# Europeiska unionens C 311/3 se

| | ISSN 1977-1061 |
| --- | --- |
| Europeiska unionens
  officiella tidning | C 311 |
| | |
| Svensk utgåva | Meddelanden och upplysningar | 61 årgången3 september 2018 |

ISSN 1977-1061

Europeiska unionens

officiella tidning

C 311

Svensk utgåva

Meddelanden och upplysningar

61 årgången3 september 2018

---

| Innehållsförteckning | Sida |
| --- | --- |
| | IV   Upplysningar |
| | UPPLYSNINGAR FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN |
| | Europeiska unionens domstol |
| 2018/C 311/01 | Europeiska unionens domstols senaste offentliggöranden i Europeiska unionens officiella tidning | 1 |

Innehållsförteckning

Sida

IV   Upplysningar

UPPLYSNINGAR FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN

Europeiska unionens domstol

2018/C 311/01

Europeiska unionens domstols senaste offentliggöranden i Europeiska unionens officiella tidning

Europeiska unionens officiella tidning

1

---

| | V   Yttranden |
| --- | --- |
| | DOMSTOLSFÖRFARANDEN |
| | Domstolen |
| 2018/C 311/02 | Mål C-162/18 P: Överklagande ingett den 28 februari 2018 av Wenger SA av den dom som tribunalen (första avdelningen) meddelade den 23 januari 2018 i mål T-869/16, Wenger mot EUIPO | 2 |
| 2018/C 311/03 | Mål C-276/18: Begäran om förhandsavgörande framställd av Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungern) den 24 april 2018 – KrakVet Marek Batko sp. k. mot Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága | 2 |
| 2018/C 311/04 | Mål C-323/18: Begäran om förhandsavgörande framställd av Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungern) den 16 maj 2018 – Tesco-Global Áruházak Zrt. mot Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága | 4 |
| 2018/C 311/05 | Mål C-361/18: Begäran om förhandsavgörande framställd av Szekszárdi Járásbíróság (Ungern) den 5 juni 2018 – Ágnes Weil mot Géza Gulácsi | 5 |
| 2018/C 311/06 | Mål C-362/18: Begäran om förhandsavgörande framställd av Székesfehérvári Törvényszék (Ungern) den 5 juni 2018 – Hochtief AG mot Fővárosi Törvényszék | 6 |
| 2018/C 311/07 | Mål C-404/18: Begäran om förhandsavgörande framställd av Arbeidsrechtbank Antwerpen (Belgien) den 19 juni 2018 – Jamina Hakelbracht, Tine Vandenbon, Instituut voor de Gelijkheid van Vrouwen en Mannen mot WTG Retail BVBA | 8 |
| 2018/C 311/08 | Mål C-406/18: Begäran om förhandsavgörande framställd av Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungern) den 20 juni 2018 – Saman Ahmed Haman mot Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal | 8 |
| 2018/C 311/09 | Mål C-414/18: Begäran om förhandsavgörande framställd av Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italien) den 22 juni 2018 – Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo mot Banca d’Italia | 9 |
| 2018/C 311/10 | Mål C-422/18: Begäran om förhandsavgörande framställd av Tribunale di Milano (Italien) den 28 juni 2018 – FR mot Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione Internazionale presso la Prefettura U.T.G. di Milano | 10 |
| 2018/C 311/11 | Mål C-424/18: Begäran om förhandsavgörande framställd av Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto (Italien) den 27 juni 2018 – Italy Emergenza Cooperativa Sociale, Associazione Volontaria di Pubblica Assistenza Croce Verde mot Ulss 5 Polesana Rovigo, Regione del Veneto | 10 |
| | Tribunalen |
| 2018/C 311/12 | Mål T-356/15: Tribunalens dom av den 12 juli 2018 – Österrike mot kommissionen (Statligt stöd — Stöd som Förenade kungariket planerar att genomföra till förmån för Hinkley Point C Nuclear Power Station — CfD-kontrakt (Contract for Difference), ministerieavtal och kreditgaranti — Beslut, i vilket det fastställs att stödet är förenligt med den inre marknaden — Artikel 107.3 c FEUF — Mål av allmänintresse — Främjande av kärnkraft — Ett statligt ingripande är nödvändigt — Garantimeddelande — Fastställande av inslag av stöd — Proportionalitet — Investeringsstöd — Driftsstöd — Rätt att inkomma med synpunkter — Förfarande vid offentlig upphandling — Motiveringsskyldighet) | 12 |
| 2018/C 311/13 | Mål T-774/16: Tribunalens beslut av den 12 juli 2018 – Consejo Regulador del Cava mot EUIPO – Cave de Tain-L’Hermitage, union des propriétaires (CAVE DE TAIN) (EU-varumärke — Ogiltighetsförfarande — EU-figurmärket CAVE DE TAIN — Den äldre ursprungsbeteckningen cava — Begreppet anspelning på en skyddad ursprungsbeteckning — Artikel 103.2 b i förordning (EU) nr 1308/2013) | 13 |
| 2018/C 311/14 | Mål T-377/18: Talan väckt den 20 juni 2018 – Intercept Pharma och Intercept Pharmaceuticals mot EMA | 13 |
| 2018/C 311/15 | Mål T-406/18: Talan väckt den 3 juli 2018 – de Volksbank mot SRB | 14 |
| 2018/C 311/16 | Mål T-442/18: Talan väckt den 18 juli 2018 – Aeris Invest mot ECB | 15 |
| 2018/C 311/17 | Mål T-443/18: Överklagande ingett den 16 juli 2018 – Peek & Cloppenburg mot EUIPO – Peek & Cloppenburg (Vogue Peek & Cloppenburg) | 17 |
| 2018/C 311/18 | Mål T-444/18: Överklagande ingett den 16 juli 2018 – Peek & Cloppenburg mot EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg) | 17 |
| 2018/C 311/19 | Mål T-445/18: Överklagande ingett den 16 juli 2018 – Peek & Cloppenburg mot EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg) | 18 |
| 2018/C 311/20 | Mål T-446/18: Överklagande ingett den 16 juli 2018 – Peek & Cloppenburg mot EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg) | 19 |
| 2018/C 311/21 | Mål T-449/18: Överklagande ingett den 19 juli 2018 – Ortlieb Sportartikel mot EUIPO (Åttakantig polygon) | 20 |
| 2018/C 311/22 | Mål T-564/17: Tribunalens beslut av den 3 juli 2018 – So mot rådet och kommissionen | 20 |
| 2018/C 311/23 | Mål T-568/17: Tribunalens beslut av den 3 juli 2018 – Korea National Insurance Corporation mot rådet och kommissionen | 21 |

V   Yttranden

DOMSTOLSFÖRFARANDEN

Domstolen

2018/C 311/02

Mål C-162/18 P: Överklagande ingett den 28 februari 2018 av Wenger SA av den dom som tribunalen (första avdelningen) meddelade den 23 januari 2018 i mål T-869/16, Wenger mot EUIPO

2

2018/C 311/03

Mål C-276/18: Begäran om förhandsavgörande framställd av Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungern) den 24 april 2018 – KrakVet Marek Batko sp. k. mot Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

2

2018/C 311/04

Mål C-323/18: Begäran om förhandsavgörande framställd av Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungern) den 16 maj 2018 – Tesco-Global Áruházak Zrt. mot Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

4

2018/C 311/05

Mål C-361/18: Begäran om förhandsavgörande framställd av Szekszárdi Járásbíróság (Ungern) den 5 juni 2018 – Ágnes Weil mot Géza Gulácsi

5

2018/C 311/06

Mål C-362/18: Begäran om förhandsavgörande framställd av Székesfehérvári Törvényszék (Ungern) den 5 juni 2018 – Hochtief AG mot Fővárosi Törvényszék

6

2018/C 311/07

Mål C-404/18: Begäran om förhandsavgörande framställd av Arbeidsrechtbank Antwerpen (Belgien) den 19 juni 2018 – Jamina Hakelbracht, Tine Vandenbon, Instituut voor de Gelijkheid van Vrouwen en Mannen mot WTG Retail BVBA

8

2018/C 311/08

Mål C-406/18: Begäran om förhandsavgörande framställd av Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungern) den 20 juni 2018 – Saman Ahmed Haman mot Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

8

2018/C 311/09

Mål C-414/18: Begäran om förhandsavgörande framställd av Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italien) den 22 juni 2018 – Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo mot Banca d’Italia

9

2018/C 311/10

Mål C-422/18: Begäran om förhandsavgörande framställd av Tribunale di Milano (Italien) den 28 juni 2018 – FR mot Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione Internazionale presso la Prefettura U.T.G. di Milano

10

2018/C 311/11

Mål C-424/18: Begäran om förhandsavgörande framställd av Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto (Italien) den 27 juni 2018 – Italy Emergenza Cooperativa Sociale, Associazione Volontaria di Pubblica Assistenza Croce Verde mot Ulss 5 Polesana Rovigo, Regione del Veneto

10

Tribunalen

2018/C 311/12

Mål T-356/15: Tribunalens dom av den 12 juli 2018 – Österrike mot kommissionen (Statligt stöd — Stöd som Förenade kungariket planerar att genomföra till förmån för Hinkley Point C Nuclear Power Station — CfD-kontrakt (Contract for Difference), ministerieavtal och kreditgaranti — Beslut, i vilket det fastställs att stödet är förenligt med den inre marknaden — Artikel 107.3 c FEUF — Mål av allmänintresse — Främjande av kärnkraft — Ett statligt ingripande är nödvändigt — Garantimeddelande — Fastställande av inslag av stöd — Proportionalitet — Investeringsstöd — Driftsstöd — Rätt att inkomma med synpunkter — Förfarande vid offentlig upphandling — Motiveringsskyldighet)

12

2018/C 311/13

Mål T-774/16: Tribunalens beslut av den 12 juli 2018 – Consejo Regulador del Cava mot EUIPO – Cave de Tain-L’Hermitage, union des propriétaires (CAVE DE TAIN) (EU-varumärke — Ogiltighetsförfarande — EU-figurmärket CAVE DE TAIN — Den äldre ursprungsbeteckningen cava — Begreppet anspelning på en skyddad ursprungsbeteckning — Artikel 103.2 b i förordning (EU) nr 1308/2013)

13

2018/C 311/14

Mål T-377/18: Talan väckt den 20 juni 2018 – Intercept Pharma och Intercept Pharmaceuticals mot EMA

13

2018/C 311/15

Mål T-406/18: Talan väckt den 3 juli 2018 – de Volksbank mot SRB

14

2018/C 311/16

Mål T-442/18: Talan väckt den 18 juli 2018 – Aeris Invest mot ECB

15

2018/C 311/17

Mål T-443/18: Överklagande ingett den 16 juli 2018 – Peek & Cloppenburg mot EUIPO – Peek & Cloppenburg (Vogue Peek & Cloppenburg)

17

2018/C 311/18

Mål T-444/18: Överklagande ingett den 16 juli 2018 – Peek & Cloppenburg mot EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)

17

2018/C 311/19

Mål T-445/18: Överklagande ingett den 16 juli 2018 – Peek & Cloppenburg mot EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)

18

2018/C 311/20

Mål T-446/18: Överklagande ingett den 16 juli 2018 – Peek & Cloppenburg mot EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)

19

2018/C 311/21

Mål T-449/18: Överklagande ingett den 19 juli 2018 – Ortlieb Sportartikel mot EUIPO (Åttakantig polygon)

20

2018/C 311/22

Mål T-564/17: Tribunalens beslut av den 3 juli 2018 – So mot rådet och kommissionen

20

2018/C 311/23

Mål T-568/17: Tribunalens beslut av den 3 juli 2018 – Korea National Insurance Corporation mot rådet och kommissionen

21

---

| SV | |
| --- | --- |

SV

---

IV Upplysningar

UPPLYSNINGAR FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN

Europeiska unionens domstol

| 3.9.2018 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 311/1 |
| --- | --- | --- | --- |

3.9.2018

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 311/1

---

Europeiska unionens domstols senaste offentliggöranden i Europeiska unionens officiella tidning

(2018/C 311/01)

Senaste offentliggörandet

EUT C 301, 27.8.2018

Senaste listan över offentliggöranden

EUT C 294, 20.8.2018

EUT C 285, 13.8.2018

EUT C 276, 6.8.2018

EUT C 268, 30.7.2018

EUT C 259, 23.7.2018

EUT C 249, 16.7.2018

Dessa texter är tillgängliga på

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

V Yttranden

DOMSTOLSFÖRFARANDEN

Domstolen

| 3.9.2018 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 311/2 |
| --- | --- | --- | --- |

3.9.2018

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 311/2

---

Överklagande ingett den 28 februari 2018 av Wenger SA av den dom som tribunalen (första avdelningen) meddelade den 23 januari 2018 i mål T-869/16, Wenger mot EUIPO

(Mål C-162/18 P)

(2018/C 311/02)

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Klagande: Wenger SA (ombud: A. Sulovsky, Rechtsanwältin)

Övriga parter i målet: Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet (EUIPO) och Swissgear Sàrl

Domstolen (sjunde avdelningen) beslutade den 5 juli 2018 att det saknas anledning att döma i detta mål.

