# Den Europæiske Unions C 213/2018

| | ISSN 1977-0871 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 213 |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 61. årgang18. juni 2018 |

ISSN 1977-0871

Den Europæiske Unions

Tidende

C 213

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

61. årgang18. juni 2018

---

| Indhold | Side |
| --- | --- |
| | IV   Oplysninger |
| | OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER |
| | Europa-Kommissionen |
| 2018/C 213/01 | Meddelelse fra Kommissionen: Vejledende dokument om kravene til vandkraft i forbindelse med EU's naturlovgivning | 1 |
| 2018/C 213/02 | Meddelelse fra Kommissionen: Energitransmissionsinfrastruktur og EU's naturlovgivning | 62 |

Indhold

Side

IV   Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Europa-Kommissionen

2018/C 213/01

Meddelelse fra Kommissionen: Vejledende dokument om kravene til vandkraft i forbindelse med EU's naturlovgivning

1

2018/C 213/02

Meddelelse fra Kommissionen: Energitransmissionsinfrastruktur og EU's naturlovgivning

62

---

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

IV Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Europa-Kommissionen

| 18.6.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 213/1 |
| --- | --- | --- | --- |

18.6.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 213/1

---

Meddelelse fra Kommissionen: »Vejledende dokument om kravene til vandkraft i forbindelse med EU's naturlovgivning«

(2018/C 213/01)

Dette dokument er udtryk for Europa-Kommissionens holdning og er af ikkebindende karakter.

Europa-Kommissionen, maj 2018.

Katalogref. ...

Gengivelse er tilladt med kildeangivelse.

Dette dokument er udarbejdet med bistand fra N2K Group EEIG — Ecosystems Ltd, Bruxelles og Beleco, Tjekkiet.

INDHOLDSFORTEGNELSE

| Dokumentets formål | 3 |
| --- | --- |

| 1. | Oversigt over EU's politiske og lovgivningsmæssige rammer | 4 |
| --- | --- | --- |

1.

| 1.1. | Fugledirektivet og habitatdirektivet | 4 |
| --- | --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Vandrammedirektivet (VRD) | 6 |
| --- | --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Koordinering mellem VRD og naturdirektiverne | 6 |
| --- | --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Oversvømmelsesdirektivet | 8 |
| --- | --- | --- |

1.4.

| 1.5. | SMV- og VVM-direktiverne | 9 |
| --- | --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Forholdet mellem SMV, VVM og artikel 6 | 10 |
| --- | --- | --- |

1.6.

| 2. | Ferskvandsøkosystemer og vandkraft i EU | 10 |
| --- | --- | --- |

2.

| 2.1. | Tilstanden for EU's vandløbs- og søøkosystemer | 10 |
| --- | --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Belastninger og trusler mod Europas ferskvandsøkosystemer | 12 |
| --- | --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Virkningerne af vandkraft på ferskvandsøkosystemerne | 14 |
| --- | --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Kumulative virkninger | 19 |
| --- | --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Sondring mellem væsentlige og uvæsentlige indvirkninger | 21 |
| --- | --- | --- |

2.5.

| 3. | Eksempler på god praksis for afhjælpning af virkninger og anvendelse af økologiske genopretningsforanstaltninger på vandkraft | 23 |
| --- | --- | --- |

3.

| 3.1. | Målet om den bedst mulige økologiske tilstand for vandløb i forbindelse med vandkraft | 23 |
| --- | --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Behandling af eksisterende vandkraftværker, der har en negativ indvirkning på en Natura 2000-lokalitet | 24 |
| --- | --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Indførelse af økologiske afhjælpnings-og genopretningsforanstaltninger | 25 |
| --- | --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Eksempler på god praksis for økologisk genopretning | 29 |
| --- | --- | --- |

3.4.

| 4. | God praksis for anvendelse af en integreret planlægningsmetode i forbindelse med vandkraft | 36 |
| --- | --- | --- |

4.

| 4.1. | Fordelene ved integreret planlægning | 36 |
| --- | --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Integrerede nationale og regionale planer | 40 |
| --- | --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Vilde dyr og planters følsomhed samt zoneinddeling | 41 |
| --- | --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Tidlig høring | 44 |
| --- | --- | --- |

