţi cu vârsta sub 15 ani trebuie să fie înregistraţi la autorităţile locale de către tatăl sau mama acestora, sau de către persoana sau instituţia care răspunde pentru aceştia.” |
| --- | --- |

—

Secţiunea 27 din Decretul regal din 8 octombrie 1981 privind accesul pe teritoriu, şederea, stabilirea şi deportarea neresortisanţilor:

„Copiii neresortisanţi cu vârsta sub 15 ani trebuie să fie înregistraţi la autorităţile locale de către tatăl sau mama acestora, sau de către persoana sau instituţia care răspunde pentru aceştia.”

| — | Secţiunea 28 din Decretul regal din 8 octombrie 1981 privind accesul pe teritoriu, şederea, stabilirea şi deportarea neresortisanţilor:

  „Neresortisanţii care locuiesc în rulote, maşini sau ambarcaţiuni trebuie să se înregistreze în limita de timp stipulată pe lista neresortisanţilor din municipalitatea în care doresc să primească comunicări oficiale. Autorităţile municipale locale sunt responsabile pentru emiterea unui certificat de recunoaştere a prezenţei acestora pe lista neresortisanţilor înregistraţi la municipalitatea în cauză.” |
| --- | --- |

—

Secţiunea 28 din Decretul regal din 8 octombrie 1981 privind accesul pe teritoriu, şederea, stabilirea şi deportarea neresortisanţilor:

„Neresortisanţii care locuiesc în rulote, maşini sau ambarcaţiuni trebuie să se înregistreze în limita de timp stipulată pe lista neresortisanţilor din municipalitatea în care doresc să primească comunicări oficiale. Autorităţile municipale locale sunt responsabile pentru emiterea unui certificat de recunoaştere a prezenţei acestora pe lista neresortisanţilor înregistraţi la municipalitatea în cauză.”

BULGARIA

Obligaţia resortisanţilor ţărilor terţe de a îşi semnala prezenţa pe teritoriul oricărui stat membru în temeiul articolului 22 din Convenţia Schengen este reglementată de legea privind resortisanţii străini în Republica Bulgaria:

Articolul 18 alineatul (1): „La intrarea pe teritoriul Republicii Bulgaria, resortisanţii străini trebuie să completeze o carte de vizită conform modelului aprobat de Ministerul Afacerilor Interne prin care să declare scopul vizitei şi să indice în scris adresa la care vor locui.”

REPUBLICA CEHĂ

Obligaţia resortisanţilor ţărilor terţe de a îşi semnala prezenţa pe teritoriul Republicii Cehe în temeiul dispoziţiilor articolului 22 din Convenţia Schengen este stipulată de Legea nr. 326/1999 Coll. privind şederea străinilor pe teritoriul Republicii Cehe (capitolul VII § § 93 – 102 privind semnalarea şederii pe teritoriu).

Conform legii, străinul este obligat să îşi semnaleze la poliţie prezenţa pe teritoriul Republicii Cehe în termen de trei zile de la sosire.

DANEMARCA

Danemarca a hotărât să nu pună în aplicare articolul 22 din Convenţia Schengen.

Legea privind străinii şi Ordinul privind străinii nu conţin dispoziţii privind obligaţia resortisanţilor ţărilor terţe de a îşi semnala prezenţa în ţară la intrarea dintr-o altă ţară Schengen.

GERMANIA

În conformitate cu articolul 22 din Convenţia privind punerea în aplicare a Acordului Schengen, resortisanţii unei ţări terţe au obligaţia să îşi declare prezenţa pe teritoriul unui stat membru. În Germania, obligaţia de declarare este prevăzută la articolele 11, 14 şi 16 din legea-cadru privind evidenţa populaţiei.

În conformitate cu legea-cadru privind evidenţa populaţiei, respectiv cu reglementările echivalente ale legislaţiei landurilor referitoare la evidenţa populaţiei, există obligaţia generală ca cetăţeanul străin să declare achiziţionarea unei locuinţe de pe teritoriul naţional (obligaţia de declarare a sosirii) şi, de asemenea, obligaţia de a declara schimbarea domiciliului în străinătate (obligaţia de a declara plecarea). Aceste obligaţii de declarare se efectuează în decurs de o săptămână sau de două săptămâni de la data instalării sau a părăsirii domiciliului naţional. Aceste formalităţi sunt de competenţa autorităţilor municipale.

