# Eiropas Savienības C 34/2010

| | ISSN 1725-5201
  doi:10.3000/17255201.C_2010.034.lav |
| --- | --- |
| Eiropas Savienības
  Oficiālais Vēstnesis | C 34 |
| | |
| Izdevums latviešu valodā | Informācija un paziņojumi | 53. sējums2010. gada 11. februāris |

ISSN 1725-5201

doi:10.3000/17255201.C_2010.034.lav

Eiropas Savienības

Oficiālais Vēstnesis

C 34

Izdevums latviešu valodā

Informācija un paziņojumi

53. sējums2010. gada 11. februāris

---

| Paziņojums Nr. | Saturs | Lappuse |
| --- | --- | --- |
| | IV   Paziņojumi |
| | EIROPAS SAVIENĪBAS IESTĀŽU, STRUKTŪRU, BIROJU UN AĢENTŪRU SNIEGTI PAZIŅOJUMI |
| | Eiropas Komisija |
| 2010/C 034/01 | Euro maiņas kurss | 1 |
| | INFORMĀCIJA ATTIECĪBĀ UZ EIROPAS EKONOMIKAS ZONU |
| | EBTA Uzraudzības iestāde |
| 2010/C 034/02 | EEZ un EBTA valstu un EEZ iestāžu svētku dienas 2010. gadā | 2 |

Paziņojums Nr.

Saturs

Lappuse

IV   Paziņojumi

EIROPAS SAVIENĪBAS IESTĀŽU, STRUKTŪRU, BIROJU UN AĢENTŪRU SNIEGTI PAZIŅOJUMI

Eiropas Komisija

2010/C 034/01

Euro maiņas kurss

1

INFORMĀCIJA ATTIECĪBĀ UZ EIROPAS EKONOMIKAS ZONU

EBTA Uzraudzības iestāde

2010/C 034/02

EEZ un EBTA valstu un EEZ iestāžu svētku dienas 2010. gadā

2

| | V   Atzinumi |
| --- | --- |
| | CITI TIESĪBU AKTI |
| | Eiropas Komisija |
| 2010/C 034/03 | Pieteikuma publikācija saskaņā ar 6. panta 2. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību | 3 |
| 2010/C 034/04 | Pieteikuma publikācija saskaņā ar 6. panta 2. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību | 8 |
| 2010/C 034/05 | Pieteikuma publikācija saskaņā ar 6. panta 2. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību | 11 |

V   Atzinumi

CITI TIESĪBU AKTI

Eiropas Komisija

2010/C 034/03

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 6. panta 2. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību

3

2010/C 034/04

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 6. panta 2. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību

8

2010/C 034/05

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 6. panta 2. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību

11

| | |
| --- | --- |
| 2010/C 034/06 | Piezīme lasītājam (sk. aizmugurējā vāka iekšpusē) | s3 |

2010/C 034/06

Piezīme lasītājam (sk. aizmugurējā vāka iekšpusē)

Piezīme lasītājam

s3

| LV | |
| --- | --- |

LV

---

IV Paziņojumi

EIROPAS SAVIENĪBAS IESTĀŽU, STRUKTŪRU, BIROJU UN AĢENTŪRU SNIEGTI PAZIŅOJUMI

Eiropas Komisija

| 11.2.2010 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 34/1 |
| --- | --- | --- | --- |

11.2.2010

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 34/1

---

Euro maiņas kurss (1)

2010. gada 10. februāris

2010/C 34/01

1 euro =

| | Valūta | Maiņas kurss |
| --- | --- | --- |
| USD | ASV dolārs | 1,3740 |
| JPY | Japānas jena | 123,01 |
| DKK | Dānijas krona | 7,4449 |
| GBP | Lielbritānijas mārciņa | 0,87980 |
| SEK | Zviedrijas krona | 10,0335 |
| CHF | Šveices franks | 1,4658 |
| ISK | Islandes krona | |
| NOK | Norvēģijas krona | 8,1110 |
| BGN | Bulgārijas leva | 1,9558 |
| CZK | Čehijas krona | 26,108 |
| EEK | Igaunijas krona | 15,6466 |
| HUF | Ungārijas forints | 271,55 |
| LTL | Lietuvas lits | 3,4528 |
| LVL | Latvijas lats | 0,7091 |
| PLN | Polijas zlots | 4,0663 |
| RON | Rumānijas leja | 4,1180 |
| TRY | Turcijas lira | 2,0791 |
| AUD | Austrālijas dolārs | 1,5700 |
| CAD | Kanādas dolārs | 1,4667 |
| HKD | Hongkongas dolārs | 10,6766 |
| NZD | Jaunzēlandes dolārs | 1,9827 |
| SGD | Singapūras dolārs | 1,9483 |
| KRW | Dienvidkorejas vona | 1 591,64 |
| ZAR | Dienvidāfrikas rands | 10,5998 |
| CNY | Ķīnas juaņa renminbi | 9,3847 |
| HRK | Horvātijas kuna | 7,3230 |
| IDR | Indonēzijas rūpija | 12 871,34 |
| MYR | Malaizijas ringits | 4,7149 |
| PHP | Filipīnu peso | 63,800 |
| RUB | Krievijas rublis | 41,5800 |
| THB | Taizemes bāts | 45,576 |
| BRL | Brazīlijas reāls | 2,5411 |
| MXN | Meksikas peso | 17,9438 |
| INR | Indijas rūpija | 63,8840 |

Valūta

Maiņas kurss

USD

ASV dolārs

1,3740

JPY

Japānas jena

123,01

DKK

Dānijas krona

7,4449

GBP

Lielbritānijas mārciņa

0,87980

SEK

Zviedrijas krona

10,0335

CHF

Šveices franks

1,4658

ISK

Islandes krona

NOK

Norvēģijas krona

8,1110

BGN

Bulgārijas leva

1,9558

CZK

Čehijas krona

26,108

EEK

Igaunijas krona

15,6466

HUF

Ungārijas forints

271,55

LTL

Lietuvas lits

3,4528

LVL

Latvijas lats

0,7091

PLN

Polijas zlots

4,0663

RON

Rumānijas leja

4,1180

TRY

Turcijas lira

2,0791

AUD

Austrālijas dolārs

1,5700

CAD

Kanādas dolārs

1,4667

HKD

Hongkongas dolārs

10,6766

NZD

Jaunzēlandes dolārs

1,9827

SGD

Singapūras dolārs

1,9483

KRW

Dienvidkorejas vona

1 591,64

ZAR

Dienvidāfrikas rands

10,5998

CNY

Ķīnas juaņa renminbi

9,3847

HRK

Horvātijas kuna

7,3230

IDR

Indonēzijas rūpija

12 871,34

MYR

Malaizijas ringits

4,7149

PHP

Filipīnu peso

63,800

RUB

Krievijas rublis

41,5800

THB

Taizemes bāts

45,576

BRL

Brazīlijas reāls

2,5411

MXN

Meksikas peso

17,9438

INR

Indijas rūpija

63,8840

---

(1)  Datu avots: atsauces maiņas kursu publicējusi ECB.

