# Den Europæiske Unions C 294/20.

| | ISSN 1977-0871 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 294 |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 61. årgang20. august 2018 |

ISSN 1977-0871

Den Europæiske Unions

Tidende

C 294

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

61. årgang20. august 2018

---

| Indhold | Side |
| --- | --- |
| | IV   Oplysninger |
| | OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER |
| | Den Europæiske Unions Domstol |
| 2018/C 294/01 | Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende | 1 |

Indhold

Side

IV   Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

2018/C 294/01

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

Den Europæiske Unions Tidende

1

---

| | V   Øvrige meddelelser |
| --- | --- |
| | RETSLIGE PROCEDURER |
| | Domstolen |
| 2018/C 294/02 | Sag C-203/16 P: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 28. juni 2018 — Dirk Andres (som kurator i konkursboet efter Heitkamp BauHolding GmbH) mod Europa-Kommissionen og Forbundsrepublikken Tyskland (Appel — statsstøtte — tysk skattelovgivning om visse fremførsler af underskud til fremtidige skatteår (saneringsklausul) — afgørelse, hvorved støtteordningen erklæres uforenelig med det indre marked — annullationssøgsmål — formaliteten — artikel 263, stk. 4, TEUF — individuelt berørt person — artikel 107, stk. 1, TEUF — begrebet statsstøtte — betingelsen om selektivitet — fastsættelse af referencerammen — retlig kvalificering af de faktiske omstændigheder) | 2 |
| 2018/C 294/03 | Sag C-208/16 P: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 28. juni 2018 — Forbundsrepublikken Tyskland mod Dirk Andres (kurator i konkursboet Heitkamp BauHolding GmbH) og Europa-Kommissionen (Appel — statsstøtte — tysk skattelovgivning om visse fremførsler af underskud til fremtidige skatteår (saneringsklausul) — afgørelse, hvorved støtteordningen erklæres uforenelig med det indre marked — annullationssøgsmål — formaliteten — artikel 263, stk. 4, TEUF — individuelt berørt person — artikel 107, stk. 1, TEUF — begrebet statsstøtte — betingelsen om selektivitet — fastlæggelse af referencerammen — retlig kvalificering af de faktiske omstændigheder) | 3 |
| 2018/C 294/04 | Sag C-209/16 P: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 28. juni 2018 — Forbundsrepublikken Tyskland mod Lowell Financial Services GmbH, tidligere GFKL Financial Services AG og Europa-Kommissionen (Appel — statsstøtte — tysk skattelovgivning om visse fremførsler af underskud til fremtidige skatteår (saneringsklausul) — afgørelse, hvorved støtteordningen erklæres uforenelig med det indre marked — annullationssøgsmål — formaliteten — artikel 263, stk. 4, TEUF — individuelt berørt person — artikel 107, stk. 1, TEUF — begrebet statsstøtte — betingelsen om selektivitet — fastlæggelse af referencerammen — retlig kvalificering af de faktiske omstændigheder) | 4 |
| 2018/C 294/05 | Sag C-219/16 P: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 28. juni 2018 — Lowell Financial Services GmbH, tidligere GFKL Financial Services AG mod Europa-Kommissionen og Forbundsrepublikken Tyskland (Appel — statsstøtte — tysk skattelovgivning om visse fremførsler af underskud til fremtidige skatteår (saneringsklausul) — afgørelse, hvorved støtteordningen erklæres uforenelig med det indre marked — annullationssøgsmål — formaliteten — artikel 263, stk. 4, TEUF — individuelt berørt person — artikel 107, stk. 1, TEUF — begrebet statsstøtte — betingelsen om selektivitet — fastsættelse af referencerammen — retlig kvalificering af de faktiske omstændigheder) | 5 |
| 2018/C 294/06 | Sag C-451/16: Domstolens dom (Store Afdeling) af 26. juni 2018 — MB mod Secretary of State for Work and Pensions (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supreme Court of the United Kingdom — Det Forenede Kongerige) (Præjudiciel forelæggelse — direktiv 79/7/EØF — ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring — national ordning for offentlige pensioner — betingelser for anerkendelse af kønsskifte — national lovgivning, der gør denne anerkendelse betinget af ophævelsen af et ægteskab indgået før dette kønsskifte — afslag på udbetaling af offentlig arbejdsophørspension til en person, der har skiftet køn, fra pensionsalderen for personer af det erhvervede køn — direkte forskelsbehandling på grund af køn) | 5 |
| 2018/C 294/07 | Sag C-564/16 P: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 28. juni 2018 — Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) mod Puma SE (Appel — EU-varemærker — forordning (EF) nr. 207/2009 — artikel 8, stk. 5 — artikel 76 — indsigelsessag — relative registreringshindringer — forordning (EF) nr. 2868/95 — regel 19 — regel 50, stk. 1 — den omstændighed, at der findes tidligere afgørelser fra Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO), som anerkender det ældre varemærkes renommé — princippet om god forvaltningsskik — hensyntagen til disse afgørelser i efterfølgende indsigelsessager — begrundelsespligt — processuelle forpligtelser, der påhviler EUIPO’s appelkamre) | 6 |
| 2018/C 294/08 | Sag C-635/16 P: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 28. juni 2018 — Spliethoff’s Bevrachtingskantoor BV mod Europa-Kommissionen (Appel — annullationssøgsmål — formaliteten — fastlæggelse af søgsmålets genstand — finansiel bistand i forbindelse med Connecting Europe-faciliteten (CEF) — transportsektoren 2014-2020 — indkaldelser af forslag — Forvaltningsorganet for Innovation og Netværk (INEA) — e-mail, der oplyser appellanten om afvisning af selskabets forslag — Europa-Kommissionens senere afgørelse om fastlæggelse af listen over forslag, som er udvalgt — effektiv domstolsbeskyttelse) | 7 |
| 2018/C 294/09 | Sag C-2/17: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 28. juni 2018 — Instituto Nacional de la Seguridad Social mod Jesús Crespo Rey (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Superior de Justicia de Galicia — Spanien) (Præjudiciel forelæggelse — aftale mellem Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den ene side og Det Schweiziske Forbund på den anden side om fri bevægelighed for personer — social sikring af vandrende arbejdstagere — forordning (EF) nr. 883/2004 — bilag XI, rubrik Spanien, punkt 2 — alderspension — beregningsmåde — teoretisk beløb — relevant bidragsgrundlag — særaftale — valg af bidragsgrundlag — national ordning, der pålægger arbejdstageren at indbetale bidrag på grundlag af minimumsbidragsgrundlaget) | 7 |
| 2018/C 294/10 | Sag C-57/17: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 28. juni 2018 — Eva Soraya Checa Honrado mod Fondo de Garantía Salarial (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana — Spanien) (Præjudiciel forelæggelse — socialpolitik — beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens — direktiv 2008/94/EF — artikel 3, stk. 1 — betaling sikret af garantiinstitutionen — fratrædelsesgodtgørelse ved ansættelsesforholds ophør — flytning af arbejdssted, som nødvendiggør bopælsskift for arbejdstageren — ændring af et væsentligt element i arbejdsaftalen — arbejdstagerens opsigelse af arbejdsaftalen — lighedsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling) | 8 |
| 2018/C 294/11 | Sag C-90/17: Domstolens dom (Første Afdeling) af 27. juni 2018 — Turbogás Produtora Energética SA mod Autoridade Tributária e Aduaneira (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Portugal) (Præjudiciel forelæggelse — direktiv 2003/96/EF — beskatning af energiprodukter og elektricitet — artikel 21, stk. 5, tredje afsnit — enhed, der fremstiller elektricitet til eget forbrug — mindre elektricitetsproducenter — artikel 14, stk. 1, litra a) — energiprodukter, der anvendes til produktion af elektricitet — bindende fritagelse) | 9 |
| 2018/C 294/12 | Sag C-230/17: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 27. juni 2018 — Erdem Deha Altiner og Isabel Hanna Ravn mod Udlændingestyrelsen (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Østre Landsret — Danmark) (Præjudiciel forelæggelse — unionsborgerskab — artikel 21, stk. 1, TEUF — direktiv 2004/38/EF — ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område — opholdsret for en tredjelandsstatsborger, som er familiemedlem til en unionsborger, i den medlemsstat, hvor unionsborgeren er statsborger — familiemedlemmets indrejse i den pågældende medlemsstats område efter unionsborgerens tilbagevenden til denne medlemsstat) | 9 |
| 2018/C 294/13 | Sag C-246/17: Domstolens dom (Første Afdeling) af 27. juni 2018 — Ibrahima Diallo mod État belge (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d’État — Belgien) (Præjudiciel forelæggelse — unionsborgerskab — direktiv 2004/38/EF — artikel 10, stk. 1 — ansøgning om opholdskort for familiemedlem til en unionsborger — udstedelse — frist — vedtagelse og meddelelse af afgørelsen — følgerne af den manglende overholdelse af fristen på seks måneder — medlemsstaternes procesautonomi — effektivitetsprincippet) | 10 |
| 2018/C 294/14 | Sag C-364/17: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 27. juni 2018 — Varna Holideis EOOD mod Direktor na Direktsia Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Administrativen sad — Varna — Bulgarien) (Præjudiciel forelæggelse — det fælles merværdiafgiftssystem (moms) — direktiv 2006/112/EF — levering af fast ejendom før Republikken Bulgariens tiltrædelse af Den Europæiske Union — salgsaftalens ugyldighed konstateret efter tiltrædelsen — forpligtelse til regulering af det oprindeligt foretagne fradrag — fortolkning — Domstolens kompetence) | 11 |
| 2018/C 294/15 | Forenede sager C-459/17 og C-460/17: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 27. juni 2018 — SGI (sag C-459/17) og Valériane SNC (sag C-460/17) mod Ministre de l'Action et des Comptes publics (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d'État — Frankrig) (Præjudiciel forelæggelse — det fælles merværdiafgiftssystem (moms) — ret til at fradrage indgående afgift — materielle betingelser for fradragsretten — faktisk levering af goderne) | 11 |
| 2018/C 294/16 | Sag C-512/17: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 28. juni 2018 — sag indledt af HR (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Rejonowy Poznań — Stare Miasto w Poznaniu — Polen) (Præjudiciel forelæggelse — retligt samarbejde i civile sager — kompetence, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar — forordning (EF) nr. 2201/2003 — artikel 8, stk. 1 — barnets sædvanlige opholdssted — spædbarn — omstændigheder, der er afgørende med henblik på at fastlægge dette sted) | 12 |
| 2018/C 294/17 | Sag C-731/17 P: Appel iværksat den 23. december 2017 af Nap Innova Hoteles, S.L. til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 4. december 2017 i sag T-522/17, Nap Innova Hoteles mod SRB | 13 |
| 2018/C 294/18 | Sag C-118/18 P: Appel iværksat den 14. februar 2018 af Hochmann Marketing GmbH, tidligere Bittorrent Marketing GmbH til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 12. december 2017 i sag T-771/15 — Hochmann Marketing mod EUIPO | 13 |
| 2018/C 294/19 | Sag C-318/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Belgien) den 11. maj 2018 — Oracle Belgium BV mod Den belgiske stat | 14 |
| 2018/C 294/20 | Sag C-331/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Krajský súd v Prešove (Republikken Slovakiet) den 22. maj 2018 — TE mod Pohotovosť s.r.o. | 15 |
| 2018/C 294/21 | Sag C-341/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Raad van State (Nederlandene) den 24. maj 2018 — Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid mod J. m.fl. | 16 |
| 2018/C 294/22 | Sag C-344/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Arbeidshof te Gent (Belgien) den 25. maj 2018 — ISS Facility Services NV mod Sonia Govaerts og Euroclean NV | 16 |
| 2018/C 294/23 | Sag C-348/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 28. maj 2018 — Azienda Agricola Barausse Antonio e Gabriele — Società semplice mod Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) | 17 |
| 2018/C 294/24 | Sag C-349/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Vredegerecht te Antwerpen (Belgien) den 30. maj 2018 — Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS) mod Mbutuku Kanyeba | 18 |
| 2018/C 294/25 | Sag C-350/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Vredegerecht te Antwerpen (Belgien) den 30. maj 2018 — Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS) mod Larissa Nijs | 18 |
| 2018/C 294/26 | Sag C-351/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Vredegerecht te Antwerpen (Belgien) den 30. maj 2018 — Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS) mod Jean-Louis Anita Dedroog | 19 |
| 2018/C 294/27 | Sag C-354/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunalul Bacău (Rumænien) den 30. maj 2018 — Radu Lucian Rusu og Oana Maria Rusu mod SC Blue Air — Airline Management Solutions Srl | 20 |
| 2018/C 294/28 | Sag C-355/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesgericht Salzburg (Østrig) den 31. maj 2018 — Barbara Rust-Hackner mod Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich | 21 |
| 2018/C 294/29 | Sag C-356/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesgericht Salzburg (Østrig) den 31. maj 2018 — Christian Gmoser mod Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich | 22 |
| 2018/C 294/30 | Sag C-357/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesgericht Salzburg (Østrig) den 31. maj 2018 — Bettina Plackner mod Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich | 23 |
| 2018/C 294/31 | Sag C-359/18 P: Appel iværksat den 1. juni 2018 af Det Europæiske Lægemiddelagentur til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 22. marts 2018 i sag T-80/16, Shire Pharmaceuticals Ireland mod EMA | 23 |
| 2018/C 294/32 | Sag C-364/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italien) den 4. juni 2018 — Eni SpA mod Ministero dello Sviluppo Economico og Ministero dell’Economia e delle Finanze | 24 |
| 2018/C 294/33 | Sag C-365/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italien) den 4. juni 2018 — Shell Italia E & P SpA mod Ministero dello Sviluppo Economico m.fl. | 25 |
| 2018/C 294/34 | Sag C-366/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de lo Social de Madrid (Spanien) den 5. juni 2018 — José Manuel Ortiz Mesonero mod UTE Luz Madrid Centro (der består af de erhvervsdrivende selskaber SICE S.A., Urbalux S.A. ImesAPI S.A. Extralux S.A. og Citelum Ibérica S.A.) | 25 |
| 2018/C 294/35 | Sag C-367/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Supremo (Spanien) den 4. juni 2018 — María Teresa Aragón Carrasco, María Eugenia Cotano Montero, María Gloria Ferratges Castellanos, Raquel García Ferratges, Elena Muñoz Mora, Ángela Navas Chillón, Mercedes Noriega Bosch, Susana Rizo Santaella, Desamparados Sánchez Ramos, Lucía Santana Ruiz og Luis Salas Fernández (som arving efter Lucía Sánchez de la Peña) mod Administración del Estado | 26 |
| 2018/C 294/36 | Sag C-373/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Administrativo e Fiscal de Penafiel (Portugal) den 7. juni 2018 — Prosa — Produtos e Serviços Agrícolas mod Autoridade Tributária e Aduaneira | 27 |
| 2018/C 294/37 | Sag C-377/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgarien) den 31. maj 2018 — straffesag mod AH, PB, CX, KM og PH | 27 |
| 2018/C 294/38 | Sag C-380/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Raad van State (Nederlandene) den 11. juni 2018 — Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid mod E.P. | 28 |
| 2018/C 294/39 | Sag C-381/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Raad van State (Nederlandene) den 11. juni 2018 — G.S. mod Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid | 28 |
| 2018/C 294/40 | Sag C-382/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Raad van State (Nederlandene) den 11. juni 2018 — V.G., procesdeltager: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid | 29 |
| 2018/C 294/41 | Sag C-383/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Rejonowy Lublin-Wschód w Lublinie z siedzibą w Świdniku (Polen) den 11. juni 2018 — Lexitor Sp. z o.o. mod Spółdzielcza Kasa Oszczędnościowo — Kredytowa im. Franciszka Stefczyka med hovedsæde i Gdyni, Santander Consumer Bank S.A. med hovedsæde i Wroclaw, mBank S.A. med hovedsæde i Warszawa | 30 |
| 2018/C 294/42 | Sag C-385/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 11. juni 2018 — Arriva Italia Srl m.fl. mod Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti | 30 |
| 2018/C 294/43 | Sag C-386/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nederlandene) den 11. juni 2018 — Coöperatieve Producentenorganisatie en Beheersgroep Texel UA mod Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit | 31 |
| 2018/C 294/44 | Sag C-387/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie (Polen) den 12. juni 2018 — Delfarma Sp. z o.o.mod Prezes Urzędu Rejestracji Produktów Leczniczych, Wyrobów Medycznych i Produktów Biobójczych | 32 |
| 2018/C 294/45 | Sag C-389/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgien) den 13. juni 2018 — Brussels Securities SA mod État belge | 32 |
| 2018/C 294/46 | Sag C-397/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de lo Social de Barcelona (Spanien) den 15. juni 2018 — Ana María Páez Juárez mod Nobel Plastiques Ibérica, S.A. | 33 |
| 2018/C 294/47 | Sag C-398/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spanien) den 15. juni 2018 — Antonio Bocero Torrico mod Instituto Nacional de la Seguridad Social og Tesorería General de la Seguridad Social | 34 |
| 2018/C 294/48 | Sag C-399/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nederlandene) den 18. juni 2018 — Vereniging Gasopslag Nederland, TAQA Onshore BV og TAQA Piek Gas BV mod Autoriteit Consument en Markt | 35 |
| 2018/C 294/49 | Sag C-401/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Krajský soud v Praze (Den Tjekkiske Republik) den 18. juni 2018 — Herst, s.r.o. mod Odvolací finanční ředitelství | 35 |
| 2018/C 294/50 | Sag C-403/18 P: Appel iværksat den 14. juni 2018 af Alcogroup og Alcodis til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 10. april 2018 i sag T-274/15, Alcogroup og Alcodis mod Kommissionen | 37 |
| 2018/C 294/51 | Sag C-407/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Višje sodišče v Mariboru (Slovenien) den 21. juni 2018 — Aleš Kuhar og Jožef Kuhar mod Addiko Bank d.d. | 37 |
| 2018/C 294/52 | Sag C-440/18 P: Appel iværksat den 4. juli 2018 af Verein Deutsche Sprache e.V. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 23. april 2018 i sag T-468/16, Verein Deutsche Sprache e.V. mod Europa-Kommissionen | 38 |
| 2018/C 294/53 | Sag C-443/18: Sag anlagt den 4. juli 2018 — Europa-Kommissionen mod Den Italienske Republik | 39 |
| | Retten |
| 2018/C 294/54 | Forenede sager T-379/10 RENV og T-381/10 RENV: Rettens dom af 3. juli 2018 — Keramag Keramische Werke m.fl. mod Kommissionen (Konkurrence — karteller — det franske marked for badeværelsesudstyr og -inventar — afgørelse, som fastslår en overtrædelse af artikel 101 TEUF og EØS-aftalens artikel 53 — visse enheders deltagelse i et kartel — fornyet vurdering af beviserne) | 41 |
| 2018/C 294/55 | Sag T-222/14 RENV: Rettens dom af 4. juli 2018 — Deluxe Entertainment Services Group mod EUIPO (deluxe) [EU-varemærker — ansøgning om EU-figurmærket deluxe — absolut registreringshindring — mangel på fornødent særpræg — artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001] — begrundelsespligt — artikel 75 i forordning nr. 207/2009 (nu artikel 94 i forordning 2017/1001)] | 42 |
| 2018/C 294/56 | Sag T-616/15: Rettens dom af 3. juli 2018 — Transtec mod Kommissionen (EUF — AVS-lande — Cotonou-aftalen — program om støtte til kulturelle initiativer i portugisisktalende afrikanske lande — beløb udbetalt af Kommissionen til den enhed, der har ansvaret for den finansielle gennemførelse af programmet i Guinea-Bissau — tilbagesøgning efter en finansiel revision — modregning af fordringer — proportionalitet — ugrundet berigelse — ansvar uden for kontraktforhold) | 42 |
| 2018/C 294/57 | Sag T-88/17: Rettens dom af 5. juli 2018 — Spanien mod Kommissionen (ELFUL — seneste regnskabsår i programmeringsperioden 2007-2013 — afslutning af regnskaberne for medlemsstaternes betalingsorganer — afgørelse, hvorved et bestemt beløb erklæres ikke-genanvendeligt under programmet for udvikling af landdistrikterne i den selvstyrende region Extremadura — beregningsmetode — artikel 69, stk. 5b, i forordning (EF) nr. 1698/2005 — berettiget forventning) | 43 |
| 2018/C 294/58 | Sag T-98/17: Rettens dom af 30. maj 2018 — RT mod Parlamentet (Personalesag — tjenestemænd — sygeorlov — vedtægtens artikel 59, stk. 1 — interne regler vedrørende kontrol med arbejdsfravær og periodisk kontrol med, om der fortsat foreligger invaliditet — lægeerklæring — lægens underskrift og stempel mangler — lægelig fjernkonsultation via internettet — afslag på anerkendelse) | 44 |
| 2018/C 294/59 | Sag T-218/17: Rettens dom af 29. juni 2018 — HF mod Parlamentet (Personalesag — kontraktansatte — tjenestemandsvedtægtens artikel 24 — ansøgning om bistand — tjenestemandsvedtægtens artikel 12a — psykisk chikane — rådgivende udvalg om bekæmpelse og forebyggelse af mobning på arbejdspladsen — afslag på ansøgningen om bistand — ret til kontradiktion — kontradiktionsprincippet — afslag på fremsendelse af udtalelsen fra det rådgivende udvalg og af referaterne af afhøringen af vidner — varigheden af den administrative procedure — rimelig frist) | 45 |
| 2018/C 294/60 | Sagerne T-402/17 og T-403/17: Rettens dom af 3. juli 2018 — Vienna International Hotelmanagement mod EUIPO (Vienna House og VIENNA HOUSE) [EU-varemærker — ansøgning om EU-ordmærket Vienna House og EU-figurmærket VIENNA HOUSE — absolut registreringshindring — beskrivende karakter — mangel på fornødent særpræg — artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EU) nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning 2017/1001]] | 45 |
| 2018/C 294/61 | Sag T-322/18: Sag anlagt den 23. maj 2018 — García Ruiz mod Parlamentet | 46 |
| 2018/C 294/62 | Sag T-341/18: Sag anlagt den 31. maj 2018 — NEC Corporation mod Kommissionen | 47 |
| 2018/C 294/63 | Sag T-342/18: Sag anlagt den 30. maj 2018 — Nichicon Corporation mod Kommissionen | 48 |
| 2018/C 294/64 | Sag T-343/18: Sag anlagt den 3. juni 2018 — Tokin Corporation mod Kommissionen | 50 |
| 2018/C 294/65 | Sag T-344/18: Sag anlagt den 4. juni 2018 — Rubycon og Rubycon Holdings mod Kommissionen | 51 |
| 2018/C 294/66 | Sag T-351/18: Sag anlagt den 5. juni 2018 — Ukrselhosprom PCF og Versobank mod ECB | 51 |
| 2018/C 294/67 | Sag T-363/18: Sag anlagt den 5. juni 2018 — Nippon Chemi-Con Corporation mod Kommissionen | 52 |
| 2018/C 294/68 | Sag T-380/18: Sag anlagt den 25. juni 2018 — Intas Pharmaceuticals mod EUIPO — Laboratorios Indas (INTAS) | 54 |
| 2018/C 294/69 | Sag T-383/18: Sag anlagt den 26. juni 2018 — Sta*Ware EDV Beratung mod EUIPO — Accelerate IT Consulting (businessNavi) | 55 |
| 2018/C 294/70 | Sag T-386/18: Sag anlagt den 27. juni 2018 — Iccrea Banca mod Kommissionen og SRB | 56 |
| 2018/C 294/71 | Sag T-393/18: Sag anlagt den 28. juni 2018 — Mellifera mod Kommissionen | 57 |
| 2018/C 294/72 | Sag T-399/18: Sag anlagt den 27. juni 2018 — TrekStor mod EUIPO (Theatre) | 58 |
| 2018/C 294/73 | Sag T-404/18: Sag anlagt den 2. juli 2018 — Zhadanov mod EUIPO (PDF Expert) | 59 |
| 2018/C 294/74 | Sag T-405/18: Sag anlagt den 3. juli 2018 — Holmer Dahl mod SRB | 59 |
| 2018/C 294/75 | Sag T-412/18: Sag anlagt den 2. juli 2018 — mobile.de mod EUIPO — Droujestvo S Ogranichena Otgovornost Rezon (mobile.ro) | 60 |
| 2018/C 294/76 | Sag T-413/18: Sag anlagt den 4. juli 2018 — Portigon mod SRB | 61 |
| 2018/C 294/77 | Sag T-415/18: Sag anlagt den 4. juli 2018 — Silgan Closures og Silgan Holdings mod Kommissionen | 62 |
| 2018/C 294/78 | Sag T-421/18: Sag anlagt den 10. juli 2018 — Bauer Radio mod EUIPO — Weinstein (MUSIKISS) | 63 |
| 2018/C 294/79 | Sag T-423/18: Sag anlagt den 6. juli 2018 — Fissler mod EUIPO (vita) | 64 |

V   Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

2018/C 294/02

Sag C-203/16 P: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 28. juni 2018 — Dirk Andres (som kurator i konkursboet efter Heitkamp BauHolding GmbH) mod Europa-Kommissionen og Forbundsrepublikken Tyskland (Appel — statsstøtte — tysk skattelovgivning om visse fremførsler af underskud til fremtidige skatteår (saneringsklausul) — afgørelse, hvorved støtteordningen erklæres uforenelig med det indre marked — annullationssøgsmål — formaliteten — artikel 263, stk. 4, TEUF — individuelt berørt person — artikel 107, stk. 1, TEUF — begrebet statsstøtte — betingelsen om selektivitet — fastsættelse af referencerammen — retlig kvalificering af de faktiske omstændigheder)

2

2018/C 294/03

Sag C-208/16 P: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 28. juni 2018 — Forbundsrepublikken Tyskland mod Dirk Andres (kurator i konkursboet Heitkamp BauHolding GmbH) og Europa-Kommissionen (Appel — statsstøtte — tysk skattelovgivning om visse fremførsler af underskud til fremtidige skatteår (saneringsklausul) — afgørelse, hvorved støtteordningen erklæres uforenelig med det indre marked — annullationssøgsmål — formaliteten — artikel 263, stk. 4, TEUF — individuelt berørt person — artikel 107, stk. 1, TEUF — begrebet statsstøtte — betingelsen om selektivitet — fastlæggelse af referencerammen — retlig kvalificering af de faktiske omstændigheder)

3

2018/C 294/04

Sag C-209/16 P: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 28. juni 2018 — Forbundsrepublikken Tyskland mod Lowell Financial Services GmbH, tidligere GFKL Financial Services AG og Europa-Kommissionen (Appel — statsstøtte — tysk skattelovgivning om visse fremførsler af underskud til fremtidige skatteår (saneringsklausul) — afgørelse, hvorved støtteordningen erklæres uforenelig med det indre marked — annullationssøgsmål — formaliteten — artikel 263, stk. 4, TEUF — individuelt berørt person — artikel 107, stk. 1, TEUF — begrebet statsstøtte — betingelsen om selektivitet — fastlæggelse af referencerammen — retlig kvalificering af de faktiske omstændigheder)

4

2018/C 294/05

Sag C-219/16 P: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 28. juni 2018 — Lowell Financial Services GmbH, tidligere GFKL Financial Services AG mod Europa-Kommissionen og Forbundsrepublikken Tyskland (Appel — statsstøtte — tysk skattelovgivning om visse fremførsler af underskud til fremtidige skatteår (saneringsklausul) — afgørelse, hvorved støtteordningen erklæres uforenelig med det indre marked — annullationssøgsmål — formaliteten — artikel 263, stk. 4, TEUF — individuelt berørt person — artikel 107, stk. 1, TEUF — begrebet statsstøtte — betingelsen om selektivitet — fastsættelse af referencerammen — retlig kvalificering af de faktiske omstændigheder)

5

2018/C 294/06

Sag C-451/16: Domstolens dom (Store Afdeling) af 26. juni 2018 — MB mod Secretary of State for Work and Pensions (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supreme Court of the United Kingdom — Det Forenede Kongerige) (Præjudiciel forelæggelse — direktiv 79/7/EØF — ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring — national ordning for offentlige pensioner — betingelser for anerkendelse af kønsskifte — national lovgivning, der gør denne anerkendelse betinget af ophævelsen af et ægteskab indgået før dette kønsskifte — afslag på udbetaling af offentlig arbejdsophørspension til en person, der har skiftet køn, fra pensionsalderen for personer af det erhvervede køn — direkte forskelsbehandling på grund af køn)

5

2018/C 294/07

Sag C-564/16 P: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 28. juni 2018 — Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) mod Puma SE (Appel — EU-varemærker — forordning (EF) nr. 207/2009 — artikel 8, stk. 5 — artikel 76 — indsigelsessag — relative registreringshindringer — forordning (EF) nr. 2868/95 — regel 19 — regel 50, stk. 1 — den omstændighed, at der findes tidligere afgørelser fra Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO), som anerkender det ældre varemærkes renommé — princippet om god forvaltningsskik — hensyntagen til disse afgørelser i efterfølgende indsigelsessager — begrundelsespligt — processuelle forpligtelser, der påhviler EUIPO’s appelkamre)

6

2018/C 294/08

Sag C-635/16 P: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 28. juni 2018 — Spliethoff’s Bevrachtingskantoor BV mod Europa-Kommissionen (Appel — annullationssøgsmål — formaliteten — fastlæggelse af søgsmålets genstand — finansiel bistand i forbindelse med Connecting Europe-faciliteten (CEF) — transportsektoren 2014-2020 — indkaldelser af forslag — Forvaltningsorganet for Innovation og Netværk (INEA) — e-mail, der oplyser appellanten om afvisning af selskabets forslag — Europa-Kommissionens senere afgørelse om fastlæggelse af listen over forslag, som er udvalgt — effektiv domstolsbeskyttelse)

7

2018/C 294/09

Sag C-2/17: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 28. juni 2018 — Instituto Nacional de la Seguridad Social mod Jesús Crespo Rey (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Superior de Justicia de Galicia — Spanien) (Præjudiciel forelæggelse — aftale mellem Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den ene side og Det Schweiziske Forbund på den anden side om fri bevægelighed for personer — social sikring af vandrende arbejdstagere — forordning (EF) nr. 883/2004 — bilag XI, rubrik Spanien, punkt 2 — alderspension — beregningsmåde — teoretisk beløb — relevant bidragsgrundlag — særaftale — valg af bidragsgrundlag — national ordning, der pålægger arbejdstageren at indbetale bidrag på grundlag af minimumsbidragsgrundlaget)

7

2018/C 294/10

Sag C-57/17: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 28. juni 2018 — Eva Soraya Checa Honrado mod Fondo de Garantía Salarial (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana — Spanien) (Præjudiciel forelæggelse — socialpolitik — beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens — direktiv 2008/94/EF — artikel 3, stk. 1 — betaling sikret af garantiinstitutionen — fratrædelsesgodtgørelse ved ansættelsesforholds ophør — flytning af arbejdssted, som nødvendiggør bopælsskift for arbejdstageren — ændring af et væsentligt element i arbejdsaftalen — arbejdstagerens opsigelse af arbejdsaftalen — lighedsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling)

8

2018/C 294/11

Sag C-90/17: Domstolens dom (Første Afdeling) af 27. juni 2018 — Turbogás Produtora Energética SA mod Autoridade Tributária e Aduaneira (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Portugal) (Præjudiciel forelæggelse — direktiv 2003/96/EF — beskatning af energiprodukter og elektricitet — artikel 21, stk. 5, tredje afsnit — enhed, der fremstiller elektricitet til eget forbrug — mindre elektricitetsproducenter — artikel 14, stk. 1, litra a) — energiprodukter, der anvendes til produktion af elektricitet — bindende fritagelse)

9

2018/C 294/12

Sag C-230/17: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 27. juni 2018 — Erdem Deha Altiner og Isabel Hanna Ravn mod Udlændingestyrelsen (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Østre Landsret — Danmark) (Præjudiciel forelæggelse — unionsborgerskab — artikel 21, stk. 1, TEUF — direktiv 2004/38/EF — ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område — opholdsret for en tredjelandsstatsborger, som er familiemedlem til en unionsborger, i den medlemsstat, hvor unionsborgeren er statsborger — familiemedlemmets indrejse i den pågældende medlemsstats område efter unionsborgerens tilbagevenden til denne medlemsstat)

9

2018/C 294/13

Sag C-246/17: Domstolens dom (Første Afdeling) af 27. juni 2018 — Ibrahima Diallo mod État belge (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d’État — Belgien) (Præjudiciel forelæggelse — unionsborgerskab — direktiv 2004/38/EF — artikel 10, stk. 1 — ansøgning om opholdskort for familiemedlem til en unionsborger — udstedelse — frist — vedtagelse og meddelelse af afgørelsen — følgerne af den manglende overholdelse af fristen på seks måneder — medlemsstaternes procesautonomi — effektivitetsprincippet)

10

2018/C 294/14

Sag C-364/17: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 27. juni 2018 — Varna Holideis EOOD mod Direktor na Direktsia Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Administrativen sad — Varna — Bulgarien) (Præjudiciel forelæggelse — det fælles merværdiafgiftssystem (moms) — direktiv 2006/112/EF — levering af fast ejendom før Republikken Bulgariens tiltrædelse af Den Europæiske Union — salgsaftalens ugyldighed konstateret efter tiltrædelsen — forpligtelse til regulering af det oprindeligt foretagne fradrag — fortolkning — Domstolens kompetence)

11

2018/C 294/15

Forenede sager C-459/17 og C-460/17: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 27. juni 2018 — SGI (sag C-459/17) og Valériane SNC (sag C-460/17) mod Ministre de l'Action et des Comptes publics (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d'État — Frankrig) (Præjudiciel forelæggelse — det fælles merværdiafgiftssystem (moms) — ret til at fradrage indgående afgift — materielle betingelser for fradragsretten — faktisk levering af goderne)

11

2018/C 294/16

Sag C-512/17: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 28. juni 2018 — sag indledt af HR (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Rejonowy Poznań — Stare Miasto w Poznaniu — Polen) (Præjudiciel forelæggelse — retligt samarbejde i civile sager — kompetence, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar — forordning (EF) nr. 2201/2003 — artikel 8, stk. 1 — barnets sædvanlige opholdssted — spædbarn — omstændigheder, der er afgørende med henblik på at fastlægge dette sted)

12

2018/C 294/17

Sag C-731/17 P: Appel iværksat den 23. december 2017 af Nap Innova Hoteles, S.L. til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 4. december 2017 i sag T-522/17, Nap Innova Hoteles mod SRB

13

2018/C 294/18

Sag C-118/18 P: Appel iværksat den 14. februar 2018 af Hochmann Marketing GmbH, tidligere Bittorrent Marketing GmbH til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 12. december 2017 i sag T-771/15 — Hochmann Marketing mod EUIPO

13

2018/C 294/19

Sag C-318/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Belgien) den 11. maj 2018 — Oracle Belgium BV mod Den belgiske stat

14

2018/C 294/20

Sag C-331/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Krajský súd v Prešove (Republikken Slovakiet) den 22. maj 2018 — TE mod Pohotovosť s.r.o.