Obligaţia generală de declarare se aplică în egală măsură cetăţenilor germani şi celor străini. Nu se face nicio deosebire între resortisanţii statelor membre ale UE şi resortisanţii din ţări terţe.

Obligaţia generală de declarare nu aduce atingere obligaţiei speciale de declarare care se referă la hoteluri, spitale sau aziluri.

ESTONIA

În temeiul articolului 9 din Legea privind frontierele de stat [publicată în Riigi Teataja (Monitorul Oficial) I 1994, 54, 902; 2006, 26, 191], frontiera de stat poate fi trecută prin punctele de control al frontierei. În consecinţă, notificarea prezenţei nu este necesară.

GRECIA

Articolul 87 alineatele (1) şi (2) din Legea 3386/2005 prevede că, imediat după intrarea în Grecia, resortisanţii trebuie să îşi semnaleze sosirea persoanelor care le oferă cazare, prezentând paşaportul sau orice alt document de călătorie recunoscut de convenţiile internaţionale, o viză de intrare sau un permis de şedere. Persoanele care oferă cazare sau locuinţă temporară trebuie să notifice de îndată departamentul de poliţie şi oficiul pentru imigraţie competent cu privire la sosirea şi plecarea străinilor pe care îi găzduiesc. Se impune o amendă cuprinsă între 1 500 şi 3 000 EUR străinilor şi altor persoane care încalcă dispoziţiile aplicabile.

SPANIA

Conform dreptului spaniol, resortisanţilor li se cere în anumite cazuri să declare că au intrat în ţară.

Articolul 12 din Decretul regal 2393/2004 din 30 decembrie 2004 de adoptare a regulamentelor de punere în aplicare a Legii organice 4/2000 din 11 ianuarie 2000 privind drepturile şi libertăţile resortisanţilor străini în Spania şi integrarea socială a acestora, prevede următoarele:

| 1. | „Resortisanţii ajunşi pe teritoriul spaniol care provin dintr-o ţară cu care Spania a semnat un acord de suprimare a controalelor de frontieră sunt obligaţi să îşi declare personal intrarea autorităţilor de poliţie spaniole.” |
| --- | --- |

1.

„Resortisanţii ajunşi pe teritoriul spaniol care provin dintr-o ţară cu care Spania a semnat un acord de suprimare a controalelor de frontieră sunt obligaţi să îşi declare personal intrarea autorităţilor de poliţie spaniole.”

| 2. | „În cazul în care această declaraţie nu este făcută la momentul intrării, ea trebuie făcută în termen de trei zile lucrătoare de la data intrării la orice secţie de poliţie naţională sau la Oficiul pentru străini.” |
| --- | --- |

2.

„În cazul în care această declaraţie nu este făcută la momentul intrării, ea trebuie făcută în termen de trei zile lucrătoare de la data intrării la orice secţie de poliţie naţională sau la Oficiul pentru străini.”

FRANŢA

Legislaţia franceză prevede această obligaţie la articolele L. 531-2, R. 211-32, R.211-33, R.212-5 şi R.212-6 din CESEDA (Code de l'entrée et du séjour des étrangers et du droit d'asile), care menţionează că resortisanţii ţărilor terţe trebuie să semneze o declaraţie la intrarea acestora pe teritoriul principal al ţării.

ITALIA

Informaţiile vor fi publicate ulterior.

CIPRU

Regulamentul 242/72, astfel cum a fost modificat, emis conform Legii privind străinii şi imigraţia, capitolul 105, astfel cum a fost modificat, alineatele (35) şi (36), prevede faptul că orice străin care ajunge în Republica Cipru trebuie să se prezinte în termen de şapte zile de la sosirea acestuia la oficiul ofiţerului pentru înregistrare, din districtul de înregistrare în care intenţionează să-şi stabilească domiciliul sau domiciliul dorit şi i se va emite în temeiul acestei dispoziţii un certificat de înregistrare.

LETONIA

În momentul solicitării permiselor de şedere permanentă sau temporară în Republica Letonia, resortisanţii ţărilor terţe trebuie să declare locul de şedere al acestora.

LITUANIA

Resortisanţii ţărilor terţe nu au obligaţia de a îşi semnala prezenţa pe teritoriul Lituaniei în temeiul dispoziţiilor articolului 22 din Convenţia Schengen.

LUXEMBURG

Resortisanţii ţărilor terţe trebuie să îşi semnaleze prezenţa în ţară în termen de trei zile municipalităţii sau hotelului la care stau.