---

| 3.9.2018 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 311/2 |
| --- | --- | --- | --- |

3.9.2018

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 311/2

---

Begäran om förhandsavgörande framställd av Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungern) den 24 april 2018 – KrakVet Marek Batko sp. k. mot Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

(Mål C-276/18)

(2018/C 311/03)

Rättegångsspråk: ungerska

Hänskjutande domstol

Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

Parter i det nationella målet

Klagande: KrakVet Marek Batko sp. k.

Motpart: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

Tolkningsfrågor

| 1) | Ska målen med rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt, (1) särskilt kraven på att behörighetskonflikter mellan medlemsstaterna och dubbelbeskattning ska undvikas, vilka anges i skälen 17 och 62 i direktivet, och rådets förordning (EU) nr 904/2010, (2) särskilt skälen 5, 7 och 8 samt artiklarna 30–28 i förordningen, tolkas på så sätt att de utgör hinder för en praxis vid skattemyndigheten i en medlemsstat som innebär att den gör en klassificering av en transaktion som avviker både från den rättsliga tolkning av samma transaktion som gjorts av skattemyndigheten i en annan medlemsstat på grundval av samma faktiska omständigheter och från ett bindande förhandsbesked som meddelats av sistnämnda myndighet på grundval av denna tolkning samt från samma myndighets bekräftande av tolkningen och förhandsbeskedet efter genomförd skattekontroll och som därigenom ger upphov till dubbelbeskattning? |
| --- | --- |

1)

Ska målen med rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt, (1) särskilt kraven på att behörighetskonflikter mellan medlemsstaterna och dubbelbeskattning ska undvikas, vilka anges i skälen 17 och 62 i direktivet, och rådets förordning (EU) nr 904/2010, (2) särskilt skälen 5, 7 och 8 samt artiklarna 30–28 i förordningen, tolkas på så sätt att de utgör hinder för en praxis vid skattemyndigheten i en medlemsstat som innebär att den gör en klassificering av en transaktion som avviker både från den rättsliga tolkning av samma transaktion som gjorts av skattemyndigheten i en annan medlemsstat på grundval av samma faktiska omständigheter och från ett bindande förhandsbesked som meddelats av sistnämnda myndighet på grundval av denna tolkning samt från samma myndighets bekräftande av tolkningen och förhandsbeskedet efter genomförd skattekontroll och som därigenom ger upphov till dubbelbeskattning?

| 2) | Om svaret på den första frågan är att en sådan praxis inte strider mot unionsrätten, kan då skattemyndigheten i en medlemsstat – mot bakgrund av direktiv 2006/112 och av unionsrätten – ensidigt fastställa skattskyldigheten och därvid underlåta att ta hänsyn till att skattemyndigheten i en annan medlemsstat redan vid flera tillfällen har bekräftat, först på begäran av den beskattningsbara personen och därefter i beslut fattade efter en skattekontroll, att den beskattningsbara personen har agerat rättsenligt?
  Eller ska skattemyndigheterna i båda medlemsstaterna samarbeta och nå en överenskommelse, enligt principen om skatteneutralitet och undvikande av dubbelbeskattning, så att den beskattningsbara personen endast behöver betala mervärdesskatt i en av dessa medlemsstater? |
| --- | --- |

2)

Om svaret på den första frågan är att en sådan praxis inte strider mot unionsrätten, kan då skattemyndigheten i en medlemsstat – mot bakgrund av direktiv 2006/112 och av unionsrätten – ensidigt fastställa skattskyldigheten och därvid underlåta att ta hänsyn till att skattemyndigheten i en annan medlemsstat redan vid flera tillfällen har bekräftat, först på begäran av den beskattningsbara personen och därefter i beslut fattade efter en skattekontroll, att den beskattningsbara personen har agerat rättsenligt?

Eller ska skattemyndigheterna i båda medlemsstaterna samarbeta och nå en överenskommelse, enligt principen om skatteneutralitet och undvikande av dubbelbeskattning, så att den beskattningsbara personen endast behöver betala mervärdesskatt i en av dessa medlemsstater?

| 3) | Om svaret på den andra frågan är att skattemyndigheten i en medlemsstat har rätt att ensidigt ändra den skattemässiga klassificeringen, ska då bestämmelserna i direktiv 2006/112 tolkas på så sätt att skattemyndigheten i en andra medlemsstat är skyldig att till den beskattningsbara personen återbetala den skatt som fastställts av den myndigheten i ett bindande förhandsbesked och som betalats med avseende på en period som avslutats efter en skattekontroll, för att på så sätt undvika dubbelbeskattning och säkerställa principen om skatteneutralitet? |
| --- | --- |

3)

Om svaret på den andra frågan är att skattemyndigheten i en medlemsstat har rätt att ensidigt ändra den skattemässiga klassificeringen, ska då bestämmelserna i direktiv 2006/112 tolkas på så sätt att skattemyndigheten i en andra medlemsstat är skyldig att till den beskattningsbara personen återbetala den skatt som fastställts av den myndigheten i ett bindande förhandsbesked och som betalats med avseende på en period som avslutats efter en skattekontroll, för att på så sätt undvika dubbelbeskattning och säkerställa principen om skatteneutralitet?

| 4) | Hur ska uttrycket transport utförd ”av leverantören eller för hans räkning” i artikel 33.1 första meningen i direktiv 2006/112 tolkas? Omfattar detta uttryck det fallet att den beskattningsbara personen i egenskap av säljare på en e-handelsplattform erbjuder möjligheten att köparen ingår ett avtal med ett logistikföretag som säljaren samarbetar med för olika säljtransaktioner, varvid köparen även fritt kan välja en annan transportör än den som föreslås av säljaren och transportavtalet ingås mellan köparen och transportören, utan inblandning av säljaren?
  Är det av relevans för tolkningen – mot bakgrund särskilt av rättssäkerhetsprincipen – att medlemsstaterna senast år 2021 är skyldiga att ändra sin lagstiftning om införlivande av direktiv 2006/112 på så sätt att artikel 33.1 i direktivet även ska tillämpas i fall av indirekt medverkan i valet av transportör? |
| --- | --- |

4)

Hur ska uttrycket transport utförd ”av leverantören eller för hans räkning” i artikel 33.1 första meningen i direktiv 2006/112 tolkas? Omfattar detta uttryck det fallet att den beskattningsbara personen i egenskap av säljare på en e-handelsplattform erbjuder möjligheten att köparen ingår ett avtal med ett logistikföretag som säljaren samarbetar med för olika säljtransaktioner, varvid köparen även fritt kan välja en annan transportör än den som föreslås av säljaren och transportavtalet ingås mellan köparen och transportören, utan inblandning av säljaren?

Är det av relevans för tolkningen – mot bakgrund särskilt av rättssäkerhetsprincipen – att medlemsstaterna senast år 2021 är skyldiga att ändra sin lagstiftning om införlivande av direktiv 2006/112 på så sätt att artikel 33.1 i direktivet även ska tillämpas i fall av indirekt medverkan i valet av transportör?

| 5) | Ska unionsrätten, i synnerhet direktiv 2006/112, tolkas på så sätt att följande omständigheter, antingen var för sig eller sammantagna, är relevanta för bedömningen av huruvida den beskattningsbara personen har utformat rättsförhållandet mellan de oberoende företag som genomför leveransen, försändelsen eller transporten av varor har i syfte att kringgå artikel 33.1 i direktiv 2006/112 och därigenom på ett sätt som utgör rättsmissbruk, för att dra fördel av att mervärdesskatten är lägre i den andra medlemsstaten:






  5.1) | Logistikföretaget som utför transporten har kopplingar till den beskattningsbara personen och utför andra tjänster åt denne, vilka inte har med transporten att göra. |
| --- | --- | --- |

5)

Ska unionsrätten, i synnerhet direktiv 2006/112, tolkas på så sätt att följande omständigheter, antingen var för sig eller sammantagna, är relevanta för bedömningen av huruvida den beskattningsbara personen har utformat rättsförhållandet mellan de oberoende företag som genomför leveransen, försändelsen eller transporten av varor har i syfte att kringgå artikel 33.1 i direktiv 2006/112 och därigenom på ett sätt som utgör rättsmissbruk, för att dra fördel av att mervärdesskatten är lägre i den andra medlemsstaten:

5.1)

Logistikföretaget som utför transporten har kopplingar till den beskattningsbara personen och utför andra tjänster åt denne, vilka inte har med transporten att göra.

| 5.2) | Kunderna kan samtidigt när som helst avstå från den valmöjlighet som den beskattningsbara personen erbjuder dem, bestående i att ge det logistikföretag som den beskattningsbara personen har ett avtal med i uppdrag att utföra transporten, och istället låta en annan transportör utföra transporten eller själva hämta varorna? |
| --- | --- |

5.2)

Kunderna kan samtidigt när som helst avstå från den valmöjlighet som den beskattningsbara personen erbjuder dem, bestående i att ge det logistikföretag som den beskattningsbara personen har ett avtal med i uppdrag att utföra transporten, och istället låta en annan transportör utföra transporten eller själva hämta varorna?

---

(1)  EUT L 347, 2006, s. 1.

(2)  Rådets förordning (EU) nr 904/2010 av den 7 oktober 2010 om administrativt samarbete och kampen mot mervärdesskattebedrägeri (EUT L 268, 2010, s. 1).

---

| 3.9.2018 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 311/4 |
| --- | --- | --- | --- |

3.9.2018

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 311/4

---

Begäran om förhandsavgörande framställd av Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungern) den 16 maj 2018 – Tesco-Global Áruházak Zrt. mot Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

(Mål C-323/18)

(2018/C 311/04)

Rättegångsspråk: ungerska

Hänskjutande domstol

Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

Parter i det nationella målet

Klagande: Tesco-Global Áruházak Zrt.

Motpart: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

Tolkningsfrågor

| 1) | Är det förenligt med bestämmelserna i EUF-fördraget om principerna om diskrimineringsförbud (artiklarna 18 FEUF och 26 FEUF), om etableringsfrihet (artikel 49 FEUF), om likabehandling (artikel 54 FEUF), om likabehandling med avseende på kapitalplacering i bolag som avses i artikel 54 FEUF (artikel 55 FEUF), principen om friheten att tillhandahålla tjänster (artikel 56 FEUF), principen om fri rörlighet för kapital (artiklarna 63 FEUF och 65 FEUF) samt principen om likabehandling vid företagsbeskattning (artikel 110 FEUF) att utländskt ägda skattskyldiga juridiska personer som driver flera butiker via ett enda rörelsedrivande bolag och som bedriver detaljhandel i butik är skyldiga att betala en särskild skatt som tas ut med starkt progressiva skattesatser, varvid dessa skattskyldiga rent faktiskt beskattas i det högsta intervallet, medan inhemskt ägda skattskyldiga juridiska personer som driver franchiseverksamhet under samma näringskännetecken – via butiker som i allmänhet utgör oberoende rörelsedrivande bolag – i praktiken är befriade från skattskyldighet eller beskattas i ett av de lägre intervallen, vilket innebär att den skatt som utländskt ägda bolag betalar utgör en väsentligt högre andel av de totala skatteintäkterna från den särskilda skatten än den skatt som inhemskt ägda bolag betalar? |
| --- | --- |

1)

Är det förenligt med bestämmelserna i EUF-fördraget om principerna om diskrimineringsförbud (artiklarna 18 FEUF och 26 FEUF), om etableringsfrihet (artikel 49 FEUF), om likabehandling (artikel 54 FEUF), om likabehandling med avseende på kapitalplacering i bolag som avses i artikel 54 FEUF (artikel 55 FEUF), principen om friheten att tillhandahålla tjänster (artikel 56 FEUF), principen om fri rörlighet för kapital (artiklarna 63 FEUF och 65 FEUF) samt principen om likabehandling vid företagsbeskattning (artikel 110 FEUF) att utländskt ägda skattskyldiga juridiska personer som driver flera butiker via ett enda rörelsedrivande bolag och som bedriver detaljhandel i butik är skyldiga att betala en särskild skatt som tas ut med starkt progressiva skattesatser, varvid dessa skattskyldiga rent faktiskt beskattas i det högsta intervallet, medan inhemskt ägda skattskyldiga juridiska personer som driver franchiseverksamhet under samma näringskännetecken – via butiker som i allmänhet utgör oberoende rörelsedrivande bolag – i praktiken är befriade från skattskyldighet eller beskattas i ett av de lägre intervallen, vilket innebär att den skatt som utländskt ägda bolag betalar utgör en väsentligt högre andel av de totala skatteintäkterna från den särskilda skatten än den skatt som inhemskt ägda bolag betalar?