---

INFORMĀCIJA ATTIECĪBĀ UZ EIROPAS EKONOMIKAS ZONU

EBTA Uzraudzības iestāde

| 11.2.2010 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 34/2 |
| --- | --- | --- | --- |

11.2.2010

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 34/2

---

EEZ un EBTA valstu un EEZ iestāžu svētku dienas 2010. gadā

2010/C 34/02

| 2010. g. | Islande | Lihtenšteina | Norvēģija | EBTA Uzraudzības iestāde | EBTA Tiesa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. janvāris | X | X | X | X | X |
| 2. janvāris | | X | | | |
| 6. janvāris | | X | | | |
| 2. februāris | | X | | | |
| 19. marts | | X | | | |
| 1. aprīlis | X | | X | | |
| 2. aprīlis | X | X | X | X | |
| 5. aprīlis | X | X | X | X | X |
| 22. aprīlis | X | | | | |
| 1. maijs | X | X | X | X | X |
| 13. maijs | X | X | X | X | X |
| 14. maijs | | | | X | |
| 17. maijs | | | X | | |
| 24. maijs | X | X | X | X | X |
| 3. jūnijs | | X | | | |
| 17. jūnijs | X | | | | |
| 23. jūnijs | | | | | X |
| 2. augusts | X | | | | |
| 8. septembris | | X | | | |
| 1. novembris | | X | | X | X |
| 8. decembris | | X | | | |
| 25. decembris | X | X | X | X | X |
| 26. decembris | X | X | X | X | X |
| 31. decembris | | X | | | |

2010. g.

Islande

Lihtenšteina

Norvēģija

EBTA Uzraudzības iestāde

EBTA Tiesa

1. janvāris

X

X

X

X

X

2. janvāris

X

6. janvāris

X

2. februāris

X

19. marts

X

1. aprīlis

X

X

2. aprīlis

X

X

X

X

5. aprīlis

X

X

X

X

X

22. aprīlis

X

1. maijs

X

X

X

X

X

13. maijs

X

X

X

X

X

14. maijs

X

17. maijs

X

24. maijs

X

X

X

X

X

3. jūnijs

X

17. jūnijs

X

23. jūnijs

X

2. augusts

X

8. septembris

X

1. novembris

X

X

X

8. decembris

X

25. decembris

X

X

X

X

X

26. decembris

X

X

X

X

X

31. decembris

X

---

V Atzinumi

CITI TIESĪBU AKTI

Eiropas Komisija

| 11.2.2010 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 34/3 |
| --- | --- | --- | --- |

11.2.2010

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 34/3

---

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 6. panta 2. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību

2010/C 34/03

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 510/2006 7. pantam. Komisijai jāsaņem paziņojumi par iebildumiem sešu mēnešu laikā no šīs publikācijas dienas.

VIENOTS DOKUMENTS

PADOMES REGULA (EK) Nr. 510/2006

“ΦΑΒΑ ΣΑΝΤΟΡΙΝΗΣ” (FAVA SANTORINIS)

EK Nr.: EL-PDO-0005-0520-09.01.2006

AĢIN ( ) ACVN ( X )

1.   Nosaukums:

“Φάβα Σαντορίνης” (Fava Santorinis)

2.   Dalībvalsts vai trešā valsts:

Grieķija

3.   Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts:

3.1.   Produkta veids:

| 1.6. grupa. | Svaigi vai pārstrādāti augļi, dārzeņi un labība |
| --- | --- |

1.6. grupa.

Svaigi vai pārstrādāti augļi, dārzeņi un labība

3.2.   Produkta apraksts, uz kuru attiecas nosaukums (1):

Produkts ir purpura dedestiņu – Lathyrus clymenum L. (tauriņziežu dzimta – Papilionaceae jeb Fabaceae) žāvētas, nolobītas un sadrupinātas dīgļlapas bāli dzeltenā krāsā, saplacināta diska veidā, apmēram 2 mm diametrā, ar ūdens saturu ne vairāk kā 13 %. Pēc ķīmiskā sastāva produktam raksturīgs īpaši paaugstināts proteīnu saturs un liela ogļhidrātu koncentrācija. Santorines pupu raksturīga fizikāli ķīmiskā īpašība ir tā, ka tās ir ļoti vienkārši pagatavojamas (pupām ir ļoti īss pagatavošanas laiks), un pagatavotas pupas vai no tām gatavoti ēdieni iegūst unikālas organoleptiskās īpašības – čauganu konsistenci un mazliet saldenu piegaršu.

3.3.   Izejvielas:

—

3.4.   Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem):

—

3.5.   Īpaši ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā:

Santorines pupu ražošanas posmi, kuru rezultātā tās iegūst raksturīgās īpašības, ir kultūrauga Lathyrus clymenum L. (αρακάς) pākšu nogatavināšana (žāvēšana), nolobīšana un iesaiņošana. Šiem posmiem ir jānotiek ierobežotajā apgabalā, jo tieši īpašie apkārtējās vides, kultūrauga augšanas un žāvēšanas procesa apstākļi (darbību veikšana Santorines apgabalā) piešķir produktam unikālas īpašības, un, šiem apstākļiem mainoties, pastāv liela iespēja, ka mainīsies arī Santorines pupu īpašības.

3.6.   Īpaši noteikumi griešanai, rīvēšanai, iepakošanai u. с.:

Lai garantētu galaprodukta kvalitāti un efektīvu izcelsmes kontroli, iepakošana ir jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā. Atbilstošu iepakošanu veic uzreiz pēc dīgļlapu nolobīšanas un atdalīšanas, lai nepieļautu, ka šādi iegūtais trauslais galaprodukts uzsūc mitrumu. Iepakošana ārpus Santorines apgabala noteikti ir saistīta ar to, ka beramkrava tiks transportēta pa jūru: tad rada paaugstinātu risku, ka augs uzsūks mitrumu un kultūrauga kaitēkļi un slimības tam nodarīs bojājumus, un tādējādi var pasliktināties produkta kvalitāte.

3.7.   Īpaši noteikumi marķēšanai:

—

4.   Precīza ģeogrāfiskā apgabala definīcija:

Santorines pupu ražošanas ģeogrāfiskais apgabals ir Grieķijas salas Tira (Θήρα) jeb Santorine (Σαντορίνη), Tirasija (Θηρασία), Palea (Παλαιά), Neakamena (Νέα Καμένη), Aspronisa (Ασπρονήσι), Hristjana (Χριστιανή) un Askanija (Ασκανιά), kas atrodas Kiklādu (Κυκλάδες) departamentā (Egejas jūras dienvidu apgabals).

Visām šīm salām ir raksturīga vulkāniskas izcelsmes augsne un ļoti īpašs mikroklimats. Proti, apgabala klimats, kas plašāk aprakstīts 5.1. punkta a) apakšpunktā, ir karsts un sauss ar paaugstinātu insolāciju, spēcīgu ziemeļvēju [μελτέμια (meltemija)], bet gada vidējais relatīvais gaisa mitrums ir 71 %.

5.   Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu:

5.1.   Ģeogrāfiskā apgabala specifika:

| a) | Klimats. Turpmāk uzskaitīti klimatiskie faktori, kas nosaka Santorines pupu kvalitātes īpašības.






  1. | Gada relatīvais gaisa mitrums vidēji ir 71 %. |
| --- | --- | --- |

a)

Klimats. Turpmāk uzskaitīti klimatiskie faktori, kas nosaka Santorines pupu kvalitātes īpašības.