15

2018/C 294/21

Sag C-341/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Raad van State (Nederlandene) den 24. maj 2018 — Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid mod J. m.fl.

16

2018/C 294/22

Sag C-344/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Arbeidshof te Gent (Belgien) den 25. maj 2018 — ISS Facility Services NV mod Sonia Govaerts og Euroclean NV

16

2018/C 294/23

Sag C-348/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 28. maj 2018 — Azienda Agricola Barausse Antonio e Gabriele — Società semplice mod Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

17

2018/C 294/24

Sag C-349/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Vredegerecht te Antwerpen (Belgien) den 30. maj 2018 — Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS) mod Mbutuku Kanyeba

18

2018/C 294/25

Sag C-350/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Vredegerecht te Antwerpen (Belgien) den 30. maj 2018 — Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS) mod Larissa Nijs

18

2018/C 294/26

Sag C-351/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Vredegerecht te Antwerpen (Belgien) den 30. maj 2018 — Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS) mod Jean-Louis Anita Dedroog

19

2018/C 294/27

Sag C-354/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunalul Bacău (Rumænien) den 30. maj 2018 — Radu Lucian Rusu og Oana Maria Rusu mod SC Blue Air — Airline Management Solutions Srl

20

2018/C 294/28

Sag C-355/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesgericht Salzburg (Østrig) den 31. maj 2018 — Barbara Rust-Hackner mod Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich

21

2018/C 294/29

Sag C-356/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesgericht Salzburg (Østrig) den 31. maj 2018 — Christian Gmoser mod Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich

22

2018/C 294/30

Sag C-357/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesgericht Salzburg (Østrig) den 31. maj 2018 — Bettina Plackner mod Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich

23

2018/C 294/31

Sag C-359/18 P: Appel iværksat den 1. juni 2018 af Det Europæiske Lægemiddelagentur til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 22. marts 2018 i sag T-80/16, Shire Pharmaceuticals Ireland mod EMA

23

2018/C 294/32

Sag C-364/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italien) den 4. juni 2018 — Eni SpA mod Ministero dello Sviluppo Economico og Ministero dell’Economia e delle Finanze

24

2018/C 294/33

Sag C-365/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italien) den 4. juni 2018 — Shell Italia E & P SpA mod Ministero dello Sviluppo Economico m.fl.

25

2018/C 294/34

Sag C-366/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de lo Social de Madrid (Spanien) den 5. juni 2018 — José Manuel Ortiz Mesonero mod UTE Luz Madrid Centro (der består af de erhvervsdrivende selskaber SICE S.A., Urbalux S.A. ImesAPI S.A. Extralux S.A. og Citelum Ibérica S.A.)

25

2018/C 294/35

Sag C-367/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Supremo (Spanien) den 4. juni 2018 — María Teresa Aragón Carrasco, María Eugenia Cotano Montero, María Gloria Ferratges Castellanos, Raquel García Ferratges, Elena Muñoz Mora, Ángela Navas Chillón, Mercedes Noriega Bosch, Susana Rizo Santaella, Desamparados Sánchez Ramos, Lucía Santana Ruiz og Luis Salas Fernández (som arving efter Lucía Sánchez de la Peña) mod Administración del Estado

26

2018/C 294/36

Sag C-373/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Administrativo e Fiscal de Penafiel (Portugal) den 7. juni 2018 — Prosa — Produtos e Serviços Agrícolas mod Autoridade Tributária e Aduaneira

27

2018/C 294/37

Sag C-377/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgarien) den 31. maj 2018 — straffesag mod AH, PB, CX, KM og PH

27

2018/C 294/38

Sag C-380/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Raad van State (Nederlandene) den 11. juni 2018 — Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid mod E.P.

28

2018/C 294/39

Sag C-381/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Raad van State (Nederlandene) den 11. juni 2018 — G.S. mod Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

28

2018/C 294/40

Sag C-382/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Raad van State (Nederlandene) den 11. juni 2018 — V.G., procesdeltager: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

29

2018/C 294/41

Sag C-383/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Rejonowy Lublin-Wschód w Lublinie z siedzibą w Świdniku (Polen) den 11. juni 2018 — Lexitor Sp. z o.o. mod Spółdzielcza Kasa Oszczędnościowo — Kredytowa im. Franciszka Stefczyka med hovedsæde i Gdyni, Santander Consumer Bank S.A. med hovedsæde i Wroclaw, mBank S.A. med hovedsæde i Warszawa

30

2018/C 294/42

Sag C-385/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 11. juni 2018 — Arriva Italia Srl m.fl. mod Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti

30

2018/C 294/43

Sag C-386/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nederlandene) den 11. juni 2018 — Coöperatieve Producentenorganisatie en Beheersgroep Texel UA mod Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

31

2018/C 294/44

Sag C-387/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie (Polen) den 12. juni 2018 — Delfarma Sp. z o.o.mod Prezes Urzędu Rejestracji Produktów Leczniczych, Wyrobów Medycznych i Produktów Biobójczych

32

2018/C 294/45

Sag C-389/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgien) den 13. juni 2018 — Brussels Securities SA mod État belge

32

2018/C 294/46

Sag C-397/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de lo Social de Barcelona (Spanien) den 15. juni 2018 — Ana María Páez Juárez mod Nobel Plastiques Ibérica, S.A.

33

2018/C 294/47

Sag C-398/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spanien) den 15. juni 2018 — Antonio Bocero Torrico mod Instituto Nacional de la Seguridad Social og Tesorería General de la Seguridad Social

34

2018/C 294/48

Sag C-399/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nederlandene) den 18. juni 2018 — Vereniging Gasopslag Nederland, TAQA Onshore BV og TAQA Piek Gas BV mod Autoriteit Consument en Markt

35

2018/C 294/49

Sag C-401/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Krajský soud v Praze (Den Tjekkiske Republik) den 18. juni 2018 — Herst, s.r.o. mod Odvolací finanční ředitelství

35

2018/C 294/50

Sag C-403/18 P: Appel iværksat den 14. juni 2018 af Alcogroup og Alcodis til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 10. april 2018 i sag T-274/15, Alcogroup og Alcodis mod Kommissionen

37

2018/C 294/51

Sag C-407/18: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Višje sodišče v Mariboru (Slovenien) den 21. juni 2018 — Aleš Kuhar og Jožef Kuhar mod Addiko Bank d.d.

37

2018/C 294/52

Sag C-440/18 P: Appel iværksat den 4. juli 2018 af Verein Deutsche Sprache e.V. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 23. april 2018 i sag T-468/16, Verein Deutsche Sprache e.V. mod Europa-Kommissionen

38

2018/C 294/53

Sag C-443/18: Sag anlagt den 4. juli 2018 — Europa-Kommissionen mod Den Italienske Republik

39

Retten

2018/C 294/54

Forenede sager T-379/10 RENV og T-381/10 RENV: Rettens dom af 3. juli 2018 — Keramag Keramische Werke m.fl. mod Kommissionen (Konkurrence — karteller — det franske marked for badeværelsesudstyr og -inventar — afgørelse, som fastslår en overtrædelse af artikel 101 TEUF og EØS-aftalens artikel 53 — visse enheders deltagelse i et kartel — fornyet vurdering af beviserne)

41

2018/C 294/55

Sag T-222/14 RENV: Rettens dom af 4. juli 2018 — Deluxe Entertainment Services Group mod EUIPO (deluxe) [EU-varemærker — ansøgning om EU-figurmærket deluxe — absolut registreringshindring — mangel på fornødent særpræg — artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001] — begrundelsespligt — artikel 75 i forordning nr. 207/2009 (nu artikel 94 i forordning 2017/1001)]

42

2018/C 294/56

Sag T-616/15: Rettens dom af 3. juli 2018 — Transtec mod Kommissionen (EUF — AVS-lande — Cotonou-aftalen — program om støtte til kulturelle initiativer i portugisisktalende afrikanske lande — beløb udbetalt af Kommissionen til den enhed, der har ansvaret for den finansielle gennemførelse af programmet i Guinea-Bissau — tilbagesøgning efter en finansiel revision — modregning af fordringer — proportionalitet — ugrundet berigelse — ansvar uden for kontraktforhold)

42

2018/C 294/57

Sag T-88/17: Rettens dom af 5. juli 2018 — Spanien mod Kommissionen (ELFUL — seneste regnskabsår i programmeringsperioden 2007-2013 — afslutning af regnskaberne for medlemsstaternes betalingsorganer — afgørelse, hvorved et bestemt beløb erklæres ikke-genanvendeligt under programmet for udvikling af landdistrikterne i den selvstyrende region Extremadura — beregningsmetode — artikel 69, stk. 5b, i forordning (EF) nr. 1698/2005 — berettiget forventning)

43

2018/C 294/58

Sag T-98/17: Rettens dom af 30. maj 2018 — RT mod Parlamentet (Personalesag — tjenestemænd — sygeorlov — vedtægtens artikel 59, stk. 1 — interne regler vedrørende kontrol med arbejdsfravær og periodisk kontrol med, om der fortsat foreligger invaliditet — lægeerklæring — lægens underskrift og stempel mangler — lægelig fjernkonsultation via internettet — afslag på anerkendelse)

44

2018/C 294/59

Sag T-218/17: Rettens dom af 29. juni 2018 — HF mod Parlamentet (Personalesag — kontraktansatte — tjenestemandsvedtægtens artikel 24 — ansøgning om bistand — tjenestemandsvedtægtens artikel 12a — psykisk chikane — rådgivende udvalg om bekæmpelse og forebyggelse af mobning på arbejdspladsen — afslag på ansøgningen om bistand — ret til kontradiktion — kontradiktionsprincippet — afslag på fremsendelse af udtalelsen fra det rådgivende udvalg og af referaterne af afhøringen af vidner — varigheden af den administrative procedure — rimelig frist)

45

2018/C 294/60

Sagerne T-402/17 og T-403/17: Rettens dom af 3. juli 2018 — Vienna International Hotelmanagement mod EUIPO (Vienna House og VIENNA HOUSE) [EU-varemærker — ansøgning om EU-ordmærket Vienna House og EU-figurmærket VIENNA HOUSE — absolut registreringshindring — beskrivende karakter — mangel på fornødent særpræg — artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EU) nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning 2017/1001]]

45

2018/C 294/61

Sag T-322/18: Sag anlagt den 23. maj 2018 — García Ruiz mod Parlamentet

46

2018/C 294/62

Sag T-341/18: Sag anlagt den 31. maj 2018 — NEC Corporation mod Kommissionen

47

2018/C 294/63

Sag T-342/18: Sag anlagt den 30. maj 2018 — Nichicon Corporation mod Kommissionen

48

2018/C 294/64

Sag T-343/18: Sag anlagt den 3. juni 2018 — Tokin Corporation mod Kommissionen

50

2018/C 294/65

Sag T-344/18: Sag anlagt den 4. juni 2018 — Rubycon og Rubycon Holdings mod Kommissionen

51

2018/C 294/66

Sag T-351/18: Sag anlagt den 5. juni 2018 — Ukrselhosprom PCF og Versobank mod ECB

51

2018/C 294/67

Sag T-363/18: Sag anlagt den 5. juni 2018 — Nippon Chemi-Con Corporation mod Kommissionen

52

2018/C 294/68

Sag T-380/18: Sag anlagt den 25. juni 2018 — Intas Pharmaceuticals mod EUIPO — Laboratorios Indas (INTAS)

54

2018/C 294/69

Sag T-383/18: Sag anlagt den 26. juni 2018 — Sta*Ware EDV Beratung mod EUIPO — Accelerate IT Consulting (businessNavi)

55

2018/C 294/70

Sag T-386/18: Sag anlagt den 27. juni 2018 — Iccrea Banca mod Kommissionen og SRB

56

2018/C 294/71

Sag T-393/18: Sag anlagt den 28. juni 2018 — Mellifera mod Kommissionen

57

2018/C 294/72

Sag T-399/18: Sag anlagt den 27. juni 2018 — TrekStor mod EUIPO (Theatre)

58

2018/C 294/73

Sag T-404/18: Sag anlagt den 2. juli 2018 — Zhadanov mod EUIPO (PDF Expert)

59

2018/C 294/74

Sag T-405/18: Sag anlagt den 3. juli 2018 — Holmer Dahl mod SRB

59

2018/C 294/75

Sag T-412/18: Sag anlagt den 2. juli 2018 — mobile.de mod EUIPO — Droujestvo S Ogranichena Otgovornost Rezon (mobile.ro)

60

2018/C 294/76

Sag T-413/18: Sag anlagt den 4. juli 2018 — Portigon mod SRB

61

2018/C 294/77

Sag T-415/18: Sag anlagt den 4. juli 2018 — Silgan Closures og Silgan Holdings mod Kommissionen

62

2018/C 294/78

Sag T-421/18: Sag anlagt den 10. juli 2018 — Bauer Radio mod EUIPO — Weinstein (MUSIKISS)

63

2018/C 294/79

Sag T-423/18: Sag anlagt den 6. juli 2018 — Fissler mod EUIPO (vita)

64

---

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

IV Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/1 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/1

---

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

(2018/C 294/01)

Seneste offentliggørelse

EUT C 285 af 13.8.2018

Liste over tidligere offentliggørelser

EUT C 276 af 6.8.2018

EUT C 268 af 30.7.2018

EUT C 259 af 23.7.2018

EUT C 249 af 16.7.2018

EUT C 240 af 9.7.2018

EUT C 231 af 2.7.2018

Teksterne er tilgængelige på:

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

V Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/2 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/2

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 28. juni 2018 — Dirk Andres (som kurator i konkursboet efter Heitkamp BauHolding GmbH) mod Europa-Kommissionen og Forbundsrepublikken Tyskland

(Sag C-203/16 P) (1)

((Appel - statsstøtte - tysk skattelovgivning om visse fremførsler af underskud til fremtidige skatteår (»saneringsklausul«) - afgørelse, hvorved støtteordningen erklæres uforenelig med det indre marked - annullationssøgsmål - formaliteten - artikel 263, stk. 4, TEUF - individuelt berørt person - artikel 107, stk. 1, TEUF - begrebet »statsstøtte« - betingelsen om selektivitet - fastsættelse af referencerammen - retlig kvalificering af de faktiske omstændigheder))

(2018/C 294/02)

Processprog: tysk

Parter

Appellanter: Dirk Andres (som kurator i konkursboet efter Heitkamp BauHolding GmbH) (ved Rechtsanwälte W. Niemann, S. Geringhoff og P. Dodos)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved R. Lyal, T. Maxian Rusche og K. Blanck-Putz, som befuldmægtigede, og Forbundsrepublikken Tyskland (ved T. Henze og R. Kanitz, som befuldmægtigede)

Konklusion

| 1) | Kontraappellen forkastes. |
| --- | --- |

1)

Kontraappellen forkastes.

| 2) | Punkt 2 og 3 i konklusionen i Den Europæiske Unions Rets dom af 4. februar 2016, Heitkamp BauHolding mod Kommissionen (T-287/11, EU:T:2016:60), ophæves. |
| --- | --- |

2)

Punkt 2 og 3 i konklusionen i Den Europæiske Unions Rets dom af 4. februar 2016, Heitkamp BauHolding mod Kommissionen (T-287/11, EU:T:2016:60), ophæves.

| 3) | Kommissionens afgørelse 2011/527/EU af 26. januar 2011 om Tysklands statsstøtte C 7/10 (ex CP 250/09 og NN 5/10) Fremskrivning af skattemæssige underskud (»Sanierungsklausel«) annulleres. |
| --- | --- |

3)

Kommissionens afgørelse 2011/527/EU af 26. januar 2011 om Tysklands statsstøtte C 7/10 (ex CP 250/09 og NN 5/10) Fremskrivning af skattemæssige underskud (»Sanierungsklausel«) annulleres.

| 4) | Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, som Dirk Andres, som kurator i konkursboet efter Heitkamp BauHolding GmbH, har afholdt såvel i sagen i første instans som i appelsagen. |
| --- | --- |

4)

Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, som Dirk Andres, som kurator i konkursboet efter Heitkamp BauHolding GmbH, har afholdt såvel i sagen i første instans som i appelsagen.

| 5) | Forbundsrepublikken Tyskland bærer sine egne omkostninger i forbindelse med appelsagen. |
| --- | --- |

5)

Forbundsrepublikken Tyskland bærer sine egne omkostninger i forbindelse med appelsagen.

---

(1)  EUT C 211 af 13.6.2016.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/3 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/3

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 28. juni 2018 — Forbundsrepublikken Tyskland mod Dirk Andres (kurator i konkursboet Heitkamp BauHolding GmbH) og Europa-Kommissionen

(Sag C-208/16 P) (1)

((Appel - statsstøtte - tysk skattelovgivning om visse fremførsler af underskud til fremtidige skatteår (»saneringsklausul«) - afgørelse, hvorved støtteordningen erklæres uforenelig med det indre marked - annullationssøgsmål - formaliteten - artikel 263, stk. 4, TEUF - individuelt berørt person - artikel 107, stk. 1, TEUF - begrebet »statsstøtte« - betingelsen om selektivitet - fastlæggelse af referencerammen - retlig kvalificering af de faktiske omstændigheder))

(2018/C 294/03)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Forbundsrepublikken Tyskland (ved T. Henze og R. Kanitz, som befuldmægtigede)

De andre parter i appelsagen: Dirk Andres (kurator i konkursboet Heitkamp BauHolding GmbH) (ved Rechtsanwälte W. Niemann, S. Geringhoff, og P. Dodos), og Europa-Kommissionen (ved R. Lyal, T. Maxian Rusche og K. Blanck-Putz, som befuldmægtigede)

Konklusion

| 1) | Kontraappellen forkastes. |
| --- | --- |

1)

Kontraappellen forkastes.

| 2) | Domskonklusionens punkt 2 og 3 i Den Europæiske Unions Rets dom af 4. februar 2016, Heitkamp BauHolding mod Kommissionen (T-287/11, EU:T:2016:60), ophæves. |
| --- | --- |

2)

Domskonklusionens punkt 2 og 3 i Den Europæiske Unions Rets dom af 4. februar 2016, Heitkamp BauHolding mod Kommissionen (T-287/11, EU:T:2016:60), ophæves.

| 3) | Kommissionens afgørelse 2011/527/EU af 26. januar 2011 om Tysklands statsstøtte C 7/10 (ex CP 250/09 og NN 5/10) Fremskrivning af skattemæssige underskud (»Sanierungsklausel«) annulleres. |
| --- | --- |

3)

Kommissionens afgørelse 2011/527/EU af 26. januar 2011 om Tysklands statsstøtte C 7/10 (ex CP 250/09 og NN 5/10) Fremskrivning af skattemæssige underskud (»Sanierungsklausel«) annulleres.

| 4) | Kommissionen bærer sine egne omkostninger såvel i sagen i første instans som i appelsagen og betaler de af Forbundsrepublikken Tyskland afholdte omkostninger i appelsagen samt de omkostninger, som Dirk Andres, kurator i konkursboet Heitkamp BauHolding GmbH, har afholdt såvel i sagen i første instans som i appelsagen. |
| --- | --- |

4)

Kommissionen bærer sine egne omkostninger såvel i sagen i første instans som i appelsagen og betaler de af Forbundsrepublikken Tyskland afholdte omkostninger i appelsagen samt de omkostninger, som Dirk Andres, kurator i konkursboet Heitkamp BauHolding GmbH, har afholdt såvel i sagen i første instans som i appelsagen.

---

(1)  EUT C 211 af 13.6.2016.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/4 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/4

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 28. juni 2018 — Forbundsrepublikken Tyskland mod Lowell Financial Services GmbH, tidligere GFKL Financial Services AG og Europa-Kommissionen

(Sag C-209/16 P) (1)

((Appel - statsstøtte - tysk skattelovgivning om visse fremførsler af underskud til fremtidige skatteår (»saneringsklausul«) - afgørelse, hvorved støtteordningen erklæres uforenelig med det indre marked - annullationssøgsmål - formaliteten - artikel 263, stk. 4, TEUF - individuelt berørt person - artikel 107, stk. 1, TEUF - begrebet »statsstøtte« - betingelsen om selektivitet - fastlæggelse af referencerammen - retlig kvalificering af de faktiske omstændigheder))

(2018/C 294/04)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Forbundsrepublikken Tyskland (ved T. Henze og R. Kanitz, som befuldmægtigede)

De andre parter i appelsagen: Lowell Financial Services GmbH, tidligere GFKL Financial Services AG (ved Rechtsanwälte M Schweda, M. Knebelsberger og F. Loose), og Europa-Kommissionen (ved R. Lyal, T. Maxian Rusche og K. Blanck-Putz, som befuldmægtigede)

Konklusion

| 1) | Kontraappellen forkastes. |
| --- | --- |

1)

Kontraappellen forkastes.

| 2) | Domskonklusionens punkt 2 og 3 i Den Europæiske Unions Rets dom af 4. februar 2016, GFKL Financial Services mod Kommissionen (T-620/11, EU:T:2016:59), ophæves. |
| --- | --- |

2)

Domskonklusionens punkt 2 og 3 i Den Europæiske Unions Rets dom af 4. februar 2016, GFKL Financial Services mod Kommissionen (T-620/11, EU:T:2016:59), ophæves.

| 3) | Kommissionens afgørelse 2011/527/EU af 26. januar 2011 om Tysklands statsstøtte C 7/10 (ex CP 250/09 og NN 5/10) Fremskrivning af skattemæssige underskud (»Sanierungsklausel«) annulleres. |
| --- | --- |

3)

Kommissionens afgørelse 2011/527/EU af 26. januar 2011 om Tysklands statsstøtte C 7/10 (ex CP 250/09 og NN 5/10) Fremskrivning af skattemæssige underskud (»Sanierungsklausel«) annulleres.

| 4) | Kommissionen bærer sine egne omkostninger såvel i sagen i første instans som i appelsagen og betaler de af Forbundsrepublikken Tyskland afholdte omkostninger i appelsagen samt de af Lowell Financial Services GmbH afholdte omkostninger i sagen i første instans. |
| --- | --- |

4)

Kommissionen bærer sine egne omkostninger såvel i sagen i første instans som i appelsagen og betaler de af Forbundsrepublikken Tyskland afholdte omkostninger i appelsagen samt de af Lowell Financial Services GmbH afholdte omkostninger i sagen i første instans.

| 5) | Lowell Financial Services GmbH bærer sine egne omkostninger i sagen i første instans. |
| --- | --- |

5)

Lowell Financial Services GmbH bærer sine egne omkostninger i sagen i første instans.

---

(1)  EUT C 222 af 20.6.2016.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/5 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/5

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 28. juni 2018 — Lowell Financial Services GmbH, tidligere GFKL Financial Services AG mod Europa-Kommissionen og Forbundsrepublikken Tyskland

(Sag C-219/16 P) (1)

((Appel - statsstøtte - tysk skattelovgivning om visse fremførsler af underskud til fremtidige skatteår (»saneringsklausul«) - afgørelse, hvorved støtteordningen erklæres uforenelig med det indre marked - annullationssøgsmål - formaliteten - artikel 263, stk. 4, TEUF - individuelt berørt person - artikel 107, stk. 1, TEUF - begrebet »statsstøtte« - betingelsen om selektivitet - fastsættelse af referencerammen - retlig kvalificering af de faktiske omstændigheder))

(2018/C 294/05)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Lowell Financial Services GmbH, tidligere GFKL Financial Services AG (ved Rechtsanwälte M Schweda, J. Eggers, M. Knebelsberger og F. Loose)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved R. Lyal, T. Maxian Rusche og K. Blanck-Putz, som befuldmægtigede) og Forbundsrepublikken Tyskland

Konklusion

| 1) | Kontraappellen forkastes. |
| --- | --- |

1)

Kontraappellen forkastes.

| 2) | Punkt 2 og 3 i domskonklusionen i Den Europæiske Unions Rets dom af 4. februar 2016, GFKL Financial Services mod Kommissionen (T-620/11, EU:T:2016:59), annulleres. |
| --- | --- |

2)

Punkt 2 og 3 i domskonklusionen i Den Europæiske Unions Rets dom af 4. februar 2016, GFKL Financial Services mod Kommissionen (T-620/11, EU:T:2016:59), annulleres.

| 3) | Kommissionens afgørelse 2011/527/EU af 26. januar 2011 om Tysklands statsstøtte C 7/10 (ex CP 250/09 og NN 5/10) Fremskrivning af skattemæssige underskud (»Sanierungsklausel«) annulleres. |
| --- | --- |

3)

Kommissionens afgørelse 2011/527/EU af 26. januar 2011 om Tysklands statsstøtte C 7/10 (ex CP 250/09 og NN 5/10) Fremskrivning af skattemæssige underskud (»Sanierungsklausel«) annulleres.

| 4) | Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, som Lowell Financial Services GmbH har afholdt såvel i sagen i første instans som i appelsagen. |
| --- | --- |

4)

Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, som Lowell Financial Services GmbH har afholdt såvel i sagen i første instans som i appelsagen.

---

(1)  EUT C 222 af 20.6.2016.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/5 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/5

---

Domstolens dom (Store Afdeling) af 26. juni 2018 — MB mod Secretary of State for Work and Pensions (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supreme Court of the United Kingdom — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-451/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 79/7/EØF - ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring - national ordning for offentlige pensioner - betingelser for anerkendelse af kønsskifte - national lovgivning, der gør denne anerkendelse betinget af ophævelsen af et ægteskab indgået før dette kønsskifte - afslag på udbetaling af offentlig arbejdsophørspension til en person, der har skiftet køn, fra pensionsalderen for personer af det erhvervede køn - direkte forskelsbehandling på grund af køn))

(2018/C 294/06)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Supreme Court of the United Kingdom

Parter i hovedsagen

Sagsøger: MB

Sagsøgt: Secretary of State for Work and Pensions

Konklusion

Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978 om gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring, navnlig direktivets artikel 4, stk. 1, første led, sammenholdt med direktivets artikel 3, stk. 1, litra a), tredje led, og artikel 7, stk. 1, litra a), skal fortolkes således, at det er til hinder for en national lovgivning, som pålægger en person, der har skiftet køn, at opfylde ikke blot fysiske, sociale og psykiske kriterier, men ligeledes betingelsen om ikke at være gift med en person af det køn, som vedkommende har erhvervet som følge af dette kønsskifte, for at være berettiget til offentlig arbejdsophørspension fra den lovbestemte pensionsalder for personer, der har det erhvervede køn.

---

(1)  EUT C 383 af 17.10.2016.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/6 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/6

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 28. juni 2018 — Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) mod Puma SE

(Sag C-564/16 P) (1)

((Appel - EU-varemærker - forordning (EF) nr. 207/2009 - artikel 8, stk. 5 - artikel 76 - indsigelsessag - relative registreringshindringer - forordning (EF) nr. 2868/95 - regel 19 - regel 50, stk. 1 - den omstændighed, at der findes tidligere afgørelser fra Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO), som anerkender det ældre varemærkes renommé - princippet om god forvaltningsskik - hensyntagen til disse afgørelser i efterfølgende indsigelsessager - begrundelsespligt - processuelle forpligtelser, der påhviler EUIPO’s appelkamre))

(2018/C 294/07)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved D. Botis og D. Hanf, som befuldmægtigede)

Den anden part i appelsagen: Puma SE (ved abogado P. González-Bueno Catalán de Ocón)

Konklusion

| 1) | Appellen forkastes. |
| --- | --- |

1)

Appellen forkastes.

| 2) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 86 af 20.3.2017.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/7 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/7

---

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 28. juni 2018 — Spliethoff’s Bevrachtingskantoor BV mod Europa-Kommissionen

(Sag C-635/16 P) (1)

((Appel - annullationssøgsmål - formaliteten - fastlæggelse af søgsmålets genstand - finansiel bistand i forbindelse med Connecting Europe-faciliteten (CEF) - transportsektoren 2014-2020 - indkaldelser af forslag - Forvaltningsorganet for Innovation og Netværk (INEA) - e-mail, der oplyser appellanten om afvisning af selskabets forslag - Europa-Kommissionens senere afgørelse om fastlæggelse af listen over forslag, som er udvalgt - effektiv domstolsbeskyttelse))

(2018/C 294/08)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Spliethoff’s Bevrachtingskantoor BV (ved advocaat Y. de Vries)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved J. Samnadda og J. Hottiaux, som befuldmægtigede)

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Rets kendelse af 11. oktober 2016, Spliethoff’s Bevrachtingskantoor mod Kommissionen (T-564/15, ikke trykt i Sml., EU:T:2016:611), ophæves. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Rets kendelse af 11. oktober 2016, Spliethoff’s Bevrachtingskantoor mod Kommissionen (T-564/15, ikke trykt i Sml., EU:T:2016:611), ophæves.

| 2) | Sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret. |
| --- | --- |

2)

Sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret.

| 3) | Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes. |
| --- | --- |

3)

Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes.

---

(1)  EUT C 70 af 6.3.2017.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/7 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/7

---

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 28. juni 2018 — Instituto Nacional de la Seguridad Social mod Jesús Crespo Rey (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Superior de Justicia de Galicia — Spanien)

(Sag C-2/17) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - aftale mellem Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den ene side og Det Schweiziske Forbund på den anden side om fri bevægelighed for personer - social sikring af vandrende arbejdstagere - forordning (EF) nr. 883/2004 - bilag XI, rubrik »Spanien«, punkt 2 - alderspension - beregningsmåde - teoretisk beløb - relevant bidragsgrundlag - særaftale - valg af bidragsgrundlag - national ordning, der pålægger arbejdstageren at indbetale bidrag på grundlag af minimumsbidragsgrundlaget))

(2018/C 294/09)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Tribunal Superior de Justicia de Galicia

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Instituto Nacional de la Seguridad Social

Sagsøgt: Jesús Crespo Rey

Procesdeltager: Tesorería General de la Seguridad Social

Konklusion

Aftalen om fri bevægelighed for personer, der blev indgået mellem Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den ene side og Det Schweiziske Forbund på den anden side, undertegnet i Luxembourg den 21. juni 1999, skal fortolkes således, at den er til hinder for en ordning i en medlemsstat som den i hovedsagen omhandlede, som pålægger en vandrende arbejdstager, der underskriver en særaftale med denne medlemsstats socialsikring, at indbetale bidrag på grundlag af minimumsbidragsgrundlaget, således at den nævnte medlemsstats kompetente institution ved beregningen af det teoretiske beløb for dennes alderspension sidestiller den periode, der er omfattet af denne aftale, med en periode, der er tilbagelagt i denne samme medlemsstat, og med henblik på denne beregning kun tager hensyn til de bidrag, der er betalt inden for rammerne af den nævnte aftale, selv om sidstnævnte arbejdstager, inden han udøvede sin ret til fri bevægelighed, i den omhandlede medlemsstat indbetalte bidrag på grundlag af højere grundlag end minimumsbidragsgrundlaget, og selv om en fastboende arbejdstager, der ikke har gjort brug af sin ret til fri bevægelighed, og som underskriver en sådan aftale, har mulighed for at indbetale bidrag på grundlag af højere grundlag end minimumsbidragsgrundlaget.

---

(1)  EUT C 104 af 3.4.2017.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/8 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/8

---

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 28. juni 2018 — Eva Soraya Checa Honrado mod Fondo de Garantía Salarial (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana — Spanien)

(Sag C-57/17) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - socialpolitik - beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens - direktiv 2008/94/EF - artikel 3, stk. 1 - betaling sikret af garantiinstitutionen - fratrædelsesgodtgørelse ved ansættelsesforholds ophør - flytning af arbejdssted, som nødvendiggør bopælsskift for arbejdstageren - ændring af et væsentligt element i arbejdsaftalen - arbejdstagerens opsigelse af arbejdsaftalen - lighedsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling))

(2018/C 294/10)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Eva Soraya Checa Honrado

Sagsøgt: Fondo de Garantía Salarial

Konklusion

Artikel 3, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/94/EF af 22. oktober 2008 om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens skal fortolkes således, at når visse lovbestemte godtgørelser, der er skyldige grundet en arbejdsaftales ophør efter arbejdstagerens valg, samt de godtgørelser, der er skyldige i tilfælde af afskedigelse af objektive grunde, såsom de grunde, den forelæggende ret har henvist til, i henhold til den relevante nationale lovgivning henhører under begrebet »fratrædelsesgodtgørelse ved ansættelsesforholds ophør« som omhandlet i denne bestemmelse, skal lovbestemte godtgørelser, der er skyldige grundet en arbejdsaftales ophør efter arbejdstagerens valg som følge af arbejdsgiverens flytning af arbejdsstedet, som tvinger arbejdstageren til at skifte bopæl, ligeledes henhøre under dette begreb.