UNGARIA

Articolul 88 din Legea XXXIX din 2001 privind intrarea şi şederea străinilor stipulează că străinii sunt obligaţi să semnaleze autorităţilor de poliţie pentru străini locul de şedere al acestora.

MALTA

În prezent, resortisanţii ţărilor terţe sunt obligaţi să respecte numai condiţiile de intrare, astfel cum sunt prevăzute în Legea privind imigraţia (capitolul 217) şi în legislaţia conexă. Înainte de aderarea Maltei la zona Schengen, trebuie adoptată legislaţia prevăzută la articolul 22 din Convenţia Schengen.

ŢĂRILE DE JOS

Articolul 4.4 din Decretul privind străinii specifică faptul că un resortisant străin care intră sau iese din Ţările de Jos printr-o frontieră externă trebuie să semnaleze acest lucru unui punct de trecere a frontierei externe în timpul programului de funcţionare şi să semnaleze unui oficial responsabil pentru controlul de frontieră. Ministerul olandez poate acorda o scutire de la această cerinţă în anumite circumstanţe. Cele menţionate anterior nu se aplică în cazul cetăţenilor din ţările Benelux.

Accesul condiţionat poate, de asemenea, să facă obiectul unei obligaţii de înregistrare. În ceea ce priveşte obligaţia de înregistrare, aceasta presupune, în principiu, semnalarea în termen de trei zile către departamentul de poliţie pentru străini al poliţiei regionale care răspunde de municipalitatea în care va locui resortisantul străin. În cazul în care, datorită unei sărbători legale sau unei vacanţe de sfârşit de săptămână, resortisantul străin nu este în măsură să îndeplinească cerinţa de înregistrare în termen de trei zile, pe documentul de trecere a frontierei se va specifica următoarea menţiune: „semnalează nu mai târziu de .... (data)”.

Articolul 4.39 din Decretul privind străinii prevede, de asemenea, faptul că un resortisant străin fără domiciliu legal trebuie să semnaleze de îndată, personal, comisarului poliţiei regionale care răspunde de municipalitatea în care locuieşte.

Articolul 4.47 din Decretul privind străinii specifică următoarele:

| „1. | Un resortisant străin care locuieşte legal, astfel cum este definit în secţiunea 8.i din lege, şi care a ajuns în Ţările de Jos pentru o şedere de cel mult trei luni trebuie să semnaleze personal în termen de trei zile de la sosirea acestuia în Ţările de Jos comisarului de poliţie regională care răspunde de municipalitatea în care se situează domiciliul său. |
| --- | --- |

„1.

Un resortisant străin care locuieşte legal, astfel cum este definit în secţiunea 8.i din lege, şi care a ajuns în Ţările de Jos pentru o şedere de cel mult trei luni trebuie să semnaleze personal în termen de trei zile de la sosirea acestuia în Ţările de Jos comisarului de poliţie regională care răspunde de municipalitatea în care se situează domiciliul său.

| 2. | La calcularea perioadei de trei luni menţionate la alineatul (1) va fi luată în considerare o şedere anterioară în Ţările de Jos pe o perioadă de şase luni imediat anterioară sosirii. |
| --- | --- |

2.

La calcularea perioadei de trei luni menţionate la alineatul (1) va fi luată în considerare o şedere anterioară în Ţările de Jos pe o perioadă de şase luni imediat anterioară sosirii.

| 3. | În cazul în care resortisantul străin are vârsta sub 12 ani, persoana cu care acesta locuieşte va face semnala prezenţa.” |
| --- | --- |

3.

În cazul în care resortisantul străin are vârsta sub 12 ani, persoana cu care acesta locuieşte va face semnala prezenţa.”

Articolul 4.48 din Decretul privind străinii specifică următoarele:

| „1. | Un resortisant străin care locuieşte legal, astfel cum este definit în secţiunea 8.i din lege, şi care a ajuns în Ţările de Jos pentru o şedere de maximum trei luni trebuie să-i semnaleze personal în termen de trei zile de la sosirea în Olanda comisarului de poliţie regional care răspunde de municipalitatea în care se situează domiciliul acestuia. |
| --- | --- |

„1.