1.

Gada relatīvais gaisa mitrums vidēji ir 71 %.

| 2. | Nokrišņu daudzums gadā sasniedz 370 mm. |
| --- | --- |

2.

Nokrišņu daudzums gadā sasniedz 370 mm.

| 3. | Visu gadu pūš ziemeļu vēji. |
| --- | --- |

3.

Visu gadu pūš ziemeļu vēji.

| 4. | Gada vidējā gaisa temperatūra gadā ir 17,5 °C. |
| --- | --- |

4.

Gada vidējā gaisa temperatūra gadā ir 17,5 °C.

| 5. | Gadā ir 202 saulainu dienu. |
| --- | --- |

5.

Gadā ir 202 saulainu dienu.

| 6. | Nav salnu. |
| --- | --- |

6.

Nav salnu.

| b) | Augsne. Vulkānisko iežu augsni, kas klāj gandrīz visu Santorines teritoriju, veido terciāra nogulumieži, pumeks un lava. Augsne ir dziļa, vidēji erodēta vai erozijas neskarta; salai raksturīgs neliels nogāžu slīpums. Kopumā salas augsne ir ļoti smalkgraudaina, un tajā nav tādu būtisku minerālelementu kā kālijs un slāpeklis. Turklāt augsne ir ļoti nabadzīga ar organiskajiem savienojumiem. Ūdens resursi ir ierobežoti vai arī to nav vispār. |
| --- | --- |

b)

Augsne. Vulkānisko iežu augsni, kas klāj gandrīz visu Santorines teritoriju, veido terciāra nogulumieži, pumeks un lava. Augsne ir dziļa, vidēji erodēta vai erozijas neskarta; salai raksturīgs neliels nogāžu slīpums. Kopumā salas augsne ir ļoti smalkgraudaina, un tajā nav tādu būtisku minerālelementu kā kālijs un slāpeklis. Turklāt augsne ir ļoti nabadzīga ar organiskajiem savienojumiem. Ūdens resursi ir ierobežoti vai arī to nav vispār.

5.2.   Produkta specifika:

Galvenā īpašība, kas veido Santorines pupu specifiskumu, ir saistīta ar to ieguvei izmantotās augu sugas īpatnībām – tā ir tauriņziežu (Papilionaceae jeb Fabaceae) dzimtas suga Lathyrus clymenum L. Šo augu kultivē tikai ierobežotajā apgabalā, un vienīgais galaprodukts, ko no tā iegūst, ir Santorines pupas.

Tieši atšķirīgā izcelsme piešķir produktam tā sevišķās īpašības, ar kurām tas atšķiras no līdzīgiem produktiem. Turpmāk ir minētas produkta galvenās īpašības.

Fizikālās īpašības: Santorines pupas kā produktu veido sēklu dīgļlapu gabaliņi gaiši dzeltenā krāsā, saplacināta diska formā apmēram 2 mm diametrā. Maksimālais ūdens saturs ir 13 %, un sadrupušo dīgļlapu procentuālā daļa ir no 1 % līdz 5 % atkarībā no ražošanas procesa īpatnībām.

Ķīmiskās īpašības: augsnes īpašību, klimatisko apstākļu, un Santorines pupu ražošanai izmantotās auga sugas īpatnību dēļ tām ir īpaši liels ogļhidrātu (63 %) un proteīnu (20 %) saturs.

Tāpat arī jāuzsver, ka Santorines pupu izmantošana ēdienu pagatavošanai piešķir šiem ēdieniem īpašas organoleptiskās īpašības, kas atšķir šādus ēdienus no citiem līdzīgiem pārtikas produktiem un nodrošina produkta atpazīstamību. Turpmāk ir minētas raksturīgākās iezīmes.

Čaugana konsistence: to nodrošina dīgļlapu nelielais izmērs un viendabīgums apvienojumā ar augstu ogļhidrātu saturu.

Produkta uzglabājamība: to nosaka augstā atūdeņošanās pakāpe, kā arī tas, ka Santorines dedestiņu sēklas nav inficētas.

Vienkārša pagatavošana: dīgļlapu nelielais izmērs un viendabīgums apvienojumā ar palielinātu ogļhidrātu koncentrāciju nodrošina ātru produkta pagatavošanu nelielā ūdens daudzumā.

Garša: auga audi satur nelielu daudzumu cukura, tādēļ pagatavošanas laikā produkts iegūst viegli saldenu piegaršu atšķirībā no citiem līdzīgiem produktiem, kuriem raksturīga rūgtena piegarša.

5.3.   Saikne starp ģeogrāfisko apgabalu un produkta kvalitāti vai īpašībām vai produkta īpašo kvalitāti, reputāciju vai citām īpašībām:

Santorines pupu īpašības (fizikālās un ķīmiskās īpašības, kā arī no šīm pupām pagatavoto ēdienu organoleptiskās īpašības) veidojušās kopējā vides apstākļu, vietējās zinātības un unikālu ģenētisko resursu ietekmē.

Visas šīs specifiskās īpašības bijušas pazīstamas kopš antīkā laikmeta, kad tika sākta Lathyrus clymenum L. (tauriņziežu dzimta – Papilionaceae jeb Fabaceae) audzēšana kultūrā; ar to izskaidrojama arī Santorines pupu reputācija, ar kuru tās izceļas citu, līdzīgu produktu vidū.

| a) | Kvalitāte: kā jau iepriekš minēts, Santorines pupu unikālās kvalitātes īpašības veidojas trīs faktoru ietekmē. Tās īsumā raksturotas turpmāk. | Ģenētiskais materiāls: tās sugas (tauriņziežu dzimtas suga Lathyrus clymenum L.) augi, no kuriem iegūst Santorines pupas, jau kopš antīkā laikmeta tiek audzēti kultūrā tikai Santorines un tai tuvējās saliņās. Patiesībā šo salu augsnes īpašības un klimatiskie apstākļi rada šķēršļus jebkuras citas sugas audzēšanai pupu ieguvei vai pat dara to neiespējamu. Pēdējās ražas kulšanas laikā savāktās sēklas glabā atsevišķi, lai izmantotu sēšanai nākamajā gadā. Šāda prakse ir vienīgais iemesls, kādēļ šis kultūraugs, kas pieder pie tauriņziežu dzimtas “vietējas” sugas, kura sastopama tikai šajā areālā, ir saglabājies un audzēts 3 500 gadu, un tiek izmantots vienīgi izslavēto Santorines pupu ieguvei.
  Santorines pupu fizikālo īpašību pamatā ir Lathyrus clymenum L., jo tās ir saistītas ar augstāku taksonomisko vienību tādu galveno īpašību fenotipisko izpausmi kā dīgļlapu izmērs un krāsa. Arī dīgļlapu specifiskais ķīmiskais sastāvs ir kvalitātes īpašība, kas tiek ģenētiski kontrolēta. |
| --- | --- | --- |

a)

Kvalitāte: kā jau iepriekš minēts, Santorines pupu unikālās kvalitātes īpašības veidojas trīs faktoru ietekmē. Tās īsumā raksturotas turpmāk.