---

(1)  EUT C 121 af 18.4.2017.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/9 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/9

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 27. juni 2018 — Turbogás Produtora Energética SA mod Autoridade Tributária e Aduaneira (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Portugal)

(Sag C-90/17) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 2003/96/EF - beskatning af energiprodukter og elektricitet - artikel 21, stk. 5, tredje afsnit - enhed, der fremstiller elektricitet til eget forbrug - mindre elektricitetsproducenter - artikel 14, stk. 1, litra a) - energiprodukter, der anvendes til produktion af elektricitet - bindende fritagelse))

(2018/C 294/11)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Turbogás Produtora Energética SA

Sagsøgt: Autoridade Tributária e Aduaneira

Konklusion

Artikel 21, stk. 5, tredje afsnit, og artikel 14, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 2003/96/EF af 27. oktober 2003 om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet skal fortolkes således, at en enhed som den i hovedsagen omhandlede, der fremstiller elektricitet til eget forbrug, uanset dens størrelse, og uanset hvilken virksomhed den hovedsageligt udøver, skal betragtes som en »distributør« som omhandlet i den førstnævnte af disse bestemmelser, hvis forbrug af elektricitet med henblik på produktion af elektricitet imidlertid er omfattet af den bindende fritagelse, der er fastsat i nævnte artikel 14, stk. 1, litra a).

---

(1)  EUT C 144 af 8.5.2017.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/9 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/9

---

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 27. juni 2018 — Erdem Deha Altiner og Isabel Hanna Ravn mod Udlændingestyrelsen (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Østre Landsret — Danmark)

(Sag C-230/17) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - unionsborgerskab - artikel 21, stk. 1, TEUF - direktiv 2004/38/EF - ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område - opholdsret for en tredjelandsstatsborger, som er familiemedlem til en unionsborger, i den medlemsstat, hvor unionsborgeren er statsborger - familiemedlemmets indrejse i den pågældende medlemsstats område efter unionsborgerens tilbagevenden til denne medlemsstat))

(2018/C 294/12)

Processprog: dansk

Den forelæggende ret

Østre Landsret

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Erdem Deha Altiner og Isabel Hanna Ravn

Sagsøgt: Udlændingestyrelsen

Konklusion

Artikel 21, stk. 1, TEUF skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter en tredjelandsstatsborger, der er familiemedlem til en unionsborger, som er statsborger i denne medlemsstat og vender tilbage dertil efter at have opholdt sig i en anden medlemsstat på grundlag af og under overholdelse af EU-retten, ikke indrømmes en afledt opholdsret efter EU-retten, hvis familiemedlemmet til den pågældende unionsborger ikke er indrejst i denne unionsborgers oprindelsesmedlemsstats område eller ikke har indgivet en ansøgning om opholdskort dér »i naturlig forlængelse« af den pågældende unionsborgers tilbagevenden til denne medlemsstat, så længe en sådan lovgivning forudsætter, at der inden for rammerne af en samlet vurdering ligeledes skal tages hensyn til andre relevante forhold, og navnlig de forhold, som kan godtgøre, at det til trods for det tidsrum, der er forløbet mellem unionsborgerens tilbagevenden til den nævnte medlemsstat og det tidspunkt, hvor et medlem af dennes familie, som er tredjelandsstatsborger, er indrejst i samme medlemsstat, forholder sig således, at det i værtsmedlemsstaten opbyggede og konsoliderede familieliv ikke er ophørt, således at det pågældende familiemedlem kan indrømmes en afledt opholdsret, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

---

(1)  EUT C 213 af 3.7.2017.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/10 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/10

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 27. juni 2018 — Ibrahima Diallo mod État belge (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d’État — Belgien)

(Sag C-246/17) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - unionsborgerskab - direktiv 2004/38/EF - artikel 10, stk. 1 - ansøgning om opholdskort for familiemedlem til en unionsborger - udstedelse - frist - vedtagelse og meddelelse af afgørelsen - følgerne af den manglende overholdelse af fristen på seks måneder - medlemsstaternes procesautonomi - effektivitetsprincippet))

(2018/C 294/13)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d’État

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Ibrahima Diallo

Sagsøgt: État belge

Konklusion

| 1) | Artikel 10, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EØF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF skal fortolkes således, at afgørelsen om ansøgningen om opholdskort for familiemedlem til en unionsborger skal være truffet og meddelt inden for den frist på seks måneder, der er fastsat i denne bestemmelse. |
| --- | --- |

1)

Artikel 10, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EØF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF skal fortolkes således, at afgørelsen om ansøgningen om opholdskort for familiemedlem til en unionsborger skal være truffet og meddelt inden for den frist på seks måneder, der er fastsat i denne bestemmelse.

| 2) | Direktiv 2004/38 skal fortolkes således, at det er til hinder for en national lovgivning som den, der er omhandlet i hovedsagen, der pålægger de kompetente nationale myndigheder af egen drift at udstede et opholdskort for familiemedlem til en unionsborger til den berørte, når den i artikel 10, stk. 1, i direktiv 2004/38 fastsatte frist på seks måneder er overskredet, uden forinden at fastslå, at den berørte faktisk opfylder betingelserne for at opholde sig i værtsmedlemsstaten i overensstemmelse med EU-retten. |
| --- | --- |

2)

Direktiv 2004/38 skal fortolkes således, at det er til hinder for en national lovgivning som den, der er omhandlet i hovedsagen, der pålægger de kompetente nationale myndigheder af egen drift at udstede et opholdskort for familiemedlem til en unionsborger til den berørte, når den i artikel 10, stk. 1, i direktiv 2004/38 fastsatte frist på seks måneder er overskredet, uden forinden at fastslå, at den berørte faktisk opfylder betingelserne for at opholde sig i værtsmedlemsstaten i overensstemmelse med EU-retten.

| 3) | EU-retten skal fortolkes således, at den er til hinder for en national retspraksis som den, der er omhandlet i hovedsagen, hvorefter den kompetente nationale myndighed efter en retslig annullation af en afgørelse om afslag på udstedelse af opholdskort for familiemedlem til en unionsborger automatisk på ny råder over den fulde frist på seks måneder, der er omhandlet i artikel 10, stk. 1, i direktiv 2004/38. |
| --- | --- |

3)

EU-retten skal fortolkes således, at den er til hinder for en national retspraksis som den, der er omhandlet i hovedsagen, hvorefter den kompetente nationale myndighed efter en retslig annullation af en afgørelse om afslag på udstedelse af opholdskort for familiemedlem til en unionsborger automatisk på ny råder over den fulde frist på seks måneder, der er omhandlet i artikel 10, stk. 1, i direktiv 2004/38.

---

(1)  EUT C 231 af 17.7.2017.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/11 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/11

---

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 27. juni 2018 — »Varna Holideis« EOOD mod Direktor na Direktsia »Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika« Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Administrativen sad — Varna — Bulgarien)

(Sag C-364/17) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - det fælles merværdiafgiftssystem (moms) - direktiv 2006/112/EF - levering af fast ejendom før Republikken Bulgariens tiltrædelse af Den Europæiske Union - salgsaftalens ugyldighed konstateret efter tiltrædelsen - forpligtelse til regulering af det oprindeligt foretagne fradrag - fortolkning - Domstolens kompetence))

(2018/C 294/14)

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Administrativen sad — Varna

Parter i hovedsagen

Sagsøger:»Varna Holideis« EOOD

Sagsøgt: Direktor na Direktsia »Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika« Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

Konklusion

Den Europæiske Unions Domstol har ikke kompetence til at besvare de præjudicielle spørgsmål indgivet af Administrativen sad — Varna (forvaltningsdomstolen i Varna, Bulgarien).

---

(1)  EUT C 269 af 14.8.2017.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/11 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/11

---

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 27. juni 2018 — SGI (sag C-459/17) og Valériane SNC (sag C-460/17) mod Ministre de l'Action et des Comptes publics (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d'État — Frankrig)

(Forenede sager C-459/17 og C-460/17) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - det fælles merværdiafgiftssystem (moms) - ret til at fradrage indgående afgift - materielle betingelser for fradragsretten - faktisk levering af goderne))

(2018/C 294/15)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d'État

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: SGI (sag C-459/17) og Valériane SNC (sag C-460/17)

Sagsøgt: Ministre de l'Action et des Comptes publics

Konklusion

Artikel 17 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 91/680/EØF af 16. december 1991, skal fortolkes således, at det med henblik på at nægte en afgiftspligtig person, der modtager en faktura, retten til at fradrage den på fakturaen angivne merværdiafgift er tilstrækkeligt, at myndighederne godtgør, at de transaktioner, som denne faktura vedrører, ikke faktisk er blevet gennemført.

---

(1)  EUT C 347 af 16.10.2017.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/12 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/12

---

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 28. juni 2018 — sag indledt af HR (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Rejonowy Poznań — Stare Miasto w Poznaniu — Polen)

(Sag C-512/17) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde i civile sager - kompetence, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar - forordning (EF) nr. 2201/2003 - artikel 8, stk. 1 - barnets sædvanlige opholdssted - spædbarn - omstændigheder, der er afgørende med henblik på at fastlægge dette sted))

(2018/C 294/16)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Rejonowy Poznań — Stare Miasto w Poznaniu

Parter i hovedsagen

Sagsøger: HR

Procesdeltagere: KO og Prokuratura Rejonowa Poznań Stare Miasto w Poznaniu

Konklusion

Artikel 8, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 2201/2003 af 27. november 2003 om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1347/2000 skal fortolkes således, at barnets sædvanlige opholdssted som omhandlet i denne forordning svarer til det sted, som er det faktiske midtpunkt for barnets livsinteresser. Det tilkommer den nationale ret at fastlægge, hvor dette midtpunkt er på tidspunktet for indgivelsen af anmodningen om forældreansvar over for barnet på grundlag af rækken af sammenfaldende forhold. I denne henseende, og henset til de af denne ret fastslåede faktiske omstændigheder, udgør samtlige de afgørende omstændigheder i en sag som den i hovedsagen omhandlede følgende:

| — | den omstændighed, at barnet, siden det blev født og indtil forældrenes separation, som regel boede sammen med dem på et givet sted |
| --- | --- |

—

den omstændighed, at barnet, siden det blev født og indtil forældrenes separation, som regel boede sammen med dem på et givet sted

| — | den omstændighed, at den forælder, der siden parrets separation har udøvet den faktiske forældremyndighed over barnet, altid har opholdt sig sammen med barnet på dette sted til daglig og har haft beskæftigelse inden for rammerne af en tidsubegrænset kontrakt, og |
| --- | --- |

—

den omstændighed, at den forælder, der siden parrets separation har udøvet den faktiske forældremyndighed over barnet, altid har opholdt sig sammen med barnet på dette sted til daglig og har haft beskæftigelse inden for rammerne af en tidsubegrænset kontrakt, og

| — | den omstændighed, at barnet på nævnte sted har regelmæssig kontakt med den anden forælder, som stadig bor dette samme sted. |
| --- | --- |

—

den omstændighed, at barnet på nævnte sted har regelmæssig kontakt med den anden forælder, som stadig bor dette samme sted.

I en sag som den i hovedsagen omhandlede kan følgende omstændigheder derimod ikke betragtes som afgørende:

| — | de ophold i forbindelse med ferier og helligdage, som den forælder, der udøver den faktiske forældremyndighed over barnet, tidligere har haft sammen med barnet på den medlemsstats område, hvorfra denne forælder stammer |
| --- | --- |

—

de ophold i forbindelse med ferier og helligdage, som den forælder, der udøver den faktiske forældremyndighed over barnet, tidligere har haft sammen med barnet på den medlemsstats område, hvorfra denne forælder stammer

| — | den omhandlede forælders oprindelse, barnets kulturelle bånd i forhold til denne medlemsstat, som udløber heraf, og barnets relationer med denne forælders familie, som er bosiddende i nævnte medlemsstat |
| --- | --- |

—

den omhandlede forælders oprindelse, barnets kulturelle bånd i forhold til denne medlemsstat, som udløber heraf, og barnets relationer med denne forælders familie, som er bosiddende i nævnte medlemsstat

| — | nævnte forælders eventuelle hensigt om fremover at tage fast bopæl i samme medlemsstat sammen med barnet. |
| --- | --- |

—

nævnte forælders eventuelle hensigt om fremover at tage fast bopæl i samme medlemsstat sammen med barnet.

---

(1)  EUT C 412 af 4.12.2017.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/13 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/13

---

Appel iværksat den 23. december 2017 af Nap Innova Hoteles, S.L. til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 4. december 2017 i sag T-522/17, Nap Innova Hoteles mod SRB

(Sag C-731/17 P)

(2018/C 294/17)

Processprog: spansk

Parter

Appellant: Nap Innova Hoteles, S.L. (ved abogado L. Hernández Cabeza)

Den anden part i appelsagen: Den Fælles Afviklingsinstans (SRB)

Den Europæiske Unions Domstol (Niende Afdeling) har ved kendelse af 5. juli 2018 forkastet appellen og truffet afgørelse om, at Nap Innova Hoteles, S.L. bærer sine egne omkostninger.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/13 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/13

---

Appel iværksat den 14. februar 2018 af Hochmann Marketing GmbH, tidligere Bittorrent Marketing GmbH til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 12. december 2017 i sag T-771/15 — Hochmann Marketing mod EUIPO

(Sag C-118/18 P)

(2018/C 294/18)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Hochmann Marketing GmbH, tidligere Bittorrent Marketing GmbH (ved Rechtsanwalt C. Hoppe)

Den anden part i appelsagen i appelsagen: EUIPO

Ved kendelse af 28. juni 2018 har Domstolen (Niende Afdeling) afvist appellen.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/14 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/14

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Belgien) den 11. maj 2018 — Oracle Belgium BV mod Den belgiske stat

(Sag C-318/18)

(2018/C 294/19)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Oracle Belgium BV

Sagsøgt: Den belgiske stat

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 2, nr. 2), i Europa-Kommissionens afgørelse af 11. januar 2016 (SA.37667), hvorefter »ethvert beløb (af Belgiens ulovlige støtteordning, som er bevilget af den belgiske skatteforvaltnings myndighed for forhåndsafgørelser ved afgørelse af 1.7.2008, til Tekelec International BVBA i form af en skattefritagelse for såkaldt »overskydende fortjeneste« for regnskabsårene 2009, 2010, 2011 og 2011), som endnu ikke er tilbagesøgt hos støttemodtagere efter tilbagesøgningen, jf. stk. 1, tilbagesøges hos den koncern, støttemodtageren er en del af«, forstås således, at »den koncern, som støttemodtageren er en del af« ved en ny koncerns (Oracle-koncernens) overtagelse af støttemodtageren (Tekelec International BVBA) efter støtteordningens udløb (støtteordningen vedrørende regnskabsårene 2009, 2010, 2011 og 2012 ved overtagelsen af 10.6.2013) og før indledningen af Kommissionens kontrol af støtteordningens lovlighed (indledt ved skrivelse af 19.12.2013), bliver køberens koncern eller fortsat er sælgerens koncern? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 2, nr. 2), i Europa-Kommissionens afgørelse af 11. januar 2016 (SA.37667), hvorefter »ethvert beløb (af Belgiens ulovlige støtteordning, som er bevilget af den belgiske skatteforvaltnings myndighed for forhåndsafgørelser ved afgørelse af 1.7.2008, til Tekelec International BVBA i form af en skattefritagelse for såkaldt »overskydende fortjeneste« for regnskabsårene 2009, 2010, 2011 og 2011), som endnu ikke er tilbagesøgt hos støttemodtagere efter tilbagesøgningen, jf. stk. 1, tilbagesøges hos den koncern, støttemodtageren er en del af«, forstås således, at »den koncern, som støttemodtageren er en del af« ved en ny koncerns (Oracle-koncernens) overtagelse af støttemodtageren (Tekelec International BVBA) efter støtteordningens udløb (støtteordningen vedrørende regnskabsårene 2009, 2010, 2011 og 2012 ved overtagelsen af 10.6.2013) og før indledningen af Kommissionens kontrol af støtteordningens lovlighed (indledt ved skrivelse af 19.12.2013), bliver køberens koncern eller fortsat er sælgerens koncern?

| 2) | Såfremt svaret på det første spørgsmål, uanset den ulovlige støtteordnings art (økonomisk eller skattemæssig), afhænger af, om overtagelsesprisen er i overensstemmelse med markedsprisen, idet støttemodtageren fortsat er sælgerens koncern, når overtagelsesprisen er i overensstemmelse med markedsprisen, navnlig når værdien af den nævnte støtteordning er indregnet i overtagelsesprisen, og køberens koncern bliver støttemodtageren, når overtagelsesprisen ligger under markedsprisen, dvs. når værdien af den nævnte støtteordning ikke eller ikke fuldstændigt er indregnet i overtagelsesprisen, hvem påhviler bevisbyrden da i forbindelse med tilbagesøgning af den ulovlige støtteordning fra køberens koncern eller en del af denne: Skal den nye koncern eller den del af den, der drages til ansvar, bevise, at overtagelsesprisen er i overensstemmelse med markedsprisen, eller skal den tilbagesøgende instans, den belgiske stat, bevise, at overtagelsesprisen ligger under markedsprisen? |
| --- | --- |

2)

Såfremt svaret på det første spørgsmål, uanset den ulovlige støtteordnings art (økonomisk eller skattemæssig), afhænger af, om overtagelsesprisen er i overensstemmelse med markedsprisen, idet støttemodtageren fortsat er sælgerens koncern, når overtagelsesprisen er i overensstemmelse med markedsprisen, navnlig når værdien af den nævnte støtteordning er indregnet i overtagelsesprisen, og køberens koncern bliver støttemodtageren, når overtagelsesprisen ligger under markedsprisen, dvs. når værdien af den nævnte støtteordning ikke eller ikke fuldstændigt er indregnet i overtagelsesprisen, hvem påhviler bevisbyrden da i forbindelse med tilbagesøgning af den ulovlige støtteordning fra køberens koncern eller en del af denne: Skal den nye koncern eller den del af den, der drages til ansvar, bevise, at overtagelsesprisen er i overensstemmelse med markedsprisen, eller skal den tilbagesøgende instans, den belgiske stat, bevise, at overtagelsesprisen ligger under markedsprisen?

| 3) | Såfremt besvarelsen af det første spørgsmål derimod på grund af den pågældende støtteordnings skattemæssige natur ikke afhænger af spørgsmålet om, hvorvidt overtagelsesprisen er i overensstemmelse med markedsprisen, på hvilket grundlag skal det da afgøres, hvilken koncern der som følge af overtagelsen er »den koncern, som støttemodtageren er en del af«? |
| --- | --- |

3)

Såfremt besvarelsen af det første spørgsmål derimod på grund af den pågældende støtteordnings skattemæssige natur ikke afhænger af spørgsmålet om, hvorvidt overtagelsesprisen er i overensstemmelse med markedsprisen, på hvilket grundlag skal det da afgøres, hvilken koncern der som følge af overtagelsen er »den koncern, som støttemodtageren er en del af«?

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/15 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/15

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Krajský súd v Prešove (Republikken Slovakiet) den 22. maj 2018 — TE mod Pohotovosť s.r.o.

(Sag C-331/18)

(2018/C 294/20)

Processprog: slovakisk

Den forelæggende ret

Krajský súd v Prešove

Parter i hovedsagen

Sagsøger: TE

Sagsøgt: Pohotovosť s.r.o.

Præjudicielle spørgsmål

| 1. | A. | Den slovakiske lovgiver har som reaktion på dommen i sag C-42/15 (1) med virkning fra den 1. maj 2018 slettet henvisningen til ordene »kapitalen, renter og yderligere omkostninger« fra den del af artikel 9 i zákon č. 129/2010 Z. z. o spotrebiteľských úveroch a o iných úveroch a pôžičkách pre spotrebiteľov a o zmene a doplnení niektorých zákonov (lov nr. 129/2010 om forbrugerkredit og andre kreditter og lån til forbrugere og om ændring af bestemte love), hvori der var henvist til disse forhold som værende elementer af aftalen. Hermed ophævedes enhver lovbestemt ret, som forbrugerne i en forbrugerkreditaftale havde til en specificering af afdragene for tilbagebetaling af kapitalen, renterne og de eventuelle ekstra omkostninger (ikke blot i form af en amortiseringsplan) samt sanktionerne for en tilsidesættelse af denne ret. |
| --- | --- | --- |

1.

A.

Den slovakiske lovgiver har som reaktion på dommen i sag C-42/15 (1) med virkning fra den 1. maj 2018 slettet henvisningen til ordene »kapitalen, renter og yderligere omkostninger« fra den del af artikel 9 i zákon č. 129/2010 Z. z. o spotrebiteľských úveroch a o iných úveroch a pôžičkách pre spotrebiteľov a o zmene a doplnení niektorých zákonov (lov nr. 129/2010 om forbrugerkredit og andre kreditter og lån til forbrugere og om ændring af bestemte love), hvori der var henvist til disse forhold som værende elementer af aftalen. Hermed ophævedes enhver lovbestemt ret, som forbrugerne i en forbrugerkreditaftale havde til en specificering af afdragene for tilbagebetaling af kapitalen, renterne og de eventuelle ekstra omkostninger (ikke blot i form af en amortiseringsplan) samt sanktionerne for en tilsidesættelse af denne ret.

| B. | Selv om ændringen af loven har muliggjort en bedre gennemførelse af Den Europæiske Unions Domstols dom fra den 1. maj 2018 at regne, forholder det sig ikke desto mindre således, at i tvister vedrørende forbrugerkreditaftaler, som er indgået før den 1. maj 2018, har de [slovakiske] domstole i praksis forsøgt at efterleve [Den Europæiske Unions Domstols dom] ved i det væsentlige at nå frem til samme resultat, som det lovgiver har tilsigtet, idet de har anlagt en fortolkning, der er i overensstemmelse med EU-retten. |
| --- | --- |

B.

Selv om ændringen af loven har muliggjort en bedre gennemførelse af Den Europæiske Unions Domstols dom fra den 1. maj 2018 at regne, forholder det sig ikke desto mindre således, at i tvister vedrørende forbrugerkreditaftaler, som er indgået før den 1. maj 2018, har de [slovakiske] domstole i praksis forsøgt at efterleve [Den Europæiske Unions Domstols dom] ved i det væsentlige at nå frem til samme resultat, som det lovgiver har tilsigtet, idet de har anlagt en fortolkning, der er i overensstemmelse med EU-retten.

| C. | Under disse omstændigheder vedrører det spørgsmål, som forelægges Den Europæiske Unions Domstol en fortolkning af EU-retten og anvendelse af direktivers indirekte virkning. Henset til det store antal afgørelser, hvorved retterne tidligere har anerkendt, at lov nr. 129/2010 giver forbrugerne ret til få specificeret afdragene for tilbagebetaling af kapitalen, renterne og eventuelle ekstra omkostninger, forelægges følgende spørgsmål:
  Kan en domstol i henhold til retssikkerhedsprincippet — i forbindelse med gennemførelsen af den indirekte virkning af et direktiv i de horisontale relationer mellem borgere og med henblik på at sikre den fulde virkning af dette direktiv ved en anvendelse af samtlige fortolkningsmetoder og national lovgivning — i en tvist vedrørende en forbrugerkreditaftale, der er indgået før den 1. maj 2018 afsige en afgørelse, hvis virkninger er de samme som de virkninger, der følger af den lovændring, der blev foretaget af lovgiver med virkning fra den 1. maj 2018 med henblik på at opfylde dommen i sag C-42/15? |
| --- | --- |

C.

Under disse omstændigheder vedrører det spørgsmål, som forelægges Den Europæiske Unions Domstol en fortolkning af EU-retten og anvendelse af direktivers indirekte virkning. Henset til det store antal afgørelser, hvorved retterne tidligere har anerkendt, at lov nr. 129/2010 giver forbrugerne ret til få specificeret afdragene for tilbagebetaling af kapitalen, renterne og eventuelle ekstra omkostninger, forelægges følgende spørgsmål:

Kan en domstol i henhold til retssikkerhedsprincippet — i forbindelse med gennemførelsen af den indirekte virkning af et direktiv i de horisontale relationer mellem borgere og med henblik på at sikre den fulde virkning af dette direktiv ved en anvendelse af samtlige fortolkningsmetoder og national lovgivning — i en tvist vedrørende en forbrugerkreditaftale, der er indgået før den 1. maj 2018 afsige en afgørelse, hvis virkninger er de samme som de virkninger, der følger af den lovændring, der blev foretaget af lovgiver med virkning fra den 1. maj 2018 med henblik på at opfylde dommen i sag C-42/15?

Såfremt Domstolen besvarer det første spørgsmål således, at en domstol ifølge retssikkerhedsprincippet i forbindelse med gennemførelse af den indirekte virkning af direktivet i de horisontale relationer mellem borgere med henblik på at sikre den fulde virkning af direktivet kan afsige en afgørelse, der har samme virkninger som dem, der følger af den ændring af loven, der blev foretaget af lovgiver med henblik på at opfylde dom af 1. maj 2018 i sag C-42/15, ønskes følgende spørgsmål besvaret:

| 2. | Skal Den Europæiske Unions Domstols dom af 9. november 2016 i sag C-42/15, Home Credit Slovakia mod Klára Bíróová, og direktiv 2008/48/EF (2) af 23. april 2008 om forbrugerkreditaftaler og om ophævelse af Rådets direktiv 87/102/EØF (3) fortolkes således, at Den Europæiske Unions Domstol har fastslået, at direktiv 2008/48/EF ikke alene er til hinder for en national lovgivning, som kræver en specificering af afdragene for tilbagebetaling af kapitalen i form af en amortiseringsplan, men for en hvilken som helst anden lovbestemt specificering af beløbet, antallet og hyppighed af afdragene for tilbagebetaling af kapitalen? |
| --- | --- |

2.

Skal Den Europæiske Unions Domstols dom af 9. november 2016 i sag C-42/15, Home Credit Slovakia mod Klára Bíróová, og direktiv 2008/48/EF (2) af 23. april 2008 om forbrugerkreditaftaler og om ophævelse af Rådets direktiv 87/102/EØF (3) fortolkes således, at Den Europæiske Unions Domstol har fastslået, at direktiv 2008/48/EF ikke alene er til hinder for en national lovgivning, som kræver en specificering af afdragene for tilbagebetaling af kapitalen i form af en amortiseringsplan, men for en hvilken som helst anden lovbestemt specificering af beløbet, antallet og hyppighed af afdragene for tilbagebetaling af kapitalen?

| 3. | Skal Den Europæiske Unions Domstols førnævnte dom fortolkes således, at den ud over hvad der er fastslået vedrørende kapitalen, også afgør spørgsmålet om, hvorvidt en medlemsstats lovgivning, der fastlægger forbrugernes ret til en specificering i en forbrugerkreditaftale af beløbet, antallet og fristerne for betalingen af renter og andre omkostninger, går videre end direktiv 2008/48? Såfremt dommen ligeledes vedrører renter og omkostninger, går et lovkrav om fastsættelse af renter og omkostninger i en anden form end en amortiseringsplan ligeledes videre dette direktiv, navnlig dets artikel 10, stk. 2, litra j)? |
| --- | --- |

3.

Skal Den Europæiske Unions Domstols førnævnte dom fortolkes således, at den ud over hvad der er fastslået vedrørende kapitalen, også afgør spørgsmålet om, hvorvidt en medlemsstats lovgivning, der fastlægger forbrugernes ret til en specificering i en forbrugerkreditaftale af beløbet, antallet og fristerne for betalingen af renter og andre omkostninger, går videre end direktiv 2008/48? Såfremt dommen ligeledes vedrører renter og omkostninger, går et lovkrav om fastsættelse af renter og omkostninger i en anden form end en amortiseringsplan ligeledes videre dette direktiv, navnlig dets artikel 10, stk. 2, litra j)?

---

(1)  Dom af 9.11.2016, Home Credit Slovakia, (EU:C:2016:842).

(2)  EUT 2008, L 133, s. 66.

(3)  Rådets direktiv 87/102/EØF af 22.12.1986 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om forbrugerkredit (EFT 1987, L 42, s. 48).

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/16 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/16

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Raad van State (Nederlandene) den 24. maj 2018 — Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid mod J. m.fl.

(Sag C-341/18)

(2018/C 294/21)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Raad van State

Parter i hovedsagen

Appellant: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

Indstævnte: J. m.fl.

Øvrige parter: C. og H. m.fl.

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 11, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning 2016/399 (1) af 9. marts 2016 om en EU-kodeks for personers grænsepassage (Schengengrænsekodeks) fortolkes således, at en tredjelandsstatsborger, der tidligere er rejst ind i Schengenområdet, f.eks. via en international lufthavn, i Schengenkodeksens forstand rejser ud, så snart den pågældende som sømand påmønstrer et søgående skib, der allerede ligger i en havn, der udgør en ydre grænse, uanset om og i bekræftende fald hvornår vedkommende forlader denne havn med dette skib? Eller skal det, for at der foreligger en udrejse, først fastslås, at sømanden vil forlade havnen med det pågældende søgående skib, og gælder der i så fald en maksimal frist for, hvornår afsejlingen skal ske, og hvornår skal udrejsestemplet anbringes i dette tilfælde? Eller gælder et andet tidspunkt, i givet fald under andre betingelser, som »udrejse«?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/399 af 9.3.2016 om en EU-kodeks for personers grænsepassage (Schengengrænsekodeks) (EUT 2016, L 77, s. 1).

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/16 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/16

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Arbeidshof te Gent (Belgien) den 25. maj 2018 — ISS Facility Services NV mod Sonia Govaerts og Euroclean NV

(Sag C-344/18)

(2018/C 294/22)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Arbeidshof te Gent

Parter i hovedsagen

Appellant: ISS Facility Services NV

Indstævnte: Sonia Govaerts og Euroclean NV

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 3, stk.1, i Rådets direktiv 2001/23/EF (1) af 12. marts 2001 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder eller bedrifter eller af dele af virksomheder eller bedrifter fortolkes således, at såfremt der som omhandlet i direktivets artikel 1, stk. 1, er tale om samtidig overførsel af forskellige dele af en virksomhed til forskellige erhververe, overgår de rettigheder og forpligtelser, der på overførselstidspunkter følger af en arbejdskontrakt med en arbejdstager, der var beskæftiget i hver af de overførte dele, i forhold til det omfang, hvori denne arbejdstager havde været beskæftiget i den del af virksomheden, som er overført til de forskellige erhververe,

eller således, at de nævnte rettigheder og forpligtelser i det hele overgår til erhververen af den del, hvor førnævnte arbejdstager hovedsageligt havde været beskæftiget,

eller således, at såfremt direktivet ikke kan fortolkes på nogen af de nævnte måder, sker der ikke nogen overgang til de nævnte erhververe af de rettigheder og forpligtelser, der følger af arbejdstagerens arbejdskontrakt, hvilket også er tilfældet, såfremt det ikke er muligt at fastsætte omfanget af arbejdstagerens beskæftigelse særskilt i de forskellige dele af virksomheden?

---

(1)  EFT 2001, L 82, s. 16.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/17 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/17

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 28. maj 2018 — Azienda Agricola Barausse Antonio e Gabriele — Società semplice mod Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

(Sag C-348/18)

(2018/C 294/23)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Azienda Agricola Barausse Antonio e Gabriele — Società semplice

Sagsøgt: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 3950/92 (1) — ligeledes sammenholdt med Domstolens begrundelse i dom af 5. maj 2011, forenede sager C-230/09 og C-231/09, vedrørende artikel 10, stk. 3, i forordning nr. 1788/2003/EF (2) — fortolkes således, at omfordelingen af den uudnyttede del af den nationale referencemængde, der er afsat til leverancer, kan ske i henhold til objektive prioriteringskriterier fastsat af medlemsstaterne, eller skal den fortolkes således, at denne udligningsfase alene reguleres af kriteriet om proportionalitet?

---

(1)  Rådets forordning (EØF) nr. 3950/92 af 28.12.1992 om en tillægsafgift på mælk og mejeriprodukter (EFT L 405, s. 1).

(2)  Rådets forordning (EF) nr. 1788/2003 af 29.9.2003 om en afgift på mælk og mejeriprodukter (EUT L 270, s. 123).

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/18 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/18

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Vredegerecht te Antwerpen (Belgien) den 30. maj 2018 — Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS) mod Mbutuku Kanyeba

(Sag C-349/18)

(2018/C 294/24)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Vredegerecht te Antwerpen

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS)

Sagsøgt: Mbutuku Kanyeba

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 9, stk. 4, i forordning nr. 1371/2007 (1) af 23. oktober 2007 om jernbanepassagerers rettigheder og forpligtelser, jf. artikel 2, litra a), og artikel 3, i direktiv 93/13 (2), fortolkes således, at der altid opstår et kontraktmæssigt retsforhold mellem befordringsselskabet og passageren, selv når denne benytter sig af befordrerens tjenesteydelse uden at erhverve en rejsehjemmel? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 9, stk. 4, i forordning nr. 1371/2007 (1) af 23. oktober 2007 om jernbanepassagerers rettigheder og forpligtelser, jf. artikel 2, litra a), og artikel 3, i direktiv 93/13 (2), fortolkes således, at der altid opstår et kontraktmæssigt retsforhold mellem befordringsselskabet og passageren, selv når denne benytter sig af befordrerens tjenesteydelse uden at erhverve en rejsehjemmel?

| 2) | Såfremt det foregående spørgsmål skal besvares benægtende, omfatter beskyttelsen i henhold til doktrinen om urimelige vilkår også en passager, der benytter offentlig transport uden at have erhvervet en rejsehjemmel, og som ved denne handlemåde bliver forpligtet til betaling af en afgift ud over transportprisen på grundlag af befordrerens almindelige bestemmelser, der anses for almindeligt forbindende, fordi de er lovbestemte, eller fordi de er blevet bekendtgjort i en officiel publikation fra staten? |
| --- | --- |

2)

Såfremt det foregående spørgsmål skal besvares benægtende, omfatter beskyttelsen i henhold til doktrinen om urimelige vilkår også en passager, der benytter offentlig transport uden at have erhvervet en rejsehjemmel, og som ved denne handlemåde bliver forpligtet til betaling af en afgift ud over transportprisen på grundlag af befordrerens almindelige bestemmelser, der anses for almindeligt forbindende, fordi de er lovbestemte, eller fordi de er blevet bekendtgjort i en officiel publikation fra staten?

| 3) | Er artikel 6 i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, der bestemmer, at »[m]edlemsstaterne fastsætter, at urimelige kontraktvilkår i en aftale, som en erhvervsdrivende har indgået med en forbruger, i henhold til deres nationale lovgivning ikke binder forbrugeren, og at aftalen forbliver bindende for parterne på i øvrigt samme vilkår, hvis den kan opretholdes uden de urimelige kontraktvilkår«, i alle tilfælde til hinder for, at retten kan mildne det vilkår, som anses for urimeligt, eller i stedet anvende almindelige regler? |
| --- | --- |

3)

Er artikel 6 i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, der bestemmer, at »[m]edlemsstaterne fastsætter, at urimelige kontraktvilkår i en aftale, som en erhvervsdrivende har indgået med en forbruger, i henhold til deres nationale lovgivning ikke binder forbrugeren, og at aftalen forbliver bindende for parterne på i øvrigt samme vilkår, hvis den kan opretholdes uden de urimelige kontraktvilkår«, i alle tilfælde til hinder for, at retten kan mildne det vilkår, som anses for urimeligt, eller i stedet anvende almindelige regler?

| 4) | Såfremt det foregående spørgsmål besvares benægtende, under hvilke omstændigheder kan den nationale ret mildne det vilkår, som anses for urimeligt, eller erstatte det ud fra almindelige regler[?] |
| --- | --- |

4)

Såfremt det foregående spørgsmål besvares benægtende, under hvilke omstændigheder kan den nationale ret mildne det vilkår, som anses for urimeligt, eller erstatte det ud fra almindelige regler[?]

| 5) | Såfremt det ovenstående spørgsmål ikke kan besvares generelt, opstår det spørgsmål, om artikel 6 i direktiv 93/13 i det tilfælde, hvor det nationale sporvejsselskab efter at have grebet en passager i at rejse uden billet sanktionerer denne efter civilretten med en afgift alene eller oven i billetprisen, og retten kommer til det resultat, at afgiften er et urimeligt vilkår som omhandlet i artikel 2, litra a), jf. artikel 3, i direktiv 93/13, er til hinder for, at retten erklærer vilkåret for ugyldigt og anvender almindelige erstatningsregler for at erstatte den skade, som det nationale sporvejsselskab har lidt? |
| --- | --- |

5)

Såfremt det ovenstående spørgsmål ikke kan besvares generelt, opstår det spørgsmål, om artikel 6 i direktiv 93/13 i det tilfælde, hvor det nationale sporvejsselskab efter at have grebet en passager i at rejse uden billet sanktionerer denne efter civilretten med en afgift alene eller oven i billetprisen, og retten kommer til det resultat, at afgiften er et urimeligt vilkår som omhandlet i artikel 2, litra a), jf. artikel 3, i direktiv 93/13, er til hinder for, at retten erklærer vilkåret for ugyldigt og anvender almindelige erstatningsregler for at erstatte den skade, som det nationale sporvejsselskab har lidt?