| 2) | Är det förenligt med bestämmelserna i EUF-fördraget om principen om förbud mot statligt stöd (artikel 107.1 FEUF) att utländskt ägda skattskyldiga personer som driver flera butiker via ett enda rörelsedrivande bolag och som bedriver detaljhandel i butik är skyldiga att betala en särskild skatt som tas ut med starkt progressiva skattesatser, varvid dessa skattskyldiga rent faktiskt beskattas i det högsta intervallet, medan inhemskt ägda skattskyldiga juridiska personer som är direkta konkurrenter till de förstnämnda skattskyldiga personerna och som driver franchiseverksamhet under samma näringskännetecken – via butiker som i allmänhet utgör oberoende rörelsedrivande bolag – i praktiken är befriade från skattskyldighet eller beskattas i ett av de lägre intervallen, vilket innebär att den skatt som utländskt ägda bolag betalar utgör en väsentligt högre andel av de totala skatteintäkterna från den särskilda skatten än den skatt som inhemskt ägda bolag betalar? |
| --- | --- |

2)

Är det förenligt med bestämmelserna i EUF-fördraget om principen om förbud mot statligt stöd (artikel 107.1 FEUF) att utländskt ägda skattskyldiga personer som driver flera butiker via ett enda rörelsedrivande bolag och som bedriver detaljhandel i butik är skyldiga att betala en särskild skatt som tas ut med starkt progressiva skattesatser, varvid dessa skattskyldiga rent faktiskt beskattas i det högsta intervallet, medan inhemskt ägda skattskyldiga juridiska personer som är direkta konkurrenter till de förstnämnda skattskyldiga personerna och som driver franchiseverksamhet under samma näringskännetecken – via butiker som i allmänhet utgör oberoende rörelsedrivande bolag – i praktiken är befriade från skattskyldighet eller beskattas i ett av de lägre intervallen, vilket innebär att den skatt som utländskt ägda bolag betalar utgör en väsentligt högre andel av de totala skatteintäkterna från den särskilda skatten än den skatt som inhemskt ägda bolag betalar?

| 3) | Ska artiklarna 107 FEUF och 108.3 FEUF tolkas på så sätt att de gäller även för en skatteåtgärd av vilken en skattebefrielse – som utgör statligt stöd – som finansieras genom de skatteintäkter som skatteåtgärden genererar är en integrerad del, i den mån lagstiftaren, innan den särskilda skatten på detaljhandel infördes, fastställde (på grundval av marknadsaktörernas omsättning) storleken på de planerade budgetintäkterna, dock inte genom att införa en allmän skattesats, utan genom att tillämpa progressiva skattesatser baserade på omsättning, vilket innebar att lagstiftaren avsiktligen undantog en del av marknadsaktörerna från skattskyldighet? |
| --- | --- |

3)

Ska artiklarna 107 FEUF och 108.3 FEUF tolkas på så sätt att de gäller även för en skatteåtgärd av vilken en skattebefrielse – som utgör statligt stöd – som finansieras genom de skatteintäkter som skatteåtgärden genererar är en integrerad del, i den mån lagstiftaren, innan den särskilda skatten på detaljhandel infördes, fastställde (på grundval av marknadsaktörernas omsättning) storleken på de planerade budgetintäkterna, dock inte genom att införa en allmän skattesats, utan genom att tillämpa progressiva skattesatser baserade på omsättning, vilket innebar att lagstiftaren avsiktligen undantog en del av marknadsaktörerna från skattskyldighet?

| 4) | Utgör principen om processuell likvärdighet, effektivitetsprincipen och principen om unionsrättens företräde hinder för en praxis hos en medlemstats rättstillämpande organ, enligt vilken det vid skattekontroller som inleds på eget initiativ eller i efterföljande domstolsförfaranden inte är möjligt – trots effektivitetsprincipen och skyldigheten att inte tillämpa den oförenliga nationella bestämmelsen – att ansöka om återbetalning av en skatt som deklarerats enligt nationell skattelagstiftning som strider mot unionsrätten, eftersom skattemyndigheten eller domstolarna endast prövar frågan huruvida skatten strider mot unionsrätten i ett särskilt förfarande som inleds på begäran av en part, vilket dock endast kan ske innan ett förfarande som inletts på eget initiativ, medan ingenting hindrar att en ansökan om återbetalning av skatt ges in i samband med ett förfarande vid skattemyndigheten eller i domstol när det gäller en skatt som har deklarerats på ett sätt som strider mot nationell rätt? |
| --- | --- |

4)

Utgör principen om processuell likvärdighet, effektivitetsprincipen och principen om unionsrättens företräde hinder för en praxis hos en medlemstats rättstillämpande organ, enligt vilken det vid skattekontroller som inleds på eget initiativ eller i efterföljande domstolsförfaranden inte är möjligt – trots effektivitetsprincipen och skyldigheten att inte tillämpa den oförenliga nationella bestämmelsen – att ansöka om återbetalning av en skatt som deklarerats enligt nationell skattelagstiftning som strider mot unionsrätten, eftersom skattemyndigheten eller domstolarna endast prövar frågan huruvida skatten strider mot unionsrätten i ett särskilt förfarande som inleds på begäran av en part, vilket dock endast kan ske innan ett förfarande som inletts på eget initiativ, medan ingenting hindrar att en ansökan om återbetalning av skatt ges in i samband med ett förfarande vid skattemyndigheten eller i domstol när det gäller en skatt som har deklarerats på ett sätt som strider mot nationell rätt?

---

| 3.9.2018 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 311/5 |
| --- | --- | --- | --- |

3.9.2018

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 311/5

---

Begäran om förhandsavgörande framställd av Szekszárdi Járásbíróság (Ungern) den 5 juni 2018 – Ágnes Weil mot Géza Gulácsi

(Mål C-361/18)

(2018/C 311/05)

Rättegångsspråk: ungerska

Hänskjutande domstol

Szekszárdi Járásbíróság

Parter i det nationella målet

Sökande: Ágnes Weil

Motpart: Géza Gulácsi

Tolkningsfrågor

| 1) | Ska artikel 53 i förordning (EU) nr 1215/2012 (1) tolkas så, att domstolen i den medlemsstat där domen meddelades automatiskt ska utfärda intyget om domen, om en av parterna begär det, utan att pröva huruvida [målet] omfattas av tillämpningsområdet för förordning (EU) nr 1215/2012? |
| --- | --- |

1)

Ska artikel 53 i förordning (EU) nr 1215/2012 (1) tolkas så, att domstolen i den medlemsstat där domen meddelades automatiskt ska utfärda intyget om domen, om en av parterna begär det, utan att pröva huruvida [målet] omfattas av tillämpningsområdet för förordning (EU) nr 1215/2012?

| 2) | Om den första frågan besvaras nekande, ska artikel 1.2 a i rådets förordning (EU) nr 1215/2012 tolkas så, att ett mål om återbetalning mellan parter i ett icke-registrerat samboförhållande omfattas av en ordning som reglerar förhållanden som har samma (rättsliga) verkan som äktenskap? |
| --- | --- |

2)

Om den första frågan besvaras nekande, ska artikel 1.2 a i rådets förordning (EU) nr 1215/2012 tolkas så, att ett mål om återbetalning mellan parter i ett icke-registrerat samboförhållande omfattas av en ordning som reglerar förhållanden som har samma (rättsliga) verkan som äktenskap?

---

(1)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1215/2012 av den 12 december 2012 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område (EUT L 351, 2012, s. 1).

---

| 3.9.2018 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 311/6 |
| --- | --- | --- | --- |

3.9.2018

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 311/6

---

Begäran om förhandsavgörande framställd av Székesfehérvári Törvényszék (Ungern) den 5 juni 2018 – Hochtief AG mot Fővárosi Törvényszék

(Mål C-362/18)

(2018/C 311/06)

Rättegångsspråk: ungerska

Hänskjutande domstol

Székesfehérvári Törvényszék

Parter i det nationella målet

Sökande: Hochtief AG

Motpart: Fővárosi Törvényszék

Tolkningsfrågor

| 1. | Ska unionsrättens grundprinciper och bestämmelser (i synnerhet artikel 4.3 FEU och kravet på enhetlig tolkning), såsom de har tolkats av Europeiska unionens domstol, särskilt i domen Köbler, tolkas så, att skadeståndsansvaret för en domstol i en medlemsstat som avgör ett mål i sista instans genom en dom som åsidosätter unionsrätten, endast får grunda sig på den nationella rätten eller på de kriterier som fastställts i den nationella rätten? Om frågan ska besvaras nekande, ska unionsrättens grundprinciper och bestämmelser, särskilt de tre kriterier som Europeiska unionens domstol angav i domen Köbler för att slå fast ”statens” skadeståndsansvar, tolkas så, att frågan huruvida villkoren för medlemsstatens skadeståndsansvar på grund av att domstolarna i den staten har åsidosatt unionsrätten är uppfyllda, ska prövas på grundval av den nationella rätten? |
| --- | --- |

1.

Ska unionsrättens grundprinciper och bestämmelser (i synnerhet artikel 4.3 FEU och kravet på enhetlig tolkning), såsom de har tolkats av Europeiska unionens domstol, särskilt i domen Köbler, tolkas så, att skadeståndsansvaret för en domstol i en medlemsstat som avgör ett mål i sista instans genom en dom som åsidosätter unionsrätten, endast får grunda sig på den nationella rätten eller på de kriterier som fastställts i den nationella rätten? Om frågan ska besvaras nekande, ska unionsrättens grundprinciper och bestämmelser, särskilt de tre kriterier som Europeiska unionens domstol angav i domen Köbler för att slå fast ”statens” skadeståndsansvar, tolkas så, att frågan huruvida villkoren för medlemsstatens skadeståndsansvar på grund av att domstolarna i den staten har åsidosatt unionsrätten är uppfyllda, ska prövas på grundval av den nationella rätten?

| 2. | Ska unionsrättens grundprinciper och bestämmelser (i synnerhet artikel 4.3 FEU och kravet på ett effektivt domstolsskydd), särskilt i EU-domstolens domar rörande medlemsstaternas skadeståndsansvar i målen Francovich m.fl., Brasserie du pêcheur och Factortame och Köbler, tolkas så, att rättskraften hos domar som åsidosätter unionsrätten och som har meddelats av domstolar i medlemsstaten vilka avgör mål i sista instans utesluter medlemsstatens skadeståndsansvar? |
| --- | --- |

2.

Ska unionsrättens grundprinciper och bestämmelser (i synnerhet artikel 4.3 FEU och kravet på ett effektivt domstolsskydd), särskilt i EU-domstolens domar rörande medlemsstaternas skadeståndsansvar i målen Francovich m.fl., Brasserie du pêcheur och Factortame och Köbler, tolkas så, att rättskraften hos domar som åsidosätter unionsrätten och som har meddelats av domstolar i medlemsstaten vilka avgör mål i sista instans utesluter medlemsstatens skadeståndsansvar?

| 3. | Ska principerna om ”effektivitet” och likvärdighet som slås fast i direktiv 89/665/EG (1), 92/13/EG (2) och 2007/66/EG (3) och i domstolens domar Kühne & Heitz, Kapferer, Impresa Pizzarotti, och Transportes Urbanos y Servicios Generales tolkas så, att en part i ett förfarande för överprövning, inte längre får åberopa EU-domstolens bedömningar i en dom som meddelats i ett mål om förhandsavgörande som har anhängiggjorts av domstolen i andra instans i det nationella målet, mot bakgrund av att dessa bedömningar inte beaktades i det nationella målet, i synnerhet om den domstol i medlemsstaten som avgör målet i sista instans har ogillat överklagandet av den dom som meddelats i det nationella målet på grund av att parten inte i föreskriven tid åberopade bedömningarna i EU-domstolens dom? |
| --- | --- |

3.