Un resortisant străin care locuieşte legal, astfel cum este definit în secţiunea 8.i din lege, şi care a ajuns în Ţările de Jos pentru o şedere de maximum trei luni trebuie să-i semnaleze personal în termen de trei zile de la sosirea în Olanda comisarului de poliţie regional care răspunde de municipalitatea în care se situează domiciliul acestuia.

| 2. | Orice cerinţă de înregistrare conform alineatului anterior pentru un resortisant străin cu vârsta sub 12 ani va fi obligatorie pentru persoana cu care locuieşte resortisantul străin. |
| --- | --- |

2.

Orice cerinţă de înregistrare conform alineatului anterior pentru un resortisant străin cu vârsta sub 12 ani va fi obligatorie pentru persoana cu care locuieşte resortisantul străin.

| 3. | Alineatul (1) nu se aplică în cazul resortisanţilor străini care se cazează la un hotel sau la o instituţie al cărei proprietar, chiriaş sau administrator este obligat de regulamentul municipal să indice autorităţilor desemnate faptul că oferă găzduire peste noapte.” |
| --- | --- |

3.

Alineatul (1) nu se aplică în cazul resortisanţilor străini care se cazează la un hotel sau la o instituţie al cărei proprietar, chiriaş sau administrator este obligat de regulamentul municipal să indice autorităţilor desemnate faptul că oferă găzduire peste noapte.”

Articolul 4.49 din Decretul privind străinii specifică următoarele:

| „1. | Un resortisant străin care deţine o viză sau un document pentru trecerea frontierelor în care autoritatea competentă corespunzătoare a înscris o menţiune cu privire la obligaţia de semnalare a prezenţei la Poliţia pentru străini din Ţările de Jos, se va prezenta personal în termen de trei zile de la sosirea în Ţările de Jos comisarului de poliţie regional care răspunde de municipalitatea specificată în respectiva menţiune. |
| --- | --- |

„1.

Un resortisant străin care deţine o viză sau un document pentru trecerea frontierelor în care autoritatea competentă corespunzătoare a înscris o menţiune cu privire la obligaţia de semnalare a prezenţei la Poliţia pentru străini din Ţările de Jos, se va prezenta personal în termen de trei zile de la sosirea în Ţările de Jos comisarului de poliţie regional care răspunde de municipalitatea specificată în respectiva menţiune.

| 2. | Alineatul (1) nu se aplică în cazul cetăţenilor unui stat care este parte la Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, Acordul privind Spaţiul Economic European sau în cazul cetăţenilor elveţieni.” |
| --- | --- |

2.

Alineatul (1) nu se aplică în cazul cetăţenilor unui stat care este parte la Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, Acordul privind Spaţiul Economic European sau în cazul cetăţenilor elveţieni.”

Articolul 4.50 din Decretul privind străinii specifică următoarele:

| „1. | Resortisantul străin care a venit în Ţările de Jos pentru a căuta un loc de muncă pe post de marinar la bordul unui vas se va prezenta personal în termen de trei zile de la sosirea în Ţările de Jos comisarului de poliţie regional pentru municipalitatea în care îşi caută loc de muncă. |
| --- | --- |

„1.

Resortisantul străin care a venit în Ţările de Jos pentru a căuta un loc de muncă pe post de marinar la bordul unui vas se va prezenta personal în termen de trei zile de la sosirea în Ţările de Jos comisarului de poliţie regional pentru municipalitatea în care îşi caută loc de muncă.

| 2. | Alineatul (1) nu se aplică în cazul cetăţenilor unui stat care este parte la Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, Acordul privind Spaţiul Economic European sau în cazul cetăţenilor elveţieni.” |
| --- | --- |

2.

Alineatul (1) nu se aplică în cazul cetăţenilor unui stat care este parte la Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, Acordul privind Spaţiul Economic European sau în cazul cetăţenilor elveţieni.”

AUSTRIA

§ 5 din Legea federală austriacă de reglementare a obligaţiei de înregistrare la poliţie (Legea de semnalare 1991 – MeldeG), Monitorul Oficial Federal Austriac 1992/9 în versiunea Monitorului Oficial Federal Austriac I 2006/45

Cazarea în hoteluri

„(1)   Orice persoană care se cazează ca oaspete într-un hotel, indiferent de perioada în care beneficiază de cazarea respectivă, trebuie să fie înregistrată printr-o consemnare în registrul vizitatorilor fără întârziere nejustificată şi în orice caz în termen de 24 de ore de la sosire.