---

(1)  EUT 2007, L 315, s. 14.

(2)  Rådets direktiv 93/13/EØF af 5.4.1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (EUT 1993, L 95, s. 29).

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/18 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/18

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Vredegerecht te Antwerpen (Belgien) den 30. maj 2018 — Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS) mod Larissa Nijs

(Sag C-350/18)

(2018/C 294/25)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Vredegerecht te Antwerpen

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS)

Sagsøgt: Larissa Nijs

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 9, stk. 4, i forordning nr. 1371/2007 af 23. oktober 2007 (1) om jernbanepassagerers rettigheder og forpligtelser, jf. artikel 2, litra a), og artikel 3, i direktiv 93/13 (2), fortolkes således, at der altid opstår et kontraktmæssigt retsforhold mellem befordringsselskabet og passageren, selv når denne benytter sig af befordrerens tjenesteydelse uden at erhverve en rejsehjemmel? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 9, stk. 4, i forordning nr. 1371/2007 af 23. oktober 2007 (1) om jernbanepassagerers rettigheder og forpligtelser, jf. artikel 2, litra a), og artikel 3, i direktiv 93/13 (2), fortolkes således, at der altid opstår et kontraktmæssigt retsforhold mellem befordringsselskabet og passageren, selv når denne benytter sig af befordrerens tjenesteydelse uden at erhverve en rejsehjemmel?

| 2) | Såfremt det foregående spørgsmål skal besvares benægtende, omfatter beskyttelsen i henhold til doktrinen om urimelige vilkår også en passager, der benytter offentlig transport uden at have erhvervet en rejsehjemmel, og som ved denne handlemåde bliver forpligtet til betaling af en afgift ud over transportprisen på grundlag af befordrerens almindelige bestemmelser, der anses for almindeligt forbindende, fordi de er lovbestemte, eller fordi de er blevet bekendtgjort i en officiel publikation fra staten? |
| --- | --- |

2)

Såfremt det foregående spørgsmål skal besvares benægtende, omfatter beskyttelsen i henhold til doktrinen om urimelige vilkår også en passager, der benytter offentlig transport uden at have erhvervet en rejsehjemmel, og som ved denne handlemåde bliver forpligtet til betaling af en afgift ud over transportprisen på grundlag af befordrerens almindelige bestemmelser, der anses for almindeligt forbindende, fordi de er lovbestemte, eller fordi de er blevet bekendtgjort i en officiel publikation fra staten?

| 3) | Er artikel 6 i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, der bestemmer, at »[m]edlemsstaterne fastsætter, at urimelige kontraktvilkår i en aftale, som en erhvervsdrivende har indgået med en forbruger, i henhold til deres nationale lovgivning ikke binder forbrugeren, og at aftalen forbliver bindende for parterne på i øvrigt samme vilkår, hvis den kan opretholdes uden de urimelige kontraktvilkår«, i alle tilfælde til hinder for, at retten kan mildne det vilkår, som anses for urimeligt, eller i stedet anvende almindelige regler? |
| --- | --- |

3)

Er artikel 6 i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, der bestemmer, at »[m]edlemsstaterne fastsætter, at urimelige kontraktvilkår i en aftale, som en erhvervsdrivende har indgået med en forbruger, i henhold til deres nationale lovgivning ikke binder forbrugeren, og at aftalen forbliver bindende for parterne på i øvrigt samme vilkår, hvis den kan opretholdes uden de urimelige kontraktvilkår«, i alle tilfælde til hinder for, at retten kan mildne det vilkår, som anses for urimeligt, eller i stedet anvende almindelige regler?

| 4) | Såfremt det foregående spørgsmål besvares benægtende, under hvilke omstændigheder kan den nationale ret mildne det vilkår, som anses for urimeligt, eller erstatte det ud fra almindelige regler[?] |
| --- | --- |

4)

Såfremt det foregående spørgsmål besvares benægtende, under hvilke omstændigheder kan den nationale ret mildne det vilkår, som anses for urimeligt, eller erstatte det ud fra almindelige regler[?]

| 5) | Såfremt det ovenstående spørgsmål ikke kan besvares generelt, opstår det spørgsmål, om artikel 6 i direktiv 93/13 i det tilfælde, hvor det nationale sporvejsselskab efter at have grebet en passager i at rejse uden billet sanktionerer denne efter civilretten med en afgift alene eller oven i billetprisen, og retten kommer til det resultat, at afgiften er et urimeligt vilkår som omhandlet i artikel 2, litra a), jf. artikel 3, i direktiv 93/13, er til hinder for, at retten erklærer vilkåret for ugyldigt og anvender almindelige erstatningsregler for at erstatte den skade, som det nationale sporvejsselskab har lidt? |
| --- | --- |

5)

Såfremt det ovenstående spørgsmål ikke kan besvares generelt, opstår det spørgsmål, om artikel 6 i direktiv 93/13 i det tilfælde, hvor det nationale sporvejsselskab efter at have grebet en passager i at rejse uden billet sanktionerer denne efter civilretten med en afgift alene eller oven i billetprisen, og retten kommer til det resultat, at afgiften er et urimeligt vilkår som omhandlet i artikel 2, litra a), jf. artikel 3, i direktiv 93/13, er til hinder for, at retten erklærer vilkåret for ugyldigt og anvender almindelige erstatningsregler for at erstatte den skade, som det nationale sporvejsselskab har lidt?

---

(1)  EUT L 315, s. 14.

(2)  Rådets direktiv 93/13/EØF af 5.4.1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (EFT L 95, s. 29).

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/19 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/19

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Vredegerecht te Antwerpen (Belgien) den 30. maj 2018 — Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS) mod Jean-Louis Anita Dedroog

(Sag C-351/18)

(2018/C 294/26)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Vredegerecht te Antwerpen

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS)

Sagsøgt: Jean-Louis Anita Dedroog

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 9, stk. 4, i forordning nr. 1371/2007 af 23. oktober 2007 (1) om jernbanepassagerers rettigheder og forpligtelser, jf. artikel 2, litra a), og artikel 3, i direktiv 93/13 (2), fortolkes således, at der altid opstår et kontraktmæssigt retsforhold mellem befordringsselskabet og passageren, selv når denne benytter sig af befordrerens tjenesteydelse uden at erhverve en rejsehjemmel? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 9, stk. 4, i forordning nr. 1371/2007 af 23. oktober 2007 (1) om jernbanepassagerers rettigheder og forpligtelser, jf. artikel 2, litra a), og artikel 3, i direktiv 93/13 (2), fortolkes således, at der altid opstår et kontraktmæssigt retsforhold mellem befordringsselskabet og passageren, selv når denne benytter sig af befordrerens tjenesteydelse uden at erhverve en rejsehjemmel?

| 2) | Såfremt det foregående spørgsmål skal besvares benægtende, omfatter beskyttelsen i henhold til doktrinen om urimelige vilkår også en passager, der benytter offentlig transport uden at have erhvervet en rejsehjemmel, og som ved denne handlemåde bliver forpligtet til betaling af en afgift ud over transportprisen på grundlag af befordrerens almindelige bestemmelser, der anses for almindeligt forbindende, fordi de er lovbestemte, eller fordi de er blevet bekendtgjort i en officiel publikation fra staten? |
| --- | --- |

2)

Såfremt det foregående spørgsmål skal besvares benægtende, omfatter beskyttelsen i henhold til doktrinen om urimelige vilkår også en passager, der benytter offentlig transport uden at have erhvervet en rejsehjemmel, og som ved denne handlemåde bliver forpligtet til betaling af en afgift ud over transportprisen på grundlag af befordrerens almindelige bestemmelser, der anses for almindeligt forbindende, fordi de er lovbestemte, eller fordi de er blevet bekendtgjort i en officiel publikation fra staten?

| 3) | Er artikel 6 i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, der bestemmer, at »[m]edlemsstaterne fastsætter, at urimelige kontraktvilkår i en aftale, som en erhvervsdrivende har indgået med en forbruger, i henhold til deres nationale lovgivning ikke binder forbrugeren, og at aftalen forbliver bindende for parterne på i øvrigt samme vilkår, hvis den kan opretholdes uden de urimelige kontraktvilkår«, i alle tilfælde til hinder for, at retten kan mildne det vilkår, som anses for urimeligt, eller i stedet anvende almindelige regler? |
| --- | --- |

3)

Er artikel 6 i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, der bestemmer, at »[m]edlemsstaterne fastsætter, at urimelige kontraktvilkår i en aftale, som en erhvervsdrivende har indgået med en forbruger, i henhold til deres nationale lovgivning ikke binder forbrugeren, og at aftalen forbliver bindende for parterne på i øvrigt samme vilkår, hvis den kan opretholdes uden de urimelige kontraktvilkår«, i alle tilfælde til hinder for, at retten kan mildne det vilkår, som anses for urimeligt, eller i stedet anvende almindelige regler?

| 4) | Såfremt det foregående spørgsmål besvares benægtende, under hvilke omstændigheder kan den nationale ret mildne det vilkår, som anses for urimeligt, eller erstatte det ud fra almindelige regler[?] |
| --- | --- |

4)

Såfremt det foregående spørgsmål besvares benægtende, under hvilke omstændigheder kan den nationale ret mildne det vilkår, som anses for urimeligt, eller erstatte det ud fra almindelige regler[?]

| 5) | Såfremt det ovenstående spørgsmål ikke kan besvares generelt, opstår det spørgsmål, om artikel 6 i direktiv 93/13 i det tilfælde, hvor det nationale sporvejsselskab efter at have grebet en passager i at rejse uden billet sanktionerer denne efter civilretten med en afgift alene eller oven i billetprisen, og retten kommer til det resultat, at afgiften er et urimeligt vilkår som omhandlet i artikel 2, litra a), jf. artikel 3, i direktiv 93/13, er til hinder for, at retten erklærer vilkåret for ugyldigt og anvender almindelige erstatningsregler for at erstatte den skade, som det nationale sporvejsselskab har lidt? |
| --- | --- |

5)

Såfremt det ovenstående spørgsmål ikke kan besvares generelt, opstår det spørgsmål, om artikel 6 i direktiv 93/13 i det tilfælde, hvor det nationale sporvejsselskab efter at have grebet en passager i at rejse uden billet sanktionerer denne efter civilretten med en afgift alene eller oven i billetprisen, og retten kommer til det resultat, at afgiften er et urimeligt vilkår som omhandlet i artikel 2, litra a), jf. artikel 3, i direktiv 93/13, er til hinder for, at retten erklærer vilkåret for ugyldigt og anvender almindelige erstatningsregler for at erstatte den skade, som det nationale sporvejsselskab har lidt?

---

(1)  EUT L 315, s. 14.

(2)  Rådets direktiv 93/13/EØF af 5.4.1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (EFT L 95, s. 29).

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/20 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/20

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunalul Bacău (Rumænien) den 30. maj 2018 — Radu Lucian Rusu og Oana Maria Rusu mod SC Blue Air — Airline Management Solutions Srl

(Sag C-354/18)

(2018/C 294/27)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Tribunalul Bacău

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Radu Lucian Rusu og Oana Maria Rusu

Sagsøgt: SC Blue Air — Airline Management Solutions Srl

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er formålet med det beløb på 400 EUR, som er omhandlet i artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 261/2004 (1), at der herefter først og fremmest ydes erstatning for økonomiske tab, mens ikke-økonomiske tab erstattes i henhold til artikel 12, eller omfatter artikel 7, stk. 1 litra b), hovedsageligt ikke-økonomiske tab, mens økonomiske tab er omfattet af bestemmelserne i artikel 12? |
| --- | --- |

1)

Er formålet med det beløb på 400 EUR, som er omhandlet i artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 261/2004 (1), at der herefter først og fremmest ydes erstatning for økonomiske tab, mens ikke-økonomiske tab erstattes i henhold til artikel 12, eller omfatter artikel 7, stk. 1 litra b), hovedsageligt ikke-økonomiske tab, mens økonomiske tab er omfattet af bestemmelserne i artikel 12?

| 2) | Er det beløb, der svarer til tabt arbejdsfortjeneste og som overstiger det i artikel 7, stk. 1, litra b), omhandlede beløb på 400 EUR, omfattet af begrebet yderligere kompensation i artikel 12? |
| --- | --- |

2)

Er det beløb, der svarer til tabt arbejdsfortjeneste og som overstiger det i artikel 7, stk. 1, litra b), omhandlede beløb på 400 EUR, omfattet af begrebet yderligere kompensation i artikel 12?

| 3) | Artikel 12, [stk. 1], andet afsnit, bestemmer, at »[k]ompensation i henhold til denne forordning kan fratrækkes en sådan yderligere kompensation«. Skal denne artikel i forordningen fortolkes således, at det overlades til de nationale domstoles skøn at afgøre, om det beløb, der tildeles i henhold til artikel 7, stk. 1, litra b), skal trækkes fra den yderligere kompensation, eller er der tale om et obligatorisk fradrag? |
| --- | --- |

3)

Artikel 12, [stk. 1], andet afsnit, bestemmer, at »[k]ompensation i henhold til denne forordning kan fratrækkes en sådan yderligere kompensation«. Skal denne artikel i forordningen fortolkes således, at det overlades til de nationale domstoles skøn at afgøre, om det beløb, der tildeles i henhold til artikel 7, stk. 1, litra b), skal trækkes fra den yderligere kompensation, eller er der tale om et obligatorisk fradrag?

| 4) | Såfremt der ikke er tale om et obligatorisk fradrag, på hvilket grundlag kan den forelæggende ret i givet fald trække det i artikel 7, stk. 1, litra b), omhandlede beløb fra den yderligere kompensation? |
| --- | --- |

4)

Såfremt der ikke er tale om et obligatorisk fradrag, på hvilket grundlag kan den forelæggende ret i givet fald trække det i artikel 7, stk. 1, litra b), omhandlede beløb fra den yderligere kompensation?

| 5) | Skal det tab, som er opstået som følge af manglende lønudbetaling, der skyldes den omstændighed, at arbejdstageren ikke kunne møde op på sin arbejdsplads som følge af en forsinket ankomst til bestemmelsesstedet på grund af en omlægning af rejsen, fastlægges i lyset af de forpligtelser, som følger af artikel 8, eller af artikel 12, sammenholdt med artikel 4? |
| --- | --- |

5)

Skal det tab, som er opstået som følge af manglende lønudbetaling, der skyldes den omstændighed, at arbejdstageren ikke kunne møde op på sin arbejdsplads som følge af en forsinket ankomst til bestemmelsesstedet på grund af en omlægning af rejsen, fastlægges i lyset af de forpligtelser, som følger af artikel 8, eller af artikel 12, sammenholdt med artikel 4?

| 6) | Indebærer luftfartsselskabets opfyldelse af forpligtelsen til at yde bistand i henhold til artikel 4, stk. 3, og artikel 8 i forordning nr. 261/2004, at passageren er blevet grundigt informeret om alle muligheder for omlægning af rejsen således som fastsat i artikel 8, stk. 1, litra a), b) og c)? |
| --- | --- |

6)

Indebærer luftfartsselskabets opfyldelse af forpligtelsen til at yde bistand i henhold til artikel 4, stk. 3, og artikel 8 i forordning nr. 261/2004, at passageren er blevet grundigt informeret om alle muligheder for omlægning af rejsen således som fastsat i artikel 8, stk. 1, litra a), b) og c)?

| 7) | Hvem har i henhold til artikel 8 i forordning nr. 261/2004 ansvaret for at godtgøre, at en omlægning er blevet foretaget ved førstgivne lejlighed? |
| --- | --- |

7)

Hvem har i henhold til artikel 8 i forordning nr. 261/2004 ansvaret for at godtgøre, at en omlægning er blevet foretaget ved førstgivne lejlighed?

| 8) | Forpligter forordningen passagerne til at søge efter andre flyvninger til deres bestemmelsessted og anmode luftfartsselskabet om at finde plads til dem på disse flyvninger, eller er luftfartsselskabet forpligtet til af egen drift at finde den bedst mulige løsning for passageren med henblik på at befordre dem til det pågældende bestemmelsessted? |
| --- | --- |

8)

Forpligter forordningen passagerne til at søge efter andre flyvninger til deres bestemmelsessted og anmode luftfartsselskabet om at finde plads til dem på disse flyvninger, eller er luftfartsselskabet forpligtet til af egen drift at finde den bedst mulige løsning for passageren med henblik på at befordre dem til det pågældende bestemmelsessted?

| 9) | Er det for opgørelsen af de tab, som passagererne har lidt, relevant, at de accepterede luftfartsselskabets tilbud om en flyvning den 11. september 2016, selv om de må have kunnet forestille sig, at de ikke ville blive godtgjort for perioden med fravær fra arbejdet? |
| --- | --- |

9)

Er det for opgørelsen af de tab, som passagererne har lidt, relevant, at de accepterede luftfartsselskabets tilbud om en flyvning den 11. september 2016, selv om de må have kunnet forestille sig, at de ikke ville blive godtgjort for perioden med fravær fra arbejdet?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11.2.2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (EUT 2004, L 46, s. 1).

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/21 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/21

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesgericht Salzburg (Østrig) den 31. maj 2018 — Barbara Rust-Hackner mod Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich

(Sag C-355/18)

(2018/C 294/28)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landesgericht Salzburg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Barbara Rust-Hackner

Sagsøgt: Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 15, stk. 1, i direktiv 90/619/EØF (andet livsforsikringsdirektiv) (1), som ændret ved direktiv 92/96/EØF (tredje livsforsikringsdirektiv) (2), sammenholdt med artikel 31 i direktiv 92/96/EØF, fortolkes således, at meddelelsen om muligheden for opsigelse også skal indeholde en oplysning om, at opsigelsen ikke er undergivet særlige formkrav? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 15, stk. 1, i direktiv 90/619/EØF (andet livsforsikringsdirektiv) (1), som ændret ved direktiv 92/96/EØF (tredje livsforsikringsdirektiv) (2), sammenholdt med artikel 31 i direktiv 92/96/EØF, fortolkes således, at meddelelsen om muligheden for opsigelse også skal indeholde en oplysning om, at opsigelsen ikke er undergivet særlige formkrav?

| 2) | Kan en opsigelse på grund af fejlagtig oplysning om opsigelsesretten også finde sted, efter at en livsforsikringsaftale er ophævet som følge af forsikringstagerens opsigelse (og tilbagekøb)? |
| --- | --- |

2)

Kan en opsigelse på grund af fejlagtig oplysning om opsigelsesretten også finde sted, efter at en livsforsikringsaftale er ophævet som følge af forsikringstagerens opsigelse (og tilbagekøb)?

---

(1)  Rådets andet direktiv 90/619/EØF af 8.11.1990 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte livsforsikringsvirksomhed, om fastsættelse af bestemmelser, der kan lette den faktiske gennemførelse af den fri udveksling af tjenesteydelser, og om ændring af direktiv 79/267/EØF (EFT 1990, L 330, s. 50).

(2)  Rådets direktiv 92/96/EØF af 10.11.1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte livsforsikringsvirksomhed og om ændring af direktiv 79/267/EØF og 90/619/EØF (tredje livsforsikringsdirektiv) (EFT 1992, L 360, s. 1).

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/22 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/22

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesgericht Salzburg (Østrig) den 31. maj 2018 — Christian Gmoser mod Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich

(Sag C-356/18)

(2018/C 294/29)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landesgericht Salzburg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Christian Gmoser

Sagsøgt: Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 15, stk. 1, i direktiv 90/619/EØF (1) (andet livsforsikringsdirektiv), som ændret ved direktiv 92/96/EØF (2) (tredje livsforsikringsdirektiv), sammenholdt med artikel 31 i direktiv 92/96/EØF, fortolkes således, at meddelelsen om muligheden for opsigelse også skal indeholde en oplysning om, at opsigelsen ikke er undergivet særlige formkrav? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 15, stk. 1, i direktiv 90/619/EØF (1) (andet livsforsikringsdirektiv), som ændret ved direktiv 92/96/EØF (2) (tredje livsforsikringsdirektiv), sammenholdt med artikel 31 i direktiv 92/96/EØF, fortolkes således, at meddelelsen om muligheden for opsigelse også skal indeholde en oplysning om, at opsigelsen ikke er undergivet særlige formkrav?

| 2) | Kan en opsigelse på grund af fejlagtig oplysning om opsigelsesretten også finde sted, efter at en livsforsikringsaftale er ophævet som følge af forsikringstagerens opsigelse (og tilbagekøb)? |
| --- | --- |

2)

Kan en opsigelse på grund af fejlagtig oplysning om opsigelsesretten også finde sted, efter at en livsforsikringsaftale er ophævet som følge af forsikringstagerens opsigelse (og tilbagekøb)?

---

(1)  Rådets andet direktiv 90/619/EØF af 8.11.1990 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte livsforsikringsvirksomhed, om fastsættelse af bestemmelser, der kan lette den faktiske gennemførelse af den fri udveksling af tjenesteydelser, og om ændring af direktiv 79/267/EØF (EFT 1990, L 330, s. 50).

(2)  Rådets direktiv 92/96/EØF af 10.11.1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte livsforsikringsvirksomhed og om ændring af direktiv 79/267/EØF og 90/619/EØF (tredje livsforsikringsdirektiv) (EFT 1992, L 360, s. 1).

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/23 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/23

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesgericht Salzburg (Østrig) den 31. maj 2018 — Bettina Plackner mod Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich

(Sag C-357/18)

(2018/C 294/30)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landesgericht Salzburg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Bettina Plackner

Sagsøgt: Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 15, stk. 1, i direktiv 90/619/EØF (andet livsforsikringsdirektiv) (1), som ændret ved direktiv 92/96/EØF (tredje livsforsikringsdirektiv) (2), sammenholdt med artikel 31 i direktiv 92/96/EØF, fortolkes således, at meddelelsen om muligheden for opsigelse også skal indeholde en oplysning om, at opsigelsen ikke er undergivet særlige formkrav?

---

(1)  Rådets andet direktiv 90/619/EØF af 8.11.1990 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte livsforsikringsvirksomhed, om fastsættelse af bestemmelser, der kan lette den faktiske gennemførelse af den fri udveksling af tjenesteydelser, og om ændring af direktiv 79/267/EØF (EFT 1990, L 330, s. 50).

(2)  Rådets direktiv 92/96/EØF af 10.11.1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte livsforsikringsvirksomhed og om ændring af direktiv 79/267/EØF og 90/619/EØF (tredje livsforsikringsdirektiv) (EFT 1992, L 360, s. 1).

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/23 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/23

---

Appel iværksat den 1. juni 2018 af Det Europæiske Lægemiddelagentur til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 22. marts 2018 i sag T-80/16, Shire Pharmaceuticals Ireland mod EMA

(Sag C-359/18 P)

(2018/C 294/31)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Det Europæiske Lægemiddelagentur (EMA) (ved S. Marino, A. Spina, S. Drosos og T. Jabłoński, som befuldmægtigede)

De andre parter i appelsagen: Shire Pharmaceuticals Ireland Ltd og Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | EMA’s appel tages til følge, og Rettens dom i sag T-80/16 ophæves. |
| --- | --- |

—

EMA’s appel tages til følge, og Rettens dom i sag T-80/16 ophæves.

| — | Frifindelse for så vidt angår annullationspåstanden. |
| --- | --- |

—

Frifindelse for så vidt angår annullationspåstanden.

| — | Sagsøgeren i første instans tilpligtes at betale sagsomkostningerne (herunder sagsomkostningerne ved Retten). |
| --- | --- |

—

Sagsøgeren i første instans tilpligtes at betale sagsomkostningerne (herunder sagsomkostningerne ved Retten).

Anbringender og væsentligste argumenter

EMA har fremsat to appelanbringender.

| 1) | Det første appelanbringende består af to led. Under det første appelanbringendes første led har EMA gjort gældende, at Retten begik en retlig fejl, da den i den appellerede doms præmis 50 fastslog, at artikel 5, stk. 1, i forordningen om lægemidler til sjældne sygdomme (1) skal læses uafhængigt af artikel 5, stk. 2. En sådan fortolkning er i strid med artikel 5, stk. 1, da den undergraver bestemmelsens effektive virkning.
  Under det det første appelanbringendes andet led har EMA gjort gældende, at Retten begik en retlig fejl ved i den appellerede doms præmis 64 at fastslå, at EMA skal anvende begrebet lægemiddel, når det med henblik på anvendelsen af artikel 5, stk. 1, vurderer, om en ansøgning om udpegelse af et lægemiddel til sjældne sygdomme og en tidligere indleveret ansøgning om markedsføringstilladelse overlapper. |
| --- | --- |

1)

Det første appelanbringende består af to led. Under det første appelanbringendes første led har EMA gjort gældende, at Retten begik en retlig fejl, da den i den appellerede doms præmis 50 fastslog, at artikel 5, stk. 1, i forordningen om lægemidler til sjældne sygdomme (1) skal læses uafhængigt af artikel 5, stk. 2. En sådan fortolkning er i strid med artikel 5, stk. 1, da den undergraver bestemmelsens effektive virkning.

Under det det første appelanbringendes andet led har EMA gjort gældende, at Retten begik en retlig fejl ved i den appellerede doms præmis 64 at fastslå, at EMA skal anvende begrebet lægemiddel, når det med henblik på anvendelsen af artikel 5, stk. 1, vurderer, om en ansøgning om udpegelse af et lægemiddel til sjældne sygdomme og en tidligere indleveret ansøgning om markedsføringstilladelse overlapper.

| 2) | Med det andet appelanbringende har EMA gjort gældende, at Retten foretog en fejlagtig fortolkning af begrebet lægemidler som omhandlet i artikel 1, stk. 2, direktiv (2) 2001/83/EF, for så vidt som den fastslog, at en forskel i hjælpestoffer og administrationsveje mellem to lægemidler ville gøre dem forskellige med henblik på anvendelsen af artikel 5, stk. 1, i forordningen om lægemidler til sjældne sygdomme. |
| --- | --- |

2)

Med det andet appelanbringende har EMA gjort gældende, at Retten foretog en fejlagtig fortolkning af begrebet lægemidler som omhandlet i artikel 1, stk. 2, direktiv (2) 2001/83/EF, for så vidt som den fastslog, at en forskel i hjælpestoffer og administrationsveje mellem to lægemidler ville gøre dem forskellige med henblik på anvendelsen af artikel 5, stk. 1, i forordningen om lægemidler til sjældne sygdomme.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 141/2000 af 16.12.1999 om lægemidler til sjældne sygdomme (EFT 2000, L 18, s. 1).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF af 6.11.2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler (EFT 2001, L 311, s. 67).

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/24 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/24

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italien) den 4. juni 2018 — Eni SpA mod Ministero dello Sviluppo Economico og Ministero dell’Economia e delle Finanze

(Sag C-364/18)

(2018/C 294/32)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Eni SpA

Sagsøgte: Ministero dello Sviluppo Economico og Ministero dell’Economia e delle Finanze

Præjudicielt spørgsmål

Er bestemmelserne i artikel 6, stk. 1, i direktiv 94/22/EF (1) og sjette betragtning hertil til hinder for en national lovgivning, navnlig artikel 19, stk. 5a, i lovdekret nr. 625/1996, som fortolket af Consiglio di Stato i dom nr. 290/2018, hvorefter det er tilladt med henblik på betaling af royalties at kræve anvendelse af energikvoteparameteren, som er baseret på prisen for råolie og andre brændstoffer, i stedet for Pfor-indekset, som er knyttet til gasprisen på korttidsmarkedet?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/22/EF af 30.5.1994 om betingelser for tideling og udnyttelse af tilladelser til prospektering, efterforskning og produktion af kulbrinter (EFT L 164, s. 3).

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/25 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/25

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italien) den 4. juni 2018 — Shell Italia E & P SpA mod Ministero dello Sviluppo Economico m.fl.

(Sag C-365/18)

(2018/C 294/33)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Shell Italia E & P SpA

Sagsøgte: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze og Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente

Præjudicielt spørgsmål

Er bestemmelserne i artikel 6, stk. 1, i direktiv 94/22/EF (1) og sjette betragtning hertil til hinder for en national lovgivning, navnlig artikel 19, stk. 5a, i lovdekret nr. 625/1996, som fortolket af Consiglio di Stato i dom nr. 290/2018, hvorefter det er tilladt med henblik på betaling af royalties at kræve anvendelse af energikvoteparameteren, som er baseret på prisen for råolie og andre brændstoffer, i stedet for Pfor-indekset, som er knyttet til gasprisen på korttidsmarkedet?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/22/EF af 30.5.1994 om betingelser for tideling og udnyttelse af tilladelser til prospektering, efterforskning og produktion af kulbrinter (EFT L 164, s. 3).

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/25 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/25

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de lo Social de Madrid (Spanien) den 5. juni 2018 — José Manuel Ortiz Mesonero mod UTE Luz Madrid Centro (der består af de erhvervsdrivende selskaber SICE S.A., Urbalux S.A. ImesAPI S.A. Extralux S.A. og Citelum Ibérica S.A.)

(Sag C-366/18)

(2018/C 294/34)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Juzgado de lo Social de Madrid

Parter i hovedsagen

Sagsøger: José Manuel Ortiz Mesonero

Sagsøgt: UTE Luz Madrid Centro (der består af de erhvervsdrivende selskaber SICE S.A., Urbalux S.A. ImesAPI S.A. Extralux S.A. og Citelum Ibérica S.A.)

Præjudicielt spørgsmål

Er artikel 8, 10 og 157 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, artikel 3 i traktaten om Den Europæiske Union, artikel 23 og artikel 33, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder samt artikel 1 og artikel 14, stk. 1, i direktiv 2006/54 (1), alle sammenholdt med direktiv 2010/18 (2) om iværksættelse af den reviderede rammeaftale vedrørende forældreorlov, til hinder for en national retsforskrift som artikel 37, stk. 6, i Estatuto de los Trabajadores (lov om arbejdstageres rettigheder), der i alle tilfælde betinger arbejdstagerens udøvelse af retten til at forene familieliv med arbejdsliv for at passe mindreårige eller familiemedlemmer, som arbejdstageren har ansvaret for, af en nedsættelse af arbejdstagerens almindelige arbejdstid og en deraf følgende forholdsmæssig nedsættelse af lønnen?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/54/EF af 5.7.2006 om gennemførelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv (EUT L 204, s. 23).