Ģenētiskais materiāls: tās sugas (tauriņziežu dzimtas suga Lathyrus clymenum L.) augi, no kuriem iegūst Santorines pupas, jau kopš antīkā laikmeta tiek audzēti kultūrā tikai Santorines un tai tuvējās saliņās. Patiesībā šo salu augsnes īpašības un klimatiskie apstākļi rada šķēršļus jebkuras citas sugas audzēšanai pupu ieguvei vai pat dara to neiespējamu. Pēdējās ražas kulšanas laikā savāktās sēklas glabā atsevišķi, lai izmantotu sēšanai nākamajā gadā. Šāda prakse ir vienīgais iemesls, kādēļ šis kultūraugs, kas pieder pie tauriņziežu dzimtas “vietējas” sugas, kura sastopama tikai šajā areālā, ir saglabājies un audzēts 3 500 gadu, un tiek izmantots vienīgi izslavēto Santorines pupu ieguvei.

Santorines pupu fizikālo īpašību pamatā ir Lathyrus clymenum L., jo tās ir saistītas ar augstāku taksonomisko vienību tādu galveno īpašību fenotipisko izpausmi kā dīgļlapu izmērs un krāsa. Arī dīgļlapu specifiskais ķīmiskais sastāvs ir kvalitātes īpašība, kas tiek ģenētiski kontrolēta.

| | Zinātība: tieši vietējā zinātība nodrošina gan to, ka kultūrā tiek audzēti vienīgi Lathyrus clymenum L. sugas augi, gan arī sēklu apstrādi, kas ir par iemeslu nelielajam ūdens saturam tajās un niecīgajai sadrupušo dīgļlapu procentuālajai daļai.
  Arī sējas, ražas novākšanas un kulšanas laika ievērošanai ir noteicoša nozīme, kas ļāvusi pielāgot kultūraugu vietējiem vides apstākļiem, turklāt īpaši rūpīgi tiek veikta materiāla atlase kultūrauga pavairošanai nākamajā gadā; tā ir specifika, kas nodrošinājusi šā kultūrauga saglabāšanos.
  Īpaša prasme izkopta, lai uzraudzītu pupu ienākšanos. To veido divi svarīgi elementi, kas Santorines pupas saista ar vietējo vidi. Šie elementi ir Santorines zemes platību izmantošana un glabātavu izbūve ražas saglabāšanai un uzglabāšanai. Tas aizsargā produktu pret kukaiņu uzbrukumiem un veicina vēlamās izturības iegūšanu, tādēļ turpmākos apstrādes posmos pupas nesadrūp. |
| --- | --- |

Zinātība: tieši vietējā zinātība nodrošina gan to, ka kultūrā tiek audzēti vienīgi Lathyrus clymenum L. sugas augi, gan arī sēklu apstrādi, kas ir par iemeslu nelielajam ūdens saturam tajās un niecīgajai sadrupušo dīgļlapu procentuālajai daļai.

Arī sējas, ražas novākšanas un kulšanas laika ievērošanai ir noteicoša nozīme, kas ļāvusi pielāgot kultūraugu vietējiem vides apstākļiem, turklāt īpaši rūpīgi tiek veikta materiāla atlase kultūrauga pavairošanai nākamajā gadā; tā ir specifika, kas nodrošinājusi šā kultūrauga saglabāšanos.

Īpaša prasme izkopta, lai uzraudzītu pupu ienākšanos. To veido divi svarīgi elementi, kas Santorines pupas saista ar vietējo vidi. Šie elementi ir Santorines zemes platību izmantošana un glabātavu izbūve ražas saglabāšanai un uzglabāšanai. Tas aizsargā produktu pret kukaiņu uzbrukumiem un veicina vēlamās izturības iegūšanu, tādēļ turpmākos apstrādes posmos pupas nesadrūp.

| | Vide: Lathyrus clymenum L. audzēšanai kultūrā nozīmīga ir arī vides ietekme, jo tā nosaka dīgļlapu ķīmisko sastāvu, kā arī tādus ražošanas faktorus kā Santorines salas unikālā augsne.
  Konkrētie vides apstākļi, kas noteica Lathyrus clymenum L. izvēli un pielāgošanu audzēšanai kultūrā, ir spēcīgie vēji, ierobežotie pieejamā ūdens resursi un nabadzīgā augsne. Tā kā Lathyrus clymenum L. ir ložņaugs, tas ir pasargāts pret spēcīgiem vējiem; turklāt augs ir kserofīts – tas spēj izdzīvot pustuksneša apstākļos; visbeidzot, tas spēj piesaistīt gaisa slāpekli, tādējādi iztiekot bez atsevišķām augsnē atrodamām pamata barības vielām. Tas, ka šis augs ir pārdzīvojis vulkāna izvirdumu, ir visuzskatāmākais pierādījums tam, ka šis kultūraugs ir pielāgojies Santorines salas vides apstākļiem.
  Savukārt ūdens resursu trūkums izskaidro paaugstināto cukura koncentrāciju augā, ļaujot tam uzņemt ūdeni osmozes ceļā. |
| --- | --- |

Vide: Lathyrus clymenum L. audzēšanai kultūrā nozīmīga ir arī vides ietekme, jo tā nosaka dīgļlapu ķīmisko sastāvu, kā arī tādus ražošanas faktorus kā Santorines salas unikālā augsne.

Konkrētie vides apstākļi, kas noteica Lathyrus clymenum L. izvēli un pielāgošanu audzēšanai kultūrā, ir spēcīgie vēji, ierobežotie pieejamā ūdens resursi un nabadzīgā augsne. Tā kā Lathyrus clymenum L. ir ložņaugs, tas ir pasargāts pret spēcīgiem vējiem; turklāt augs ir kserofīts – tas spēj izdzīvot pustuksneša apstākļos; visbeidzot, tas spēj piesaistīt gaisa slāpekli, tādējādi iztiekot bez atsevišķām augsnē atrodamām pamata barības vielām. Tas, ka šis augs ir pārdzīvojis vulkāna izvirdumu, ir visuzskatāmākais pierādījums tam, ka šis kultūraugs ir pielāgojies Santorines salas vides apstākļiem.

Savukārt ūdens resursu trūkums izskaidro paaugstināto cukura koncentrāciju augā, ļaujot tam uzņemt ūdeni osmozes ceļā.