(2)   Oricărei persoane care îşi încheie şederea ca oaspete într-un hotel trebuie să i se anuleze înregistrarea printr-o consemnare în registrul vizitatorilor în limita cuprinsă între 24 de ore înainte de plecare şi imediat după plecare.

(3)   Membrii grupurilor de turişti care cuprind cel puţin opt persoane vor fi scutiţi, cu excepţia conducătorului de grup, de obligaţia de a se înregistra conform alineatelor (1) şi (2) în cazul în care conducătorul de grup prezintă la sosire gazdei sau reprezentantului autorizat al acesteia o listă colectivă care cuprinde numele, naţionalitatea şi – în cazul oaspeţilor străini – tipul, numărul şi autoritatea emitentă a documentului de călătorie pentru respectivul grup de oameni. Această dispoziţie se aplică doar dacă grupul de turişti nu se cazează la acelaşi hotel împreună pentru o perioadă de cel mult o săptămână.

(4)   În cazul în care perioada de cazare într-un hotel ajunge la peste două luni, oaspetele trebuie să se înregistreze, de asemenea, la autorităţile de înregistrare. Înregistrarea trebuie efectuată cel târziu a treia zi după scurgerea celor două luni; altfel, dispoziţiile articolelor 3 şi 4 se aplică mutatis mutandis.”

§ 6 din Legea federală austriacă de reglementare a obligaţiei de înregistrare la poliţie (Legea privind semnalarea 1991 – MeldeG), Monitorul Oficial Federal Austriac 1992/9 în versiunea Monitorului Oficial Federal Austriac I 2006/45

„Străinii care fac obiectul obligaţiei de înregistrare şi care exercită o activitate lucrativă pe teritoriul Republicii Federale Austria (care necesită un permis oficial), pe lângă că au obligaţia de a se înregistra conform § 5, trebuie să se înregistreze sau să anuleze înregistrarea la autorităţile de înregistrare. Dispoziţiile § § 3 şi 4 se aplică mutatis mutandis.”

§ 3 din Legea privind semnalarea (MeldeG) – cazarea în apartamente; înregistrarea

„(1)   Orice persoană care se cazează într-un apartament trebuie să se înregistreze în termen de trei zile la autorităţile de înregistrare.

(2)   Formularul de înregistrare trebuie să fie completat integral şi corect pentru fiecare persoană care se înregistrează. Dacă apartamentul se află într-un imobil cu mai multe adrese, trebuie folosită adresa apartamentului conform § 14 alineatul (2) din Legea din 1997 privind Poşta Austriei.

(3)   Formularul completat în mod corespunzător şi documentele notariale care atestă datele de identitate [§ 1 alineatul (5a)] – pe lângă numărul din Registrul locuinţelor – ale persoanei care se cazează sunt necesare pentru înregistrare; persoana în cauză este obligată să colaboreze pentru stabilirea identităţii sale. Dacă persoana respectivă înregistrează cazarea drept principalul său domiciliu şi dacă persoana care urmează să se înregistreze s-a înregistrat deja la un domiciliu principal pe teritoriul Republicii Federale Austria, orice anulare sau schimbare a înregistrării [§ 11 alineatul (2)] în ceea ce priveşte cazarea menţionată trebuie efectuată în acelaşi timp la oficiul de înregistrare care răspunde pentru principalul domiciliu.

(4)   Oficiul de înregistrare trebuie să confirme în scris înregistrarea şi, după caz, orice schimbare sau anulare a înregistrării. Acest lucru se face prin aplicarea notei de înregistrare pe un exemplar, ceea ce atestă înregistrările din baza de date agregată care au fost menţinute sau – la cererea părţii care este obligată să se înregistreze – pe un exemplar al datelor de înregistrare modificat cel mai recent. În cazul în care în cursul înregistrării se face o modificare a înregistrării la oficiul de înregistrare competent, conform alineatului (3), acesta din urmă răspunde pentru modificarea Registrului central al locuinţelor; oficiul de înregistrare competent conform alineatului (1) va avea posibilitatea de a accesa Registrul central al locuinţelor cu scopul de a se informa.”

§ 4 MeldeG – Cazarea în apartamente; anularea înregistrării

„(1)   Oricărei persoane care îşi încheie şederea într-un apartament trebuie să i se anuleze înregistrarea la oficiul de înregistrare în termen de trei zile.

(2)   În cazul în care sunt furnizate documente care atestă identitatea persoanei care face obiectul obligaţiei de înregistrare, înregistrarea poate fi anulată, de asemenea, la oficiul de înregistrare competent atunci când se efectuează o înregistrare.