(2)  Rådets direktiv 2010/18/EU af 8.3.2010 om iværksættelse af den reviderede rammeaftale vedrørende forældreorlov, der er indgået af BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP og EFS, og om ophævelse af direktiv 96/34/EF (EUT L 68, s. 139.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/26 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/26

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Supremo (Spanien) den 4. juni 2018 — María Teresa Aragón Carrasco, María Eugenia Cotano Montero, María Gloria Ferratges Castellanos, Raquel García Ferratges, Elena Muñoz Mora, Ángela Navas Chillón, Mercedes Noriega Bosch, Susana Rizo Santaella, Desamparados Sánchez Ramos, Lucía Santana Ruiz og Luis Salas Fernández (som arving efter Lucía Sánchez de la Peña) mod Administración del Estado

(Sag C-367/18)

(2018/C 294/35)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Tribunal Supremo

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: María Teresa Aragón Carrasco, María Eugenia Cotano Montero, María Gloria Ferratges Castellanos, Raquel García Ferratges, Elena Muñoz Mora, Ángela Navas Chillón, Mercedes Noriega Bosch, Susana Rizo Santaella, Desamparados Sánchez Ramos, Lucía Santana Ruiz og Luis Salas Fernández (som arving efter Lucía Sánchez de la Peña)

Sagsøgt: Administración del Estado

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal § 4 i rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indeholdt i bilaget til direktiv 1999/70 (1), fortolkes således, at den er til hinder for den nationale spanske lovgivning, som i artikel 12, stk. 3, i Texto refundido del Estatuto del Empleado Público (Real Decreto Legislativo 2/2015, de 30 de octubre), bestemmer, at afskedigelse uden restriktioner sker uden godtgørelse, men fastsætter en godtgørelse i artikel 49, stk. 1, litra c), i Texto refundido del Estatuto de los Trabajadores (Real Decreto Legislativo 2/2015, de 23 de octubre), når ansættelseskontrakten ophører, og visse retligt fastsatte årsager opfyldes? |
| --- | --- |

1)

Skal § 4 i rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indeholdt i bilaget til direktiv 1999/70 (1), fortolkes således, at den er til hinder for den nationale spanske lovgivning, som i artikel 12, stk. 3, i Texto refundido del Estatuto del Empleado Público (Real Decreto Legislativo 2/2015, de 30 de octubre), bestemmer, at afskedigelse uden restriktioner sker uden godtgørelse, men fastsætter en godtgørelse i artikel 49, stk. 1, litra c), i Texto refundido del Estatuto de los Trabajadores (Real Decreto Legislativo 2/2015, de 23 de octubre), når ansættelseskontrakten ophører, og visse retligt fastsatte årsager opfyldes?

| 2) | Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende, er en foranstaltning som den, der er indført af den spanske lovgiver, som består i at fastsætte en godtgørelse på 12 dages løn for hvert års ansættelse, som modtages af arbejdstageren ved en midlertidig ansættelses udløb, da omfattet af anvendelsesområdet for rammeaftalens § 5, selv om den midlertidige ansættelse har været begrænset til en enkelt kontrakt? |
| --- | --- |

2)

Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende, er en foranstaltning som den, der er indført af den spanske lovgiver, som består i at fastsætte en godtgørelse på 12 dages løn for hvert års ansættelse, som modtages af arbejdstageren ved en midlertidig ansættelses udløb, da omfattet af anvendelsesområdet for rammeaftalens § 5, selv om den midlertidige ansættelse har været begrænset til en enkelt kontrakt?

| 3) | Såfremt det andet spørgsmål besvares bekræftende, er en lovbestemmelse, hvorefter tidsbegrænset ansatte arbejdstagere ved ansættelsens udløb modtager en godtgørelse på 12 dages løn for hvert års ansættelse, men som udelukker ovennævnte hjælpepersonale, når deres afskedigelse er uden restriktioner, da i strid med rammeaftalens § 5? |
| --- | --- |

3)

Såfremt det andet spørgsmål besvares bekræftende, er en lovbestemmelse, hvorefter tidsbegrænset ansatte arbejdstagere ved ansættelsens udløb modtager en godtgørelse på 12 dages løn for hvert års ansættelse, men som udelukker ovennævnte hjælpepersonale, når deres afskedigelse er uden restriktioner, da i strid med rammeaftalens § 5?

---

(1)  Rådets direktiv 1999/70/EF af 28.6.1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP (EFT 1999, L 175, s. 43).

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/27 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/27

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Administrativo e Fiscal de Penafiel (Portugal) den 7. juni 2018 — Prosa — Produtos e Serviços Agrícolas mod Autoridade Tributária e Aduaneira

(Sag C-373/18)

(2018/C 294/36)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Tribunal Administrativo e Fiscal de Penafiel

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Prosa — Produtos e Serviços Agrícolas

Sagsøgt: Autoridade Tributária e Aduaneira

Præjudicielt spørgsmål

Er punkt 26.1 i den almindelige tabel over stempelafgifter, i den affattelse, der følger af artikel 3 i lovdekret nr. 322-B/2001 af 14. december 2001, hvorefter der pålægges stempelafgift på stiftelse af et kapitalselskab (særligt et aktieselskab), hvis selskabskapital fuldt ud indbetales i kontanter, i strid med artikel 7, stk. 1, i Rådets direktiv 69/335/EØF (1) af 17. juli 1969, som ændret ved Rådets direktiv 85/303/EØF (2) af 10. juni 1985?

---

(1)  Rådets direktiv 69/335/EØF af 17.7.1969 om kapitaltilførselsafgifter (EFT 1969, L 249, s. 25).

(2)  EFT 1985, L 156, s. 23.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/27 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/27

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgarien) den 31. maj 2018 — straffesag mod AH, PB, CX, KM og PH

(Sag C-377/18)

(2018/C 294/37)

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Spetsializiran nakazatelen sad

Tiltalte i straffesagen

AH, PB, CX, KM og PH

Præjudicielt spørgsmål

Er en national domstolspraksis i overensstemmelse med artikel 4, stk. 1, første punktum, i direktiv 2016/343 (1), sammenholdt med 16. betragtning, første punktum, og 17. betragtning til direktivet, såfremt det kræves, at ikke alene den anklagede, som har erklæret sig skyldig i en overtrædelse af straffeloven og har indgået en aftale (i forbindelse med straffesagen), men tillige de øvrige anklagede, hans medgerningsmænd, som ikke har indgået denne aftale, som ikke har erklæret sig skyldige, og i forhold til hvilke den almindelige straffesag fortsætter, men som har givet samtykke til, at den første anklagede indgår aftalen, i denne aftale angives som gerningsmænd til den omhandlede lovovertrædelse?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/343 af 9.3.2016 om styrkelse af visse aspekter af uskyldsformodningen og retten til at være til stede under retssagen i straffesager (EUT 2016, L 65, s. 1).

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/28 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/28

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Raad van State (Nederlandene) den 11. juni 2018 — Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid mod E.P.

(Sag C-380/18)

(2018/C 294/38)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Raad van State

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

Sagsøgt: E.P.

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 6, stk. 1, litra e), i forordning (EU) 2016/399 (1) [...] fortolkes således, at det ved konstateringen af, at det lovlige ophold på højst 90 dage inden for en periode på 180 dage er ophørt, fordi udlændingen betragtes som en trussel mod den offentlige orden, skal begrundes, at den pågældende udlændings personlig adfærd udgør en reel, umiddelbar og tilstrækkelig alvorlig trussel, der berører en grundlæggende samfundsinteresse? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 6, stk. 1, litra e), i forordning (EU) 2016/399 (1) [...] fortolkes således, at det ved konstateringen af, at det lovlige ophold på højst 90 dage inden for en periode på 180 dage er ophørt, fordi udlændingen betragtes som en trussel mod den offentlige orden, skal begrundes, at den pågældende udlændings personlig adfærd udgør en reel, umiddelbar og tilstrækkelig alvorlig trussel, der berører en grundlæggende samfundsinteresse?

| 2) | Såfremt spørgsmål 1 besvares benægtende, hvilke krav gælder i henhold til artikel 6, stk. 1, litra e), i forordning (EU) nr. 2016/399 [...] til begrundelsen for, at en udlænding betragtes som en trussel mod den offentlige orden?
  Skal artikel 6, stk. 1, litra e), i forordning (EU) 2016/399 [...] fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for en national praksis, hvorefter en udlænding betragtes som en trussel mod den offentlige orden alene af den grund, at den pågældende udlænding er mistænkt for at have begået en strafbar handling? |
| --- | --- |

2)

Såfremt spørgsmål 1 besvares benægtende, hvilke krav gælder i henhold til artikel 6, stk. 1, litra e), i forordning (EU) nr. 2016/399 [...] til begrundelsen for, at en udlænding betragtes som en trussel mod den offentlige orden?

Skal artikel 6, stk. 1, litra e), i forordning (EU) 2016/399 [...] fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for en national praksis, hvorefter en udlænding betragtes som en trussel mod den offentlige orden alene af den grund, at den pågældende udlænding er mistænkt for at have begået en strafbar handling?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/399 af 9.3.2016 om en EU-kodeks for personers grænsepassage (Schengengrænsekodeks) (EUT 2016, L 77, s. 1).

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/28 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/28

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Raad van State (Nederlandene) den 11. juni 2018 — G.S. mod Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

(Sag C-381/18)

(2018/C 294/39)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Raad van State

Parter i hovedsagen

Sagsøger: G.S.

Sagsøgt: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 6, stk. 2, i direktiv 2003/86/EF (1) [...] fortolkes således, at for at inddrage en opholdstilladelse til et familiemedlem eller afslå at forlænge den, kræves det begrundet, at det pågældende familiemedlem udgør en reel, umiddelbar og tilstrækkelig alvorlig trussel, der berører en grundlæggende samfundsinteresse? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 6, stk. 2, i direktiv 2003/86/EF (1) [...] fortolkes således, at for at inddrage en opholdstilladelse til et familiemedlem eller afslå at forlænge den, kræves det begrundet, at det pågældende familiemedlem udgør en reel, umiddelbar og tilstrækkelig alvorlig trussel, der berører en grundlæggende samfundsinteresse?

| 2) | Såfremt spørgsmål 1 skal besvares benægtende, hvilke krav gælder ifølge artikel 6, stk. 2, i direktiv 2003/86/EF [...] til begrundelsen for at inddrage en opholdstilladelse til et familiemedlem eller afslå at forlænge den af hensyn til den offentlige orden?
  Skal artikel 6, stk. 2, i direktiv 2003/86/EF [...] fortolkes således, at det er til hinder for en national praksis, hvorefter en opholdstilladelse til et familiemedlem kan inddrages eller nægtes forlænget af hensyn til den offentlige orden, såfremt den straf eller foranstaltning, som det pågældende familiemedlem er idømt eller pålagt, er tilstrækkelig høj i forhold til varigheden af det lovlige ophold i Nederlandene (»den glidende skala«), hvorved der på grundlag af kriterierne i henhold til Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols dom af 2. august 2001, Boultif mod Schweiz, ECLI:CE:ECHR:2001:0802JUD005427300, og af 18. oktober 2006, Üner mod Nederlandene, ECLI:CE:ECHR:2006:1018JUD004641099, foretages en interesseafvejning mellem hensynet til det pågældende familiemedlems interesse i at udøve retten til familiesammenføring i Nederlandene på den ene side og hensynet til den nederlandske stats interesse i at beskytte den offentlige orden på den anden side? |
| --- | --- |

2)

Såfremt spørgsmål 1 skal besvares benægtende, hvilke krav gælder ifølge artikel 6, stk. 2, i direktiv 2003/86/EF [...] til begrundelsen for at inddrage en opholdstilladelse til et familiemedlem eller afslå at forlænge den af hensyn til den offentlige orden?

Skal artikel 6, stk. 2, i direktiv 2003/86/EF [...] fortolkes således, at det er til hinder for en national praksis, hvorefter en opholdstilladelse til et familiemedlem kan inddrages eller nægtes forlænget af hensyn til den offentlige orden, såfremt den straf eller foranstaltning, som det pågældende familiemedlem er idømt eller pålagt, er tilstrækkelig høj i forhold til varigheden af det lovlige ophold i Nederlandene (»den glidende skala«), hvorved der på grundlag af kriterierne i henhold til Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols dom af 2. august 2001, Boultif mod Schweiz, ECLI:CE:ECHR:2001:0802JUD005427300, og af 18. oktober 2006, Üner mod Nederlandene, ECLI:CE:ECHR:2006:1018JUD004641099, foretages en interesseafvejning mellem hensynet til det pågældende familiemedlems interesse i at udøve retten til familiesammenføring i Nederlandene på den ene side og hensynet til den nederlandske stats interesse i at beskytte den offentlige orden på den anden side?

---

(1)  Rådets direktiv 2003/86/EF af 22.9.2003 om ret til familiesammenføring (EUT L 251, s. 12).

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/29 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/29

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Raad van State (Nederlandene) den 11. juni 2018 — V.G., procesdeltager: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

(Sag C-382/18)

(2018/C 294/40)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Raad van State

Parter i hovedsagen

Sagsøger: V.G.

Procesdeltager: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

Præjudicielle spørgsmål

| 1. | Har Domstolen, henset til artikel 3, stk. 3, i Rådets direktiv 2003/86/EF (1) af 22. september 2003 om ret til familiesammenføring (EUT L 251, familiesammenføringsdirektivet) og Nolan-dommen (ECLI:EU:C:2012:638) kompetence til at besvare præjudicielle spørgsmål fra en nederlandsk ret vedrørende fortolkningen af bestemmelser i dette direktiv i en sag angående indrejse og ophold til et familiemedlem til referencepersonen, der er nederlandsk statsborger, såfremt dette direktiv i nederlandsk ret er blevet erklæret for direkte og ubetinget anvendelig på disse familiemedlemmer? |
| --- | --- |

1.

Har Domstolen, henset til artikel 3, stk. 3, i Rådets direktiv 2003/86/EF (1) af 22. september 2003 om ret til familiesammenføring (EUT L 251, familiesammenføringsdirektivet) og Nolan-dommen (ECLI:EU:C:2012:638) kompetence til at besvare præjudicielle spørgsmål fra en nederlandsk ret vedrørende fortolkningen af bestemmelser i dette direktiv i en sag angående indrejse og ophold til et familiemedlem til referencepersonen, der er nederlandsk statsborger, såfremt dette direktiv i nederlandsk ret er blevet erklæret for direkte og ubetinget anvendelig på disse familiemedlemmer?

| 2. | Skal artikel 6, stk. 1, i direktiv 2003/86/EF (EUT L 251, familiesammenføringsdirektivet) fortolkes således, at det, for at kunne afslå en ansøgning om tilladelse til indrejse og ophold til et familiemedlem af hensyn til den offentlige orden, kræves begrundet, at det pågældende familiemedlem udgør en reel, umiddelbar og tilstrækkelig alvorlig trussel, der berører en grundlæggende samfundsinteresse? |
| --- | --- |

2.

Skal artikel 6, stk. 1, i direktiv 2003/86/EF (EUT L 251, familiesammenføringsdirektivet) fortolkes således, at det, for at kunne afslå en ansøgning om tilladelse til indrejse og ophold til et familiemedlem af hensyn til den offentlige orden, kræves begrundet, at det pågældende familiemedlem udgør en reel, umiddelbar og tilstrækkelig alvorlig trussel, der berører en grundlæggende samfundsinteresse?

| 3. | Såfremt det andet spørgsmål skal besvares benægtende, hvilke krav stilles der ifølge artikel 6, stk. 1, i direktiv 2003/86/EF (EUT L 251, familiesammenføringsdirektivet) til begrundelsen for at afslå en ansøgning om tilladelse til og ophold til familiemedlemmet af hensyn til den offentlige orden?
  Skal artikel 6, stk. 1, i direktiv 2003/86/EF [...] fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for en national praksis, hvorefter en ansøgning om tilladelse til indrejse og ophold til et familiemedlem kan afslås af hensyn til den offentlige orden på grund af domfældelser under et tidligere ophold i den pågældende medlemsstat, hvorved der på grundlag af kriterierne i henhold til Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols dom af 2. august 2001, Boultif mod Schweiz, ECLI:CE:ECHR:2001:0802JUD005427300, og af 18. oktober 2006, Üner mod Nederlandene, ECLI:CE:ECHR:2006:1018JUD004641099, foretages en interesseafvejning mellem hensynet til det pågældende familiemedlems interesse i at udøve retten til familiesammenføring i Nederlandene på den ene side og hensynet til den nederlandske stats interesse i at beskytte den offentlige orden på den anden side? |
| --- | --- |

3.

Såfremt det andet spørgsmål skal besvares benægtende, hvilke krav stilles der ifølge artikel 6, stk. 1, i direktiv 2003/86/EF (EUT L 251, familiesammenføringsdirektivet) til begrundelsen for at afslå en ansøgning om tilladelse til og ophold til familiemedlemmet af hensyn til den offentlige orden?

Skal artikel 6, stk. 1, i direktiv 2003/86/EF [...] fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for en national praksis, hvorefter en ansøgning om tilladelse til indrejse og ophold til et familiemedlem kan afslås af hensyn til den offentlige orden på grund af domfældelser under et tidligere ophold i den pågældende medlemsstat, hvorved der på grundlag af kriterierne i henhold til Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols dom af 2. august 2001, Boultif mod Schweiz, ECLI:CE:ECHR:2001:0802JUD005427300, og af 18. oktober 2006, Üner mod Nederlandene, ECLI:CE:ECHR:2006:1018JUD004641099, foretages en interesseafvejning mellem hensynet til det pågældende familiemedlems interesse i at udøve retten til familiesammenføring i Nederlandene på den ene side og hensynet til den nederlandske stats interesse i at beskytte den offentlige orden på den anden side?

---

(1)  Rådets direktiv 2003/86/EF af 22.9.2003 om ret til familiesammenføring (EUT L 251 af 3.10.2003, s. 12).

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/30 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/30

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Rejonowy Lublin-Wschód w Lublinie z siedzibą w Świdniku (Polen) den 11. juni 2018 — Lexitor Sp. z o.o. mod Spółdzielcza Kasa Oszczędnościowo — Kredytowa im. Franciszka Stefczyka med hovedsæde i Gdyni, Santander Consumer Bank S.A. med hovedsæde i Wroclaw, mBank S.A. med hovedsæde i Warszawa

(Sag C-383/18)

(2018/C 294/41)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Rejonowy Lublin-Wschód w Lublinie z siedzibą w Świdniku

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Lexitor Sp. z o.o.

Sagsøgte: Spółdzielcza Kasa Oszczędnościowo — Kredytowa im. Franciszka Stefczyka med hovedsæde i Gdyni, Santander Consumer Bank S.A. med hovedsæde i Wroclaw, mBank S.A. med hovedsæde i Warszawa

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 16, stk. 1, sammenholdt med artikel 3, litra g), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF af 23. april 2008 om forbrugerkreditaftaler og om ophævelse af Rådets direktiv 87/102/EØF (1) fortolkes således, at en forbruger ved indfrielse før tiden af sine forpligtelser i henhold til en kreditaftale har ret til reduktion af de samlede kreditomkostninger, herunder også de omkostninger, hvis størrelse ikke afhænger af den pågældende kreditaftales løbetid?

---

(1)  EUT 2008, L 133, s. 66.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/30 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/30

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 11. juni 2018 — Arriva Italia Srl m.fl. mod Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti

(Sag C-385/18)

(2018/C 294/42)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Arriva Italia Srl, Ferrotramviairia SpA og Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi (CO.TRA.P)

Sagsøgt: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti

Præjudicielle spørgsmål

Udgør en foranstaltning, hvorefter en aktør inden for jernbanetransportsektoren modtager et lovbestemt indskud på 70 mio. EUR under betingelserne i lov nr. 208 af 28. december 2015 (artikel 1, stk. 867), som ændret ved lovdekret nr. 50 af 24. april 2017, og det nævnte indskud efterfølgende overdrages til en anden økonomisk aktør uden offentligt udbud og vederlagsfrit, under de beskrevne faktiske og retlige omstændigheder, statsstøtte som omhandlet i artikel 107 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde?

Er nævnte støtte i bekræftende fald da under alle omstændigheder forenelig med EU-retten, og hvilke følger har det, at foranstaltningen ikke er blevet anmeldt i overensstemmelse med artikel 107, stk. 3, TEUF?

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/31 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/31

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nederlandene) den 11. juni 2018 — Coöperatieve Producentenorganisatie en Beheersgroep Texel UA mod Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

(Sag C-386/18)

(2018/C 294/43)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

College van Beroep voor het Bedrijfsleven

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Coöperatieve Producentenorganisatie en Beheersgroep Texel UA

Sagsøgt: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

Præjudicielle spørgsmål

| 1a) | Er artikel 66, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 508/2014 (1) af 15. maj 2014 om Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 2328/2003, (EF) nr. 861/2006, (EF) nr. 1198/2006 og (EF) nr. 791/2007 samt Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1255/2011 (forordning 508/2014), der bestemmer, at Den Europæiske Hav- og Fiskerifond »støtter« forberedelse og gennemførelse af produktions- og afsætningsplaner som omhandlet i artikel 28 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1379/2013 (2) af 11. december 2013 om den fælles markedsordning for fiskevarer og akvakulturprodukter, om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1184/2006 og (EF) nr. 1224/2009 og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 104/2000 (forordning 1379/2013) til hinder for, at en medlemsstat over for en producentorganisation, der har indgivet ansøgning om en sådan støtte, gør gældende, at medlemsstaten på tidspunktet for ansøgningens indgivelse ikke havde åbnet mulighed for, at en sådan ansøgning kunne indgives for en bestemt kategori af udgifter (i det foreliggende tilfælde udgifter til forberedelse og gennemførelse af produktions- og afsætningsplaner) eller for en bestemt periode (i dette tilfælde året 2014), hverken i sit af Europa-Kommissionen godkendte operationelle program eller i de nationale forskrifter om støtteberettigede udgifter? |
| --- | --- |

1a)

Er artikel 66, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 508/2014 (1) af 15. maj 2014 om Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 2328/2003, (EF) nr. 861/2006, (EF) nr. 1198/2006 og (EF) nr. 791/2007 samt Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1255/2011 (forordning 508/2014), der bestemmer, at Den Europæiske Hav- og Fiskerifond »støtter« forberedelse og gennemførelse af produktions- og afsætningsplaner som omhandlet i artikel 28 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1379/2013 (2) af 11. december 2013 om den fælles markedsordning for fiskevarer og akvakulturprodukter, om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1184/2006 og (EF) nr. 1224/2009 og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 104/2000 (forordning 1379/2013) til hinder for, at en medlemsstat over for en producentorganisation, der har indgivet ansøgning om en sådan støtte, gør gældende, at medlemsstaten på tidspunktet for ansøgningens indgivelse ikke havde åbnet mulighed for, at en sådan ansøgning kunne indgives for en bestemt kategori af udgifter (i det foreliggende tilfælde udgifter til forberedelse og gennemførelse af produktions- og afsætningsplaner) eller for en bestemt periode (i dette tilfælde året 2014), hverken i sit af Europa-Kommissionen godkendte operationelle program eller i de nationale forskrifter om støtteberettigede udgifter?

| 1b) | Har det for besvarelsen af spørgsmål 1a nogen betydning, at producentorganisationen i henhold til artikel 28 i forordning 1379/2013 har pligt til at forelægge en produktions- og afsætningsplan for medlemsstaten og efter medlemsstatens godkendelse af produktions- og afsætningsplanen har pligt til at gennemføre den? |
| --- | --- |

1b)

Har det for besvarelsen af spørgsmål 1a nogen betydning, at producentorganisationen i henhold til artikel 28 i forordning 1379/2013 har pligt til at forelægge en produktions- og afsætningsplan for medlemsstaten og efter medlemsstatens godkendelse af produktions- og afsætningsplanen har pligt til at gennemføre den?

| 2) | Såfremt spørgsmål 1a besvares således, at artikel 66, stk. 1, i forordning 508/2014 er til hinder for, at en medlemsstat over for en producentorganisation, der har indgivet en ansøgning om støtte til forberedelse og gennemførelse af produktions- og afsætningsplaner, kan gøre gældende, at medlemsstaten ikke havde åbnet mulighed for en sådan ansøgning på det tidspunkt, da ansøgningen blev indgivet, kan den pågældende støtteansøger da direkte af artikel 66, stk. 1, i forordning 508/2014 udlede et retsgrundlag for et krav på den pågældende støtte over for sin medlemsstat? |
| --- | --- |

2)

Såfremt spørgsmål 1a besvares således, at artikel 66, stk. 1, i forordning 508/2014 er til hinder for, at en medlemsstat over for en producentorganisation, der har indgivet en ansøgning om støtte til forberedelse og gennemførelse af produktions- og afsætningsplaner, kan gøre gældende, at medlemsstaten ikke havde åbnet mulighed for en sådan ansøgning på det tidspunkt, da ansøgningen blev indgivet, kan den pågældende støtteansøger da direkte af artikel 66, stk. 1, i forordning 508/2014 udlede et retsgrundlag for et krav på den pågældende støtte over for sin medlemsstat?

| 3) | Såfremt spørgsmål 2 skal besvares således, at den pågældende støtteansøger i det i spørgsmål 2 omhandlede tilfælde direkte af artikel 66, stk. 1, i forordning 508/2014 udlede et retsgrundlag for et krav på den pågældende støtte over for sin medlemsstat, er artikel 65, stk. 6, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (3) af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (forordning 1303/2013) da til hinder for, at der ydes støtte til en produktions- og afsætningsplan, såfremt støtteansøgningen indgives efter, at produktions- og afsætningsplanen er forberedt og gennemført? |
| --- | --- |

3)

Såfremt spørgsmål 2 skal besvares således, at den pågældende støtteansøger i det i spørgsmål 2 omhandlede tilfælde direkte af artikel 66, stk. 1, i forordning 508/2014 udlede et retsgrundlag for et krav på den pågældende støtte over for sin medlemsstat, er artikel 65, stk. 6, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1303/2013 (3) af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 (forordning 1303/2013) da til hinder for, at der ydes støtte til en produktions- og afsætningsplan, såfremt støtteansøgningen indgives efter, at produktions- og afsætningsplanen er forberedt og gennemført?

---

(1)  EUT L 149, s. 1.

(2)  EUT L 354, s. 1.

(3)  EUT L 347, s. 320.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/32 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/32

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie (Polen) den 12. juni 2018 — Delfarma Sp. z o.o.mod Prezes Urzędu Rejestracji Produktów Leczniczych, Wyrobów Medycznych i Produktów Biobójczych

(Sag C-387/18)

(2018/C 294/44)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Delfarma Sp. z o.o.

Sagsøgt: Prezes Urzędu Rejestracji Produktów Leczniczych, Wyrobów Medycznych i Produktów Biobójczych

Præjudicielt spørgsmål

Er EU-retten, navnlig artikel 34 og 36 TEUF, til hinder for en national bestemmelse, hvorefter tilladelse til at markedsføre et parallelimporteret lægemiddel i en medlemsstat kan nægtes allerede af den grund, at det parallelimporterede lægemiddel i oprindelsesmedlemsstaten er godkendt som generikum til referenceproduktet, dvs. på grundlag af et resumé af dokumentationen, mens lægemidlet i bestemmelsesmedlemsstaten er godkendt som referencelægemiddel, dvs. på grundlag af fuldstændig dokumentation, og dette afslag gives uden at der foretages en undersøgelse af de to lægemidlers grundlæggende terapeutiske identitet, og uden at den nationale myndighed — selv om en sådan mulighed foreligger — har anmodet den relevante myndighed i oprindelsesmedlemsstaten om forelæggelse af dokumentationen?

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/32 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/32

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgien) den 13. juni 2018 — Brussels Securities SA mod État belge

(Sag C-389/18)

(2018/C 294/45)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Brussels Securities SA

Sagsøgt: État belge

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 4 i Rådets direktiv 90/435/EØF af 23. juli 1990 om en fælles beskatningsordning for moder- og datterselskaber fra forskellige medlemsstater (1) (den 18. januar 2012 erstattet af Rådets direktiv 2011/96/EU af 30. november 2011 om en fælles beskatningsordning for moder- og datterselskaber fra forskellige medlemsstater (2)), sammenholdt med andre fællesskabsretlige kilder,

fortolkes således, at den er til hinder for regler udstedt af en national myndighed, som loven om indkomstskat af 1992 og den kongelige gennemførelsesanordning til loven om indkomstskat af 1992, i den affattelse, der finder anvendelse på regnskabsåret 2011,

hvor der er valgt en fritagelsesordning (afholdelse fra at beskatte det udloddede udbytte, som et moderselskab har modtaget i kraft af sin forbindelse til datterselskabet), der i første omgang består i at medregne det af datterselskabet udloddede udbytte i moderselskabets beskatningsgrundlag, og i anden omgang i at fratrække 95 % af dette udbytte fra beskatningsgrundlaget som samlet skattepligtig indkomst,

der følger af den kombinerede anvendelse — for at fastsætte grundlaget for beregningen af den selskabsskat, som moderselskabet skal betale af den belgiske ordning for fradrag af samlet skattepligtig indkomst og (1) reglerne vedrørende et andet fradrag, som udgør en skattemæssig fordel fastsat i denne forordning (fradraget for risikovillig kapital), (2) retten til at fratrække tidligere tab, der kan fremføres, (3) retten til at fremføre fradraget for den overskydende samlet skattepligtige indkomst, for fradraget for risikovillig kapital og for de samlede tidligere tab, der kan fremføres, til efterfølgende regnskabsår, når dette beløb for et regnskabsår er større end det skattepligtige overskud, og (4) beskatningsordren, som fastsætter, at fradraget i de følgende regnskabsår, indtil udtømningen af det skattepligtige overskud, først skal foretages i den fremførte samlede skattepligtige indkomst, dernæst fradraget for risikovillig kapital (hvis fremførsel er begrænset til »syv følgende skatteperioder«), og derefter de samlede tidligere tab, der kan fremføres,

hvilket fører til en nedbringelse, som svarer til hele eller en del af det udbytte, der er modtaget fra datterselskabet, af de tab, som moderselskabet ville have kunne fradrage, hvis udbyttet ganske enkelt var blevet adskilt fra overskuddet i det regnskabsår, hvor det var blevet opnået (med den virkning, at det skattepligtige overskud for dette regnskabsår var blevet reduceret og, hvor det er relevant, havde øget de skattemæssige tab, der kan fremføres) snarere end at blive fastholdt i dette udbytte og efterfølgende at være underlagt reglerne om fritagelse og fremførsel af det fritagne beløb i tilfælde af utilstrækkeligt udbytte,

nemlig reduktionen i moderselskabets samlede tidligere tab, der kan fremføres, som kan opstå i løbet af de regnskabsår, der følger efter et regnskabsår, hvor den samlede skattepligtige indkomst, fradraget for risikovillig kapital og de samlede tidligere tab, der kan fremføres, overstiger det skattepligtige overskud?

---

(1)  EFT L 225, s. 6.

(2)  EUT L 345, s. 8.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/33 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/33

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de lo Social de Barcelona (Spanien) den 15. juni 2018 — Ana María Páez Juárez mod Nobel Plastiques Ibérica, S.A.

(Sag C-397/18)

(2018/C 294/46)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Juzgado de lo Social de Barcelona

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Ana María Páez Juárez

Sagsøgt: Nobel Plastiques Ibérica, S.A.

Andre parter: Fondo de Garantía Salarial (FOGASA) og Ministerio Fiscal

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal arbejdstagere, der er kvalificerede som særligt sårbare over for bestemte risici, anses for personer med handicap som omhandlet i Rådets direktiv 2000/78/EF (1) af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv, således som fortolket i Den Europæiske Unions Domstols praksis, når de som følge af deres personlige kendetegn eller kendte biologiske tilstand er særligt sårbare over for arbejdsrelaterede risici, og de af denne grund ikke kan bestride bestemte stillinger, eftersom disse udgør en risiko for deres eget eller andre personers helbred?
  Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, rejses følgende spørgsmål: |
| --- | --- |

1)

Skal arbejdstagere, der er kvalificerede som særligt sårbare over for bestemte risici, anses for personer med handicap som omhandlet i Rådets direktiv 2000/78/EF (1) af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv, således som fortolket i Den Europæiske Unions Domstols praksis, når de som følge af deres personlige kendetegn eller kendte biologiske tilstand er særligt sårbare over for arbejdsrelaterede risici, og de af denne grund ikke kan bestride bestemte stillinger, eftersom disse udgør en risiko for deres eget eller andre personers helbred?

Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, rejses følgende spørgsmål:

| 2) | Udgør beslutningen om at afskedige en arbejdstager på grund af økonomiske, tekniske, organisatoriske og produktionsmæssige omstændigheder en direkte eller indirekte forskelsbehandling i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 2, stk. 2, litra b), i direktiv 2000/78, når den pågældende person har fået anerkendt et handicap, for så vidt som vedkommende er særligt sårbar i forbindelse med bestridelsen af bestemte stillinger som følge af hendes fysiske lidelser, og af denne grund har vanskeligt ved at nå de produktivitetsniveauer, som er påkrævede for ikke at være kandidat til at blive afskediget? |
| --- | --- |

2)

Udgør beslutningen om at afskedige en arbejdstager på grund af økonomiske, tekniske, organisatoriske og produktionsmæssige omstændigheder en direkte eller indirekte forskelsbehandling i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 2, stk. 2, litra b), i direktiv 2000/78, når den pågældende person har fået anerkendt et handicap, for så vidt som vedkommende er særligt sårbar i forbindelse med bestridelsen af bestemte stillinger som følge af hendes fysiske lidelser, og af denne grund har vanskeligt ved at nå de produktivitetsniveauer, som er påkrævede for ikke at være kandidat til at blive afskediget?

| 3) | Udgør beslutningen om at afskedige en arbejdstager på grund af økonomiske, tekniske, organisatoriske og produktionsmæssige omstændigheder en direkte eller indirekte forskelsbehandling i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 2, stk. 2, litra b), i direktiv 2000/78, når den pågældende person har fået anerkendt et handicap, for så vidt som det er blevet anerkendt, at vedkommende er særligt sårbar i forbindelse med bestridelsen af bestemte stillinger som følge af hendes fysiske lidelser, og beslutningen — blandt andre vurderingskriterier — træffes under hensyntagen til alsidigheden i samtlige stillinger, herunder dem, som personen med handicap ikke kan bestride? |
| --- | --- |

3)

Udgør beslutningen om at afskedige en arbejdstager på grund af økonomiske, tekniske, organisatoriske og produktionsmæssige omstændigheder en direkte eller indirekte forskelsbehandling i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 2, stk. 2, litra b), i direktiv 2000/78, når den pågældende person har fået anerkendt et handicap, for så vidt som det er blevet anerkendt, at vedkommende er særligt sårbar i forbindelse med bestridelsen af bestemte stillinger som følge af hendes fysiske lidelser, og beslutningen — blandt andre vurderingskriterier — træffes under hensyntagen til alsidigheden i samtlige stillinger, herunder dem, som personen med handicap ikke kan bestride?

| 4) | Udgør beslutningen om at afskedige en arbejdstager på grund af økonomiske, tekniske, organisatoriske og produktionsmæssige omstændigheder en indirekte forskelsbehandling i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 2, stk. 2, litra b), i direktiv 2000/78, når den pågældende person har fået anerkendt et handicap, og det dermed er blevet anerkendt, at vedkommende er særligt sårbar i forbindelse med bestridelsen af bestemte stillinger som følge af hendes fysiske lidelser, der har medført lange perioder med fravær eller sygeorlov forud for afskedigelsen[,] og beslutningen — blandt andre vurderingskriterier — træffes på grundlag af den pågældende arbejdstagers fravær? |
| --- | --- |

4)

Udgør beslutningen om at afskedige en arbejdstager på grund af økonomiske, tekniske, organisatoriske og produktionsmæssige omstændigheder en indirekte forskelsbehandling i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 2, stk. 2, litra b), i direktiv 2000/78, når den pågældende person har fået anerkendt et handicap, og det dermed er blevet anerkendt, at vedkommende er særligt sårbar i forbindelse med bestridelsen af bestemte stillinger som følge af hendes fysiske lidelser, der har medført lange perioder med fravær eller sygeorlov forud for afskedigelsen[,] og beslutningen — blandt andre vurderingskriterier — træffes på grundlag af den pågældende arbejdstagers fravær?