Ska principerna om ”effektivitet” och likvärdighet som slås fast i direktiv 89/665/EG (1), 92/13/EG (2) och 2007/66/EG (3) och i domstolens domar Kühne & Heitz, Kapferer, Impresa Pizzarotti, och Transportes Urbanos y Servicios Generales tolkas så, att en part i ett förfarande för överprövning, inte längre får åberopa EU-domstolens bedömningar i en dom som meddelats i ett mål om förhandsavgörande som har anhängiggjorts av domstolen i andra instans i det nationella målet, mot bakgrund av att dessa bedömningar inte beaktades i det nationella målet, i synnerhet om den domstol i medlemsstaten som avgör målet i sista instans har ogillat överklagandet av den dom som meddelats i det nationella målet på grund av att parten inte i föreskriven tid åberopade bedömningarna i EU-domstolens dom?

| 4. | Ska de i fråga 3 nämnda direktiven och den praxis vid EU-domstolen som följer av bland annat domarna Impresa Pizzarotti (C-213/13), Kapferer (C-234/04), Kühne & Heitz (C-453/00) och Transportes Urbanos y Servicios Generales (C-118/08), med avseende på upptagandet till sakprövning av överklagandet, och de grundprinciper som domstolen slog fast i målen C-470/99, C-327/00 och C-241/06, med avseende på de frister som föreskrivs i den nationella rätten för förfaranden för prövning av offentlig upphandling, tolkas så att de nationella domstolarna gör rätt då de på grund av att de har åberopats för sent av parten i förfarandet i andra instans, inte beaktar den dom som EU-domstolen meddelat på begäran av domstolen i andra instans i det förfarande som den prövar eller en dom meddelad av EU-domstolen vars version på medlemsstatens officiella språk inte var tillgänglig förrän i andra instans, och då de trots detta avvisade överklagandet från den parten med hänvisning till domar från EU-domstolen som denne hade åberopat, utan att beakta dessa, och relevanta faktiska omständigheter med avseende på dessa domar? |
| --- | --- |

4.

Ska de i fråga 3 nämnda direktiven och den praxis vid EU-domstolen som följer av bland annat domarna Impresa Pizzarotti (C-213/13), Kapferer (C-234/04), Kühne & Heitz (C-453/00) och Transportes Urbanos y Servicios Generales (C-118/08), med avseende på upptagandet till sakprövning av överklagandet, och de grundprinciper som domstolen slog fast i målen C-470/99, C-327/00 och C-241/06, med avseende på de frister som föreskrivs i den nationella rätten för förfaranden för prövning av offentlig upphandling, tolkas så att de nationella domstolarna gör rätt då de på grund av att de har åberopats för sent av parten i förfarandet i andra instans, inte beaktar den dom som EU-domstolen meddelat på begäran av domstolen i andra instans i det förfarande som den prövar eller en dom meddelad av EU-domstolen vars version på medlemsstatens officiella språk inte var tillgänglig förrän i andra instans, och då de trots detta avvisade överklagandet från den parten med hänvisning till domar från EU-domstolen som denne hade åberopat, utan att beakta dessa, och relevanta faktiska omständigheter med avseende på dessa domar?

| 5. | Ska de i fråga 3 nämnda direktiven och den praxis vid EU-domstolen som följer av bland annat domarna Impresa Pizzarotti (C-213/13), Kapferer (C-234/04), Kühne & Heitz (C-453/00) och Transportes Urbanos y Servicios Generales (C-118/08), tolkas så, att de nationella domstolarna i ett fall där parten i målet hänvisar till EU-domstolens dom i målet Kempter (C-2/06) – enligt vilken det inte är nödvändigt att åberopa domar från EU-domstolen utan domstolen ska tillämpa dem ex officio – gör rätt då de inte beaktar domar från EU-domstolen, på grundval av nationella processrättsliga bestämmelser och i strid med vad domstolen slog fast i domen [Kempter], vilket innebär att denna omständighet inte ens nämns i det avgörande genom vilket förfarandet avslutas eller i motiveringen till det, och då de trots detta avvisade överklagandet från den parten med hänvisning till domar från EU-domstolen som den hade åberopat, utan att beakta dessa, och relevanta faktiska omständigheter med avseende på dessa domar? |
| --- | --- |

5.

Ska de i fråga 3 nämnda direktiven och den praxis vid EU-domstolen som följer av bland annat domarna Impresa Pizzarotti (C-213/13), Kapferer (C-234/04), Kühne & Heitz (C-453/00) och Transportes Urbanos y Servicios Generales (C-118/08), tolkas så, att de nationella domstolarna i ett fall där parten i målet hänvisar till EU-domstolens dom i målet Kempter (C-2/06) – enligt vilken det inte är nödvändigt att åberopa domar från EU-domstolen utan domstolen ska tillämpa dem ex officio – gör rätt då de inte beaktar domar från EU-domstolen, på grundval av nationella processrättsliga bestämmelser och i strid med vad domstolen slog fast i domen [Kempter], vilket innebär att denna omständighet inte ens nämns i det avgörande genom vilket förfarandet avslutas eller i motiveringen till det, och då de trots detta avvisade överklagandet från den parten med hänvisning till domar från EU-domstolen som den hade åberopat, utan att beakta dessa, och relevanta faktiska omständigheter med avseende på dessa domar?

| 6. | Ska det krav på ett tillräckligt klart åsidosättande som slogs fast i domarna Köbler och Traghetti del Mediterraneo tolkas så, att något sådant åsidosättande inte föreligger när den domstol som prövar talan i sista instans, i direkt strid med fast praxis vid Europeiska unionens domstol som det noga hänvisats till – vilken dessutom bygger på olika rättsutlåtanden – avvisar ett överklagande utan att hänvisa till denna praxis och utan att på något sätt motivera detta beslut mot bakgrund av unionsrätten, och den till synes inte heller prövar eller ens nämner behovet av att begära ett förhandsavgörande från EU-domstolen, trots att det noga hänvisats till relevant praxis vid Europeiska unionens domstol för att motivera detta behov? Måste den nationella domstolen mot bakgrund av domstolens dom CILFIT (C-283/81) motivera sitt avgörande när den gör avsteg från domstolens etablerade bindande tolkning och avvisar ett överklagande och därmed vägrar att begära ett förhandsavgörande utan att motivera det? |
| --- | --- |

6.

Ska det krav på ett tillräckligt klart åsidosättande som slogs fast i domarna Köbler och Traghetti del Mediterraneo tolkas så, att något sådant åsidosättande inte föreligger när den domstol som prövar talan i sista instans, i direkt strid med fast praxis vid Europeiska unionens domstol som det noga hänvisats till – vilken dessutom bygger på olika rättsutlåtanden – avvisar ett överklagande utan att hänvisa till denna praxis och utan att på något sätt motivera detta beslut mot bakgrund av unionsrätten, och den till synes inte heller prövar eller ens nämner behovet av att begära ett förhandsavgörande från EU-domstolen, trots att det noga hänvisats till relevant praxis vid Europeiska unionens domstol för att motivera detta behov? Måste den nationella domstolen mot bakgrund av domstolens dom CILFIT (C-283/81) motivera sitt avgörande när den gör avsteg från domstolens etablerade bindande tolkning och avvisar ett överklagande och därmed vägrar att begära ett förhandsavgörande utan att motivera det?

| 7. | Ska principerna om ett effektivt domstolsskydd och om likvärdighet i artiklarna 19 FEU och 4.3 FEU, etableringsfriheten och friheten att tillhandahålla tjänster i artikel 49 FEUF samt rådets direktiv 93/37/EEG om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av byggentreprenader och direktiven 89/665/EEG, 92/13/EEG och 2007/66/EG tolkas så, att de [inte utgör hinder för] att de behöriga myndigheterna och domstolarna, med uppenbart åsidosättande av de tillämpliga unionsbestämmelserna, gång på gång ogillar de överklaganden som klaganden har framställt på grund av att vederbörande förhindrats att delta i ett offentligt upphandlingsförfarande, för vilka det är nödvändigt att i förekommande fall upprätta flera handlingar som kräver avsevärda investeringar i tid och pengar eller medverkan vid förhandlingar, och den relevanta lagstiftningen berövar klaganden möjligheten att yrka ersättning vid domstolen för den skada som vederbörande lidit till följd av rättsstridiga åtgärder, även om det finns en teoretisk möjlighet att slå fast ett skadeståndsansvar på grund av skada som uppstått vid utövandet av dömande verksamhet? |
| --- | --- |

7.

Ska principerna om ett effektivt domstolsskydd och om likvärdighet i artiklarna 19 FEU och 4.3 FEU, etableringsfriheten och friheten att tillhandahålla tjänster i artikel 49 FEUF samt rådets direktiv 93/37/EEG om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av byggentreprenader och direktiven 89/665/EEG, 92/13/EEG och 2007/66/EG tolkas så, att de [inte utgör hinder för] att de behöriga myndigheterna och domstolarna, med uppenbart åsidosättande av de tillämpliga unionsbestämmelserna, gång på gång ogillar de överklaganden som klaganden har framställt på grund av att vederbörande förhindrats att delta i ett offentligt upphandlingsförfarande, för vilka det är nödvändigt att i förekommande fall upprätta flera handlingar som kräver avsevärda investeringar i tid och pengar eller medverkan vid förhandlingar, och den relevanta lagstiftningen berövar klaganden möjligheten att yrka ersättning vid domstolen för den skada som vederbörande lidit till följd av rättsstridiga åtgärder, även om det finns en teoretisk möjlighet att slå fast ett skadeståndsansvar på grund av skada som uppstått vid utövandet av dömande verksamhet?

| 8. | Ska de principer som slogs fast i domarna Köbler, Traghetti del Mediterraneo och Saint Giorgio tolkas så, att ersättning inte kan utgå för skada som orsakats på grund av att den domstol i medlemsstaten som avgör mål i sista instans, i strid med fast praxis vid EU-domstolen, inte har godtagit den begäran om ändring som framställts i rätt tid av den enskilde, i samband med vilken denne skulle ha kunnat yrka ersättning för de kostnader som vederbörande åsamkats? |
| --- | --- |

8.

Ska de principer som slogs fast i domarna Köbler, Traghetti del Mediterraneo och Saint Giorgio tolkas så, att ersättning inte kan utgå för skada som orsakats på grund av att den domstol i medlemsstaten som avgör mål i sista instans, i strid med fast praxis vid EU-domstolen, inte har godtagit den begäran om ändring som framställts i rätt tid av den enskilde, i samband med vilken denne skulle ha kunnat yrka ersättning för de kostnader som vederbörande åsamkats?

| 9. | När ett förfarande för överprövning enligt den nationella rätten ska tas upp till sakprövning på grund av att det finns ett nytt avgörande från författningsdomstolen och för att återupprätta konstitutionaliteten, bör inte då också, mot bakgrund av principen om likvärdighet och innehållet i domstolens dom i målet Transportes Urbanos y Servicios Generales (C-118/08), även ett förfarande för överprövning tas upp till sakprövning för det fallet att domstolen i det nationella målet, med hänvisning till bestämmelserna i den nationella rätten rörande processuella frister, inte beaktar en dom som EU-domstolen tidigare meddelat i ett annat mål, en dom från EU-domstolen som meddelats på begäran av domstolen i det nationella målet, samt relevanta faktiska omständigheter med avseende på dessa domar? |
| --- | --- |

9.

När ett förfarande för överprövning enligt den nationella rätten ska tas upp till sakprövning på grund av att det finns ett nytt avgörande från författningsdomstolen och för att återupprätta konstitutionaliteten, bör inte då också, mot bakgrund av principen om likvärdighet och innehållet i domstolens dom i målet Transportes Urbanos y Servicios Generales (C-118/08), även ett förfarande för överprövning tas upp till sakprövning för det fallet att domstolen i det nationella målet, med hänvisning till bestämmelserna i den nationella rätten rörande processuella frister, inte beaktar en dom som EU-domstolen tidigare meddelat i ett annat mål, en dom från EU-domstolen som meddelats på begäran av domstolen i det nationella målet, samt relevanta faktiska omständigheter med avseende på dessa domar?

---

(1)  Rådets direktiv 89/665/EEG av den 21 december 1989 om samordning av lagar och andra författningar för prövning av offentlig upphandling av varor och bygg- och anläggningsarbeten (EGT L 395, 1989, s. 33).

(2)  Rådets direktiv 92/13/EEG av den 25 februari 1992 om samordning av lagar och andra författningar om gemenskapsregler om upphandlingsförfaranden tillämpade av företag och verk inom vatten-, energi-, transport- och telekommunikationssektorerna (EGT L 76, 1992, s. 14).

(3)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/66/EG av den 11 december 2007 om ändring av rådets direktiv 89/665/EEG och 92/13/EEG vad gäller effektivare förfaranden för prövning av offentlig upphandling (EUT L 335, 2007, s. 31).