(3)   Un formular de înregistrare trebuie să fie completat integral şi corect pentru fiecare persoană a cărei înregistrare urmează să fie anulată.

(4)   Oficiul de înregistrare trebuie să confirme în scris anularea pe un exemplar al bazei de date agregate (§ 16) pentru partea în cauză sau, la cererea acesteia, pe un exemplar al datelor de înregistrare modificate cel mai recent, aplicând nota de înregistrare care va fi înmânată persoanei care face obiectul unei obligaţii de înregistrare ca document care atestă faptul că înregistrarea a fost anulată. Dacă anularea înregistrării se efectuează la un oficiu de înregistrare competent conform alineatului (2) sau § 3 alineatul (3), oficiul de înregistrare în cauză este responsabil pentru modificarea Registrului central al locuinţelor; oficiul de înregistrare menţionat (1) va avea posibilitatea de a accesa Registrul central al locuinţelor pentru a se informa.”

§ 1 MeldeG – Definirea termenilor

„(5a)   Datele de identitate reprezintă numele, sexul, data naşterii (oraşul, data, provincia, dacă se află în Austria, şi statul, dacă se află în străinătate) numărului registrului locuinţelor (numărul registrului central al locuinţelor) şi naţionalitatea; în cazul străinilor, datele cuprind tipul, numărul, oficiul emitent şi data emiterii, precum şi statutul emiterii documentului de călătorie al acestora.”

Articolul 11 MeldeG – Modificarea datelor înregistrate

„(2)   O modificare a înregistrării trebuie efectuată în termen de o lună în cazul în care modificările enumerate la alineatele (1) şi (1a) au fost făcute în străinătate sau dacă domiciliul principal este stabilit la locul de cazare sau schimbat de la locul de cazare, fără nicio legătură cu vreo procedură de plângere (§ 17). Pentru a schimba înregistrarea pentru noul domiciliu, persoana care face obiectul unei obligaţii de înregistrare trebuie să furnizeze documente care să ateste faptul că s-a efectuat o modificare a înregistrării în ceea ce priveşte fostul domiciliu principal.”

POLONIA

Conform articolelor 23 – 26 din Legea privind înregistrarea populaţiei şi cărţile de identitate din 10 aprilie 1974 (Jurnalul legilor din 06.139.993 cu modificările ulterioare), străinii care stau pe teritoriul Republicii Polonia sunt obligaţi să-şi declare prezenţa în conformitate cu normele stipulate în legea menţionată mai sus.

Străinii care stau în altă parte decât într-un hotel, beneficiind de cazare oferită de un loc de muncă, o instituţie de învăţământ, o unitate medicală sau o facilitate turistică sunt obligaţi să îşi semnaleze prezenţa temporară în termen de cel mult patru zile de la trecerea frontierei Republicii Polonia.

Dacă a patra zi de prezenţă este zi liberă, ultima zi de semnalare este următoarea zi lucrătoare.

Şederea temporară a unui grup de turişti este semnalată de conducătorul de grup, care este obligat să prezinte administratorului hotelului sau unui membru autorizat al personalului hotelului o listă a membrilor grupului şi documentele de călătorie care îi autorizează să stea pe teritoriul Republicii Polonia.

| 1. | În momentul semnalării prezenţei sale permanente, un străin trebuie să ofere toate datele, precum şi cartea de şedere a acestuia emisă ca urmare a acordării permisului de stabilire, permisul CE de şedere pe termen lung, statutul de refugiat sau permisul de şedere tolerată, sau permisul de stabilire, permisul CE de şedere pe termen lung, decizia de acordare a statutului de refugiat în Republica Polonia sau decizia de acordare a permisiunii de şedere tolerată. |
| --- | --- |

1.

În momentul semnalării prezenţei sale permanente, un străin trebuie să ofere toate datele, precum şi cartea de şedere a acestuia emisă ca urmare a acordării permisului de stabilire, permisul CE de şedere pe termen lung, statutul de refugiat sau permisul de şedere tolerată, sau permisul de stabilire, permisul CE de şedere pe termen lung, decizia de acordare a statutului de refugiat în Republica Polonia sau decizia de acordare a permisiunii de şedere tolerată.

| 2. | Un străin care semnalează o şedere temporară de cel mult trei luni trebuie să furnizeze datele necesare şi să prezinte viza în cazul în care acesta a trecut frontiera în temeiul unui acord de eliminare sau limitare a obligaţiei de viză – un document de călătorie, o carte de identitate temporară pentru străini, o carte de şedere sau un permis de şedere pe o perioadă fixă, o permisiune de stabilire sau o permisiune CE de şedere pe termen lung sau decizia de acordare a statutului de refugiat în Republica Polonia sau decizia de acordare a permisiunii de şedere tolerată. |
| --- | --- |

2.