---

(1)  EFT 2000, L 303, s. 16.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/34 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/34

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Spanien) den 15. juni 2018 — Antonio Bocero Torrico mod Instituto Nacional de la Seguridad Social og Tesorería General de la Seguridad Social

(Sag C-398/18)

(2018/C 294/47)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Tribunal Superior de Justicia de Galicia

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Antonio Bocero Torrico

Sagsøgte: Instituto Nacional de la Seguridad Social og Tesorería General de la Seguridad Social

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 48 TEUF fortolkes således, at den er til hinder for en national retsforskrift, der fastsætter en betingelse om, at for at kunne få førtidspension skal det pensionsbeløb, der skal udbetales, være højere end den minimumspension, der tilkommer den berettigede efter samme nationale lovgivning, idet »pensionsbeløb« fortolkes som den faktiske pension, som alene den kompetente medlemsstat (i det foreliggende tilfælde Spanien) skal betale, uden at medregne den faktiske pension, som den berettigede vil kunne modtage på grundlag af en anden ydelse af samme art fra en anden eller andre medlemsstat/er?

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/35 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/35

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nederlandene) den 18. juni 2018 — Vereniging Gasopslag Nederland, TAQA Onshore BV og TAQA Piek Gas BV mod Autoriteit Consument en Markt

(Sag C-399/18)

(2018/C 294/48)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

College van Beroep voor het Bedrijfsleven

Parter i hovedsagen

Appellanter: Vereniging Gasopslag Nederland, TAQA Onshore BV og TAQA Piek Gas BV

Indstævnt: Autoriteit Consument en Markt

Præjudicielt spørgsmål

Er en fast kapacitetstarif, hvor der ikke sondres efter arten af netbruger, men efter den kontraherede kapacitet i overensstemmelse med artikel 13 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 715/2009 af 13. juli 2009 (1) om betingelserne for adgang til naturgastransmissionsnet og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1775/2005 (gasforordningen)?

---

(1)  EUT 2009, L 211, s. 36.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/35 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/35

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Krajský soud v Praze (Den Tjekkiske Republik) den 18. juni 2018 — Herst, s.r.o. mod Odvolací finanční ředitelství

(Sag C-401/18)

(2018/C 294/49)

Processprog: tjekkisk

Den forelæggende ret

Krajský soud v Praze

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Herst, s.r.o.

Sagsøgt: Odvolací finanční ředitelství

Præjudicielle spørgsmål

| 1. | Skal enhver afgiftspligtig person anses for en afgiftspligtig person som omhandlet i artikel 138, stk. 2, litra b), i Rådets direktiv 2006/112/EF (1) om det fælles merværdiafgiftssystem (herefter »momsdirektivet«)? Hvis ikke, på hvilke afgiftspligtige personer finder bestemmelsen da anvendelse? |
| --- | --- |

1.

Skal enhver afgiftspligtig person anses for en afgiftspligtig person som omhandlet i artikel 138, stk. 2, litra b), i Rådets direktiv 2006/112/EF (1) om det fælles merværdiafgiftssystem (herefter »momsdirektivet«)? Hvis ikke, på hvilke afgiftspligtige personer finder bestemmelsen da anvendelse?

| 2. | Såfremt Domstolen besvarer spørgsmålet med, at momsdirektivets artikel 138, stk. 2, litra b), finder anvendelse på en situation som den i hovedsagen omhandlede (dvs. at erhververen af varerne er en afgiftspligtig person, der er momsregistreret), skal bestemmelsen da fortolkes således, at såfremt forsendelsen eller transporten af disse varer sker i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i Rådets direktiv 2008/118/EF (2) om den generelle ordning for punktafgifter og om ophævelse af direktiv 92/12/EØF (herefter »punktafgiftsdirektivet«) skal en levering, der sker i henhold til en procedure efter punktafgiftsdirektivet, da anses for en levering, der er berettiget til fritagelse i henhold til denne bestemmelse, selv om betingelserne for fritagelse i henhold til momsdirektivets artikel 138, stk. 1, ikke i øvrigt er opfyldt, henset til at denne varetransport er henført til en anden transaktion? |
| --- | --- |

2.

Såfremt Domstolen besvarer spørgsmålet med, at momsdirektivets artikel 138, stk. 2, litra b), finder anvendelse på en situation som den i hovedsagen omhandlede (dvs. at erhververen af varerne er en afgiftspligtig person, der er momsregistreret), skal bestemmelsen da fortolkes således, at såfremt forsendelsen eller transporten af disse varer sker i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i Rådets direktiv 2008/118/EF (2) om den generelle ordning for punktafgifter og om ophævelse af direktiv 92/12/EØF (herefter »punktafgiftsdirektivet«) skal en levering, der sker i henhold til en procedure efter punktafgiftsdirektivet, da anses for en levering, der er berettiget til fritagelse i henhold til denne bestemmelse, selv om betingelserne for fritagelse i henhold til momsdirektivets artikel 138, stk. 1, ikke i øvrigt er opfyldt, henset til at denne varetransport er henført til en anden transaktion?

| 3. | Såfremt Domstolen besvarer spørgsmålet med, at momsdirektivets artikel 138, stk. 2, litra b), ikke finder anvendelse på en situation som den i hovedsagen omhandlede, er den omstændighed, at varerne bliver transporteret i henhold til en ordning med suspension af punktafgifter da afgørende for spørgsmålet om, hvilke af flere på hinanden følgende leveringer transporten skal henføres til med henblik på at opnå ret til momsfritagelse i henhold til momsdirektivets artikel 138, stk. 1? |
| --- | --- |

3.

Såfremt Domstolen besvarer spørgsmålet med, at momsdirektivets artikel 138, stk. 2, litra b), ikke finder anvendelse på en situation som den i hovedsagen omhandlede, er den omstændighed, at varerne bliver transporteret i henhold til en ordning med suspension af punktafgifter da afgørende for spørgsmålet om, hvilke af flere på hinanden følgende leveringer transporten skal henføres til med henblik på at opnå ret til momsfritagelse i henhold til momsdirektivets artikel 138, stk. 1?

| 4. | Erhverves »retten til som ejer at råde over varerne« som omhandlet i momsdirektivet af en afgiftspligtig person, der af en anden afgiftspligtig person køber varer direkte til en konkret kunde for at opfylde en allerede eksisterende ordre (hvor varetype, mængde, oprindelsessted og leveringstidspunkt er angivet), såfremt den pågældende ikke selv fysisk håndterer varerne, eftersom den pågældendes køber i forbindelse med indgåelse af købsaftalen har påtaget sig at forestå transport af varerne fra deres oprindelsessted, således at han blot giver adgang til de ønskede varer via sine leverandører og videregiver de oplysninger, der er nødvendige for at aftage varerne (på egne vegne eller på vegne af sine underleverandører i kæden), og hans overskud fra transaktionen er forskellen mellem indkøbsprisen og salgsprisen for sådanne varer, uden at der inden for kæden sker fakturering af transportudgifter for varerne? |
| --- | --- |

4.

Erhverves »retten til som ejer at råde over varerne« som omhandlet i momsdirektivet af en afgiftspligtig person, der af en anden afgiftspligtig person køber varer direkte til en konkret kunde for at opfylde en allerede eksisterende ordre (hvor varetype, mængde, oprindelsessted og leveringstidspunkt er angivet), såfremt den pågældende ikke selv fysisk håndterer varerne, eftersom den pågældendes køber i forbindelse med indgåelse af købsaftalen har påtaget sig at forestå transport af varerne fra deres oprindelsessted, således at han blot giver adgang til de ønskede varer via sine leverandører og videregiver de oplysninger, der er nødvendige for at aftage varerne (på egne vegne eller på vegne af sine underleverandører i kæden), og hans overskud fra transaktionen er forskellen mellem indkøbsprisen og salgsprisen for sådanne varer, uden at der inden for kæden sker fakturering af transportudgifter for varerne?

| 5. | Fastsætter punktafgiftsdirektivet (f.eks. i artikel 4, stk. 1, artikel 17 eller 19), enten direkte eller indirekte i form af en begrænsning af den faktiske håndtering af sådanne varer, betingelser for overdragelse af »retten til som ejer at råde over varerne (der er afgiftspligtige)« som omhandlet i momsdirektivet, der er tilstrækkelige til, at en godkendt oplagshavers eller registreret modtagers overtagelse af varerne i henhold til en afgiftssuspensionsordning, der sker under opfyldelse af de betingelser, der fremgår af punktafgiftsdirektivet, skal behandles som levering af varer i momsmæssig henseende? |
| --- | --- |

5.

Fastsætter punktafgiftsdirektivet (f.eks. i artikel 4, stk. 1, artikel 17 eller 19), enten direkte eller indirekte i form af en begrænsning af den faktiske håndtering af sådanne varer, betingelser for overdragelse af »retten til som ejer at råde over varerne (der er afgiftspligtige)« som omhandlet i momsdirektivet, der er tilstrækkelige til, at en godkendt oplagshavers eller registreret modtagers overtagelse af varerne i henhold til en afgiftssuspensionsordning, der sker under opfyldelse af de betingelser, der fremgår af punktafgiftsdirektivet, skal behandles som levering af varer i momsmæssig henseende?

| 6. | Skal en transport som omhandlet i momsdirektivet i denne sammenhæng betragtes som en transport, der begynder og ophører i overensstemmelse med punktafgiftsdirektivets artikel 20, ved fastlæggelsen af, hvilken levering transporten inden for en vareleveringskæde i henhold til en afgiftssuspensionsordning skal henføres til, når transporten sker som en enkelt transport? |
| --- | --- |

6.

Skal en transport som omhandlet i momsdirektivet i denne sammenhæng betragtes som en transport, der begynder og ophører i overensstemmelse med punktafgiftsdirektivets artikel 20, ved fastlæggelsen af, hvilken levering transporten inden for en vareleveringskæde i henhold til en afgiftssuspensionsordning skal henføres til, når transporten sker som en enkelt transport?

| 7. | Er princippet om momsneutralitet eller andre EU-retlige principper til hinder for anvendelse af det forfatningsmæssige princip om in dubio mitius i national ret, der i situationer, hvor retsforskrifter er tvetydige og objektivt set kan fortolkes på flere måder, pålægger offentlige myndigheder at vælge den fortolkning, der tilgodeser den person, som er underlagt retsforskriften (i nærværende sag den momspligtige person)? Ville anvendelse af dette princip være forenelig med EU-retten, i det mindste hvis anvendelsen var begrænset til situationer, hvor de relevante faktiske omstændigheder i sagen fandt sted forud for Den Europæiske Unions Domstols bindende fortolkning af et omtvistet juridisk spørgsmål, som har fastslået, at en anden fortolkning, der er mindre gunstig for den afgiftspligtige enhed, er korrekt?
  Såfremt det er muligt at anvende princippet om in dubio mitius: |
| --- | --- |

7.

Er princippet om momsneutralitet eller andre EU-retlige principper til hinder for anvendelse af det forfatningsmæssige princip om in dubio mitius i national ret, der i situationer, hvor retsforskrifter er tvetydige og objektivt set kan fortolkes på flere måder, pålægger offentlige myndigheder at vælge den fortolkning, der tilgodeser den person, som er underlagt retsforskriften (i nærværende sag den momspligtige person)? Ville anvendelse af dette princip være forenelig med EU-retten, i det mindste hvis anvendelsen var begrænset til situationer, hvor de relevante faktiske omstændigheder i sagen fandt sted forud for Den Europæiske Unions Domstols bindende fortolkning af et omtvistet juridisk spørgsmål, som har fastslået, at en anden fortolkning, der er mindre gunstig for den afgiftspligtige enhed, er korrekt?

Såfremt det er muligt at anvende princippet om in dubio mitius:

| 8. | Var det inden for de rammer, som EU-retten fastlagde på det tidspunkt, hvor de afgiftspligtige transaktioner i nærværende sag fandt sted (november 2010 til maj 2013), objektivt set muligt at anse spørgsmålet om, hvorvidt det juridiske begreb levering af varer eller transport af varer havde (eller ikke havde) samme indhold både i henhold til momsdirektivet og i henhold til punktafgiftsdirektivet, for at være juridisk usikkert og for at åbne mulighed for to fortolkninger? |
| --- | --- |

8.

Var det inden for de rammer, som EU-retten fastlagde på det tidspunkt, hvor de afgiftspligtige transaktioner i nærværende sag fandt sted (november 2010 til maj 2013), objektivt set muligt at anse spørgsmålet om, hvorvidt det juridiske begreb levering af varer eller transport af varer havde (eller ikke havde) samme indhold både i henhold til momsdirektivet og i henhold til punktafgiftsdirektivet, for at være juridisk usikkert og for at åbne mulighed for to fortolkninger?

---

(1)  EUT 2006, L 347, s. 1.

(2)  EUT 2009, L 9, s. 12.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/37 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/37

---

Appel iværksat den 14. juni 2018 af Alcogroup og Alcodis til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 10. april 2018 i sag T-274/15, Alcogroup og Alcodis mod Kommissionen

(Sag C-403/18 P)

(2018/C 294/50)

Processprog: fransk

Parter

Appellanter: Alcogroup og Alcodis (ved advokaterne P. de Bandt, J. Dewispelaere og J. Probst)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen, Orde van Vlaamse Balies, Ordre des barreaux francophones et germanophone og Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Rettens dom af 10. april 2018 i sag T-274/15 ophæves. |
| --- | --- |

—

Rettens dom af 10. april 2018 i sag T-274/15 ophæves.

| — | Det fastslås, at søgsmålet til prøvelse af de to anfægtede afgørelser kan antages til realitetsbehandling. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at søgsmålet til prøvelse af de to anfægtede afgørelser kan antages til realitetsbehandling.

| — | Sagen hjemvises til Retten med henblik på, at denne træffer afgørelse vedrørende realiteten i annullationssøgsmålet. |
| --- | --- |

—

Sagen hjemvises til Retten med henblik på, at denne træffer afgørelse vedrørende realiteten i annullationssøgsmålet.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender og væsentligste argumenter

| — | Første appelanbringende: Retten har begået retlige fejl og tilsidesat begrundelsespligten. |
| --- | --- |

—

Første appelanbringende: Retten har begået retlige fejl og tilsidesat begrundelsespligten.

| — | Andet appelanbringende: Retten har tilsidesat sagsøgernes ret til effektiv retsbeskyttelse. |
| --- | --- |

—

Andet appelanbringende: Retten har tilsidesat sagsøgernes ret til effektiv retsbeskyttelse.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/37 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/37

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Višje sodišče v Mariboru (Slovenien) den 21. juni 2018 — Aleš Kuhar og Jožef Kuhar mod Addiko Bank d.d.

(Sag C-407/18)

(2018/C 294/51)

Processprog: slovensk

Den forelæggende ret

Višje sodišče v Mariboru

Parter i hovedsagen

Appellanter: Aleš Kuhar og Jožef Kuhar

Indstævnt: Addiko Bank d.d.

Præjudicielt spørgsmål

Skal Rådets direktiv 93/13/EØF (1) under hensyntagen til det EU-retlige effektivitetsprincip fortolkes således, at den ret, der inden for rammerne af en fuldbyrdelsesprocedure er ansvarlig for fuldbyrdelsen, af egen drift skal afvise fuldbyrdelsen som følge af et urimeligt kontraktvilkår, der er omfattet af et umiddelbart eksigibelt ved notar bekræftet dokument (tvangsfuldbyrdelsesdokument), i et tilfælde som det foreliggende, hvor en medlemsstats processuelle ordning ikke giver den fuldbyrdende ret mulighed for at afbryde eller udsætte fuldbyrdelsen (på debitors anmodning eller af egen drift) før end der er truffet endelig afgørelse om, hvorvidt vilkåret er urimeligt inden for rammerne af et anerkendelsessøgsmål anlagt af debitor i egenskab af forbruger?

---

(1)  Rådets direktiv 93/13/EØF af 5.4.1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (EFT L 95, s. 29)

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/38 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/38

---

Appel iværksat den 4. juli 2018 af Verein Deutsche Sprache e.V. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 23. april 2018 i sag T-468/16, Verein Deutsche Sprache e.V. mod Europa-Kommissionen

(Sag C-440/18 P)

(2018/C 294/52)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Verein Deutsche Sprache e.V. (ved Rechtsanwalt W. Ehrhardt)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellantens påstande

| — | Rettens dom af 23. april 2018 i sag T-468/16 ophæves, og afgørelse af 10. juni 2016 truffet af generalsekretæren på vegne af Kommissionen i henhold til artikel 4 i gennemførelsesbestemmelserne til forordning (EF) nr. 1049/2001 (1) annulleres. |
| --- | --- |

—

Rettens dom af 23. april 2018 i sag T-468/16 ophæves, og afgørelse af 10. juni 2016 truffet af generalsekretæren på vegne af Kommissionen i henhold til artikel 4 i gennemførelsesbestemmelserne til forordning (EF) nr. 1049/2001 (1) annulleres.

Anbringender og væsentligste argumenter

Til støtte for appellen har appellanten fremsat følgende anbringender:

Rettens mangelfulde tilrettelæggelse af retssagen: Appellanten anser det for mangelfuldt, at Retten ikke gjorde brug af oplysningsværktøjerne i artikel 24 i statutten for Domstolen og artikel 88 og 89 i Rettens procesreglement. Retten burde også uafhængigt af appellantens anmodning om bevisoptagelse mere indgående have undersøgt Kommissionens fremstilling af de faktiske omstændigheder. Der er tilstrækkeligt grundlag for at modsige de af Kommissionen hævdede faktiske omstændigheder.

Fejlagtig behandling af beviserne fremlagt den 20. februar 2017: Appellanten anser det for mangelfuldt, at Retten ikke foretog en nærmere undersøgelse af den fremlagte skrivelse fra en videnskabelig universitetsmedarbejder, der indeholder insiderviden, selv om Retten udtrykkeligt havde tilladt dette bevis.

Appellanten har foreholdt Retten den omstændighed, at denne afviste at høre vidnesbyrdet fra talsmanden for Kommissionen, selv om det fremgik af det ovennævnte dokument, at der var tilstrækkelige holdepunkter for at foretage en høring.

Legalitetsformodningen finder ikke anvendelse: Appellanten har gjort gældende, at i modsætning til hvad Retten fastslog, kan den af EU-Domstolen udviklede legalitetsformodning ikke anvendes på et EU-organs argumentation, der, selv om den er sandfærdig, udgør en tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik.

Den retspraksis angående legalitetsformodningen, som Retten har henvist til, vedrører andre situationer, og kan derfor ikke overføres på den foreliggende sag.

Manglende hensyntagen til indicierne for, at der forelå yderligere dokumenter: Appellanten har endnu en gang bestridt Rettens bemærkning om, at appellanten ikke havde fremlagt nogen samstemmende indicier for eksistensen af yderligere dokumenter.

Fejlagtig manglede hensyntagen til appellantens argumenter vedrørende kravet om gennemsigtighed: Appellanten har gjort gældende, at Retten lagde den fejlagtige antagelse til grund, at Kommissionens påstand vedrørende eksistensen af yderligere dokumenter var sandfærdig, og det var derfor med urette, at Retten så bort fra appellantens argumentation vedrørende kravet om gennemsigtighed.

---

(1)  EFT 2001, L 145, s. 43.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/39 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/39

---

Sag anlagt den 4. juli 2018 — Europa-Kommissionen mod Den Italienske Republik

(Sag C-443/18)

(2018/C 294/53)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved B. Eggers og D. Bianchi, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Den Italienske Republik

Sagsøgerens påstande

| 1) | Det fastslås, at Den Italienske Republik






  — | har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 7, stk. 2, litra c), i gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/789 (1), idet den ikke i inddæmningsområdet har sørget for omgående at fjerne som minimum alle planter, der er fundet inficeret med Xylella fastidiosa, hvis de befinder sig i det inficerede område inden for 20 km fra grænsen mellem dette område og resten af Unionens område |
| --- | --- | --- |

1)

Det fastslås, at Den Italienske Republik

—

har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 7, stk. 2, litra c), i gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/789 (1), idet den ikke i inddæmningsområdet har sørget for omgående at fjerne som minimum alle planter, der er fundet inficeret med Xylella fastidiosa, hvis de befinder sig i det inficerede område inden for 20 km fra grænsen mellem dette område og resten af Unionens område

| — | har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 7, stk. 7, i gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/789, idet den ikke i inddæmningsområdet har sikret overvågning af forekomsten af Xylella fastidiosa ved hjælp af årlige undersøgelser på passende tidspunkter af året |
| --- | --- |

—

har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 7, stk. 7, i gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/789, idet den ikke i inddæmningsområdet har sikret overvågning af forekomsten af Xylella fastidiosa ved hjælp af årlige undersøgelser på passende tidspunkter af året

| — | har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 6, stk. 2, 7 og 9, artikel 7, stk. 2, litra c), og artikel 7, stk. 7, i gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/789, forpligtelserne i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 2000/29/EF (2) og forpligtelsen til loyalt samarbejde i artikel 4, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union, idet Den Italienske Republik hele tiden har undladt omgående at træffe foranstaltninger mod spredning af Xylella fastidiosa, hvorved den gentagne gange har tilsidesat de specifikke forpligtelser i afgørelse (EU) 2015/789 med hensyn til de inficerede zoner, hvilket har ført til en yderligere spredning af sygdommen. |
| --- | --- |

—

har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 6, stk. 2, 7 og 9, artikel 7, stk. 2, litra c), og artikel 7, stk. 7, i gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/789, forpligtelserne i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 2000/29/EF (2) og forpligtelsen til loyalt samarbejde i artikel 4, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union, idet Den Italienske Republik hele tiden har undladt omgående at træffe foranstaltninger mod spredning af Xylella fastidiosa, hvorved den gentagne gange har tilsidesat de specifikke forpligtelser i afgørelse (EU) 2015/789 med hensyn til de inficerede zoner, hvilket har ført til en yderligere spredning af sygdommen.

| 2) | Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

De oplysninger, som Kommissionen er i besiddelse af, og som er baseret på oplysninger fremlagt af Den Italienske Republik, de undersøgelser, som Kommissionen har foretaget, og EFSA’s og andre organers videnskabelige udtalelser, viser, at undersøgelserne er foretaget for sent, at inficerede planter er fjernet for sent og mangelfuldt ikke blot frem til tidspunktet for afsendelsen af den begrundede udtalelse, men også forsatte frem til tidspunktet for anlæggelsen af dette søgsmål. Kommissionen anser derfor Italiens vedvarende og generelle overtrædelse af forpligtelsen til at forhindre spredning af den sygdom, der er omhandlet i de ovenfor nævnte artikler, for godtgjort.

---

(1)  Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/789 af 18.5.2015 om foranstaltninger mod indslæbning og spredning i Unionen af Xylella fastidiosa (Wells et al.) (meddelt under nummer C(2015) 3415) (EUT L 125, s. 36).

(2)  Rådets direktiv 2000/29/EF af 8.5.2000 om foranstaltninger mod indslæbning i Fællesskabet af skadegørere på planter eller planteprodukter og mod deres spredning inden for Fællesskabet (EFT L 169, s. 1).

---

Retten

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/41 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/41

---

Rettens dom af 3. juli 2018 — Keramag Keramische Werke m.fl. mod Kommissionen

(Forenede sager T-379/10 RENV og T-381/10 RENV) (1)

((Konkurrence - karteller - det franske marked for badeværelsesudstyr og -inventar - afgørelse, som fastslår en overtrædelse af artikel 101 TEUF og EØS-aftalens artikel 53 - visse enheders deltagelse i et kartel - fornyet vurdering af beviserne))

(2018/C 294/54)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere i sag T-379/10 RENV: Keramag Keramische Werke GmbH, tidligere Keramag Keramische Werke AG (Ratingen, Tyskland) og de fem øvrige sagsøgere, hvis navne fremgår af bilaget til dommen. Sagsøger i sag T-381/10 RENV: Sanitec Europe Oy (Helsinki, Finland) (ved advokaterne P. Lindfelt og K. Struckmann samt barrister J. Killick)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved F. Castillo de la Torre, F. Ronkes Agerbeek og J. Norris-Usher, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Påstand støttet på artikel 263 TEUF om dels delvis annullation af Kommissionens afgørelse K(2010) 4185 endelig af 23. juni 2010 om en procedure efter artikel 101 TEUF og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/39092 — badeværelsesudstyr og –inventar), dels nedsættelse af størrelsen af den bøde, der blev pålagt sagsøgerne i denne afgørelse.

Konklusion

| 1) | Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Kommissionen frifindes.

| 2) | Keramag Keramische Werke GmbH og de øvrige sagsøgere, hvis navne fremgår af bilaget til dommen, betaler deres egne omkostninger og bærer de af Europa-Kommissionen i sag C-613/13 P, T-379/10 RENV og T-381/10 RENV afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Keramag Keramische Werke GmbH og de øvrige sagsøgere, hvis navne fremgår af bilaget til dommen, betaler deres egne omkostninger og bærer de af Europa-Kommissionen i sag C-613/13 P, T-379/10 RENV og T-381/10 RENV afholdte omkostninger.

---

(1)  EUT C 301 af 6.11.2010.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/42 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/42

---

Rettens dom af 4. juli 2018 — Deluxe Entertainment Services Group mod EUIPO (deluxe)

(Sag T-222/14 RENV) (1)

([EU-varemærker - ansøgning om EU-figurmærket deluxe - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001] - begrundelsespligt - artikel 75 i forordning nr. 207/2009 (nu artikel 94 i forordning 2017/1001)])

(2018/C 294/55)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Deluxe Entertainment Services Group Inc. (Burbank, Californien, De Forenede Stater) (ved solicitor L. Gellman og advokat M. Esteve Sanz)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved S. Palmero Cabezas, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 22. januar 2014 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 1250/2013-2) vedrørende en ansøgning om registrering af figurtegnet deluxe som EU-varemærke.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Deluxe Entertainment Services Group Inc. betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Deluxe Entertainment Services Group Inc. betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 175 af 10.6.2014.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/42 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/42

---

Rettens dom af 3. juli 2018 — Transtec mod Kommissionen

(Sag T-616/15) (1)

((EUF - AVS-lande - Cotonou-aftalen - program om støtte til kulturelle initiativer i portugisisktalende afrikanske lande - beløb udbetalt af Kommissionen til den enhed, der har ansvaret for den finansielle gennemførelse af programmet i Guinea-Bissau - tilbagesøgning efter en finansiel revision - modregning af fordringer - proportionalitet - ugrundet berigelse - ansvar uden for kontraktforhold))

(2018/C 294/56)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Transtec (Bruxelles, Belgien) (ved advokat L. Levi)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved A. Aresu og S. Bartelt og derefter ved A. Aresu, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Dels en påstand støttet på artikel 263 TEUF om annullation af de modregningsafgørelser, der er indeholdt i Kommissionens skrivelser af. 27. august og 7., 16., 23. og 25. september 2015, med henblik på tilbagesøgning af et beløb på 624 388,73 EUR svarende til en del af de forskud, som er udbetalt til sagsøgeren i forbindelse med et program om støtte til kulturelle initiativer i Guinea-Bissau, der er finansieret af den Niende Europæiske Udviklingsfond (EUF), med tillæg af morarenter, dels en påstand støttet på artikel 268 TEUF om tilbagebetaling af beløb, der angiveligt er forbundet med ugrundet berigelse og erstatning for den skade, som sagsøgeren angiveligt er påført som følge af Kommissionens adfærd.

Konklusion

| 1) | De modregningsafgørelser, der er indeholdt i Kommissionens skrivelser af 27. august og 7., 16., 23. og 25. september 2015, med henblik på tilbagesøgning af et beløb på 624 388,73 EUR svarende til en del af de forskud, som er udbetalt til sagsøgeren i forbindelse med et program om støtte til kulturelle initiativer i Guinea-Bissau, der er finansieret af den Niende Europæiske Udviklingsfond (EUF), med tillæg af morarenter, annulleres, for så som de vedrører tilbagesøgning af et beløb på 312 265,42 EUR svarende til ikke-støtteberettigede udgifter, som er identificeret i finansiel konklusion nr. 2 i revisionsrapport EUF 2007/20859 vedrørende arbejdsprogramoverslaget og afslutningsprogramoverslaget med referencen EUF/2010/249-005. |
| --- | --- |

1)

De modregningsafgørelser, der er indeholdt i Kommissionens skrivelser af 27. august og 7., 16., 23. og 25. september 2015, med henblik på tilbagesøgning af et beløb på 624 388,73 EUR svarende til en del af de forskud, som er udbetalt til sagsøgeren i forbindelse med et program om støtte til kulturelle initiativer i Guinea-Bissau, der er finansieret af den Niende Europæiske Udviklingsfond (EUF), med tillæg af morarenter, annulleres, for så som de vedrører tilbagesøgning af et beløb på 312 265,42 EUR svarende til ikke-støtteberettigede udgifter, som er identificeret i finansiel konklusion nr. 2 i revisionsrapport EUF 2007/20859 vedrørende arbejdsprogramoverslaget og afslutningsprogramoverslaget med referencen EUF/2010/249-005.

| 2) | I øvrigt frifindes Kommissionen. |
| --- | --- |

2)

I øvrigt frifindes Kommissionen.

| 3) | Kommissionen og Transtec bærer hver deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Kommissionen og Transtec bærer hver deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 27 af 25.1.2016.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/43 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/43

---

Rettens dom af 5. juli 2018 — Spanien mod Kommissionen

(Sag T-88/17) (1)

((ELFUL - seneste regnskabsår i programmeringsperioden 2007-2013 - afslutning af regnskaberne for medlemsstaternes betalingsorganer - afgørelse, hvorved et bestemt beløb erklæres ikke-genanvendeligt under programmet for udvikling af landdistrikterne i den selvstyrende region Extremadura - beregningsmetode - artikel 69, stk. 5b, i forordning (EF) nr. 1698/2005 - berettiget forventning))

(2018/C 294/57)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Kongeriget Spanien (ved M.A. Sampol Pucurull og M.J. García-Valdecasas Dorrego, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Aquilina og M. Morales Puerta, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om delvis annullation af Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2016/2113 af 30. november 2016 om afslutning af regnskaberne for medlemsstaternes betalingsorganer vedrørende de udgifter, der finansieres af Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL), for regnskabsåret 2015 i det seneste regnskabsår under ELFUL-programperioden 2007-2013 (16.10.2014-31.12.2015) (EUT 2016, L 327, s. 79), hvorved Kommissionen kvalificerede et beløb på 5 364 682,52 EUR som »ikke-genanvendeligt beløb« i forbindelse med afslutningen af regnskaberne for betalingsorganet i Extremadura.

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | Kongeriget Spanien betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Kongeriget Spanien betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 95 af 27.3.2017.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/44 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/44

---

Rettens dom af 30. maj 2018 — RT mod Parlamentet

(Sag T-98/17) (1)

((Personalesag - tjenestemænd - sygeorlov - vedtægtens artikel 59, stk. 1 - interne regler vedrørende kontrol med arbejdsfravær og periodisk kontrol med, om der fortsat foreligger invaliditet - lægeerklæring - lægens underskrift og stempel mangler - lægelig fjernkonsultation via internettet - afslag på anerkendelse))

(2018/C 294/58)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: RT (ved advokat C. Bernard-Glanz)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved J. Steele og E. Taneva, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF med påstand om annullation af Parlamentets afgørelse af 30. juni 2016 om afvisning af, at et dokument, der blev fremsendt af sagsøgeren den 27. juni 2016, har karakter af en lægeerklæring, hvori der forskrives en sygeorlov.

Konklusion

| 1) | Europa-Parlamentets afgørelse af 30. juni 2016 om afvisning af, at et dokument, som RT fremsendte den 27. juni 2016, har karakter af en lægeerklæring, hvori der forskrives en sygeorlov, annulleres. |
| --- | --- |

1)

Europa-Parlamentets afgørelse af 30. juni 2016 om afvisning af, at et dokument, som RT fremsendte den 27. juni 2016, har karakter af en lægeerklæring, hvori der forskrives en sygeorlov, annulleres.

| 2) | Parlamentet betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Parlamentet betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 129 af 24.4.2017.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/45 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/45

---

Rettens dom af 29. juni 2018 — HF mod Parlamentet

(Sag T-218/17) (1)

((Personalesag - kontraktansatte - tjenestemandsvedtægtens artikel 24 - ansøgning om bistand - tjenestemandsvedtægtens artikel 12a - psykisk chikane - rådgivende udvalg om bekæmpelse og forebyggelse af mobning på arbejdspladsen - afslag på ansøgningen om bistand - ret til kontradiktion - kontradiktionsprincippet - afslag på fremsendelse af udtalelsen fra det rådgivende udvalg og af referaterne af afhøringen af vidner - varigheden af den administrative procedure - rimelig frist))

(2018/C 294/59)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: HF (ved advokat A. Tymen)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved E. Taneva og M. Ecker, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF med påstand dels om annullation af Parlamentets afgørelse af 3. juni 2016, hvorved ansættelsesmyndigheden ved denne institution afslog den ansøgning om bistand, som sagsøgeren havde indgivet den 11. december 2014, dels om erstatning af det tab, som sagsøgeren angiveligt har lidt som følge af de ulovligheder, som denne myndighed begik i forbindelse med behandlingen af den nævnte ansøgning om bistand.