---

| 3.9.2018 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 311/8 |
| --- | --- | --- | --- |

3.9.2018

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 311/8

---

Begäran om förhandsavgörande framställd av Arbeidsrechtbank Antwerpen (Belgien) den 19 juni 2018 – Jamina Hakelbracht, Tine Vandenbon, Instituut voor de Gelijkheid van Vrouwen en Mannen mot WTG Retail BVBA

(Mål C-404/18)

(2018/C 311/07)

Rättegångsspråk: nederländska

Hänskjutande domstol

Arbeidsrechtbank Antwerpen

Parter i det nationella målet

Kärande: Jamina Hakelbracht, Tine Vandenbon, Instituut voor de Gelijkheid van Vrouwen en Mannen

Svarande: WTG Retail BVBA

Tolkningsfråga

Ska unionsrätten, närmare bestämt artikel 24 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/54/EG (1) av den 5 juli 2006 om genomförandet av principen om lika möjligheter och likabehandling av kvinnor och män i arbetslivet tolkas så, att den utgör hinder för nationella bestämmelser enligt vilka skydd mot repressalier mot personer som uppträder som vittnen endast tillkommer personer som, inom ramen för prövningen av ett klagomål, i en undertecknad och daterad handling underrättar den person till vilket klagomålet har ingetts om vad de själva har sett eller hört beträffande den situation som är föremål för klagomålet eller som uppträder som vittnen i domstol?

---

(1)  EUT 2006, L 204, s. 23

---

| 3.9.2018 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 311/8 |
| --- | --- | --- | --- |

3.9.2018

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 311/8

---

Begäran om förhandsavgörande framställd av Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungern) den 20 juni 2018 – Saman Ahmed Haman mot Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

(Mål C-406/18)

(2018/C 311/08)

Rättegångsspråk: ungerska

Hänskjutande domstol

Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

Parter i det nationella målet

Klagande: Saman Ahmed Haman

Svarande: Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

Tolkningsfrågor

| 1) | Ska artikel 47 i stadgan om de grundläggande rättigheterna och artikel 31 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/3[2]/EU (nedan kallat förfarandedirektivet), (1) mot bakgrund av artiklarna 6 och 13 i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna tolkas så, att en medlemsstat får garantera ett effektivt domstolsskydd även för det fall domstolarna i denna stat inte kan ändra beslut i asylförfaranden, utan endast kan upphäva dem och förordna att ärendet ska handläggas på nytt av den administrativa myndigheten [?] |
| --- | --- |

1)

Ska artikel 47 i stadgan om de grundläggande rättigheterna och artikel 31 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/3[2]/EU (nedan kallat förfarandedirektivet), (1) mot bakgrund av artiklarna 6 och 13 i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna tolkas så, att en medlemsstat får garantera ett effektivt domstolsskydd även för det fall domstolarna i denna stat inte kan ändra beslut i asylförfaranden, utan endast kan upphäva dem och förordna att ärendet ska handläggas på nytt av den administrativa myndigheten [?]

| 2) | Ska artikel 47 i stadgan och artikel 31 i direktiv 2013/32, ånyo mot bakgrund av artiklarna 6 och 13 i Europakonventionen, tolkas så, att en nationell lagstiftning är förenlig med dessa bestämmelser när det i denna lagstiftning föreskrivs en tvingande och enhetlig frist om totalt 60 dagar för domstolsförfaranden i asylärenden, oberoende av den berördes individuella situation och utan möjlighet att beakta vare sig de särskilda omständigheterna i målet eller möjliga bevissvårigheter [?] |
| --- | --- |

2)

Ska artikel 47 i stadgan och artikel 31 i direktiv 2013/32, ånyo mot bakgrund av artiklarna 6 och 13 i Europakonventionen, tolkas så, att en nationell lagstiftning är förenlig med dessa bestämmelser när det i denna lagstiftning föreskrivs en tvingande och enhetlig frist om totalt 60 dagar för domstolsförfaranden i asylärenden, oberoende av den berördes individuella situation och utan möjlighet att beakta vare sig de särskilda omständigheterna i målet eller möjliga bevissvårigheter [?]

---

(1)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/32/EU av den 26 juni 2013 om gemensamma förfaranden för att bevilja och återkalla internationellt skydd (EUT L 180, 2013, s. 60)

---

| 3.9.2018 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 311/9 |
| --- | --- | --- | --- |

3.9.2018

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 311/9

---

Begäran om förhandsavgörande framställd av Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italien) den 22 juni 2018 – Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo mot Banca d’Italia

(Mål C-414/18)

(2018/C 311/09)

Rättegångsspråk: italienska

Hänskjutande domstol

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Parter i det nationella målet

Klagande: Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo

Motpart: Banca d’Italia

Tolkningsfråga

Utgör artikel 5.1, i synnerhet leden a och f, i förordning 2015/63 (1) – om den tolkas dels mot bakgrund av de principer som återfinns i ifrågavarande rättskälla, i direktiv 2014/59 (2), i förordning 2014/806 (3) och i artikel 120 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, dels på grundval av de grundläggande reglerna om likabehandling, förbud mot diskriminering och proportionalitet enligt artikel 21 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, dels med hänsyn tagen till förbudet mot dubbla bidrag i samband med beräkningen av de bidrag som ska betalas enligt artikel 103.2 i direktiv 2014/59 – hinder för att tillämpa ordningen om koncerninterna skulder även på en ”de facto-koncern” eller under alla omständigheter när ett institut och andra banker är sammanlänkade i ett och samma system? Kan den förmånliga behandling av skulder till följd av subventionerade lån som stadgas i samma artikel 5 mot bakgrund av ovannämnda principer tillämpas analogt även på skulder som en så kallad grupp två-bank har gentemot övriga banker i systemet (med kreditkassor), eller medför det sistnämnda särdraget hos ett institut, som i praktiken agerar som centralinstitut inuti en sammanlänkad och integrerad grupp av mindre banker, även i förbindelserna med ECB och finansmarknaden, i samtliga fall enligt gällande lagstiftning en form av justering av dels de finansiella uppgifter som den nationella resolutionsmyndigheten ska lämna till gemenskapsorganen, dels de fastställda bidrag som institutet ska betala till resolutionsfonden i förhållande till institutets faktiska skulder och konkreta riskprofil?

---

(1)  Spara sökresultat Kommissionens delegerade förordning (EU) 2015/63 av den 21 oktober 2014 om komplettering av Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/59/EU avseende förhandsbidrag till finansieringsarrangemang för resolution (EUT L 11, 2015, s. 44).

(2)  Spara sökresultat Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/59/EU av den 15 maj 2014 om inrättande av en ram för återhämtning och resolution av kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av rådets direktiv 82/891/EEG och Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/24/EG, 2002/47/EG, 2004/25/EG, 2005/56/EG, 2007/36/EG, 2011/35/EU, 2012/30/EU och 2013/36/EU samt Europaparlamentets och rådets förordningar (EU) nr 1093/2010 och (EU) nr 648/2012 (EUT L 173, 2014, s. . 190).

(3)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 806/2014 av den 15 juli 2014 om fastställande av enhetliga regler och ett enhetligt förfarande för resolution av kreditinstitut och vissa värdepappersföretag inom ramen för en gemensam resolutionsmekanism och en gemensam resolutionsfond och om ändring av förordning (EU) nr 1093/2010 (EUT L 225,2014, s. . 1).

---

| 3.9.2018 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 311/10 |
| --- | --- | --- | --- |

3.9.2018

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 311/10

---

Begäran om förhandsavgörande framställd av Tribunale di Milano (Italien) den 28 juni 2018 – FR mot Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione Internazionale presso la Prefettura U.T.G. di Milano

(Mål C-422/18)

(2018/C 311/10)

Rättegångsspråk: italienska

Hänskjutande domstol

Tribunale di Milano

Parter i det nationella målet

Klagande: FR

Motpart: Ministero dell’interno – Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione Internazionale presso la Prefettura U.T.G. di Milano

Tolkningsfråga

Ska principen om lojalt samarbete och principerna om likvärdighet och effektivt domstolsskydd enligt artiklarna 4.3 och 19.1 FEU och artikel 47 första och andra styckena i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna samt direktiv 2013/32 (1) (särskilt artiklarna 22 och 46) tolkas på så sätt att a) unionsrätten kräver att ett rättsmedel, för det fall det föreskrivs ett sådant i nationell rätt i förfaranden där en ansökan om internationellt skydd har avslagits, automatiskt ska ha suspensiv verkan, b) ovannämnda principer utgör hinder för ett sådant förfarande som det som tillämpas i Italien (artikel 35-bis.13 i lagstiftningsdekret 25/2008, i dess lydelse enligt lagdekret 13/17 som omvandlats till lag 46/17), i vilket den domstol som den asylsökande vänt sig till när dennes ansökan avslagits av den förvaltningsmyndighet som är behörig att pröva asylansökningar och av domstolen i första instans, får neka uppskov med verkställigheten av avslagsbeslutet enbart på grundval av huruvida överklagandet av det avgörande som meddelats av samma domstol är välgrundat, utan att beakta risken för allvarlig och irreparabel skada?

---

(1)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/32/EU av den 26 juni 2013 om gemensamma förfaranden för att bevilja och återkalla internationellt skydd (EUT L 180, 2013, s. 60).

---

| 3.9.2018 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 311/10 |
| --- | --- | --- | --- |

3.9.2018

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 311/10

---

Begäran om förhandsavgörande framställd av Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto (Italien) den 27 juni 2018 – Italy Emergenza Cooperativa Sociale, Associazione Volontaria di Pubblica Assistenza ”Croce Verde” mot Ulss 5 Polesana Rovigo, Regione del Veneto

(Mål C-424/18)

(2018/C 311/11)

Rättegångsspråk: italienska

Hänskjutande domstol

Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto

Parter i det nationella målet

Klagande: Italy Emergenza Cooperativa Sociale, Associazione Volontaria di Pubblica Assistenza ”Croce Verde”

Motparter: Ulss 5 Polesana Rovigo, Regione del Veneto

Tolkningsfrågor

| 1) | Ska artikel 10 h och skäl 28 i direktiv 2014/24/EU (1) tolkas så, att






  a) | ambulanstjänster för vilka det föreskrivs att det i ambulansen ska finnas en ambulansförare/ambulanssjukvårdare och åtminstone en ambulanssjukvårdare som har erforderlig utbildning och kompetens, vilket styrks med att vederbörande har genomgått kunskapsprov, för att kunna utföra hjärt- och lungräddning, och |
| --- | --- | --- |

1)

Ska artikel 10 h och skäl 28 i direktiv 2014/24/EU (1) tolkas så, att

a)

ambulanstjänster för vilka det föreskrivs att det i ambulansen ska finnas en ambulansförare/ambulanssjukvårdare och åtminstone en ambulanssjukvårdare som har erforderlig utbildning och kompetens, vilket styrks med att vederbörande har genomgått kunskapsprov, för att kunna utföra hjärt- och lungräddning, och

| b) | transporttjänster inom grundläggande hälso- och sjukvård (LEA) som genomförs med utryckningsfordon omfattas av undantaget i ovannämnda artikel 10 h eller däremot räknas bland de tjänster som avses i artiklarna 74–77 i nämnda direktiv? |
| --- | --- |

b)

transporttjänster inom grundläggande hälso- och sjukvård (LEA) som genomförs med utryckningsfordon omfattas av undantaget i ovannämnda artikel 10 h eller däremot räknas bland de tjänster som avses i artiklarna 74–77 i nämnda direktiv?

| 2) | Ska direktiv 2014/24/EU tolkas så, att det utgör hinder för ett nationellt regelverk där det föreskrivs, även när akut behov av sjukvård inte föreligger, att






  a) | ambulanstjänster för vilka det föreskrivs att det i ambulansen ska finnas en ambulansförare/ambulanssjukvårdare och åtminstone en ambulanssjukvårdare som har erforderlig utbildning och kompetens, vilket styrks med att vederbörande har genomgått kunskapsprov, för att kunna utföra hjärt- och lungräddning, och |
| --- | --- | --- |

2)

Ska direktiv 2014/24/EU tolkas så, att det utgör hinder för ett nationellt regelverk där det föreskrivs, även när akut behov av sjukvård inte föreligger, att

a)

ambulanstjänster för vilka det föreskrivs att det i ambulansen ska finnas en ambulansförare/ambulanssjukvårdare och åtminstone en ambulanssjukvårdare som har erforderlig utbildning och kompetens, vilket styrks med att vederbörande har genomgått kunskapsprov, för att kunna utföra hjärt- och lungräddning, och

| b) | transporttjänster inom grundläggande hälso- och sjukvård (LEA) som genomförs med utryckningsfordon i första hand ska direkttilldelas till icke vinstdrivande organisationer genom överenskommelse? |
| --- | --- |

b)

transporttjänster inom grundläggande hälso- och sjukvård (LEA) som genomförs med utryckningsfordon i första hand ska direkttilldelas till icke vinstdrivande organisationer genom överenskommelse?