Un străin care semnalează o şedere temporară de cel mult trei luni trebuie să furnizeze datele necesare şi să prezinte viza în cazul în care acesta a trecut frontiera în temeiul unui acord de eliminare sau limitare a obligaţiei de viză – un document de călătorie, o carte de identitate temporară pentru străini, o carte de şedere sau un permis de şedere pe o perioadă fixă, o permisiune de stabilire sau o permisiune CE de şedere pe termen lung sau decizia de acordare a statutului de refugiat în Republica Polonia sau decizia de acordare a permisiunii de şedere tolerată.

PORTUGALIA

Articolul 26 alineatul (1) din Decretul-lege 244/98 din 8 august 1998, modificat de Decretul-lege 34/2003 din 25 februarie 2003, precizează că semnalarea intrării în ţară este obligatorie: „Străinii care intră în ţară dintr-un alt stat membru printr-un punct de frontieră care nu face obiectul controlului de frontieră trebuie să semnaleze acest lucru în termen de trei zile lucrătoare de la intrare”.

ROMÂNIA

Articolul 102 din Legea privind regimul străinilor în România nr. 194/2002 prevede că:

„(1)   Străinul intrat legal pe teritoriul României are obligaţia să anunţe despre aceasta organul de poliţie competent teritorial, în termen de 3 zile de la data intrării. Fac excepţie cetăţenii statelor membre ale Uniunii Europene şi ale Spaţiului Economic European.

(2)   În situaţia cazării în hoteluri sau în alte amenajări turistice, străinul va îndeplini formalităţile de luare în evidenţă la administraţia locului respectiv care, în termen de 24 de ore, va comunica datele necesare organului de poliţie competent teritorial.”

SLOVENIA

Metodele şi procedurile de înregistrare şi anulare a înregistrării domiciliului permanent şi temporar şi de înregistrare şi anulare a înregistrării oaspeţilor sunt reglementate de Legea de înregistrare a domiciliului (ZPPreb-UPB1, Ur. l. RS nr. 59/2006), care stipulează obligaţia străinilor de a se înregistra în diferite moduri în funcţie de tipul de şedere.

1.   Cazarea într-un stabiliment turistic sau hotelier

Stabilimentele turistice sau hoteliere sunt facilităţi destinate primirii de persoane pentru a le oferi cazare sau odihnă peste noapte (hoteluri, moteluri, staţiuni balneoclimaterice, pensiuni, case de oaspeţi, ferme turistice, sate de vacanţă, campusuri, porturi de iahting, cabane montane şi alte case sau clădiri destinate cazării sau odihnei).

Străinii care stau într-un stabiliment turistic sau hotelier trebuie să fie înregistraţi de către furnizorul cazării la secţia de poliţie în termen de douăsprezece ore de la primirea acestora, iar înregistrarea să fie anulată în douăsprezece ore de la plecarea acestora [articolul 10 alineatul (1) ZPPreb].

Furnizorul cazării este o persoană juridică, antreprenor independent sau persoană fizică care primeşte oaspeţi contra cost în scopul găzduirii sau odihnei peste noapte sau care oferă găzduire temporară ca parte a activităţilor sale.

2.   Şederea în stabilimente de cazare

Stabilimentele de cazare cuprind locuinţe pentru o singură persoană, dormitoare şi cămine studenţeşti, case de îngrijire pentru bătrâni şi alte facilităţi destinate locuirii în comun sau activităţilor care presupun o şedere 24 de ore din 24.

Străinii fără permis de şedere care locuiesc într-un stabiliment de cazare trebuie să fie înregistraţi de către furnizorul cazării la secţia de poliţie în termen de trei zile de la sosirea acestora iar înregistrarea să fie anulată în termen de trei zile de la plecarea acestora [articolul 10 alineatul (2), ZPPreb]. Străinii cu permis de şedere care locuiesc într-un stabiliment de cazare trebuie să fie înregistraţi de către furnizorul cazării la un oficiu al administraţiei locale în termen de trei zile de la sosirea acestora, iar înregistrarea să fie anulată în trei zile de la plecarea acestora [articolul 11 alineatul (2), ZPPreb].