| b) | Reputācija: vēlīnā eneolīta (vara) laikmeta arheoloģiskajos izrakumos kādās Akrotiras (Ακρωτήρι) ēkas drupās ir iegūti pierādījumi, ka Santorines pupas noteiktajā apgabalā parādījušās jau XVI gadsimtā pirms Kristus dzimšanas. Tika atklātas ražas krājumu paliekas, un noskaidrojās, kas tās ir Lathyrus clymenum L. sēklas.
  Turklāt rakstītajos avotos termins “pupas”, apzīmējot ar to trūcīgu cilvēku ēdienu, pirmo reizi minēts VI un V gadsimta mijā pirms Kristus dzimšanas kādā Eshila [Αισχύλος] traģēdijā, kas līdz mūsdienām nav saglabājusies.
  Pirmo reizi uz atbilstību starp terminu “pupas” un labi zināmo ēdienu II gadsimtā pēc Kristus dzimšanas ir norādījis Dioskorīds (Διοσκουρίδης), paskaidrodams, ka šis termins ir latīniskais apzīmējums grieķu vārdam κουκιά (Vicia faba L.) – lauka pupas – tauriņziežu dzimtas augs, ko visvairāk audzē pupu ieguvei.
  VI gadsimtā pēc Kristus dzimšanas Kirils no Skitopoles ir minējis πισαρίων izmantošanu – neliela izmēra pupiņas, kuras Santorinē dēvē par αρακάς un izmanto pupu ieguvei, tādējādi pirmo reizi literārā tekstā aprakstot saikni starp sengrieķu terminu αρακίσκο un pupu ieguvi.
  1850. gada inventarizācijas grāmatā pupas kā tradicionāls Santorines produkts ir minētas kā ceturtais svarīgākais salas produktu veids, savukārt 1914. gadā Gennādijs (Γεννάδιος) īpaši atzīmēja tieši Santorines pupu izcilo kvalitāti un atzina, ka αρακάς ir augs, no kura iegūst šo produktu. Šāda saistība ir minēta daudzos XX gadsimta avotos, taču tikai 1943. gadā Rehingers (Rechinger) norādīja saikni starp vietējo kultūraugu un Lathyrus clymenum L.
  Tikai XXI gadsimtā atklājās, ka šis augs, ko tradicionāli apzīmē ar nosaukumu αρακάς, ir Lathyrus clymenum L. Šā atzinuma sagatavošanas nolūkā auga paraugi tika iesniegti Atēnu Agronomijas universitātes Sistemātiskās botānikas laboratorijai, kas apstiprināja, ka tas ir Lathyrus clymenum L.
  Tātad ir acīmredzams, ka Santorines pupas bez pārtraukuma kultivētas šajā reģionā vairāk nekā 3 600 gadu. |
| --- | --- |

b)

Reputācija: vēlīnā eneolīta (vara) laikmeta arheoloģiskajos izrakumos kādās Akrotiras (Ακρωτήρι) ēkas drupās ir iegūti pierādījumi, ka Santorines pupas noteiktajā apgabalā parādījušās jau XVI gadsimtā pirms Kristus dzimšanas. Tika atklātas ražas krājumu paliekas, un noskaidrojās, kas tās ir Lathyrus clymenum L. sēklas.

Turklāt rakstītajos avotos termins “pupas”, apzīmējot ar to trūcīgu cilvēku ēdienu, pirmo reizi minēts VI un V gadsimta mijā pirms Kristus dzimšanas kādā Eshila [Αισχύλος] traģēdijā, kas līdz mūsdienām nav saglabājusies.

Pirmo reizi uz atbilstību starp terminu “pupas” un labi zināmo ēdienu II gadsimtā pēc Kristus dzimšanas ir norādījis Dioskorīds (Διοσκουρίδης), paskaidrodams, ka šis termins ir latīniskais apzīmējums grieķu vārdam κουκιά (Vicia faba L.) – lauka pupas – tauriņziežu dzimtas augs, ko visvairāk audzē pupu ieguvei.

VI gadsimtā pēc Kristus dzimšanas Kirils no Skitopoles ir minējis πισαρίων izmantošanu – neliela izmēra pupiņas, kuras Santorinē dēvē par αρακάς un izmanto pupu ieguvei, tādējādi pirmo reizi literārā tekstā aprakstot saikni starp sengrieķu terminu αρακίσκο un pupu ieguvi.

1850. gada inventarizācijas grāmatā pupas kā tradicionāls Santorines produkts ir minētas kā ceturtais svarīgākais salas produktu veids, savukārt 1914. gadā Gennādijs (Γεννάδιος) īpaši atzīmēja tieši Santorines pupu izcilo kvalitāti un atzina, ka αρακάς ir augs, no kura iegūst šo produktu. Šāda saistība ir minēta daudzos XX gadsimta avotos, taču tikai 1943. gadā Rehingers (Rechinger) norādīja saikni starp vietējo kultūraugu un Lathyrus clymenum L.

Tikai XXI gadsimtā atklājās, ka šis augs, ko tradicionāli apzīmē ar nosaukumu αρακάς, ir Lathyrus clymenum L. Šā atzinuma sagatavošanas nolūkā auga paraugi tika iesniegti Atēnu Agronomijas universitātes Sistemātiskās botānikas laboratorijai, kas apstiprināja, ka tas ir Lathyrus clymenum L.

Tātad ir acīmredzams, ka Santorines pupas bez pārtraukuma kultivētas šajā reģionā vairāk nekā 3 600 gadu.

Atsauce uz reģistru publikāciju:

http://www.minagric.gr/greek/data/Fava%20Santorinis%20-%20specifications.pdf

---

| 11.2.2010 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 34/8 |
| --- | --- | --- | --- |

11.2.2010

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 34/8

---

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 6. panta 2. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību

2010/C 34/04

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 510/2006 7. pantam. Komisijai jāsaņem paziņojumi par iebildumiem sešu mēnešu laikā no šīs publikācijas dienas.

KOPSAVILKUMS

PADOMES REGULA (EK) Nr. 510/2006

“PRLEŠKA TÜNKA”

EK Nr. SI-PGI-0005-0533-24.03.2006

ACVN ( ) AĢIN ( X )

Šis kopsavilkums nosaka galvenos produkta specifikācijas elementus informācijas nolūkā.

1.   Atbildīgais departaments dalībvalstī:

| Nosaukums: | Ministrstvo RS za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano |
| --- | --- |
| Adrese: | Dunajska 58 |
| SI-1000 Ljubljana |
| SLOVENIJA |

Nosaukums:

Ministrstvo RS za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano

Adrese:

Dunajska 58

SI-1000 Ljubljana

SLOVENIJA

Tālr.

+386 14789109

Fakss

+386 14789055

E-pasts:

varnahrana.mkgp@gov.si

2.   Grupa:

| Nosaukums: | Društvo za promocijo in zaščito prleških dobrot |
| --- | --- |
| Adrese: | Križevci 11 |
| SI-9242 Križevci pri Ljutomeru |
| SLOVENIJA |

Nosaukums:

Društvo za promocijo in zaščito prleških dobrot

Adrese:

Križevci 11

SI-9242 Križevci pri Ljutomeru

SLOVENIJA

Tālr.

+386 25888144

Fakss

—

E-pasts:

—

Sastāvs:

ražotāji/pārstrādātāji ( X ) citi ( )

3.   Produkta veids:

| 1.2. grupa. | Gaļas produkti (termiski apstrādāti, sālīti, kūpināti u. c.). |
| --- | --- |

1.2. grupa.

Gaļas produkti (termiski apstrādāti, sālīti, kūpināti u. c.).

4.   Specifikācija:

(Regulas (EK) Nr. 510/2006 4. panta 2. punkta prasību kopsavilkums)

4.1.   Nosaukums:

“Prleška tünka”

4.2.   Apraksts:

Prleška tünka sastāv no gaļas un sasmalcināta speķa. Gaļas gabalus (cūkas kājas, muguras, jostasvietas vai kakla gabalu) sāla, apstrādā ar karstu gaisu un kūpina. Lai iegūtu sasmalcinātu speķi (maltu speķi), stingro muguras daļas cauraugušo speķi termiski apstrādā, samaļ un pievieno garšvielas. Gaļa un samaltais speķis tiek kopā gatavināti traukā vismaz 30 dienas.