---

(1)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/24/EU av den 26 februari 2014 om offentlig upphandling och om upphävande av direktiv 2004/18/EG (EUT L 94, 2014, s. 65).

---

Tribunalen

| 3.9.2018 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 311/12 |
| --- | --- | --- | --- |

3.9.2018

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 311/12

---

Tribunalens dom av den 12 juli 2018 – Österrike mot kommissionen

(Mål T-356/15) (1)

((Statligt stöd - Stöd som Förenade kungariket planerar att genomföra till förmån för Hinkley Point C Nuclear Power Station - CfD-kontrakt (Contract for Difference), ministerieavtal och kreditgaranti - Beslut, i vilket det fastställs att stödet är förenligt med den inre marknaden - Artikel 107.3 c FEUF - Mål av allmänintresse - Främjande av kärnkraft - Ett statligt ingripande är nödvändigt - Garantimeddelande - Fastställande av inslag av stöd - Proportionalitet - Investeringsstöd - Driftsstöd - Rätt att inkomma med synpunkter - Förfarande vid offentlig upphandling - Motiveringsskyldighet))

(2018/C 311/12)

Rättegångsspråk: tyska

Parter

Sökande: Republiken Österrike (ombud: inledningsvis C. Pesendorfer och M. Klamert, därefter G. Hesse och M. Fruhmann, biträdda av advokaten H. Kristoferitsch)

Svarande: Europeiska kommissionen (ombud: É. Gippini Fournier, R. Sauer, T. Maxian Rusche och P. Němečková)

Part som har intervenerat till stöd för sökanden: Storhertigdömet Luxemburg (D. Holderer, biträdd av advokaten P. Kinsch)

Parter som har intervenerat till stöd för svaranden: Republiken Tjeckien (ombud: M. Smolek, T. Müller och J. Vláčil), Republiken Frankrike (ombud: inledningsvis G. de Bergues, D. Colas och J. Bousin, därefter D. Colas och J. Bousin,), Ungern (ombud: inledningsvis M. Fehér och M. Bóra, därefter B. Sonkodi, sedan A. Steiner, biträdda av advokaten P. Nagy, och slutligen A. Steiner), Republiken Polen (ombud: B. Majczyna), Rumänien (ombud: inledningsvis R. Radu och M. Bejenar, därefter M. Bejenar och C.-R. Canţăr), Republiken Slovakien (ombud: B. Ricziová), och Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland (ombud: inledningsvis C. Brodie och S. Brandon, därefter C. Brodie, S. Simmons och M. Holt, sedan C. Brodie, S. Simmons och D. Robertson, därefter C. Brodie och D. Robertson, sedan C. Brodie och slutligen C. Brodie och Z. Lavery, biträdda av T. Johnston, barrister, och A. Robertson, QC)

Saken

Talan med stöd av artikel 263 FEUF om ogiltigförklaring av kommissionens beslut (EU) 2015/658 av den 8 oktober 2014 om den stödåtgärd SA.34947 (2013/C) (f.d. 2013/N) som Förenade kungariket planerar att genomföra till förmån för Hinkley Point C Nuclear Power Station (EUT L 109, 2015, s. 44), i vilket kommissionen fastställde att stödåtgärden är förenlig med artikel 107.3 c FEUF och godkände genomförandet av den.

Domslut

| 1) | Talan ogillas. |
| --- | --- |

1)

Talan ogillas.

| 2) | Republiken Österrike ska bära sina rättegångskostnader samt ersätta de kostnader som har uppkommit för Europeiska kommissionen. |
| --- | --- |

2)

Republiken Österrike ska bära sina rättegångskostnader samt ersätta de kostnader som har uppkommit för Europeiska kommissionen.

| 3) | Republiken Tjeckien, Republiken Frankrike, Storhertigdömet Luxemburg, Ungern, Republiken Polen, Rumänien, Republiken Slovakien, Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland ska bära sina rättegångskostnader. |
| --- | --- |

3)

Republiken Tjeckien, Republiken Frankrike, Storhertigdömet Luxemburg, Ungern, Republiken Polen, Rumänien, Republiken Slovakien, Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland ska bära sina rättegångskostnader.

---

(1)  EUT C 337, 12.10.2015.

---

| 3.9.2018 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 311/13 |
| --- | --- | --- | --- |

3.9.2018

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 311/13

---

Tribunalens beslut av den 12 juli 2018 – Consejo Regulador del Cava mot EUIPO – Cave de Tain-L’Hermitage, union des propriétaires (CAVE DE TAIN)

(Mål T-774/16) (1)

((EU-varumärke - Ogiltighetsförfarande - EU-figurmärket CAVE DE TAIN - Den äldre ursprungsbeteckningen ”cava” - Begreppet ”anspelning” på en skyddad ursprungsbeteckning - Artikel 103.2 b i förordning (EU) nr 1308/2013))

(2018/C 311/13)

Rättegångsspråk: engelska

Rättegångsdeltagare

Klagande: Consejo Regulador del Cava (Villafranca del Penedès, Spanien) (ombud: advokaten C. Prat)

Motpart: Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet (ombud: E. Zaera Cuadrado och D. Walicka)

Motpart vid överklagandenämnden, tillika intervenient vid tribunalen: Cave de Tain-L’Hermitage, union des propriétaires (Tain-L’Hermitage, Frankrike) (ombud: advokaten J.-P. Stouls)

Saken

Överklagande av det beslut som meddelades av EUIPO:s fjärde överklagandenämnd den 5 september 2016 (ärende R 980/2015-4) om ett ogiltighetsförfarande mellan Consejo Regulador del Cava och Cave de Tain-l’Hermitage, union des propriétaires.

Avgörande

| 1) | Överklagandet ogillas. |
| --- | --- |

1)

Överklagandet ogillas.

| 2) | Consejo Regulador del Cava ska ersätta rättegångskostnaderna. |
| --- | --- |

2)

Consejo Regulador del Cava ska ersätta rättegångskostnaderna.

---

(1)  EUT C 6, 9.1.2017.

---

| 3.9.2018 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 311/13 |
| --- | --- | --- | --- |

3.9.2018

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 311/13

---

Talan väckt den 20 juni 2018 – Intercept Pharma och Intercept Pharmaceuticals mot EMA

(Mål T-377/18)

(2018/C 311/14)

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Sökande: Intercept Pharma Ltd (Bristol, Förenade Kungariket) och Intercept Pharmaceuticals, Inc. (New York, New York, Förenta staterna) (ombud: L. Tsang, J. Mulryne, E. Amos and H. Kerr-Peterson, Solicitors, och F. Campbell, Barrister)

Svarande: Europeiska läkemedelsmyndigheten

Yrkanden

Sökandena yrkar att tribunalen ska

| — | ogiltigförklara beslut ASK-40399, som svaranden delgav sökandena den 15 maj 2018, om att lämna ut en viss handling enligt förordning 1049/2001/EG, och |
| --- | --- |

—

ogiltigförklara beslut ASK-40399, som svaranden delgav sökandena den 15 maj 2018, om att lämna ut en viss handling enligt förordning 1049/2001/EG, och

| — | förplikta svaranden att ersätta sökandenas rättegångskostnader samt andra kostnader och utgifter i detta mål. |
| --- | --- |

—

förplikta svaranden att ersätta sökandenas rättegångskostnader samt andra kostnader och utgifter i detta mål.

Grunder och huvudargument

Till stöd för sin talan åberopar sökandena två grunder.

| 1. | Första grunden: Svaranden gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning när den slog fast att strecksatsen avseende ”rättsliga förfaranden” i artikel 4.2 i förordning nr 1049/2001/EG inte var tillämplig i förevarande ärende, på den grunden att handlingen inte var ett dokument som ”förberetts för rättsliga förfaranden”. I rättsligt hänseende borde svaranden ha kommit fram till att detta undantag var tillämpligt. |
| --- | --- |

1.

Första grunden: Svaranden gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning när den slog fast att strecksatsen avseende ”rättsliga förfaranden” i artikel 4.2 i förordning nr 1049/2001/EG inte var tillämplig i förevarande ärende, på den grunden att handlingen inte var ett dokument som ”förberetts för rättsliga förfaranden”. I rättsligt hänseende borde svaranden ha kommit fram till att detta undantag var tillämpligt.

| 2. | Andra grunden: Sökandena anför vidare, eller i andra hand, att den enda rättsligt godtagbara följden av en adekvat intresseavvägning enligt strecksatsen avseende ”affärsintressen” i artikel 4.2 i förordning nr 1049/2001/EG hade varit att besluta att inte lämna ut handlingen, mot bakgrund av (i) den betydande vikten av sökandenas privata intresse av att undvika utlämnandet och (ii) det endast vaga och generella allmänintresset av utlämnandet. |
| --- | --- |

2.

Andra grunden: Sökandena anför vidare, eller i andra hand, att den enda rättsligt godtagbara följden av en adekvat intresseavvägning enligt strecksatsen avseende ”affärsintressen” i artikel 4.2 i förordning nr 1049/2001/EG hade varit att besluta att inte lämna ut handlingen, mot bakgrund av (i) den betydande vikten av sökandenas privata intresse av att undvika utlämnandet och (ii) det endast vaga och generella allmänintresset av utlämnandet.

---

| 3.9.2018 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 311/14 |
| --- | --- | --- | --- |

3.9.2018

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 311/14

---

Talan väckt den 3 juli 2018 – de Volksbank mot SRB

(Mål T-406/18)

(2018/C 311/15)

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Sökande: de Volksbank NV (Utrecht, Nederländerna) (ombud: advokaterna M. van Loopik, A. Kleinhout, A. ter Haar och T. Waterbolk)

Svarande: Gemensamma resolutionsnämnden (SRB)

Yrkanden

Sökanden yrkar att tribunalen ska

| — | ogiltigförklara den gemensamma resolutionsnämndens beslut av den 12 april 2018 om beräkning av förhandsbidrag till den gemensamma resolutionsfonden för 2018 (SRB/ES/SRF/2018/3), |
| --- | --- |

—

ogiltigförklara den gemensamma resolutionsnämndens beslut av den 12 april 2018 om beräkning av förhandsbidrag till den gemensamma resolutionsfonden för 2018 (SRB/ES/SRF/2018/3),

| — | alternativt ogiltigförklara ovannämnda angripna beslut och fastställa att kommissionens delegerade förordning 2015/63 (den delegerade förordningen) (1) delvis eller helt inte kan tillämpas, i enlighet med artikel 277 FEUF, |
| --- | --- |

—

alternativt ogiltigförklara ovannämnda angripna beslut och fastställa att kommissionens delegerade förordning 2015/63 (den delegerade förordningen) (1) delvis eller helt inte kan tillämpas, i enlighet med artikel 277 FEUF,

| — | under alla omständigheter förplikta SRB att ersätta rättegångskostnaderna. |
| --- | --- |

—

under alla omständigheter förplikta SRB att ersätta rättegångskostnaderna.

Grunder och huvudargument

Till stöd för sin talan åberopar sökanden fem grunder.

| 1. | Den första grunden avser ett åsidosättande av artikel 103.2 i direktiv 2014/59/UE, (2) artikel 70.2 i förordning 806/2014 (3) och artikel 4.1 i den delegerade förordningen, bestående i att ojämförbara uppgifter använts för att fastställa sökandens nettoskulder.






  — | Det framgår av ordalydelsen i och syftet med artikel 103.2 i direktiv 2014/59/EU och artikel 70.2 i förordning 806/2014, att SRB ska använda uppgifter från samma tidpunkt eller tidsperiod för att beräkna nettoskulder i enlighet med dessa bestämmelser. |
| --- | --- | --- |

1.

Den första grunden avser ett åsidosättande av artikel 103.2 i direktiv 2014/59/UE, (2) artikel 70.2 i förordning 806/2014 (3) och artikel 4.1 i den delegerade förordningen, bestående i att ojämförbara uppgifter använts för att fastställa sökandens nettoskulder.