3.   Şederea în alte locuri decât în stabilimente de cazare turistice sau hoteliere

Străinii fără un permis de şedere care nu locuiesc într-un stabiliment turistic sau hotelier trebuie să se înregistreze la secţia de poliţie în termen de trei zile de la trecerea frontierei naţionale sau de la schimbarea locului de cazare şi să îşi anuleze înregistrarea înainte de plecare [articolul 10 alineatul (3), ZPPreb]. Străinii cu un permis de şedere valabil care nu şi-au înregistrat domiciliul permanent sau temporar în Republica Slovenia la un oficiu al administraţiei locale trebuie să-şi înregistreze domiciliul temporar la un oficiu al administraţiei locale în termen de trei zile de la mutare [articolul 12 alineatul (3), ZPPreb].

Străinii cu un permis de şedere trebuie să îşi semnaleze domiciliul temporar la un oficiu al administraţiei locale în termen de trei zile de la mutare în cazul în care sunt găzduiţi temporar sau locuiesc în afara domiciliului lor permanent sau temporar în facilităţi precum apartamente, case de vacanţă şi alte astfel de facilităţi (altele decât locuinţe turistice sau hoteliere) şi intenţionează să rămână acolo pe o perioadă de peste 60 de zile şi au înregistrat deja un domiciliu permanent sau temporar la un oficiu al administraţiei locale [articolul 12 alineatul (1), ZPPreb].

4.   Cazarea într-un stabiliment medical

Instituţiile de îngrijire care primesc străini pentru tratament trebuie să notifice organul competent în termen de 24 de ore de la primirea acestora (articolul 84, Ztuj).

SLOVACIA

Informaţiile vor fi publicate ulterior.

FINLANDA

Legea privind străinii (301/2004) secţiunea 130 alineatul (3)

„Un resortisant din afara UE sau un străin asimilat acestuia trebuie să semnaleze prezenţa sa în termen de trei zile de la intrarea acestuia în ţară. Dispoziţii suplimentare privind semnalarea pot fi precizate prin decret al Ministerului Afacerilor Interne.”

SUEDIA

Nu există dispoziţii naţionale cu privire la articolul 21 litera (d), în afară de capitolul 6 § 13 din Legea privind străinii, care precizează următoarele:

„Orice persoană care desfăşoară o activitate hotelieră, de pensiune sau altă activitate comercială de cazare pe timpul nopţii trebuie să garanteze că străinii oferă detalii despre aceştia completând personal şi semnând o carte de înregistrare. Direcţia generală a poliţiei naţionale stipulează dispoziţiile privind detaliile care trebuie furnizate.

Străinul trebuie să îşi dovedească identitatea prin prezentarea unui document de identitate valabil.”

ISLANDA

Conform articolului 17 alineatul (1) din Legea privind străinii nr. 96/2002, un resortisant dintr-o ţară terţă căruia i s-a acordat un permis de şedere în Islanda trebuie să îşi semnaleze prezenţa autorităţilor în termen de o săptămână de la sosire. Aceeaşi regulă se aplică în cazul unui resortisant dintr-o ţară terţă care intenţionează să depună o cerere pentru un permis de şedere sau care este obligat să se afle în posesia acestui permis de şedere.

NORVEGIA

Această chestiune este reglementată de secţiunea 23 alineatul (1) din legea privind imigraţia, cu privire la semnalarea prezenţei după trecerea frontierelor externe, care prevede:

„Orice persoană care intră în regat trebuie să semnaleze de îndată prezenţa sa oficiului pentru controlul paşapoartelor sau celui mai apropiat sediu de poliţie.”

În plus, secţiunea 14 alineatul (1) din legea privind imigraţia, cu privire la semnalarea către autorităţi, precizează obligaţia resortisanţilor străini de a îşi semnala prezenţa pe teritoriu. Aceasta prevede:

„Orice resortisant străin căruia i s-a acordat un permis de muncă sau de şedere înainte de intrare trebuie să se prezinte poliţiei locale în termen de cel mult o săptămână după intrare. Acelaşi lucru se aplică în cazul oricărui resortisant străin care intenţionează să depună o cerere pentru un permis sau care necesită un astfel de permis.”

---