Prleška tünka vienmēr satur gaļu un speķi. Gaļa ir vienmērīgā gaiši rozā krāsā, kas raksturīga sālītai termiski apstrādātai gaļai, tai nav pelēka, tumša vai cita veida nevēlama iekrāsojuma. Speķis ir krēmbaltā krāsā, tas ir viegli ziežams un tam ir piemērota struktūra, tas satur rīsa grauda lieluma gabaliņus un tam ir raksturīga garša.

Gaļai ir nogatavinātas, sālītas, žāvētas gaļas garša, tā ir pietiekami sāļa un tai ir pievienotas atbilstošas garšvielas. Sasmalcinātajam speķim jābūt ar raksturīgu garšu.

4.3.   Ģeogrāfiskais apgabals:

Prleška tünka ražo Prlekije apgabala Ljutomer, Razkrižje, Križevci, Veržej, Sveti Jurij, Radenci, Gornja Radgona un Ormož pašvaldības teritorijās.

4.4.   Izcelsmes apliecinājums:

Visiem ražotājiem jāatrodas attiecīgajā ģeogrāfiskajā apgabalā.

Visiem ražotājiem ir jāglabā dati, kas pierāda Prleška tünka atbilstību specifikācijas prasībām. Ražotājiem jāglabā dati par piegādātajām izejvielām, ražošanas procesu, nogatavināšanas ilgumu, mikrobioloģisko un organoleptisko analīzi un uzskaiti par saražoto un pārdoto Prleška tünka. Apvienība Društvo za promocijo in zaščito prleških dobrot [Prlekija apgabala ēdienu reklāma un aizsardzība] pārbauda ražotāja atrašanās vietu un viņa dokumentāciju, ar kuru apliecina, ka ražotājs ievēro vajadzīgos noteikumus un specifikāciju. Apvienībai ir arī ražotāju saraksts. Tā kā visi ražotāji tiek stingri pārbaudīti, viss ražošanas process – no izejvielu izmantošanas līdz galaproduktam – ir izsekojams. Ražotājus pārbauda arī neatkarīga kontroles institūcija, kura atbilst Eiropas standarta EN 45011 prasībām.

4.5.   Ražošanas metode:

Prleška tünka sastāv no gaļas un sasmalcināta speķa.

Gaļu (cūkas šķiņķa, muguras, jostasvietas vai kakla gabalu, bez kauliem, ādas un virsējā tauku slāņa iesāla 2,4 līdz 2,8 % sālījumā attiecībā pret svaigas gaļas svaru (NaNO2 atļautajā 0,5 %–0,6 % koncentrācijā). Var pievienot arī līdz 0,5 % cukura. Aizliegts sālījumu injicēt gaļā. No citām garšvielām gaļas sagatavošanā atļauts izmantot piparus, ķiplokus, ķimenes un lauru lapas. Sālīšanas temperatūrai jābūt no 0 līdz 8 °C. Vienmērīgi sasālīto gaļu termiski apstrādā un kūpina.

Sasmalcināto speķi gatavo, termiski apstrādājot stingro muguras speķi, kuru pēc tam samaļ 6 līdz 8 mm lielos gabaliņos un sāla ar rupjo sāli (2–2,4 kg sāls uz 100 kg speķa), tad masai pievieno melnos piparus un ķiplokus.

Lai iegūtu Prleško tünka, sagatavoto gaļu un speķi kārtām ievieto traukā, ko sauc par tünka. Apakšējo kārtu veido sasmalcinātais speķis, tad seko gaļas kārta, tad atkal speķis utt. Augšējo kārtu vienmēr veido speķis. Ievietojot gaļas gabalus speķī, tie nedrīkst saskarties. Gaļa un samaltais speķis tiek kopā gatavināti traukā vismaz 30 dienas.

Prleška tünka glabā slēgtos traukos vai maisos temperatūrā, kas nepārsniedz 12 °C.

Prleška tünka fasējumu svars nav noteikts, bet gaļas un speķa attiecībai jābūt no 60:40 līdz 70:30.

Fasētā Prleška tünka satur noteikto daudzumu gaļas un speķa, pirms iepakošanas tos izņem no gatavināšanas traukiem. Lai saglabātu Prleška tünka sevišķās kvalitātes un organoleptiskās īpašības, jo īpaši galaprodukta mikrobioloģisko nekaitīgumu, Prleška tünka tūlīt pēc nogatavināšanas jāpako noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā. To var iepakot vakuumā vai modificētā atmosfērā.

4.6.   Saikne:

Prleška tünka aizsardzība pamatojas uz to, ka tās pagatavošanā tradicionāli izmanto īpašu tehnoloģiju, kas tai piešķir raksturīgas organoleptiskās īpašības.

Prlekija apgabalā jau izsenis nodarbojušies ar cūkkopību. Zemnieki sāka gatavot tünka galvenokārt tādēļ, lai visu gadu varētu saglabāt svaigu gaļu. Tādēļ arī gaļu sāka ievietot sasmalcinātajā speķī (darbības vārds tünkati nozīmē “likt kārtām”), kas pirms tam tika daļēji izkausēts, pēc tam to sālīja un atdzesēja. Lielo trauku, kurā gaļu marinēja, sauca par tünka, un šis apzīmējums saglabājies līdz mūsdienām.

Rakstu avoti no 1487. gada liecina, ka jau toreiz tünka bijusi zināma daudzos Baznīcai piederošos īpašumos un daudzās minētā ģeogrāfiskā apgabala pilsētās.

Kādā citā dokumentā rakstīts, ka 18. gadsimta beigās Prlekija apgabalā jau bija pazīstams sasmalcināts speķis, kausēts speķis, žāvēta cūkgaļa un īpašie koka trauki – tünka –, kuros jau tajos laikos glabāja šo kulinārijas izstrādājumu.

Tādējādi daudzas paaudzes devušas savu ieguldījumu Prleška tünka gatavošanas tradīcijās, kas veicinājušas gaļas saglabāšanu visa gada garumā.

Dažādi pētījumi apliecina, ka īpašā ražošanas tehnoloģija un apzīmējums Prleška tünka saglabājies tieši 4.2. punktā minētajā ģeogrāfiskajā apgabalā, kur tagad ražošana ir modernizēta, taču ievērojot visas sākotnējās ražošanas tradīcijas.

Mūsdienās Prleška tünka reputāciju apstiprina dažādi diplomi un medaļas, kas iegūtas vairākos konkursos. Prlekija apgabalā pie tradicionāla ēdiena pieder arī rupjmaizes šķēle, kas apziesta ar sasmalcinātu speķi, pieēdot klāt tünka gaļu un skābētus gurķus.

4.7.   Pārbaudes struktūra:

| Nosaukums: | Bureau Veritas, d.o.o. |
| --- | --- |
| Adrese: | Linhartova 49a |
| SI-1000 Ljubljana |
| SLOVENIJA |

Nosaukums:

Bureau Veritas, d.o.o.

Adrese:

Linhartova 49a

SI-1000 Ljubljana

SLOVENIJA

Tālr.