4.4.

| 5. | Vurderingsproceduren ifølge habitatdirektivet | 46 |
| --- | --- | --- |

5.

| 5.1. | Indledning | 46 |
| --- | --- | --- |

5.1.

| 5.2. | Hvornår er artikel 6-proceduren påkrævet? | 46 |
| --- | --- | --- |

5.2.

| 5.3. | En trinvis procedure for gennemførelse af passende vurderinger | 47 |
| --- | --- | --- |

5.3.

| 5.4. | Undtagelser i henhold til artikel 6, stk. 4 | 57 |
| --- | --- | --- |

5.4.

| Forkortelser | 61 |
| --- | --- |

DOKUMENTETS FORMÅL

Dette dokument indeholder retningslinjer og en række praktiske casestudier om, hvordan vandkraft kan bringes til at fungere i overensstemmelse med kravene i habitatdirektivet og fugledirektivet. Det undersøges, hvilke typer af virkninger der måtte opstå som følge af vandkraft, og illustreres gennem en række praktiske erfaringer, hvordan virkningerne af vandkraft kan undgås eller i det mindste begrænses under en række forskellige betingelser.

Mere generelt har dokumentet til formål at fungere som en kanal for fremme af synergier mellem EU's politikker og praksis på energi-, natur- og vandområdet med henblik på at nå EU's mål på en mere samordnet og, hvor det er muligt, gensidigt støttende måde.

Kapitel 1 giver et overblik over EU's politiske og lovgivningsmæssige rammer, inden for hvilke vandkraft forventes at kunne udnyttes i Europa. De vigtigste bestemmelser i habitatdirektivet og fugledirektivet opsummeres kort, og det samme gælder deres forbindelser med vandrammedirektivet samt VVM-direktivet og SMV-direktivet.

Kapitel 2 indeholder en beskrivelse af den generelt dårlige tilstand for EU's flod- og søøkosystemer samt de vigtigste belastninger for og trusler imod for dem, samt en gennemgang af de forskellige virkninger, vandkraft kan have på ferskvandsøkosystemer, idet der lægges vægt på betydningen af især de potentielle kumulative virkninger.

En stor del af Europas vilde dyre- og plantearter, herunder 400 ferskvandsarter, der er beskyttet under fugle- og habitatdirektiverne, er afhængige af vandløbs- og søøkosystemer, hvis de skal overleve. Men i dag er de fleste af Europas vandløb i en stærkt nedbrudt tilstand og under en enorm belastning fra en lang række socioøkonomiske aktiviteter (herunder vandkraft).

Ifølge de seneste rapporter om miljøsituationen (1) står det klart, at der stadig skal gøres meget for at opfylde målene i vandrammedirektivet og de to naturdirektiver. Dette kan kun opnås, hvis det prioriteres ikke blot at forhindre en yderligere forværring af vores floder, men også aktivt at genoprette deres økologiske tilstand og fjerne eller i det mindste væsentligt reducere de belastninger og trusler, de står over for.

Kapitel 3 omhandler de måder, hvorpå dette kan opnås, idet dette illustreres med eksempler på god praksis for økologisk genopretning fra hele EU.

I kapitel 4 lægges der særlig vægt på behovet for strategisk planlægning og for at udforme mere integrerede vandkraftplaner og -projekter, som tager hensyn til vandløbets økologiske behov på et tidligt tidspunkt i planlægningsprocessen og, hvor det er muligt, også omfatter foranstaltninger til at forbedre vandløbets økologiske tilstand.

I kapitel 5 beskrives videre de nærmere detaljer for den procedure, der skal følges, når der foretages en passende vurdering for en vandkraftplan eller et projekt i henhold til habitatdirektivets artikel 6. Visse centrale aspekter af denne godkendelsesproces og tilknytningen til andre EU-procedurer for miljøvurdering præciseres nærmere. Erfaringerne har igen og igen vist, at problemer med godkendelsesprocessen i henhold til artikel 6 meget ofte skyldes, at vurderingerne er ufuldstændige og af dårlig kvalitet.