—

Det framgår av ordalydelsen i och syftet med artikel 103.2 i direktiv 2014/59/EU och artikel 70.2 i förordning 806/2014, att SRB ska använda uppgifter från samma tidpunkt eller tidsperiod för att beräkna nettoskulder i enlighet med dessa bestämmelser.

| — | Det framgår av ordalydelsen i och syftet med artikel 4.1 i den delegerade förordningen, mot bakgrund av direktiv 2014/59/EU och förordning 806/2014, att SRB måste använda jämförbara uppgifter för att säkerställa en rimlig bidragsberäkning grundad på bankens riskprofil. |
| --- | --- |

—

Det framgår av ordalydelsen i och syftet med artikel 4.1 i den delegerade förordningen, mot bakgrund av direktiv 2014/59/EU och förordning 806/2014, att SRB måste använda jämförbara uppgifter för att säkerställa en rimlig bidragsberäkning grundad på bankens riskprofil.

| 2. | Den andra grunden, som åberopas alternativt till den första grunden, avser att motparten åsidosatte artikel 103.2 och 103.7 i direktiv 2014/59/EU, samt artikel 290 FEUF, eftersom att den delegerade förordningen, såsom den tillämpats av SRB, går utöver kommissionens befogenhet, vilket medför att nämnda förordning inte kan tillämpas enligt artikel 277 FEUF.






  — | Den delegerade förordningen kompletterar väsentliga delar av direktiv 2014/59/EU, vilket strider mot artikel 290 FEUF. |
| --- | --- | --- |

2.

Den andra grunden, som åberopas alternativt till den första grunden, avser att motparten åsidosatte artikel 103.2 och 103.7 i direktiv 2014/59/EU, samt artikel 290 FEUF, eftersom att den delegerade förordningen, såsom den tillämpats av SRB, går utöver kommissionens befogenhet, vilket medför att nämnda förordning inte kan tillämpas enligt artikel 277 FEUF.

—

Den delegerade förordningen kompletterar väsentliga delar av direktiv 2014/59/EU, vilket strider mot artikel 290 FEUF.

| — | Den delegerade förordningen är inte förenlig med ordalydelsen i och syftet med direktiv 2014/59/EU för det fall att artiklarna 4.1, 4.2 och 16.2 i den delegerade förordningen ska tolkas så, att SRB måste använda ojämförbara uppgifter. |
| --- | --- |

—

Den delegerade förordningen är inte förenlig med ordalydelsen i och syftet med direktiv 2014/59/EU för det fall att artiklarna 4.1, 4.2 och 16.2 i den delegerade förordningen ska tolkas så, att SRB måste använda ojämförbara uppgifter.

| — | I den del den delegerade förordningen innehåller bestämmelser om beräkningen av det grundläggande årliga bidraget går den delegerade förordningen utöver den befogenhet som tillerkänns genom artikel 103.7 i direktiv 2014/59/EU. |
| --- | --- |

—

I den del den delegerade förordningen innehåller bestämmelser om beräkningen av det grundläggande årliga bidraget går den delegerade förordningen utöver den befogenhet som tillerkänns genom artikel 103.7 i direktiv 2014/59/EU.

| 3. | Den tredje grunden avser att svaranden åsidosatte proportionalitetsprincipen, då sökandens garanterade insättningar inte beaktades i vederbörlig ordning.






  — | SRB:s beräkningsmetod är olämplig för att uppnå ändamålen med direktiv 2014/59/EU, förordning 806/2014 och den delegerade förordningen. |
| --- | --- | --- |

3.

Den tredje grunden avser att svaranden åsidosatte proportionalitetsprincipen, då sökandens garanterade insättningar inte beaktades i vederbörlig ordning.

—

SRB:s beräkningsmetod är olämplig för att uppnå ändamålen med direktiv 2014/59/EU, förordning 806/2014 och den delegerade förordningen.

| — | SRB:s beräkningsmetod går utöver vad som är nödvändigt för att uppnå ändamålen med ovannämnda lagstiftning. |
| --- | --- |

—

SRB:s beräkningsmetod går utöver vad som är nödvändigt för att uppnå ändamålen med ovannämnda lagstiftning.

| 4. | Den fjärde grunden avser att svaranden åsidosatte rättssäkerhetsprincipen, då sökandens garanterade insättningar inte beaktades i vederbörlig ordning.






  — | Sökanden kunde inte förutse SRB:s tolkning av den delegerade förordningen. |
| --- | --- | --- |

4.

Den fjärde grunden avser att svaranden åsidosatte rättssäkerhetsprincipen, då sökandens garanterade insättningar inte beaktades i vederbörlig ordning.

—

Sökanden kunde inte förutse SRB:s tolkning av den delegerade förordningen.

| 5. | Den femte grunden avser att svaranden åsidosatte likabehandlingsprincipen, då sökandens garanterade insättningar inte beaktades i vederbörlig ordning.






  — | Till skillnad från andra banker med samma eller liknande storlek och riskprofil, måste sökanden betala ett betydligt högre bidrag till den gemensamma resolutionsfonden. |
| --- | --- | --- |

5.

Den femte grunden avser att svaranden åsidosatte likabehandlingsprincipen, då sökandens garanterade insättningar inte beaktades i vederbörlig ordning.

—

Till skillnad från andra banker med samma eller liknande storlek och riskprofil, måste sökanden betala ett betydligt högre bidrag till den gemensamma resolutionsfonden.

---

(1)  Kommissionens delegerade förordning (EU) 2015/63 av den 21 oktober 2014 om komplettering av Europaparlamentet och rådets direktiv 2014/59/EU avseende förhandsbidrag till finansieringsarrangemang för resolution (EUT L 11, 2015, s. 44).

(2)  Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/59/EU av den 15 maj 2014 om inrättande av en ram för återhämtning och resolution av kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av rådets direktiv 82/891/EEG och Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/24/EG, 2002/47/EG, 2004/25/EG, 2005/56/EG, 2007/36/EG, 2011/35/EU, 2012/30/EU och 2013/36/EU samt Europaparlamentets och rådets förordningar (EU) nr 1093/2010 och (EU) nr 648/2012 (EUT L 173, 2014, s. 190).

(3)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 806/2014 av den 15 juli 2014 om fastställande av enhetliga regler och ett enhetligt förfarande för resolution av kreditinstitut och vissa värdepappersföretag inom ramen för en gemensam resolutionsmekanism och en gemensam resolutionsfond och om ändring av förordning (EU) nr 1093/2010 (EUT L 225, 2014, s. 1).

---

| 3.9.2018 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 311/15 |
| --- | --- | --- | --- |

3.9.2018

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 311/15

---

Talan väckt den 18 juli 2018 – Aeris Invest mot ECB

(Mål T-442/18)

(2018/C 311/16)

Rättegångsspråk: spanska

Parter

Sökande: Aeris Invest Sàrl (Luxemburg, Luxemburg) (ombud: advokaterna S. Chimenos Minguella och G. Ferrer Gonzálvez)

Svarande: Europeiska centralbanken

Yrkanden

Sökanden yrkar att tribunalen ska

| — | ogiltigförklara Europeiska centralbankens beslut LS/MD/18/141 och LS/PT/2018/9 av den 8 maj 2018 respektive den 9 februari 2018, och |
| --- | --- |

—

ogiltigförklara Europeiska centralbankens beslut LS/MD/18/141 och LS/PT/2018/9 av den 8 maj 2018 respektive den 9 februari 2018, och

| — | förplikta Europeiska centralbanken att ersätta rättegångskostnaderna. |
| --- | --- |

—

förplikta Europeiska centralbanken att ersätta rättegångskostnaderna.

Grunder och huvudargument

Denna ansökan avser ogiltigförklaring av Europeiska centralbankens (nedan kallad ECB) beslut LS/MD/18/141 av den 8 maj 201, avseende en bekräftande ansökan om tillgång till ECB:s handlingar, och ECB:s tidigare beslut LS/PT/2018/9 av den 9 februari 2018, avseende en ansökan om tillgång till ECB:s handlingar.

Till stöd för sin talan åberopar sökanden fem grunder.

| 1. | Första grunden: ECB:s beslut att neka tillgång till de begärda handlingarna är bristfälligt motiverade, eftersom banken har underlåtit att beakta unionslagstiftarens syfte med införandet av rätten för fysiska och juridiska personer att få tillgång till unionsinstitutionernas handlingar i ett öppet förfarande, mot bakgrund av principen om god förvaltning och medborgardeltagande. De argument som banken har anfört är dessutom av allmän karaktär. ECB har inte heller beaktat det faktum att ett utlämnande av de begärda handlingarna inte på något sätt påverkar den vederbörliga beslutsprocessen på området för resolution av kreditinstitut. Resolutionsförfarandet är dessutom, förutom att det redan har avslutats, föremål för domstolsprövning, och den nekade tillgången till handlingarna försvårar förfarandet i tribunalen. Slutligen beaktar inte dessa beslut att tillgång till handlingar enbart har begärts i syfte att utöva rätten till ett effektivt rättsmedel i den mening som avses i artikel 47 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. |
| --- | --- |

1.

Första grunden: ECB:s beslut att neka tillgång till de begärda handlingarna är bristfälligt motiverade, eftersom banken har underlåtit att beakta unionslagstiftarens syfte med införandet av rätten för fysiska och juridiska personer att få tillgång till unionsinstitutionernas handlingar i ett öppet förfarande, mot bakgrund av principen om god förvaltning och medborgardeltagande. De argument som banken har anfört är dessutom av allmän karaktär. ECB har inte heller beaktat det faktum att ett utlämnande av de begärda handlingarna inte på något sätt påverkar den vederbörliga beslutsprocessen på området för resolution av kreditinstitut. Resolutionsförfarandet är dessutom, förutom att det redan har avslutats, föremål för domstolsprövning, och den nekade tillgången till handlingarna försvårar förfarandet i tribunalen. Slutligen beaktar inte dessa beslut att tillgång till handlingar enbart har begärts i syfte att utöva rätten till ett effektivt rättsmedel i den mening som avses i artikel 47 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.

| 2. | Andra grunden: De angripna besluten innebär ett åsidosättande av artikel 4.1 c i beslut BCE/2004/3 om tillgång till handlingar, i den mån de nekar sökanden tillgång till de begärda uppgifterna med motiveringen att handlingarna, helt eller delvis, omfattas av den allmänna presumtionen av att inte kunna lämnas ut för att det rör sig om konfidentiella handlingar som skyddas av den tystnadsplikt som institutionerna omfattas av. Denna allmänna presumtion om att handlingar inte kan lämnas ut föreskrivs inte uttryckligen i den sektorsspecifika lagstiftning som är tillämplig och, hade den det, skulle den inte kunna tillämpas eftersom undantag från rätten till tillgång inte kan tolkas extensivt eller analogivis. |
| --- | --- |

2.

Andra grunden: De angripna besluten innebär ett åsidosättande av artikel 4.1 c i beslut BCE/2004/3 om tillgång till handlingar, i den mån de nekar sökanden tillgång till de begärda uppgifterna med motiveringen att handlingarna, helt eller delvis, omfattas av den allmänna presumtionen av att inte kunna lämnas ut för att det rör sig om konfidentiella handlingar som skyddas av den tystnadsplikt som institutionerna omfattas av. Denna allmänna presumtion om att handlingar inte kan lämnas ut föreskrivs inte uttryckligen i den sektorsspecifika lagstiftning som är tillämplig och, hade den det, skulle den inte kunna tillämpas eftersom undantag från rätten till tillgång inte kan tolkas extensivt eller analogivis.

| 3. | Tredje grunden: De angripna besluten innebär ett åsidosättande av artikel 4.1 c i beslut BCE/2004/3, i den mån sökanden nekas tillgång till de begärda uppgifterna med motiveringen att handlingarna, helt eller delvis, skyddas av den tystnadsplikt som institutionerna omfattas av, trots att de är nödvändiga i domstolsförfaranden och att nekad tillgång till dem försvårar eller omöjliggör för det allmänna rättsväsendet att utöva sin funktion. |
| --- | --- |

3.

Tredje grunden: De angripna besluten innebär ett åsidosättande av artikel 4.1 c i beslut BCE/2004/3, i den mån sökanden nekas tillgång till de begärda uppgifterna med motiveringen att handlingarna, helt eller delvis, skyddas av den tystnadsplikt som institutionerna omfattas av, trots att de är nödvändiga i domstolsförfaranden och att nekad tillgång till dem försvårar eller omöjliggör för det allmänna rättsväsendet att utöva sin funktion.

| 4. | Fjärde grunden: De angripna besluten innebär ett åsidosättande av artikel 4.1 a andra och sjätte strecksatserna i beslut BCE/2004/3 i den mån det fastställs att ett utlämnande av uppgifterna skulle kunna skada bankväsendet i allmänhet. |
| --- | --- |

4.