+386 14757670

Fakss

+386 14747602

E-pasts:

info@bureauveritas.si

4.8.   Marķējums:

Prleška tünka ražotājiem, kuri ievērojuši specifikācijas prasības un par ko saņēmuši attiecīgu sertifikātu, savu produktu marķējumā jālieto nosaukums Prleška tünka, vienots logotips – attēls ar koka trauku tünka, valsts kvalitātes simbols un attiecīgs Kopienas simbols.

Papildus informācijai, kas paredzēta spēkā esošajos tiesību aktos, produkta etiķetē jānorāda gaļas gabala nosaukums (šķiņķis, muguras, jostasvietas vai kakla gabals), kā arī speķa un gaļas proporcija. Attiecībā uz muguras un jostasvietas gabalu lieto apzīmējumu šnita un attiecībā uz kakla gabalu – šijak. Gaļas un speķa attiecība jānorāda tā, lai abus skaitļus saskaitot, kopā iznāktu 100.

Image

---

| 11.2.2010 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 34/11 |
| --- | --- | --- | --- |

11.2.2010

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 34/11

---

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 6. panta 2. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību

2010/C 34/05

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 510/2006 7. pantam. Komisijai jāsaņem paziņojumi par iebildumiem sešu mēnešu laikā no šīs publikācijas dienas.

VIENOTS DOKUMENTS

PADOMES REGULA (EK) Nr. 510/2006

“SCHROBENHAUSENER SPARGEL”/“SPARGEL AUS DEM SCHROBENHAUSENER LAND”/“SPARGEL AUS DEM ANBAUGEBIET SCHROBENHAUSEN”

EK-Nr.: DE-PGI-0005-0678-20.02.2008

AĢIN ( X ) ACVN ( )

1.   Nosaukums:

“Schrobenhausener Spargel”/“Spargel aus dem Schrobenhausener Land”/“Spargel aus dem Anbaugebiet Schrobenhausen”

2.   Dalībvalsts vai trešā valsts:

Vācija

3.   Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts:

3.1.   Produkta veids (kā Regulas (EK) Nr. 1898/2006 II pielikumā):

| 1.6. grupa. | Svaigi vai pārstrādāti augļi, dārzeņi un labība |
| --- | --- |

1.6. grupa.

Svaigi vai pārstrādāti augļi, dārzeņi un labība

3.2.   Produkta apraksts, uz kuru attiecas nosaukums (1):

“Schrobenhausener Spargel”, Spargel aus dem Schrobenhausener Land, Spargel aus dem Anbaugebiet Schrobenhausen – turpmāk “Šrobenhauzenes sparģeļi” (“Schrobenhausener Spargel”) – ir sparģeļu (“Asparagus officinalis”) cera ēdamie dzinumi, kurus tirdzniecībā piedāvā gan mizotus, gan nemizotus. Šrobenhauzenes sparģeļus audzē videi nekaitīgā veidā saskaņā ar labas profesionālās prakses noteikumiem.

Šrobenhauzenes sparģeļu baltie sparģeļi, tostarp arī baltās krāsas un violetās krāsas eksemplāri, nedrīkst būt garāki par 22 cm, bet zaļie sparģeļi – par 27 cm.

Šrobenhauzenes sparģeļus sagatavo atbilstīgi UNECE standartam FFV04 (Asparagus).

Šrobenhauzenes sparģeļus raksturo tipiski spēcīga garša un aromāts, kas nedaudz atgādina riekstus.

Ražas novākšana vienu vai divas reizes dienā un pienācīgi rūpīga kultūrai piemērota apstrāde pēc sparģeļu ražas novākšanas nodrošina patērētājiem svaigus Šrobenhauzenes sparģeļus neatkarīgi no izvēlētā realizācijas veida.

3.3.   Izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem):

—

3.4.   Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem):

—

3.5.   Īpaši ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā:

Šrobenhauzenes sparģeļus drīkst audzēt tikai noteiktās norobežotās platībās.

3.6.   Īpaši noteikumi griešanai, rīvēšanai, iepakošanai u. c.:

Lai saglabātu kvalitāti, nogrieztais sparģelis strauji jāatdzesē. Kātus lietpratīgi gareniski sagriež un sašķiro. Pēc tam tie jāuzglabā 1 līdz 2 grādu (pēc Celsija) temperatūrā vietā, kur ir liels gaisa mitrums. Ražotāja telpās esošo aukstuma līniju nedrīkst pārtraukt.

Visiem iepakojumiem jābūt viendabīgiem, t.i., katrā vienībā drīkst būt tikai Šrobenhauzenes apgabala sparģeļi (sk. 4. punktu), kuriem ir vienāda kvalitāte, lielums un kuri pieder pie vienas krāsu grupas. Turklāt iepakojuma redzamajai daļai jāraksturo viss vienības saturs.

3.7.   Īpaši noteikumi marķēšanai:

Pārdošanai paredzētie Šrobenhauzenes sparģeļi papildus jāmarķē ar šādu simbolu:

Image

4.   Precīza ģeogrāfiskā apgabala definīcija:

Šrobenhauzenes sparģeļu audzēšanas apgabals Bavārijā ietver Aichach, Aresing, Berg im Gau, Brunnen, Gachenbach, Geisenfeld, Gerolsbach, Hohenwart, Inchenhofen, Karlskron, Kühbach, Langenmosen, Pfaffenhofen an der Ilm, Pörnbach, Pöttmes, Reichertshofen, Rohrbach, Schrobenhausen un Waidhofen pašvaldību teritorijas, kuras atrodas Neuburg-Schrobenhausen, Aichach-Friedberg un Pfaffenhofen an der Ilm apriņķos.

5.   Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu:

5.1.   Ģeogrāfiskā apgabala specifika:

Šrobenhauzenes vārds ir nesaraujami saistīts ar tās slavenāko produktu – Šrobenhauzenes sparģeļiem. To apliecina arī gadu desmitiem ilga tāda logotipa izmantošana, kurā attēlots Šrobenhauzenes siluets.

Līdz šim zināmais vecākais dokuments, kurā minēti Šrobenhauzenes sparģeļi, datēts ar 1851. gadu (raksts 1851. gada 12. jūlija nedēļas laikrakstā).

Jau 1856. gadā grāfs fon Zandicells (von Sandizell) piegādāja sparģeļus augstdzimušām personām Minhenē. 1913. gadā Kristiāns Šāds (Christian Schad) no Grosgeravas (Groß-Gerau) ierīkoja lielās platībās pirmos sparģeļu stādījumus.

Audzēšanas apgabalā ir labvēlīgi augšanas apstākļi. Galvenokārt sastopamas plūstošu smilšu augsnes, kas pāriet vieglās terciārās augsnēs, kuras satur tipiskas sanesas un mālu. Šāda augsne pavasarī ātri sasilst, ir viegli apstrādājama un nodrošina to, ka sparģeļu kāti aug ātri un taisni.

Šīs augsnes ir vieglas, dziļas smilšaugsnes ar labu aerāciju. Šrobenhauzenes sparģeļus jo īpaši audzē šādās augsnēs:

| | smilšaugsne (S) |
| --- | --- |

smilšaugsne (S)

| | viegla smilšmāla (Sl) augsne |
| --- | --- |

viegla smilšmāla (Sl) augsne

| | vidēja smilšmāla (lS) augsne |
| --- | --- |

vidēja smilšmāla (lS) augsne

| | smaga smilšmāla (SL) augsne |
| --- | --- |

smaga smilšmāla (SL) augsne

Šrobenhauzenes audzēšanas apgabals atrodas aptuveni 400 m virs jūras līmeņa. Gada vidējā temperatūra ir 7,5 °C; gada vidējais nokrišņu daudzums – 827 mm (nokrišņu daudzums pēdējos 25 gados), turklāt laikposmā no jūnija līdz augustam vidējais nokrišņu daudzums ir 280 mm.