Vejledningen er primært udformet til brug for kompetente myndigheder, bygherrer og rådgivere. Den vil også være af interesse for ikkestatslige organisationer (NGO'er) og andre interessenter, som arbejder i vandkraftsektoren. Dokumentet er udarbejdet i samråd med medlemsstaternes myndigheder samt en række vigtige interessenter og interessegrupper, som alle har givet værdifuld feedback til de forskellige forslag.

Dokumentet er bundet af og tro mod ordlyden af fugledirektivet og habitatdirektivet og de overordnede principper for EU's miljø- og vandkraftpolitik. Procedurerne for god praksis og de foreslåede metoder er ikke tænkt som bindende; de har snarere til formål at give nyttige råd, idéer og forslag på grundlag af drøftelser med repræsentanter for industrien, nationale og internationale myndigheder, NGO'er, videnskabelige eksperter og andre berørte parter.

Vejledningen udtrykker kun Kommissionens synspunkter og er ikke retligt bindende. Det påhviler Domstolen at fastlægge den endelige fortolkning af EU-direktiver. Hvor det er relevant, er eksisterende europæisk retspraksis medtaget. Denne vejledning læses derfor bedst sammenholdt med de eksisterende generelle retningslinjer og Domstolens relevante retspraksis om de to direktiver (2).

1.   EU'S POLITISKE OG LOVGIVNINGSMÆSSIGE RAMMER

Vandkraft spiller en central rolle for gennemførelsen af direktivet om vedvarende energi (3) og med hensyn til at bidrage til EU's energimål for 2020-2030. Som med alle andre vandbaserede aktiviteter skal vandkraft opfylde kravene i EU's miljølovgivning, som er blevet indført for at beskytte og genoprette Europas vandløb og søer. Disse retlige krav er fastlagt i vandrammedirektivet, oversvømmelsesdirektivet, fugledirektivet og habitatdirektivet samt direktiverne om miljøvurdering (direktiverne om vurdering af indvirkning på miljøet (VVM) og strategisk miljøvurdering (SMV).

I dette kapitel beskrives nogle af de vigtigste bestemmelser i denne EU-lovgivning, som er relevante for vandkraft. Der er især fokus på de to naturdirektiver, da det er det centrale emne i nærværende dokument.

1.1.   Fugledirektivet og habitatdirektivet

Europas vandløb er en væsentlig kilde til biodiversitet og en vigtig del af vores rige naturarv. De har imidlertid undergået store forandringer i de sidste årtier. Dette har mindsket deres modstandsdygtighed og kapacitet til at støtte naturen og dens plante- og dyreliv. De fleste vandløb er nu i en nedbrudt tilstand og har behov for genopretning.

I erkendelse af det alarmerende tab af biodiversitet i Europa har EU's stats- og regeringschefer fastsat det ambitiøse mål for sig selv at standse og vende dette tab inden 2020. I maj 2011 vedtog Kommissionen en EU-strategi for biodiversitet til 2020 (4) og udstak en politisk ramme for at nå dette mål. I april 2017 lancerede den en ny handlingsplan (5) for hurtigt at forbedre den praktiske gennemførelse af habitat- og fugledirektiverne og fremskynde udviklingen i retning af EU's 2020-mål om at standse og vende tabet af biodiversitet og økosystemtjenester.

Fugledirektivet og habitatdirektivet er hjørnestenene i EU's politik for natur og biodiversitet. De gør det muligt for alle EU-medlemsstater at arbejde sammen inden for fælles retlige rammer om at bevare Europas mest truede, sårbare og værdifulde arter og naturtyper i hele deres naturlige udbredelsesområde i EU, uanset politiske eller administrative grænser.

Det overordnede mål for de to direktiver er at sikre, at de arter og naturtyper, de beskytter, bevares og genoprettes til en gunstig bevaringsstatus (6)
  i deres naturlige udbredelsesområde inden for Unionen.