Konklusion

| 1) | Europa-Parlamentet frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Parlamentet frifindes.

| 2) | Europa-Parlamentet bærer sine egne omkostninger og betaler en fjerdedel af de af HF afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Europa-Parlamentet bærer sine egne omkostninger og betaler en fjerdedel af de af HF afholdte omkostninger.

| 3) | HF bærer tre fjerdedele af sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

HF bærer tre fjerdedele af sine egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 178 af 6.6.2017.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/45 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/45

---

Rettens dom af 3. juli 2018 — Vienna International Hotelmanagement mod EUIPO (Vienna House og VIENNA HOUSE)

(Sagerne T-402/17 og T-403/17) (1)

([EU-varemærker - ansøgning om EU-ordmærket Vienna House og EU-figurmærket VIENNA HOUSE - absolut registreringshindring - beskrivende karakter - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EU) nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning 2017/1001]])

(2018/C 294/60)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Vienna International Hotelmanagement AG (Wien, Østrig) (ved advokat E. Zrzavy)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved D. Hanf, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

To søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 25. april 2017 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sagerne R 333/2016-4 og R 332/2016-4) vedrørende ansøgninger om registrering af for det første ordtegnet Vienna House og for det andet figurtegnet VIENNA HOUSE som EU-varemærker.

Konklusion

| 1) | Sagerne T-402/17 og T-403/17 forenes med henblik på denne dom. |
| --- | --- |

1)

Sagerne T-402/17 og T-403/17 forenes med henblik på denne dom.

| 2) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

2)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 3) | Vienna International Hotelmanagement AG betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

3)

Vienna International Hotelmanagement AG betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 277 af 21.8.2017.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/46 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/46

---

Sag anlagt den 23. maj 2018 — García Ruiz mod Parlamentet

(Sag T-322/18)

(2018/C 294/61)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Faustino-Francisco García Ruiz (Alcorcón, Spanien) (ved advokat C. Manzano Ledesma)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet

Sagsøgerens påstande

| — | Det lægges til grund at afgørelsen fra Udvalget for Andragender er blevet anfægtet ved nærværende søgsmål, hvorefter det fastslås, dels at sagen skal fremmes til realitetsbehandling, dels at sagsøgerens rettigheder er blevet tilsidesat, idet dennes interesser derved sikres for Retten. |
| --- | --- |

—

Det lægges til grund at afgørelsen fra Udvalget for Andragender er blevet anfægtet ved nærværende søgsmål, hvorefter det fastslås, dels at sagen skal fremmes til realitetsbehandling, dels at sagsøgerens rettigheder er blevet tilsidesat, idet dennes interesser derved sikres for Retten.

| — | Parlamentet tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Parlamentet tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført følgende:

Søgsmålet er anlagt, fordi Udvalget for Andragender i forhold til sagsøgeren blot har udstedt en retsakt svarende til en henstilling eller en udtalelse, således at sagsøgerens rettigheder følgelig ikke er beskyttede, hvilket er i strid med traktaten i henhold til artikel 232, stk. 3, TEF og artikel 265, stk. 3, TEUF.

De afgørelser, som den offentlige forvaltning i Comunidad de Madrid og domstolene har truffet, har medført et tab for sagsøgeren for så vidt angår dennes økonomiske rettigheder og interesser, hvilket er i strid med sagsøgerens ret til at modtage en ydelse som tillæg til den pension, som Comunidad de Madrid har anerkendt.

Comunidad de Madrids administrative afgørelse og de af domstolene afsagte domme medfører forskelsbehandling og diskrimination for så vidt angår den ydelse, som pensionister, frivillige såvel som ufrivillige, modtager.

Den Europæiske Union har kompetencen for så vidt angår pensioner, hvorfor det påhviler Retten at beskytte sagsøgerens ret, efter at den offentlige forvaltning og de nationale domstole har afslået den ret, som Unionens domstoles faste praksis og direktiverne vedrørende lighed i forbindelse med modtagelse af ydelser giver borgerne, såfremt der ikke foreligger nogen faktisk eller retligt objektiv begrundelse for en forskel på ydelserne til de to kategorier af pensionister.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/47 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/47

---

Sag anlagt den 31. maj 2018 — NEC Corporation mod Kommissionen

(Sag T-341/18)

(2018/C 294/62)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: NEC Corporation (Tokyo, Japan) (ved solicitor R. Bachour og advokaterne O. Brouwer og A. Pliego Selie)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse C(2018) 1768 final af 21. marts 2018 om en procedure i henhold til artikel 101 TEUF og EØS-aftalens artikel 53 (sag AT.40136 — kondensatorer) annulleres, for så vidt som den fastslår, at sagsøgeren tilsidesatte artikel 101 TEUF/EØS-aftalens artikel 53. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse C(2018) 1768 final af 21. marts 2018 om en procedure i henhold til artikel 101 TEUF og EØS-aftalens artikel 53 (sag AT.40136 — kondensatorer) annulleres, for så vidt som den fastslår, at sagsøgeren tilsidesatte artikel 101 TEUF/EØS-aftalens artikel 53.

| — | Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelse, for så vidt som den pålægger sagsøgeren en bøde. |
| --- | --- |

—

Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelse, for så vidt som den pålægger sagsøgeren en bøde.

| — | Mere subsidiært udøver Retten sin fulde prøvelsesret for — på baggrund af argumenterne fremført under det første og det andet anbringende — at tilpasse bøden til et niveau, der er i overensstemmelse med loven, ræsonnementet om, at det retlige begreb om gentagne overtrædelser er en skærpende omstændighed, der begrunder bødeforhøjelse, og som er forholdsmæssig. |
| --- | --- |

—

Mere subsidiært udøver Retten sin fulde prøvelsesret for — på baggrund af argumenterne fremført under det første og det andet anbringende — at tilpasse bøden til et niveau, der er i overensstemmelse med loven, ræsonnementet om, at det retlige begreb om gentagne overtrædelser er en skærpende omstændighed, der begrunder bødeforhøjelse, og som er forholdsmæssig.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at den anfægtede afgørelse indeholder åbenbare retlige fejl og urigtige skøn samt er behæftet med en begrundelsesmangel ved anvendelsen af gentagne overtrædelser som skærpende omstændighed i forbindelse med at pålægge NEC Corporation en bøde, og at den pålagte bøde tilsidesætter proportionalitetsprincippet. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at den anfægtede afgørelse indeholder åbenbare retlige fejl og urigtige skøn samt er behæftet med en begrundelsesmangel ved anvendelsen af gentagne overtrædelser som skærpende omstændighed i forbindelse med at pålægge NEC Corporation en bøde, og at den pålagte bøde tilsidesætter proportionalitetsprincippet.

| 2. | Andet anbringende om, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter sagsøgerens ret til forsvar, idet det i artikel 1 hævdes, at selskabet selv deltog i den konstaterede overtrædelse, selv om dette ikke fremgik af — eller der blot blev antydet hertil i — klagepunktsmeddelelsen. Der er endvidere tale om en faktisk og retlig urigtig konstatering, som indeholder en modstridende konstatering og begrundelse, idet det angiveligt anerkendes (men ikke tillægges betydning), at NEC Corporation ikke havde kendskab til overtrædelsen, samtidig med, at NEC Corporation udtrykkeligt pålægges et ansvar som moderselskab for (angiveligt) at have haft kontrol over Tokin Corporation i en vis periode. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter sagsøgerens ret til forsvar, idet det i artikel 1 hævdes, at selskabet selv deltog i den konstaterede overtrædelse, selv om dette ikke fremgik af — eller der blot blev antydet hertil i — klagepunktsmeddelelsen. Der er endvidere tale om en faktisk og retlig urigtig konstatering, som indeholder en modstridende konstatering og begrundelse, idet det angiveligt anerkendes (men ikke tillægges betydning), at NEC Corporation ikke havde kendskab til overtrædelsen, samtidig med, at NEC Corporation udtrykkeligt pålægges et ansvar som moderselskab for (angiveligt) at have haft kontrol over Tokin Corporation i en vis periode.

| 3. | Tredje anbringende om, at Kommissionen ikke anvendte den samme nedsættelse af grundbeløbet for den bøde, som blev pålagt Tokin Corporation, som den, der blev anvendt på grundbeløbet for den bøde, som blev pålagt NEC Corporation, og Kommissionen burde endvidere have anvendt en gennemsnitlig salgsværdi ved bødeudmålingen i stedet for at benytte sig af en ikke-repræsentativ salgsværdi for det sidste år af den konstaterede overtrædelse. Disse mangler udgør fejl ved bødeberegningen og/eller fører til en uforholdsmæssig bøde (og en begrundelsesmangel for førstnævnte, da det ikke fremgik af begrundelsen for den anfægtede afgørelse, hvorfor den samme nedsættelse tilsyneladende ikke blev anvendt på grundbeløbet for den bøde, som blev pålagt NEC Corporation). |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at Kommissionen ikke anvendte den samme nedsættelse af grundbeløbet for den bøde, som blev pålagt Tokin Corporation, som den, der blev anvendt på grundbeløbet for den bøde, som blev pålagt NEC Corporation, og Kommissionen burde endvidere have anvendt en gennemsnitlig salgsværdi ved bødeudmålingen i stedet for at benytte sig af en ikke-repræsentativ salgsværdi for det sidste år af den konstaterede overtrædelse. Disse mangler udgør fejl ved bødeberegningen og/eller fører til en uforholdsmæssig bøde (og en begrundelsesmangel for førstnævnte, da det ikke fremgik af begrundelsen for den anfægtede afgørelse, hvorfor den samme nedsættelse tilsyneladende ikke blev anvendt på grundbeløbet for den bøde, som blev pålagt NEC Corporation).

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/48 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/48

---

Sag anlagt den 30. maj 2018 — Nichicon Corporation mod Kommissionen

(Sag T-342/18)

(2018/C 294/63)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Nichicon Corporation (Kyoto, Japan) (ved advokaterne A. Ablasser-Neuhuber, F. Neumayr, G. Fussenegger og H. Kühnert)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse C(2018) 1768 final af 21. marts 2018 om en procedure i henhold til artikel 101 TEUF og artikel 53 i EØS-aftalen (sag AT.40136 — kondensatorer) annulleres i sin helhed, for så vidt som den finder anvendelse på sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse C(2018) 1768 final af 21. marts 2018 om en procedure i henhold til artikel 101 TEUF og artikel 53 i EØS-aftalen (sag AT.40136 — kondensatorer) annulleres i sin helhed, for så vidt som den finder anvendelse på sagsøgeren.

| — | Subsidiært annulleres følgende bestemmelser delvist:






  a. | Den anfægtede afgørelses artikel 1, litra f), idet det heri er fastslået, at sagsøgeren deltog i en samlet og vedvarende overtrædelse af artikel 101 TEUF og artikel 53 i EØS-aftalen i sektoren for elektrolytiske kondensatorer, der dækker hele EØS-området, som bestod i aftaler og/eller samordnet praksis, der havde til formål at koordinere prisadfærd fra den 26. juni 1998 til den 31. maj 2010. |
| --- | --- | --- |

—

Subsidiært annulleres følgende bestemmelser delvist:

a.

Den anfægtede afgørelses artikel 1, litra f), idet det heri er fastslået, at sagsøgeren deltog i en samlet og vedvarende overtrædelse af artikel 101 TEUF og artikel 53 i EØS-aftalen i sektoren for elektrolytiske kondensatorer, der dækker hele EØS-området, som bestod i aftaler og/eller samordnet praksis, der havde til formål at koordinere prisadfærd fra den 26. juni 1998 til den 31. maj 2010.

| b. | Den anfægtede afgørelses artikel 2, litra i), hvorved sagsøgeren pålægges en bøde på 72 901 000 EUR. |
| --- | --- |

b.

Den anfægtede afgørelses artikel 2, litra i), hvorved sagsøgeren pålægges en bøde på 72 901 000 EUR.

| — | Den bøde, som sagsøgeren er blevet pålagt i henhold til artikel 261 TEUF og artikel 31 i Rådets forordning nr. 1/2003 (1), nedsættes. |
| --- | --- |

—

Den bøde, som sagsøgeren er blevet pålagt i henhold til artikel 261 TEUF og artikel 31 i Rådets forordning nr. 1/2003 (1), nedsættes.

| — | Under alle omstændigheder anlægger Retten sin egen vurdering i stedet for Kommissionens vedrørende bødens størrelse, og den bøde, som sagsøgeren er blevet pålagt i henhold til artikel 261 TEUF og artikel 31 i Rådets forordning nr. 1/2003, nedsættes. |
| --- | --- |

—

Under alle omstændigheder anlægger Retten sin egen vurdering i stedet for Kommissionens vedrørende bødens størrelse, og den bøde, som sagsøgeren er blevet pålagt i henhold til artikel 261 TEUF og artikel 31 i Rådets forordning nr. 1/2003, nedsættes.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne i henhold til artikel 184, stk. 1, i Rettens procesreglement. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne i henhold til artikel 184, stk. 1, i Rettens procesreglement.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fem anbringender.

| 1. | Første anbringende om væsentlige urigtige faktiske konstateringer.
  De påståede væsentlige urigtige faktiske konstateringer vedrører navnlig tre forskellige perioder med kontakter. Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen fejlagtigt foretog konstateringer, som ikke blev godtgjort tilstrækkeligt. Derfor fastslog Kommissionen med urette, at artikel 101 TEUF var overtrådt. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om væsentlige urigtige faktiske konstateringer.

De påståede væsentlige urigtige faktiske konstateringer vedrører navnlig tre forskellige perioder med kontakter. Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen fejlagtigt foretog konstateringer, som ikke blev godtgjort tilstrækkeligt. Derfor fastslog Kommissionen med urette, at artikel 101 TEUF var overtrådt.

| 2. | Andet anbringende om retlige fejl med hensyn til kvalificeringen af overtrædelsen som samlet og vedvarende og antagelsen af, at sagsøgeren deltog i overtrædelsen
  Det andet anbringende vedrører den omstændighed, at Kommissionen angiveligt begik fejl ved kvalificeringen af de kontakter, som blev identificeret som en samlet og vedvarende overtrædelse, og ved at holde sagsøgeren ansvarlig for en sådan overtrædelse. For det første godtgjorde Kommissionen ikke i tilstrækkelig grad rækkevidden af en samlet og vedvarende overtrædelse. For det andet fastslog Kommissionen med urette, at sagsøgeren kunne tilregnes kontakter, som selskabet ikke havde deltaget i. For det tredje konkluderede Kommissionen fejlagtigt, at overtrædelsen forløb uafbrudt indtil den 7. november 2003. For det fjerde fastslog Kommissionen med urette, at sagsøgeren kunne tilregnes en fortsat deltagelse i en samlet og vedvarende overtrædelse efter den 10. november 2008. Derfor var Kommissionen grundet indtrådt forældelse afskåret fra at pålægge sagsøgeren sanktioner. For det femte fastslog Kommissionen fejlagtigt, at sagsøgerens deltagelse i en samlet og vedvarende overtrædelse fortsatte til trods for, at selskabet udtrykkeligt havde taget afstand herfra. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om retlige fejl med hensyn til kvalificeringen af overtrædelsen som samlet og vedvarende og antagelsen af, at sagsøgeren deltog i overtrædelsen

Det andet anbringende vedrører den omstændighed, at Kommissionen angiveligt begik fejl ved kvalificeringen af de kontakter, som blev identificeret som en samlet og vedvarende overtrædelse, og ved at holde sagsøgeren ansvarlig for en sådan overtrædelse. For det første godtgjorde Kommissionen ikke i tilstrækkelig grad rækkevidden af en samlet og vedvarende overtrædelse. For det andet fastslog Kommissionen med urette, at sagsøgeren kunne tilregnes kontakter, som selskabet ikke havde deltaget i. For det tredje konkluderede Kommissionen fejlagtigt, at overtrædelsen forløb uafbrudt indtil den 7. november 2003. For det fjerde fastslog Kommissionen med urette, at sagsøgeren kunne tilregnes en fortsat deltagelse i en samlet og vedvarende overtrædelse efter den 10. november 2008. Derfor var Kommissionen grundet indtrådt forældelse afskåret fra at pålægge sagsøgeren sanktioner. For det femte fastslog Kommissionen fejlagtigt, at sagsøgerens deltagelse i en samlet og vedvarende overtrædelse fortsatte til trods for, at selskabet udtrykkeligt havde taget afstand herfra.

| 3. | Tredje anbringende om manglende kompetence |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om manglende kompetence

| 4. | Fjerde anbringende om et åbenbart urigtigt skøn ved fastsættelsen af bøden
  Med sit fjerde anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at der angiveligt er anlagt åbenbart urigtige skøn i forbindelse med fastsættelsen af bøden. For det første tilsidesatte Kommissionen proportionalitetsprincippet og sine retningslinjer for beregning af bøder, idet den som beregningsgrundlag for bøden fejlagtigt anvendte hele værdien af EØS’ afsætning. For det andet og tredje tilsidesatte Kommissionen proportionalitetsprincippet, begrundelsespligten og princippet om »ne bis in idem« ved at fastsætte både multiplikationsfaktoren for grovhed og det supplerende beløb forkert. For det fjerde tilsidesatte Kommissionen proportionalitetsprincippet, sin begrundelsespligt og princippet om ligebehandling ved angiveligt at undlade på behørig vis at lade det afspejle i bøden, at sagsøgerens deltagelse var begrænset. Endvidere tilsidesatte Kommissionen proportionalitetsprincippet og retningslinjerne for beregning af bøder ved ikke, som formildende omstændigheder, at tage hensyn til sagsøgerens eventuelle uopmærksomhed, væsentligt begrænsede rolle og konkurrencemæssige adfærd. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om et åbenbart urigtigt skøn ved fastsættelsen af bøden

Med sit fjerde anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at der angiveligt er anlagt åbenbart urigtige skøn i forbindelse med fastsættelsen af bøden. For det første tilsidesatte Kommissionen proportionalitetsprincippet og sine retningslinjer for beregning af bøder, idet den som beregningsgrundlag for bøden fejlagtigt anvendte hele værdien af EØS’ afsætning. For det andet og tredje tilsidesatte Kommissionen proportionalitetsprincippet, begrundelsespligten og princippet om »ne bis in idem« ved at fastsætte både multiplikationsfaktoren for grovhed og det supplerende beløb forkert. For det fjerde tilsidesatte Kommissionen proportionalitetsprincippet, sin begrundelsespligt og princippet om ligebehandling ved angiveligt at undlade på behørig vis at lade det afspejle i bøden, at sagsøgerens deltagelse var begrænset. Endvidere tilsidesatte Kommissionen proportionalitetsprincippet og retningslinjerne for beregning af bøder ved ikke, som formildende omstændigheder, at tage hensyn til sagsøgerens eventuelle uopmærksomhed, væsentligt begrænsede rolle og konkurrencemæssige adfærd.

| 5. | Femte anbringende om tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter
  Det femte anbringende vedrører den omstændighed, at Kommissionen angiveligt tilsidesatte væsentlige formforskrifter som omhandlet i artikel 263 TEUF ved at undlade at give Nichicon en supplerende klagepunktsmeddelelse og ved at fastsætte en for kort periode til at forsvare sig. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter

Det femte anbringende vedrører den omstændighed, at Kommissionen angiveligt tilsidesatte væsentlige formforskrifter som omhandlet i artikel 263 TEUF ved at undlade at give Nichicon en supplerende klagepunktsmeddelelse og ved at fastsætte en for kort periode til at forsvare sig.

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT 2003, L 1, s. 1).

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/50 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/50

---

Sag anlagt den 3. juni 2018 — Tokin Corporation mod Kommissionen

(Sag T-343/18)

(2018/C 294/64)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Tokin Corporation (Sendai, Japan) (ved advokaterne C. Thomas, T. Yuen og M. Perez)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Artikel 2, litra f), I Kommissionens afgørelse C(2018) 1768 af 21. marts 2018 annulleres, for så vidt som den pålægger TOKIN Corporation en bøde på 5 036 000 EUR in solidum med NEC Corporation. |
| --- | --- |

—

Artikel 2, litra f), I Kommissionens afgørelse C(2018) 1768 af 21. marts 2018 annulleres, for så vidt som den pålægger TOKIN Corporation en bøde på 5 036 000 EUR in solidum med NEC Corporation.

| — | Den bøde, som TOKIN Corporation og NEC Corporation er blevet pålagt in solidum i henhold til den nævnte afgørelses artikel 2, litra f), nedsættes. |
| --- | --- |

—

Den bøde, som TOKIN Corporation og NEC Corporation er blevet pålagt in solidum i henhold til den nævnte afgørelses artikel 2, litra f), nedsættes.

| — | Den nævnte afgørelses artikel 2, litra g), annulleres, for så vidt som den pålægger TOKIN Corporation en bøde på 8 814 000 EUR. |
| --- | --- |

—

Den nævnte afgørelses artikel 2, litra g), annulleres, for så vidt som den pålægger TOKIN Corporation en bøde på 8 814 000 EUR.

| — | Den bøde, som TOKIN Corporation er blevet pålagt i henhold til den nævnte afgørelses artikel 2, litra g), nedsættes. |
| --- | --- |

—

Den bøde, som TOKIN Corporation er blevet pålagt i henhold til den nævnte afgørelses artikel 2, litra g), nedsættes.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat to anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at Kommissionen tilsidesatte artikel 23, stk. 3, i forordning nr. 1/2003 (1) og princippet om ligebehandling ved at anvende 2011/12 som referenceperiode ved fastsættelsen af værdien af sagsøgerens afsætning. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at Kommissionen tilsidesatte artikel 23, stk. 3, i forordning nr. 1/2003 (1) og princippet om ligebehandling ved at anvende 2011/12 som referenceperiode ved fastsættelsen af værdien af sagsøgerens afsætning.

| 2. | Andet anbringende om, at Kommissionen tilsidesatte artikel 23, stk. 3, i forordning nr. 1/2003 og princippet om personligt ansvar ved med hensyn til et aspekt af den overtrædelse, som sagsøgeren er blevet holdt ansvarlig for, at nedsætte bødens grundbeløb som følge af formildende omstændigheder i stedet for at nedsætte den sats for grovhed, som blev anvendt til beregning af grundbeløbet. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at Kommissionen tilsidesatte artikel 23, stk. 3, i forordning nr. 1/2003 og princippet om personligt ansvar ved med hensyn til et aspekt af den overtrædelse, som sagsøgeren er blevet holdt ansvarlig for, at nedsætte bødens grundbeløb som følge af formildende omstændigheder i stedet for at nedsætte den sats for grovhed, som blev anvendt til beregning af grundbeløbet.

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT 2003, L 1, s. 1).

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/51 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/51

---

Sag anlagt den 4. juni 2018 — Rubycon og Rubycon Holdings mod Kommissionen

(Sag T-344/18)

(2018/C 294/65)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Rubycon Corp. (Ina, Japan) og Rubycon Holdings Co. Ltd (Ina) (ved advokaterne J. Rivas Andrés, A. Federle og M. Relange)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Kommissionens afgørelse C(2018) 1768 final af 21. marts 2018 om en procedure i henhold til artikel 101 TEUF og EØS-aftalens artikel 53 i sag AT.40136 — kondensatorer — annulleres, for så vidt som den vedrører Rubycon, herunder navnlig artikel 1, litra h), artikel 2, litra k) og l), og artikel 4. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse C(2018) 1768 final af 21. marts 2018 om en procedure i henhold til artikel 101 TEUF og EØS-aftalens artikel 53 i sag AT.40136 — kondensatorer — annulleres, for så vidt som den vedrører Rubycon, herunder navnlig artikel 1, litra h), artikel 2, litra k) og l), og artikel 4.

| — | Det bestemmes, at den bøde, som Rubycon er blevet pålagt i henhold til den anfægtede afgørelses artikel 2, nedsættes væsentligt, således at den ikke er diskriminerende, og at det ekstraordinært gode samarbejde, som Rubycon har udvist, belønnes. |
| --- | --- |

—

Det bestemmes, at den bøde, som Rubycon er blevet pålagt i henhold til den anfægtede afgørelses artikel 2, nedsættes væsentligt, således at den ikke er diskriminerende, og at det ekstraordinært gode samarbejde, som Rubycon har udvist, belønnes.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat to anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at den anfægtede afgørelse er behæftet med en retlig fejl med hensyn til Kommissionens afvisning af at indrømme Rubycon »delvis bødefritagelse« i henhold til punkt 26 i Kommissionens meddelelse om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager (1) som følge af overtrædelsens øgede grovhed. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at den anfægtede afgørelse er behæftet med en retlig fejl med hensyn til Kommissionens afvisning af at indrømme Rubycon »delvis bødefritagelse« i henhold til punkt 26 i Kommissionens meddelelse om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager (1) som følge af overtrædelsens øgede grovhed.

| 2. | Andet anbringende om, at den anfægtede afgørelse mangler en tilstrækkelig begrundelse og er behæftet med en retlig fejl, idet Kommissionen besluttede ikke at fravige retningslinjerne for beregning af bøder efter artikel 23, stk. 2, litra a), i forordning nr. 1/2003 (2) og ikke at indrømme Rubycon yderligere bødenedsættelse under tilsidesættelse af EU-rettens almindelige principper, proportionalitetsprincippet, princippet om ligebehandling og princippet om individuelle straffe og sanktioner. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at den anfægtede afgørelse mangler en tilstrækkelig begrundelse og er behæftet med en retlig fejl, idet Kommissionen besluttede ikke at fravige retningslinjerne for beregning af bøder efter artikel 23, stk. 2, litra a), i forordning nr. 1/2003 (2) og ikke at indrømme Rubycon yderligere bødenedsættelse under tilsidesættelse af EU-rettens almindelige principper, proportionalitetsprincippet, princippet om ligebehandling og princippet om individuelle straffe og sanktioner.

---

(1)  Kommissionens meddelelse om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager (EUT 2006, C 298, s. 17).

(2)  Retningslinjer for beregning af bøder efter artikel 23, stk. 2, litra a) i forordning nr. 1/2003 (EUT 2006, C 210, s. 2).

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/51 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/51

---

Sag anlagt den 5. juni 2018 — Ukrselhosprom PCF og Versobank mod ECB

(Sag T-351/18)

(2018/C 294/66)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Ukrselhosprom PCF LLC (Solone, Ukraine) og Versobank AS (Talinn, Estland) (ved advokaterne O. Behrends, L. Feddern og M. Kirchner)

Sagsøgt: Den Europæiske Centralbank (ECB)

Sagsøgernes påstande

| — | Annullation af Den Europæiske Centralbanks afgørelse ECB/SSM/2018–EE-1 WHD-2017-0012 af 26. marts 2018 om tilbagetrækning af Versobank AS’ banklicens. |
| --- | --- |

—

Annullation af Den Europæiske Centralbanks afgørelse ECB/SSM/2018–EE-1 WHD-2017-0012 af 26. marts 2018 om tilbagetrækning af Versobank AS’ banklicens.

| — | ECB tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

ECB tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført 11 anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at ECB ikke har kompetence til at træffe en afgørelse hvad angår Versobank AS’ likvidation. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at ECB ikke har kompetence til at træffe en afgørelse hvad angår Versobank AS’ likvidation.

| 2. | Andet anbringende om, at ECB ikke foretog sin egen vurdering af de underliggende sager om bekæmpelse af hvidvaskning af penge (AML) og af finansiering af terrorisme (CFT). |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at ECB ikke foretog sin egen vurdering af de underliggende sager om bekæmpelse af hvidvaskning af penge (AML) og af finansiering af terrorisme (CFT).

| 3. | Tredje anbringende om, at ECB ikke undersøgte og omhyggeligt og upartisk vurderede alle relevante aspekter i denne sag, navnlig hvad angår AML/CFT risici og overholdelse af forskrifterne. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at ECB ikke undersøgte og omhyggeligt og upartisk vurderede alle relevante aspekter i denne sag, navnlig hvad angår AML/CFT risici og overholdelse af forskrifterne.

| 4. | Fjerde anbringende om, at ECB ulovligt nægtede andre muligheder, navnlig et salg af Versobank eller at give Versobank mulighed for at vælge selv-likvidation. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om, at ECB ulovligt nægtede andre muligheder, navnlig et salg af Versobank eller at give Versobank mulighed for at vælge selv-likvidation.

| 5. | Femte anbringende om, at ECB tilsidesatte ligebehandlingsprincippet. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om, at ECB tilsidesatte ligebehandlingsprincippet.

| 6. | Sjette anbringende om, at ECB tilsidesatte proportionalitetsprincippet. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende om, at ECB tilsidesatte proportionalitetsprincippet.

| 7. | Syvende anbringende om, at ECB tilsidesatte princippet om beskyttelsen af den berettigede forventning og retssikkerhedsprincippet. |
| --- | --- |

7.

Syvende anbringende om, at ECB tilsidesatte princippet om beskyttelsen af den berettigede forventning og retssikkerhedsprincippet.

| 8. | Ottende anbringende om, at ECB begik magtfordrejning. |
| --- | --- |

8.

Ottende anbringende om, at ECB begik magtfordrejning.

| 9. | Niende anbringende om, at ECB tilsidesatte retten til at blive hørt. |
| --- | --- |

9.

Niende anbringende om, at ECB tilsidesatte retten til at blive hørt.

| 10. | Tiende anbringende om, at ECB tilsidesatte retten til forsvar. |
| --- | --- |

10.

Tiende anbringende om, at ECB tilsidesatte retten til forsvar.

| 11. | Ellevte anbringende om, at ECB’s afgørelse ikke var forsynet med en tilstrækkelig begrundelse. |
| --- | --- |

11.

Ellevte anbringende om, at ECB’s afgørelse ikke var forsynet med en tilstrækkelig begrundelse.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/52 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/52

---

Sag anlagt den 5. juni 2018 — Nippon Chemi-Con Corporation mod Kommissionen

(Sag T-363/18)

(2018/C 294/67)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Nippon Chemi-Con Corporation (Tokyo, Japan) (ved advokaterne H. Niemeyer, M. Röhrig, D. Schlichting og I. Stoicescu)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse C(2018) 1768 final af 21. marts 2018 om en procedure i henhold til artikel 101 TEUF og EØS-aftalens artikel 53 (sag AT.40136 — kondensatorer) annulleres helt eller delvist. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse C(2018) 1768 final af 21. marts 2018 om en procedure i henhold til artikel 101 TEUF og EØS-aftalens artikel 53 (sag AT.40136 — kondensatorer) annulleres helt eller delvist.

| — | Subsidiært annulleres artikel 2, litra g), i Kommissionens afgørelse af 21. marts 2018. |
| --- | --- |

—

Subsidiært annulleres artikel 2, litra g), i Kommissionens afgørelse af 21. marts 2018.

| — | Mere subsidiært nedsættes den bøde, som sagsøgeren er blevet pålagt i artikel 2, litra g), i Kommissionens afgørelse af 21. marts 2018, under Rettens udøvelse af sin fulde prøvelsesret i henhold til artikel 261 TEUF og artikel 31 i forordning nr. 1/2003 (1). |
| --- | --- |

—

Mere subsidiært nedsættes den bøde, som sagsøgeren er blevet pålagt i artikel 2, litra g), i Kommissionens afgørelse af 21. marts 2018, under Rettens udøvelse af sin fulde prøvelsesret i henhold til artikel 261 TEUF og artikel 31 i forordning nr. 1/2003 (1).