5.2.   Produkta specifika:

Šrobenhauzenes sparģeļu kvalitātes pamatā ir minētie klimatiskie apstākļi un noteiktajā apgabalā esošā augsne.

Ar augsto atpazīstamības pakāpi, kuru apliecināja Minhenes Tehniskās universitātes organizētā patērētāju aptauja un kura izriet no audzēšanas apstākļiem (tā kā sparģeļi aug īpaši ātri, tiem ir maiga un tipiski spēcīga garša, kas nedaudz atgādina riekstus), skaidrojama sparģeļu labā slava, kā arī šā lauksaimniecības produkta īpašā popularitāte arī ārpus audzēšanas apgabala. Pēc patērētāju uzskata līdzās jau pieminētajai īpašajai Šrobenhauzenes sparģeļu garšai reputāciju veido galvenokārt tādi faktori kā svaigums un izcelsme.

Reģistrētā biedrība “Dienvidbavārijas sparģeļu audzētāju biedrība” (Spargelerzeugerverband Südbayern e.V.) iesaka tās sparģeļu šķirnes, kas jo īpaši atbilst agronomiskajām (lauka izmēģinājumi) un garšas prasībām, pamatojoties uz specifikācijā paredzēto sensorisko pārbaudi. Biedrība šīs šķirnes nosaukusi savā mājaslapā http://www.spargel.de/anbau, un katru gadu tā šos datus atjaunina.

Šrobenhauzenes sparģeļi iekļauti arī Bavārijas tipisko reģionālo produktu datubankā, kas apstiprina šā produkta sevišķumu un ekskluzivitāti.

5.3.   Saikne starp ģeogrāfisko apgabalu un produkta kvalitāti vai īpašībām (ACVN) vai produkta īpašo kvalitāti, reputāciju vai citām īpašībām (AĢIN):

Šrobenhauzenes sparģeļu sevišķās īpašības veidojuši ne tikai klimatiskie apstākļi un šā reģiona īpašās augsnes, bet arī senās sparģeļu audzēšanas tradīcijas Šrobenhauzenes audzēšanas apgabalā, kā arī to lauksaimnieku prasmes, kuri jau daudzās paaudzēs audzē sparģeļus. Vieglās smilšaugsnes un katru dienu veiktā ražas novākšana ir veicinājusi to, ka Šrobenhauzenes sparģeļiem ir sevišķi maigi kāti.

Reputācija

Par sparģeļu kultūras uzplaukumu Šrobenhauzenes apgabalā liecina raksti Šrobenhauzenes nedēļas laikrakstā 1914. gadā un sludinājumi 20. gadsimta 20. gados. 1933. gadā Šrobenhauzenes sparģeļu slava bija nonākusi līdz pat Minhenei. 20. gadsimta 50. gados šo smalko dārzeni audzēja daudzas nelielas saimniecības. Savu lielāko uzplaukumu Šrobenhauzenes sparģeļi piedzīvoja 20. gadsimta 70. gadu vidū un astoņdesmito gadu beigās.

Sparģeļus mūsdienās audzē aptuveni 900 ha lielā platībā (ieskaitot jaunos stādījumus), un šai laikā sparģeļu audzēšana ir kļuvusi par vienu no nozīmīgākajām ekonomikas nozarēm Šrobenhauzenes apgabalā.

Jau vairāk nekā 90 gadus ģeogrāfiskajā apgabalā dzīvojošie lauksaimnieki nodod no paaudzes paaudzē savas zināšanas un pieredzi sparģeļu audzēšanā. Šīs zināšanas un pieredze nodrošina labāko kvalitāti, kas veido pamatu sekmīgai realizācijai.

Sparģeļu sezona apgabalā ir “piektais gadalaiks” un piesaista daudzus ekskursantus un tūristus no tuvienes un tālienes. Ekskursiju katalogā, kurā norādīti iespējamie izbraukumi ar velosipēdu un pastaigu ceļi pa sparģeļu vietām apgabalā, vispusīgi aplūkota sparģeļu tēma.

Šajā laikā gan iedzīvotāju virtuvēs, gan sabiedriskās ēdināšanas vietās galvenā loma iedalīta sparģeļiem. Gan vietējos iedzīvotājus, gan aptuveni 40 000 iebraucējus, kas ik gadu sparģeļu laikā ierodas Šrobenhauzenē, vienmēr cenšas pārsteigt ar jaunām radošām receptēm. Šajā laikā nedēļas tirgi un sparģeļu tirgi lielāko apgrozījumu iegūst ar sparģeļu produkciju.

Turklāt arī Eiropas Sparģeļu muzejā Šrobenhauzenē vērojams apmeklētāju pieplūdums. Tas veicina sparģeļu saikni ar ģeogrāfisko apgabalu un ik gadu piesaista ap 10 000 apmeklētāju no visas pasaules.

Kopš 1975. gada katru gadu tiek izvēlēta Šrobenhauzenes sparģeļu karaliene. Viņa tiekas ar radio, preses un televīzijas pārstāvjiem un nes Šrobenhauzenes sparģeļu labo vārdu tālu aiz apgabala robežām.

Arī Minhenes Tehniskās universitātes pētījumi, kā arī Centrālās tirgus un cenu paziņošanas iestādes (Zentrale Markt- und Preisberichtstelle) dati apliecina produkta reputāciju un Šrobenhauzenes sparģeļu kvalitāti.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju:

Markenblatt, 6. sēj., 11.2.2005., 7. daļa, 1770. lpp.

(http://www.publikationen.dpma.de/DPMApublikationen/dld_gd_file.do?id=8)

---

11.2.2010

| 11.2.2010 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 34/s3 |
| --- | --- | --- | --- |

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 34/s3

---

PAZIŅOJUMS

2010. gada 11. februārī Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī C 34 A tiks publicēts “Kopējais lauksaimniecības augu šķirņu katalogs – 28. pilnā izdevuma pirmais papildinājums”.

Oficiālā Vēstneša abonenti bez maksas var saņemt tik daudz šā Oficiālā Vēstneša eksemplāru un valodas versiju, cik paredz to abonements. Lūdzam abonentus atsūtīt pilnīgi aizpildītu pievienoto pasūtījuma veidlapu, tajā minot abonementa reģistrācijas numuru (kods katras etiķetes kreisajā daļā, kas sākas ar O/...). Šis Oficiālais Vēstnesis būs pieejams bez maksas vienu gadu no publicēšanas datuma.

Citi interesenti šo Oficiālo Vēstnesi var pasūtīt par maksu kādā no mūsu pārdošanas birojiem (sk. http://publications.europa.eu/others/agents/index_lv.htm).

Šo Oficiālo Vēstnesi, tāpat kā visas Oficiālā Vēstneša sērijas (L, C, CA, CE), bez maksas var lasīt tiešsaistes režīmā http://eur-lex.europa.eu

Image

---