Dette mål defineres positivt og er rettet mod en gunstig situation, der skal nås og opretholdes. Det går således videre end det grundlæggende krav om at undgå forringelse.

| Definition af begrebet gunstig bevaringsstatus (FCS) i henhold til habitatdirektivet

  Artikel 1

  En naturtypes bevaringsstatus: resultatet af alle de forhold, der indvirker på en naturtype og på de karakteristiske arter, som lever dér, og som på lang sigt kan påvirke dens naturlige udbredelse, dens struktur og funktion samt de karakteristiske arters overlevelse på lang sigt inden for EU's område.
  En naturtypes bevaringsstatus anses for »gunstig«, når:






  — | det naturlige udbredelsesområde og de arealer, det dækker inden for dette område, er stabile eller i udbredelse, og |
| --- | --- |

Definition af begrebet gunstig bevaringsstatus (FCS) i henhold til habitatdirektivet

Artikel 1

En naturtypes bevaringsstatus: resultatet af alle de forhold, der indvirker på en naturtype og på de karakteristiske arter, som lever dér, og som på lang sigt kan påvirke dens naturlige udbredelse, dens struktur og funktion samt de karakteristiske arters overlevelse på lang sigt inden for EU's område.

En naturtypes bevaringsstatus anses for »gunstig«, når:

—

det naturlige udbredelsesområde og de arealer, det dækker inden for dette område, er stabile eller i udbredelse, og

| — | den særlige struktur og de særlige funktioner, der er nødvendige for dets opretholdelse på lang sigt, er til stede og sandsynligvis fortsat vil være det i en overskuelig fremtid, samt når |
| --- | --- |

—

den særlige struktur og de særlige funktioner, der er nødvendige for dets opretholdelse på lang sigt, er til stede og sandsynligvis fortsat vil være det i en overskuelig fremtid, samt når

| — | bevaringsstatus for de arter, der er karakteristiske for den pågældende naturtype, er gunstig. |
| --- | --- |

—

bevaringsstatus for de arter, der er karakteristiske for den pågældende naturtype, er gunstig.

En arts bevaringsstatus: resultatet af alle de forhold, der indvirker på arten, og som på lang sigt kan få indflydelse på dens bestands udbredelse og talrighed inden for EU's område.

En arts »bevaringsstatus« anses for »gunstig«, når:

| — | data vedrørende bestandsudviklingen af den pågældende art viser, at arten på lang sigt vil opretholde sig selv som en levedygtig bestanddel af dens naturlige levesteder, og |
| --- | --- |

—

data vedrørende bestandsudviklingen af den pågældende art viser, at arten på lang sigt vil opretholde sig selv som en levedygtig bestanddel af dens naturlige levesteder, og

| — | artens naturlige udbredelsesområde hverken er i tilbagegang, eller der er sandsynlighed for, at det inden for en overskuelig fremtid vil blive mindsket, og |
| --- | --- |

—

artens naturlige udbredelsesområde hverken er i tilbagegang, eller der er sandsynlighed for, at det inden for en overskuelig fremtid vil blive mindsket, og

| — | der er og sandsynligvis fortsat vil være et tilstrækkeligt stort levested til på lang sigt at bevare dens bestande. |
| --- | --- |

—

der er og sandsynligvis fortsat vil være et tilstrækkeligt stort levested til på lang sigt at bevare dens bestande.

For at nå dette mål skal medlemsstaterne ifølge EU's naturdirektiver gennemføre to hovedtyper af foranstaltninger, navnlig:

| — | udpegning og bevaring af kernelokaliteter til beskyttelse af arter og naturtyper, der er opført i bilag I og II til habitatdirektivet og bilag I til fugledirektivet, og til beskyttelse af alle regelmæssigt tilbagevendende trækfugle. Disse lokaliteter udgør EU's Natura 2000-net, som for øjeblikket omfatter over 27 500 lokaliteter. Sø- og vandløbsøkosystemer dækker ca. 4 % af det samlede Natura 2000-areal (Det Europæiske Miljøagentur, 2010, EU-27) |
| --- | --- |