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat seks anbringender.

| 1. | Første anbringende om en tilsidesættelse af retten til at blive hørt og af artikel 41 i chartret om grundlæggende rettigheder
  Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen tilsidesatte selskabets ret til at blive hørt ved ikke at give det aktindsigt i alle de sagsakter, som der henvises til i den anfægtede afgørelse, ved ikke at fremlægge alle de potentielt diskulperende beviser, ved at undlade at udstede en supplerende klagepunktsmeddelelse for at afhjælpe manglerne i den oprindelige klagepunktsmeddelelse i stedet for en sagsfremstillingsskrivelse, og ved at undlade at meddele tilstrækkelig aktindsigt i referater af møder med de andre parter. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om en tilsidesættelse af retten til at blive hørt og af artikel 41 i chartret om grundlæggende rettigheder

Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen tilsidesatte selskabets ret til at blive hørt ved ikke at give det aktindsigt i alle de sagsakter, som der henvises til i den anfægtede afgørelse, ved ikke at fremlægge alle de potentielt diskulperende beviser, ved at undlade at udstede en supplerende klagepunktsmeddelelse for at afhjælpe manglerne i den oprindelige klagepunktsmeddelelse i stedet for en sagsfremstillingsskrivelse, og ved at undlade at meddele tilstrækkelig aktindsigt i referater af møder med de andre parter.

| 2. | Andet anbringende om, at Kommissionen undlod at fremlægge præcise og samstemmende beviser for en overtrædelse, som havde en indvirkning på EØS under hele varigheden af den formodede overtrædelse
  Kommissionen undlod endvidere at fremlægge præcise og samstemmende beviser for en overtrædelse, som havde en indvirkning på EØS under hele varigheden af den formodede overtrædelse, især for så vidt angår ECC-møderne (1998-2003) og de tri- og multilaterale møder og disses indvirkning på EØS i perioden mellem 2009 og 2012. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at Kommissionen undlod at fremlægge præcise og samstemmende beviser for en overtrædelse, som havde en indvirkning på EØS under hele varigheden af den formodede overtrædelse

Kommissionen undlod endvidere at fremlægge præcise og samstemmende beviser for en overtrædelse, som havde en indvirkning på EØS under hele varigheden af den formodede overtrædelse, især for så vidt angår ECC-møderne (1998-2003) og de tri- og multilaterale møder og disses indvirkning på EØS i perioden mellem 2009 og 2012.

| 3. | Tredje anbringende om, at der ikke forelå tilstrækkelige beviser for en samlet og vedvarende overtrædelse
  Det er efter sagsøgerens opfattelse ikke lykkedes Kommissionen at bevise, at der foreligger en samlet overtrædelse bestående af alle former for formodede møder med hensyn til alle aluminiumelektrolytkondensatorer og alle tantalelektrolytkondensatorer for en periode på 14 år og med en indvirkning på EØS, idet Kommissionen hverken afgrænsede en samlet plan med et enkelt konkurrencebegrænsende økonomisk formål til den krævede standard, eller beviste, at der forelå den nævnte forbindelse mellem de forskellige møder. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at der ikke forelå tilstrækkelige beviser for en samlet og vedvarende overtrædelse

Det er efter sagsøgerens opfattelse ikke lykkedes Kommissionen at bevise, at der foreligger en samlet overtrædelse bestående af alle former for formodede møder med hensyn til alle aluminiumelektrolytkondensatorer og alle tantalelektrolytkondensatorer for en periode på 14 år og med en indvirkning på EØS, idet Kommissionen hverken afgrænsede en samlet plan med et enkelt konkurrencebegrænsende økonomisk formål til den krævede standard, eller beviste, at der forelå den nævnte forbindelse mellem de forskellige møder.

| 4. | Fjerde anbringende om, at der ikke forelå noget konkurrencebegrænsende formål
  Kommissionen godtgjorde angiveligt heller ikke, at der med den konkurrencebegrænsende adfærd var tale om en overtrædelse med et konkurrencebegrænsende formål, idet de angivelige udvekslinger omkring fremtidige pris- og leveranceoplysninger under møderne og kontakterne med relevans for EØS-salget var sporadiske og med en meget begrænset rækkevidde. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om, at der ikke forelå noget konkurrencebegrænsende formål

Kommissionen godtgjorde angiveligt heller ikke, at der med den konkurrencebegrænsende adfærd var tale om en overtrædelse med et konkurrencebegrænsende formål, idet de angivelige udvekslinger omkring fremtidige pris- og leveranceoplysninger under møderne og kontakterne med relevans for EØS-salget var sporadiske og med en meget begrænset rækkevidde.

| 5. | Femte anbringende om Kommissionens manglende kompetence
  Kommissionen fastslog med urette, at den havde kompetence med hensyn til den formodede overtrædelse, fordi den ikke havde fremlagt tilstrækkelige beviser for en forbindelse mellem den formodede overtrædelse og EØS. Kommissionen udlod at tage hensyn til beviser for, i det væsentlige, at ingen af de tri- og multilaterale kontakter havde nogen indvirkning på salget til EØS, idet kontakterne havde fokuseret på ikke-europæiske kunder. Kommissionen havde ikke ført bevis for sine argumenter om, at de japanske kondensatorproducenter deltog i møderne med det formål at begrænse konkurrencen i EØS. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om Kommissionens manglende kompetence

Kommissionen fastslog med urette, at den havde kompetence med hensyn til den formodede overtrædelse, fordi den ikke havde fremlagt tilstrækkelige beviser for en forbindelse mellem den formodede overtrædelse og EØS. Kommissionen udlod at tage hensyn til beviser for, i det væsentlige, at ingen af de tri- og multilaterale kontakter havde nogen indvirkning på salget til EØS, idet kontakterne havde fokuseret på ikke-europæiske kunder. Kommissionen havde ikke ført bevis for sine argumenter om, at de japanske kondensatorproducenter deltog i møderne med det formål at begrænse konkurrencen i EØS.

| 6. | Sjette anbringende om en tilsidesættelse af artikel 23, stk. 2 og 3, i forordning nr. 1/2003 (2), Kommissionens retningslinjer for beregning af bøder (3) og grundlæggende principper for fastsættelse af bøder, især principperne om ligebehandling og proportionalitet
  Sagsøgeren har endelig gjort gældende, at Kommissionen tilsidesatte artikel 23, stk. 2 og 3, i forordning nr. 1/2003, Kommissionens retningslinjer for beregning af bøder og grundlæggende principper for fastsættelse af bøder, især principperne om ligebehandling og proportionalitet ved at tage hensyn til en uforholdsmæssig salgsværdi og ved at se bort fra den formodede overtrædelses begrænsede forbindelse til EØS. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende om en tilsidesættelse af artikel 23, stk. 2 og 3, i forordning nr. 1/2003 (2), Kommissionens retningslinjer for beregning af bøder (3) og grundlæggende principper for fastsættelse af bøder, især principperne om ligebehandling og proportionalitet

Sagsøgeren har endelig gjort gældende, at Kommissionen tilsidesatte artikel 23, stk. 2 og 3, i forordning nr. 1/2003, Kommissionens retningslinjer for beregning af bøder og grundlæggende principper for fastsættelse af bøder, især principperne om ligebehandling og proportionalitet ved at tage hensyn til en uforholdsmæssig salgsværdi og ved at se bort fra den formodede overtrædelses begrænsede forbindelse til EØS.

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT 2003, L 1, s. 1).

(2)  Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT 2003, L 1, s. 1).

(3)  Retningslinjerne for beregningen af bøder efter artikel 23, stk. 2, litra a), i forordning nr. 1/2003 (EUT 2006, C 210, s. 2).

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/54 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/54

---

Sag anlagt den 25. juni 2018 — Intas Pharmaceuticals mod EUIPO — Laboratorios Indas (INTAS)

(Sag T-380/18)

(2018/C 294/68)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Intas Pharmaceuticals Ltd (Ahmedabad, Indien) (ved M. Edenborough, QC)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Laboratorios Indas, SA (Pozuelo de Alarcón, Spanien)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Intas Pharmaceuticals Ltd

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-ordmærket INTAS — registreringsansøgning nr. 14 153 811

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 16. april 2018 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 815/2017-4)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | Subsidiært omgøres den anfægtede afgørelse således, at indsigelsen hjemvises til indsigelsesafdelingen med henblik på fornyet bedømmelse af indsigelsen. |
| --- | --- |

—

Subsidiært omgøres den anfægtede afgørelse således, at indsigelsen hjemvises til indsigelsesafdelingen med henblik på fornyet bedømmelse af indsigelsen.

| — | EUIPO tilpligtes at betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger i forbindelse med denne sag og sagen for appelkammeret. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger i forbindelse med denne sag og sagen for appelkammeret.

| — | Subsidiært, såfremt den anden part i sagen for appelkammeret intervenerer, tilpligtes EUIPO og intervenienten solidarisk at betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger i forbindelse med denne sag og sagen for appelkammeret. |
| --- | --- |

—

Subsidiært, såfremt den anden part i sagen for appelkammeret intervenerer, tilpligtes EUIPO og intervenienten solidarisk at betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger i forbindelse med denne sag og sagen for appelkammeret.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/55 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/55

---

Sag anlagt den 26. juni 2018 — Sta*Ware EDV Beratung mod EUIPO — Accelerate IT Consulting (businessNavi)

(Sag T-383/18)

(2018/C 294/69)

Stævningen er affattet på tysk

Parter

Sagsøger: Sta*Ware EDV Beratung GmbH (Starnberg, Tyskland) (ved advokaterne M. Bölling og M. Graf)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Accelerate IT Consulting GmbH (Ahlen, Tyskland)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: Accelerate IT Consulting GmbH

Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke businessNavi — EU-varemærkeregistrering nr. 9 155 698

Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 2. maj 2018 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 434/2017-5)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som den ophævede afgørelsen truffet den 16. februar 2017 af annullationsafdelingen (annullation nr. 12 336 C) og fandt, at EU-varemærkeregistrering nr. 9 155 698 businessNavi (figurmærke) forbliver registreret for de følgende tjenesteydelser i klasse 42.

  Opdatering af computersoftware, rådgivning vedrørende computerhardware, konsulentvirksomhed vedrørende computersoftware, computersystemanalyser, design af computersystemer, dataadministration på servere, edb-programmørvirksomhed, edb-rådgivning (dataloger), programmering af computere, rådgivning om hardware og software, implementering af edb-programmer på netværk, installation og vedligeholdelse af software til adgang til internettet, installation af computerprogrammer, konfigurering af computernetværk via software, overvågning af ydelse på og analyse af drift på netværk, serveradministration, teknisk projektstyring inden for edb. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som den ophævede afgørelsen truffet den 16. februar 2017 af annullationsafdelingen (annullation nr. 12 336 C) og fandt, at EU-varemærkeregistrering nr. 9 155 698 businessNavi (figurmærke) forbliver registreret for de følgende tjenesteydelser i klasse 42.

Opdatering af computersoftware, rådgivning vedrørende computerhardware, konsulentvirksomhed vedrørende computersoftware, computersystemanalyser, design af computersystemer, dataadministration på servere, edb-programmørvirksomhed, edb-rådgivning (dataloger), programmering af computere, rådgivning om hardware og software, implementering af edb-programmer på netværk, installation og vedligeholdelse af software til adgang til internettet, installation af computerprogrammer, konfigurering af computernetværk via software, overvågning af ydelse på og analyse af drift på netværk, serveradministration, teknisk projektstyring inden for edb.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 58, stk. 1, litra a), og artikel 18 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 sammenholdt med regel 22, stk. 3 og 4, og regel 40, stk. 5, i Kommissionens forordning (EF) nr. 2868/95. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 58, stk. 1, litra a), og artikel 18 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 sammenholdt med regel 22, stk. 3 og 4, og regel 40, stk. 5, i Kommissionens forordning (EF) nr. 2868/95.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/56 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/56

---

Sag anlagt den 27. juni 2018 — Iccrea Banca mod Kommissionen og SRB

(Sag T-386/18)

(2018/C 294/70)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo (Rom, Italien) (ved advokaterne P. Messina, F. Isgrò og A. Dentoni Litta)

Sagsøgte: Europa-Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans (SRB)

Sagsøgerens påstande

| — | Afgørelsen fra Den Fælles Afviklingsinstans SRB/ES/SRF/2018/03 af 12. april 2018 og i givet fald bilagene hertil og alle andre eventuelle afgørelser fra Den Fælles Afviklingsinstans, uanset om de er ubekendte, på grundlag af hvilke Banca d’Italia har vedtaget afgørelse nr. 0517765/18 af 27. april 2018 og nr. 0646641/18 af 28. maj 2018, annulleres i henhold til artikel 263 TEUF. |
| --- | --- |

—

Afgørelsen fra Den Fælles Afviklingsinstans SRB/ES/SRF/2018/03 af 12. april 2018 og i givet fald bilagene hertil og alle andre eventuelle afgørelser fra Den Fælles Afviklingsinstans, uanset om de er ubekendte, på grundlag af hvilke Banca d’Italia har vedtaget afgørelse nr. 0517765/18 af 27. april 2018 og nr. 0646641/18 af 28. maj 2018, annulleres i henhold til artikel 263 TEUF.

| — | Der skal betales erstatning til ICCREA Banca for skade forvoldt af Den Fælles Afviklingsinstans ved fastlæggelsen af de bidrag, som sagsøgeren skyldte i form af højere rater betalt af ICCREA Banca. |
| --- | --- |

—

Der skal betales erstatning til ICCREA Banca for skade forvoldt af Den Fælles Afviklingsinstans ved fastlæggelsen af de bidrag, som sagsøgeren skyldte i form af højere rater betalt af ICCREA Banca.

| — | Subsidiært i tilfælde af at der ikke gives medhold i ovenstående påstande, erklæres artikel 5, stk. 1, litra a) f), [i delegeret forordning (EU) 2015/63] (eller i givet fald forordningen i sin helhed) ugyldig som følge af tilsidesættelse af de grundlæggende principper om ligebehandling, forbud mod forskelsbehandling og proportionalitet. |
| --- | --- |

—

Subsidiært i tilfælde af at der ikke gives medhold i ovenstående påstande, erklæres artikel 5, stk. 1, litra a) f), [i delegeret forordning (EU) 2015/63] (eller i givet fald forordningen i sin helhed) ugyldig som følge af tilsidesættelse af de grundlæggende principper om ligebehandling, forbud mod forskelsbehandling og proportionalitet.

| — | Under alle omstændigheder tilpligtes Den Fælles Afviklingsinstans at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Under alle omstændigheder tilpligtes Den Fælles Afviklingsinstans at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagen er anlagt til prøvelse af afgørelse fra den Fælles Afviklingsinstans SRB/ES/SRF/2018/03 af 12. april 2018 med bilag og alle andre afgørelser fra Den Fælles Afviklingsinstans, uanset om de er ubekendte, på grundlag af hvilke de bidrag, som sagsøgeren skal betale i henhold til delegeret forordning (EU) 2015/63 (1) er blevet fastlagt.

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fire anbringender.

| 1. | Første anbringende vedrørende manglende sagsoplysning, fejlagtig bedømmelse af de faktiske omstændigheder, tilsidesættelse og fejlagtig anvendelse af artikel 5, [stk. 1,] litra a), i forordning 2015/63 og tilsidesættelse af principperne om forbud mod forskelsbehandling og god forvaltning.






  — | Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at Den Fælles Afviklingsinstans har anlagt en fejlagtig anvendelse af artikel 5, [stk. 1,] litra a), i forordning 2015/63 ved at foretage beregninger af de bidrag, som sagsøgeren skyldte, uden at tage koncerninterne passiver i betragtning. |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende vedrørende manglende sagsoplysning, fejlagtig bedømmelse af de faktiske omstændigheder, tilsidesættelse og fejlagtig anvendelse af artikel 5, [stk. 1,] litra a), i forordning 2015/63 og tilsidesættelse af principperne om forbud mod forskelsbehandling og god forvaltning.

—

Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at Den Fælles Afviklingsinstans har anlagt en fejlagtig anvendelse af artikel 5, [stk. 1,] litra a), i forordning 2015/63 ved at foretage beregninger af de bidrag, som sagsøgeren skyldte, uden at tage koncerninterne passiver i betragtning.

| 2. | Andet anbringende vedrørende manglende sagsoplysning, fejlagtig bedømmelse af de faktiske omstændigheder, tilsidesættelse og fejlagtig anvendelse af artikel 5, [stk. 1,] litra f), i forordning 2015/63 og tilsidesættelse af principperne om forbud mod forskelsbehandling og god forvaltning.






  — | Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at Den Fælles Afviklingsinstans har anlagt en fejlagtig anvendelse af artikel 5, [stk. 1,] litra f), i forordning 2015/63 ved at skabe en situation med dobbelt regnskabsføring. |
| --- | --- | --- |

2.

Andet anbringende vedrørende manglende sagsoplysning, fejlagtig bedømmelse af de faktiske omstændigheder, tilsidesættelse og fejlagtig anvendelse af artikel 5, [stk. 1,] litra f), i forordning 2015/63 og tilsidesættelse af principperne om forbud mod forskelsbehandling og god forvaltning.

—

Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at Den Fælles Afviklingsinstans har anlagt en fejlagtig anvendelse af artikel 5, [stk. 1,] litra f), i forordning 2015/63 ved at skabe en situation med dobbelt regnskabsføring.

| 3. | Tredje anbringende vedrørende et EU-retligt organs ulovlige adfærd, som medfører, at det ifalder ansvar uden for kontraktforhold i henhold til artikel 268 TEUF.






  — | Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at Den Fælles Afviklingsinstans adfærd er udtryk for alle de forhold, der altid har været gældende i henhold til EU-retlig retspraksis for at ifalde sådant ansvar, nemlig en EU-institutions ulovlige adfærd, en reel skade og årsagssammenhæng mellem adfærden og skaden. |
| --- | --- | --- |

3.

Tredje anbringende vedrørende et EU-retligt organs ulovlige adfærd, som medfører, at det ifalder ansvar uden for kontraktforhold i henhold til artikel 268 TEUF.

—

Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at Den Fælles Afviklingsinstans adfærd er udtryk for alle de forhold, der altid har været gældende i henhold til EU-retlig retspraksis for at ifalde sådant ansvar, nemlig en EU-institutions ulovlige adfærd, en reel skade og årsagssammenhæng mellem adfærden og skaden.

| 4. | Fjerde anbringende, som gøres gældende subsidiært og underordnet, vedrørende tilsidesættelse af effektivitetsprincippet, ækvivalensprincippet og ligebehandlingsprincippet, som medfører at forordning 2015/63 ikke skal finde anvendelse.






  — | Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at en mulig modsætning mellem forordning 2015/63 og sagsøgerens situation ville være i strid med de ovennævnte principper, for så vidt som de personer, der befandt sig i samme faktiske situation som Iccrea ville kunne drage fordel af nedsættelser i bidragene, hvilket ville føre til en ulovlig forværring af sagsøgerens situation, og have den konsekvens, at tilsvarende situationer ville blive behandlet forskelligt. |
| --- | --- | --- |

4.

Fjerde anbringende, som gøres gældende subsidiært og underordnet, vedrørende tilsidesættelse af effektivitetsprincippet, ækvivalensprincippet og ligebehandlingsprincippet, som medfører at forordning 2015/63 ikke skal finde anvendelse.

—

Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at en mulig modsætning mellem forordning 2015/63 og sagsøgerens situation ville være i strid med de ovennævnte principper, for så vidt som de personer, der befandt sig i samme faktiske situation som Iccrea ville kunne drage fordel af nedsættelser i bidragene, hvilket ville føre til en ulovlig forværring af sagsøgerens situation, og have den konsekvens, at tilsvarende situationer ville blive behandlet forskelligt.

---

(1)  Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/63 af 21.10.2014 om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/59/EU for så vidt angår ex ante -bidrag til afviklingsfinansieringsordninger (EUT 2015, L 11, s. 44).

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/57 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/57

---

Sag anlagt den 28. juni 2018 — Mellifera mod Kommissionen

(Sag T-393/18)

(2018/C 294/71)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Mellifera e. V., Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung (Rosenfeld, Tyskland) (ved advokat A. Willand)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse Ares (2018) 2087165 af 19. april 2018, der blev meddelt sagsøgeren den 19. april 2018, annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse Ares (2018) 2087165 af 19. april 2018, der blev meddelt sagsøgeren den 19. april 2018, annulleres.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført følgende anbringende:

Tilsidesættelse af artikel 10, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1367/2006 (1), sammenholdt med denne forordnings artikel 2, stk. 1, litra g), og tilsidesættelse af Århus-konventionen (2)

| — | Sagsøgeren har gjort gældende, at fornyelsen af godkendelsen af aktivstoffet glyphosat er en forvaltningsakt, der kan prøves efter den i artikel 10, stk. 1, i forordning nr. 1367/2006 omhandlede procedure. |
| --- | --- |

—

Sagsøgeren har gjort gældende, at fornyelsen af godkendelsen af aktivstoffet glyphosat er en forvaltningsakt, der kan prøves efter den i artikel 10, stk. 1, i forordning nr. 1367/2006 omhandlede procedure.

| — | Sagsøgeren har dernæst særligt gjort gældende, at fornyelsen af godkendelsen udgør en »individuel foranstaltning«, fordi der i forbindelse med godkendelsesproceduren er truffet en afgørelse, der vedrører ansøgeren. |
| --- | --- |

—

Sagsøgeren har dernæst særligt gjort gældende, at fornyelsen af godkendelsen udgør en »individuel foranstaltning«, fordi der i forbindelse med godkendelsesproceduren er truffet en afgørelse, der vedrører ansøgeren.

| — | Det er ligeledes gjort gældende, at aktivstoffet glyphosat ifølge de gældende regler kun bør godkendes, såfremt der til denne godkendelse er knyttet passende begrænsninger og betingelser til beskyttelse af biodiversiteten. |
| --- | --- |

—

Det er ligeledes gjort gældende, at aktivstoffet glyphosat ifølge de gældende regler kun bør godkendes, såfremt der til denne godkendelse er knyttet passende begrænsninger og betingelser til beskyttelse af biodiversiteten.

| — | Sagsøgeren har endelig gjort gældende, at der forelå procedurefejl ved fornyelsen af godkendelsen af aktivstoffet glyphosat. |
| --- | --- |

—

Sagsøgeren har endelig gjort gældende, at der forelå procedurefejl ved fornyelsen af godkendelsen af aktivstoffet glyphosat.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1367/2006 af 6.9.2006 om anvendelse af Århus-konventionens bestemmelser om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet på Fællesskabets institutioner og organer (EUT 2006, L 264, s. 13).

(2)  De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (UNECE), Konventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/58 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/58

---

Sag anlagt den 27. juni 2018 — TrekStor mod EUIPO (Theatre)

(Sag T-399/18)

(2018/C 294/72)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: TrekStor Ltd (Hongkong, Kina) (ved advokaterne O. Spieker, A. Schönfleisch og M. Alber)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Det omtvistede varemærke: Registrering af EU-ordmærket Theatre — registreringsansøgning nr. 16 374 886

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 26. april 2018 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 2238/2017-2)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b) og c), samt stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b) og c), samt stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/59 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/59

---

Sag anlagt den 2. juli 2018 — Zhadanov mod EUIPO (PDF Expert)

(Sag T-404/18)

(2018/C 294/73)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Igor Zhadanov (Odessa, Ukraine) (ved advokat P. Olson)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-ordmærket PDF Expert — registreringsansøgning nr. 16 257 735

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 18. april 2018 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 1813/2017-2)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EU-varemærkeansøgning nr. 16 257 735 registreres for »computerapplikationssoftware til personlige computer, mobiltelefoner og bærbare elektroniske apparater, dvs. software til visning, redigering og bearbejdning af pdf-dokumenter«. |
| --- | --- |

—

EU-varemærkeansøgning nr. 16 257 735 registreres for »computerapplikationssoftware til personlige computer, mobiltelefoner og bærbare elektroniske apparater, dvs. software til visning, redigering og bearbejdning af pdf-dokumenter«.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender

| — | Appelkammeret begik en fejl, idet det ikke anerkendte de ansøgte varers særlige karakter. |
| --- | --- |

—

Appelkammeret begik en fejl, idet det ikke anerkendte de ansøgte varers særlige karakter.

| — | Appelkammeret begik en fejl ved bedømmelsen af det fremlagte bevismateriale, idet det konkluderede, at det ansøgte varemærke ikke har opnået fornødent særpræg gennem brug. |
| --- | --- |

—

Appelkammeret begik en fejl ved bedømmelsen af det fremlagte bevismateriale, idet det konkluderede, at det ansøgte varemærke ikke har opnået fornødent særpræg gennem brug.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/59 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/59

---

Sag anlagt den 3. juli 2018 — Holmer Dahl mod SRB

(Sag T-405/18)

(2018/C 294/74)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Helene Holmer Dahl (Madrid, Spanien) (ved advokaterne R. Vallina Hoset, A. Sellés Marco, C. Iglesias Megías og A. Lois Perreau de Pinninck)

Sagsøgt: Den Fælles Afviklingsinstans (SRB)

Sagsøgerens påstande

| — | Det fastslås, at Den Fælles Afviklingsinstans har pådraget sig et ansvar uden for kontraktforhold og pålægges at betale erstatning for den skade, som sagsøgeren har lidt som følge af SRB’s handlinger og undladelser, der har frataget sagsøgeren de aktier, som denne ejede i BANCO POPULAR ESPAÑOL S.A. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at Den Fælles Afviklingsinstans har pådraget sig et ansvar uden for kontraktforhold og pålægges at betale erstatning for den skade, som sagsøgeren har lidt som følge af SRB’s handlinger og undladelser, der har frataget sagsøgeren de aktier, som denne ejede i BANCO POPULAR ESPAÑOL S.A.

| — | SRB tilpligtes at betale sagsøgeren følgende beløb som erstatning for den økonomiske og ikke-økonomiske skade, som denne har lidt (»det udestående beløb«):






  — | For økonomisk skade et beløb på i alt 160 558,41 EUR for nedskrivningen af aktierne i Banco Popular, og |
| --- | --- | --- |

—

SRB tilpligtes at betale sagsøgeren følgende beløb som erstatning for den økonomiske og ikke-økonomiske skade, som denne har lidt (»det udestående beløb«):

—

For økonomisk skade et beløb på i alt 160 558,41 EUR for nedskrivningen af aktierne i Banco Popular, og

| — | for ikke-økonomisk skade et beløb på op til 160 558,41 EUR eller det beløb, som Retten måtte finde rimeligt. |
| --- | --- |

—

for ikke-økonomisk skade et beløb på op til 160 558,41 EUR eller det beløb, som Retten måtte finde rimeligt.

| — | Det udestående beløb forhøjes med udligningsrenter fra den 7. juni 2017 til afsigelsen af dommen i nærværende sag. |
| --- | --- |

—

Det udestående beløb forhøjes med udligningsrenter fra den 7. juni 2017 til afsigelsen af dommen i nærværende sag.

| — | Det udestående beløb forhøjes med morarenter regnet fra afsigelsen af den pågældende dom til fuld betaling af det udestående beløb, til den af ECB fastsatte rentesats for primære refinansieringsoperationer, forhøjet med 2 %. |
| --- | --- |

—

Det udestående beløb forhøjes med morarenter regnet fra afsigelsen af den pågældende dom til fuld betaling af det udestående beløb, til den af ECB fastsatte rentesats for primære refinansieringsoperationer, forhøjet med 2 %.

| — | Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme som dem, der er gjort gældende i sag T-659/17, Vallina Fonseca mod Den Fælles Afviklingsinstans (EUT 2017, C 424, s. 42).

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/60 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/60

---

Sag anlagt den 2. juli 2018 — mobile.de mod EUIPO — Droujestvo S Ogranichena Otgovornost »Rezon« (mobile.ro)

(Sag T-412/18)

(2018/C 294/75)

Stævningen er affattet på tysk

Parter

Sagsøger: mobile.de GmbH (Dreilinden, Tyskland) (ved advokat T. Lührig)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Droujestvo S Ogranichena Otgovornost »Rezon« (Sofia, Bulgarien)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: mobile.de GmbH

Det omtvistede varemærke: EU-figurmærket mobile.ro — EU-varemærkeregistrering nr. 8 838 542

Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 29. marts 2018 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 111/2015-1)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 18, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 64, stk. 2 og 3, i Europa-Parlamentet og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 18, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 64, stk. 2 og 3, i Europa-Parlamentet og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 19, stk. 2, og artikel 10, stk. 3, i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2018/625 sammenholdt med artikel 64, stk. 2 og 3, i Europa-Parlamentet og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 19, stk. 2, og artikel 10, stk. 3, i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2018/625 sammenholdt med artikel 64, stk. 2 og 3, i Europa-Parlamentet og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 60, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 8, stk.1, litra b), og stk. 2, litra a), nr. ii), i Europa-Parlamentet og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 60, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 8, stk.1, litra b), og stk. 2, litra a), nr. ii), i Europa-Parlamentet og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 4, stk. 3, TEU, sammenholdt med de retlige hensyn bag artikel 59, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 og artikel 61, stk. 2, i Europa-Parlamentet og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 4, stk. 3, TEU, sammenholdt med de retlige hensyn bag artikel 59, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 og artikel 61, stk. 2, i Europa-Parlamentet og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/61 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/61

---

Sag anlagt den 4. juli 2018 — Portigon mod SRB

(Sag T-413/18)

(2018/C 294/76)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Portigon AG (Düsseldorf, Tyskland) (ved advokaterne D. Bliesener og V. Jungkind)

Sagsøgt: Den Fælles Afviklingsinstans (SRB)

Sagsøgerens påstande

| — | Den Fælles Afviklingsinstans’ afgørelse af 12. april 2018 om beregning af ex ante-bidraget til Den Fælles Afviklingsfond for 2018 (nummer SRB/ES/SRF/2018/03) annulleres, for så vidt som afgørelsen vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Den Fælles Afviklingsinstans’ afgørelse af 12. april 2018 om beregning af ex ante-bidraget til Den Fælles Afviklingsfond for 2018 (nummer SRB/ES/SRF/2018/03) annulleres, for så vidt som afgørelsen vedrører sagsøgeren.

| — | Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremført syv anbringender, som i det væsentlige er identiske med eller svarer til de anbringender, der er blevet fremført i sag T-420/17, Portigon mod SRB (1).

---

(1)  EUT 2017, C 277, s. 56.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/62 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/62

---

Sag anlagt den 4. juli 2018 — Silgan Closures og Silgan Holdings mod Kommissionen

(Sag T-415/18)

(2018/C 294/77)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøgere: Silgan Closures GmbH (München, Tyskland) og Silgan Holdings Inc. (Stamford, Connecticut, De Forenede Stater) (ved advokaterne D. Seeliger, Y Gürer, R. Grafunder og V. Weiss)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Kontrolundersøgelse C(2018) 2173 final af 6. april 2018, forkyndt den 24. april 2018, annulleres. |
| --- | --- |

—

Kontrolundersøgelse C(2018) 2173 final af 6. april 2018, forkyndt den 24. april 2018, annulleres.

| — | Enhver foranstaltning, der er blevet truffet på grundlag af kontrollen, som blev gennemført på grund af denne retsstridige afgørelse, annulleres. |
| --- | --- |

—

Enhver foranstaltning, der er blevet truffet på grundlag af kontrollen, som blev gennemført på grund af denne retsstridige afgørelse, annulleres.

| — | Navnlig tilpligtes Kommissionen at tilbagegive samtlige kopier af dokumenter, som blev udfærdiget og fjernet i forbindelse med kontrollen, under varsel om, at Retten annullerer Kommissionens kommende afgørelse. |
| --- | --- |

—

Navnlig tilpligtes Kommissionen at tilbagegive samtlige kopier af dokumenter, som blev udfærdiget og fjernet i forbindelse med kontrollen, under varsel om, at Retten annullerer Kommissionens kommende afgørelse.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført følgende anbringender.

| 1. | Der foreligger en tilsidesættelse af retten til forsvar og proceduremæssige principper
  Sagsøgerne har i forbindelse med det første anbringende navnlig anfægtet, at Bundeskartellamt har videregivet oplysninger til Kommissionen, som sagsøgerne inden for rammerne af sit samarbejde har stillet til rådighed for Bundeskartellamt i den nationale procedure, der har verseret siden 2014, og som derfor ikke måtte videregives som led i udvekslingen af oplysninger efter artikel 12 i Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 (1). |
| --- | --- |

1.

Der foreligger en tilsidesættelse af retten til forsvar og proceduremæssige principper

Sagsøgerne har i forbindelse med det første anbringende navnlig anfægtet, at Bundeskartellamt har videregivet oplysninger til Kommissionen, som sagsøgerne inden for rammerne af sit samarbejde har stillet til rådighed for Bundeskartellamt i den nationale procedure, der har verseret siden 2014, og som derfor ikke måtte videregives som led i udvekslingen af oplysninger efter artikel 12 i Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 (1).

| 2. | Kontrolundersøgelsen er behæftet med en urigtig begrundelse og en uforholdsmæssig bred og vag beskrivelse af genstanden for kontrolundersøgelsen (»fishing expedition«), og den savner tilstrækkelige indicier. |
| --- | --- |

2.

Kontrolundersøgelsen er behæftet med en urigtig begrundelse og en uforholdsmæssig bred og vag beskrivelse af genstanden for kontrolundersøgelsen (»fishing expedition«), og den savner tilstrækkelige indicier.

| 3. | Tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet
  Sagsøgerne har i denne forbindelse anført, at anordningen af en kontrol i betragtning af efterforskningerne og det stadie, som sagen for Bundekartellamt befinder sig på, hverken var nødvendig eller passende. |
| --- | --- |

3.

Tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet

Sagsøgerne har i denne forbindelse anført, at anordningen af en kontrol i betragtning af efterforskningerne og det stadie, som sagen for Bundekartellamt befinder sig på, hverken var nødvendig eller passende.

| 4. | Magfordrejning
  Sagsøgerne har i forbindelse med det fjerde anbringende gjort gældende, at anordningen af en kontrol beror på betragtninger, som ikke vedrører sagen. Der er tale om et unormalt samspil mellem Bundeskartellamt og Kommissionen med det formål, at gøre det muligt for Kommissionen at pålægge virksomheder sanktioner, som muligvis ikke havde kunnet pålægges på nationalt plan på grund af huller i lovgivningen. |
| --- | --- |

4.

Magfordrejning

Sagsøgerne har i forbindelse med det fjerde anbringende gjort gældende, at anordningen af en kontrol beror på betragtninger, som ikke vedrører sagen. Der er tale om et unormalt samspil mellem Bundeskartellamt og Kommissionen med det formål, at gøre det muligt for Kommissionen at pålægge virksomheder sanktioner, som muligvis ikke havde kunnet pålægges på nationalt plan på grund af huller i lovgivningen.

| 5. | Manglende kompetence for Kommissionen og en tilsidesættelse af nærhedsprincippet
  Sagsøgerne har i denne forbindelse anført, at det hverken var indlysende, at Bundeskartellamt er uegnet til forskriftsmæssigt at afslutte den procedure, der verserer for denne myndighed, eller hvorfor proceduren som følge af sit omfang eller sine virkninger på et så sent tidspunkt er mere egnet til at blive ført på EU-plan. |
| --- | --- |

5.

Manglende kompetence for Kommissionen og en tilsidesættelse af nærhedsprincippet

Sagsøgerne har i denne forbindelse anført, at det hverken var indlysende, at Bundeskartellamt er uegnet til forskriftsmæssigt at afslutte den procedure, der verserer for denne myndighed, eller hvorfor proceduren som følge af sit omfang eller sine virkninger på et så sent tidspunkt er mere egnet til at blive ført på EU-plan.

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT 2003, L 1, s. 1).

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/63 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/63

---

Sag anlagt den 10. juli 2018 — Bauer Radio mod EUIPO — Weinstein (MUSIKISS)

(Sag T-421/18)

(2018/C 294/78)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Bauer Radio Ltd (Peterborough, Det Forenede Kongerige) (ved barrister G. Messenger)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Simon Weinstein (Wien, Østrig)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Simon Weinstein

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-ordmærket MUSIKISS — registreringsansøgning nr. 12 317 616

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 14. marts 2018 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 510/2017-1)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO og den anden part tilpligtes at bære deres egne omkostninger og betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

—

EUIPO og den anden part tilpligtes at bære deres egne omkostninger og betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 20.8.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 294/64 |
| --- | --- | --- | --- |

20.8.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 294/64

---

Sag anlagt den 6. juli 2018 — Fissler mod EUIPO (vita)

(Sag T-423/18)

(2018/C 294/79)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Fissler GmbH (Idar-Oberstein, Tyskland) (ved advokaterne G. Hasselblatt og K. Middelhoff)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »vita« — registreringsansøgning nr. 15 857 188

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 28. marts 2018 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 1326/2017-5)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 7. litra b) og c), i Europa-Parlamentet og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7. litra b) og c), i Europa-Parlamentet og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---