Fjärde grunden: De angripna besluten innebär ett åsidosättande av artikel 4.1 a andra och sjätte strecksatserna i beslut BCE/2004/3 i den mån det fastställs att ett utlämnande av uppgifterna skulle kunna skada bankväsendet i allmänhet.

| 5. | Femte grunden: De angripna besluten innebär ett åsidosättande av artikel 4.2 första strecksatsen i beslut BCE/2004/3 i den mån de fastställs att ett utlämnande av handlingar och uppgifter kan påverka Banco Santanders affärsintressen och eventuella framtida kontroller. |
| --- | --- |

5.

Femte grunden: De angripna besluten innebär ett åsidosättande av artikel 4.2 första strecksatsen i beslut BCE/2004/3 i den mån de fastställs att ett utlämnande av handlingar och uppgifter kan påverka Banco Santanders affärsintressen och eventuella framtida kontroller.

---

| 3.9.2018 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 311/17 |
| --- | --- | --- | --- |

3.9.2018

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 311/17

---

Överklagande ingett den 16 juli 2018 – Peek & Cloppenburg mot EUIPO – Peek & Cloppenburg (Vogue Peek & Cloppenburg)

(Mål T-443/18)

(2018/C 311/17)

Överklagandet är avfattat på tyska

Parter

Klagande: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (Düsseldorf, Tyskland) (ombud: advokaten P. Lange)

Motpart: Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet (EUIPO)

Motpart vid överklagandenämnden: Peek & Cloppenburg KG, Hamburg (Hamburg, Tyskland)

Uppgifter om förfarandet vid EUIPO

Varumärkessökande: Klaganden

Omtvistat varumärke: EU-ordmärket Vogue Peek & Cloppenburg – Registreringsansökan nr 2 700 847

Förfarande vid EUIPO: Invändningsförfarande

Överklagat beslut: Beslut meddelat av EUIPO:s första överklagandenämnd den 20 april 2018 i ärende R 1362/2005-1

Yrkanden

Klaganden yrkar att tribunalen ska

| — | ogiltigförklara det överklagade beslutet, och |
| --- | --- |

—

ogiltigförklara det överklagade beslutet, och

| — | förplikta EUIPO att ersätta rättegångskostnaderna. |
| --- | --- |

—

förplikta EUIPO att ersätta rättegångskostnaderna.

Grunder

| — | Åsidosättande av artikel 8.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 207/2009, jämförd med 15 § punkt 2 MarkenG (varumärkeslagen). |
| --- | --- |

—

Åsidosättande av artikel 8.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 207/2009, jämförd med 15 § punkt 2 MarkenG (varumärkeslagen).

| — | Åsidosättande av artikel 8.4 b i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 207/2009, jämförd med 15 § punkt 3 MarkenG (varumärkeslagen). |
| --- | --- |

—

Åsidosättande av artikel 8.4 b i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 207/2009, jämförd med 15 § punkt 3 MarkenG (varumärkeslagen).

| — | Åsidosättande av artikel 8.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 207/2009 |
| --- | --- |

—

Åsidosättande av artikel 8.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 207/2009

| — | Åsidosättande av artikel 63 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 207/2009, jämförd med regel 20.7 c i kommissionens förordning (EG) nr 2868/95. |
| --- | --- |

—

Åsidosättande av artikel 63 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 207/2009, jämförd med regel 20.7 c i kommissionens förordning (EG) nr 2868/95.

---

| 3.9.2018 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 311/17 |
| --- | --- | --- | --- |

3.9.2018

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 311/17

---

Överklagande ingett den 16 juli 2018 – Peek & Cloppenburg mot EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)

(Mål T-444/18)

(2018/C 311/18)

Överklagandet är avfattat på tyska

Parter

Klagande: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (Düsseldorf, Tyskland) (ombud: Rechtsanwalt P. Lange)

Motpart: Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet (EUIPO)

Motpart vid överklagandenämnden: Peek & Cloppenburg KG, Hamburg (Hamburg, Tyskland)

Uppgifter om förfarandet vid EUIPO

Innehavare av det omtvistade varumärket: Klaganden

Omtvistat varumärke: EU-ordmärket ”Peek & Cloppenburg” – EU-varumärke nr 270 439

Förfarande vid EUIPO: Upphävandeförfarande

Överklagat beslut: Beslut meddelat av första överklagandenämnden vid EUIPO den 20 april 2018 i ärende R 522/2006-1

Yrkanden

Klaganden yrkar att tribunalen ska

| — | ogiltigförklara det överklagade beslutet, och |
| --- | --- |

—

ogiltigförklara det överklagade beslutet, och

| — | förplikta EUIPO att ersätta rättegångskostnaderna. |
| --- | --- |

—

förplikta EUIPO att ersätta rättegångskostnaderna.

Grunder

| — | Åsidosättande av artikel 8.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 2017/1001, jämförd med 15 § punkt 2 MarkenG. |
| --- | --- |

—

Åsidosättande av artikel 8.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 2017/1001, jämförd med 15 § punkt 2 MarkenG.

| — | Åsidosättande av artikel 8.4 b i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 2017/1001, jämförd med 15 § punkt 3 MarkenG. |
| --- | --- |

—

Åsidosättande av artikel 8.4 b i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 2017/1001, jämförd med 15 § punkt 3 MarkenG.

| — | Åsidosättande av artikel 8.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Åsidosättande av artikel 8.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 2017/1001.

| — | Åsidosättande av artikel 63 i rådets förordning (EG) nr 207/2009, jämförd med regel 20.7 c i kommissionens förordning (EG) nr 2868/95. |
| --- | --- |

—

Åsidosättande av artikel 63 i rådets förordning (EG) nr 207/2009, jämförd med regel 20.7 c i kommissionens förordning (EG) nr 2868/95.

---

| 3.9.2018 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 311/18 |
| --- | --- | --- | --- |

3.9.2018

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 311/18

---

Överklagande ingett den 16 juli 2018 – Peek & Cloppenburg mot EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)

(Mål T-445/18)

(2018/C 311/19)

Överklagandet är avfattat på tyska

Parter

Klagande: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (Düsseldorf, Tyskland) (ombud: advokat P. Lange

Motpart: Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet (EUIPO)

Motpart vid överklagandenämnden: Peek & Cloppenburg KG, Hamburg (Hamburg, Tyskland)

Uppgifter om förfarandet vid EUIPO

Varumärkessökande: Klaganden

Omtvistat varumärke: EU-ordmärket Peek & Cloppenburg – ansökan nr 2 791 416

Förfarande vid EUIPO: Invändningsförfarande

Överklagat beslut: Beslut meddelat av första överklagandenämnden vid EUIPO den 24 januari 2018 i ärende R 1270/2007-1

Yrkanden

Klaganden yrkar att tribunalen ska

| — | ogiltigförklara det överklagade beslutet, och |
| --- | --- |

—

ogiltigförklara det överklagade beslutet, och

| — | förplikta EUIPO att ersätta rättegångskostnaderna. |
| --- | --- |

—

förplikta EUIPO att ersätta rättegångskostnaderna.

Grunder

| — | Åsidosättande av artikel 8.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 2017/1001, jämförd med 15 § punkt 2 MarkenG. |
| --- | --- |

—

Åsidosättande av artikel 8.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 2017/1001, jämförd med 15 § punkt 2 MarkenG.

| — | Åsidosättande av artikel 8.4 b i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 2017/1001, jämförd med 15 § punkt 3 MarkenG. |
| --- | --- |

—

Åsidosättande av artikel 8.4 b i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 2017/1001, jämförd med 15 § punkt 3 MarkenG.

| — | Åsidosättande av artikel 8.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Åsidosättande av artikel 8.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 2017/1001.

| — | Åsidosättande av artikel 63 i rådets förordning (EG) nr 207/2009, jämförd med regel 20.7 c i kommissionens förordning (EG) nr 2868/95. |
| --- | --- |

—

Åsidosättande av artikel 63 i rådets förordning (EG) nr 207/2009, jämförd med regel 20.7 c i kommissionens förordning (EG) nr 2868/95.

---

| 3.9.2018 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 311/19 |
| --- | --- | --- | --- |

3.9.2018

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 311/19

---

Överklagande ingett den 16 juli 2018 – Peek & Cloppenburg mot EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)

(Mål T-446/18)

(2018/C 311/20)

Överklagandet är avfattat på tyska

Parter

Klagande: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (Düsseldorf, Tyskland) (ombud: advokat P. Lange)

Motpart: Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet (EUIPO)

Motpart vid överklagandenämnden: Peek & Cloppenburg KG, Hamburg (Hamburg, Tyskland)

Uppgifter om förfarandet vid EUIPO

Varumärkessökande: Klaganden

Omtvistat varumärke: EU-ordmärket Peek & Cloppenburg – ansökan nr 4 295 069

Förfarande vid EUIPO: Invändningsförfarande

Överklagat beslut: Beslut meddelat av första överklagandenämnden vid EUIPO den 20 april 2018 i ärende R 1589/2007-1

Yrkanden

Klaganden yrkar att tribunalen ska

| — | ogiltigförklara det överklagade beslutet, och |
| --- | --- |

—

ogiltigförklara det överklagade beslutet, och

| — | förplikta EUIPO att ersätta rättegångskostnaderna. |
| --- | --- |

—

förplikta EUIPO att ersätta rättegångskostnaderna.

Grund(er)

| — | Åsidosättande av artikel 8.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 2017/1001, jämförd med 15 § punkt 2 MarkenG. |
| --- | --- |

—

Åsidosättande av artikel 8.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 2017/1001, jämförd med 15 § punkt 2 MarkenG.

| — | Åsidosättande av artikel 8.4 b i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 2017/1001, jämförd med 15 § punkt 3 MarkenG. |
| --- | --- |

—

Åsidosättande av artikel 8.4 b i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 2017/1001, jämförd med 15 § punkt 3 MarkenG.

| — | Åsidosättande av artikel 8.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Åsidosättande av artikel 8.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 2017/1001.

| — | Åsidosättande av artikel 63 i rådets förordning (EG) nr 207/2009, jämförd med regel 20.7 c i kommissionens förordning (EG) nr 2868/95. |
| --- | --- |

—

Åsidosättande av artikel 63 i rådets förordning (EG) nr 207/2009, jämförd med regel 20.7 c i kommissionens förordning (EG) nr 2868/95.

---

| 3.9.2018 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 311/20 |
| --- | --- | --- | --- |

3.9.2018

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 311/20

---

Överklagande ingett den 19 juli 2018 – Ortlieb Sportartikel mot EUIPO (Åttakantig polygon)

(Mål T-449/18)

(2018/C 311/21)

Rättegångsspråk: tyska

Parter

Klagande: Ortlieb Sportartikel GmbH (Heilsbronn, Tyskland) (ombud: advokaterna A. Wulf och K. Schmidt-Hern)

Motpart: Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet (EUIPO)

Uppgifter om förfarandet vid EUIPO

Omtvistat varumärke: EU-figurmärke (återgivning av åttakantig polygon) – Registreringsansökan nr 16 047 466

Överklagat beslut: Beslut meddelat av första överklagandenämnden vid EUIPO den 27 april 2018 i ärende R 1634/2017-1

Yrkanden

Klaganden yrkar att tribunalen ska

| — | ogiltigförklara det överklagade beslutet, och |
| --- | --- |

—

ogiltigförklara det överklagade beslutet, och

| — | förplikta EUIPO att ersätta rättegångskostnaderna. |
| --- | --- |

—

förplikta EUIPO att ersätta rättegångskostnaderna.

Grund

| — | Åsidosättande av artikel 7.1 b i Europaparlamentets förordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Åsidosättande av artikel 7.1 b i Europaparlamentets förordning (EU) 2017/1001.

---

| 3.9.2018 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 311/20 |
| --- | --- | --- | --- |

3.9.2018

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 311/20

---

Tribunalens beslut av den 3 juli 2018 – So mot rådet och kommissionen

(Mål T-564/17) (1)

(2018/C 311/22)

Rättegångsspråk: engelska

Ordföranden på tredje avdelningen har förordnat om avskrivning av målet.

---

(1)  EUT C 338, 9.10.2017.

---

| 3.9.2018 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 311/21 |
| --- | --- | --- | --- |

3.9.2018

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 311/21

---

Tribunalens beslut av den 3 juli 2018 – Korea National Insurance Corporation mot rådet och kommissionen

(Mål T-568/17) (1)

(2018/C 311/23)

Rättegångsspråk: engelska

Ordföranden på tredje avdelningen har förordnat om avskrivning av målet.

---

(1)  EUT C 338, 9.10.2017.

---