—

udpegning og bevaring af kernelokaliteter til beskyttelse af arter og naturtyper, der er opført i bilag I og II til habitatdirektivet og bilag I til fugledirektivet, og til beskyttelse af alle regelmæssigt tilbagevendende trækfugle. Disse lokaliteter udgør EU's Natura 2000-net, som for øjeblikket omfatter over 27 500 lokaliteter. Sø- og vandløbsøkosystemer dækker ca. 4 % af det samlede Natura 2000-areal (Det Europæiske Miljøagentur, 2010, EU-27)

| — | indførelse af en artsbeskyttelsesordning for alle vilde europæiske fuglearter og andre arter, der er opført i bilag IV til habitatdirektivet. Disse foranstaltninger finder anvendelse i hele den pågældende arts naturlige udbredelsesområde inden for EU, dvs. både inden for og uden for beskyttede områder som Natura 2000. |
| --- | --- |

—

indførelse af en artsbeskyttelsesordning for alle vilde europæiske fuglearter og andre arter, der er opført i bilag IV til habitatdirektivet. Disse foranstaltninger finder anvendelse i hele den pågældende arts naturlige udbredelsesområde inden for EU, dvs. både inden for og uden for beskyttede områder som Natura 2000.

Bestemmelser om beskyttelse af Natura 2000-lokaliteter

Beskyttelse og forvaltning af Natura 2000-lokaliteterer omfattet af bestemmelserne i habitatdirektivets artikel 6, der også er bestemmende for forholdet mellem lokalitetens bevaringsmæssige og andre former for arealanvendelse, f.eks. vandkraft, i og omkring området (7).

Artikel 6 er opdelt i to typer foranstaltninger:

| — | Den første vedrører bevaring og forvaltning af alle Natura 2000-områder og fastsætter bevaringsmålsætninger for disse lokaliteter. Ifølge disse skal medlemsstaterne:






  a) | udarbejde og iværksætte positive bevaringsforanstaltninger, der opfylder de økologiske behov for naturtyperne i bilag I og de arter i bilag II, der findes på lokaliteterne (artikel 6, stk. 1) og |
| --- | --- | --- |

—

Den første vedrører bevaring og forvaltning af alle Natura 2000-områder og fastsætter bevaringsmålsætninger for disse lokaliteter. Ifølge disse skal medlemsstaterne:

a)

udarbejde og iværksætte positive bevaringsforanstaltninger, der opfylder de økologiske behov for naturtyperne i bilag I og de arter i bilag II, der findes på lokaliteterne (artikel 6, stk. 1) og

| b) | træffe passende foranstaltninger for at undgå forringelse af naturtyper og levesteder for arterne eller betydelig forstyrrelse af de tilstedeværende arter (artikel 6, stk. 2). |
| --- | --- |

b)

træffe passende foranstaltninger for at undgå forringelse af naturtyper og levesteder for arterne eller betydelig forstyrrelse af de tilstedeværende arter (artikel 6, stk. 2).

Habitatdirektivet anbefaler, at der udarbejdes Natura 2000-forvaltningsplaner som et middel til at fastslå de nødvendige bevaringsforanstaltninger for Natura 2000-lokaliteter på en åben og gennemsigtig måde. De er nyttige værktøjer til at fastsætte bevaringsmålsætninger og bidrage til at opbygge en fælles holdning til forvaltningsløsningerne for lokaliteten blandt alle interessenter og interessegrupper. De er også et instrument til integration af bevaringsforanstaltninger for Natura 2000 i det bredere vandrammedirektivs indsatsprogram.

| — | Den anden type foranstaltning (artikel 6, stk. 3) vedrører proceduren for vurdering af alle planer eller projekter, der kan påvirke en eller flere Natura 2000-lokaliteter (se kapitel 5 for nærmere oplysninger). I det væsentlige kræver vurderingsproceduren, at alle planer eller projekter, der kan forventes at påvirke en Natura 2000-lokalitet væsentligt, underkastes en passende vurdering for at undersøge disse virkninger i detaljer i lyset af bevaringsmålsætningerne for lokaliteten.
  Den kompetente myndighed kan først give sin tilslutning til en plan eller et projekt, hvis den på grundlag af resultaterne af vurderingen har sikret sig, at den/det ikke skader lokalitetens integritet. Det er vigtigt at bemærke, at det skal bevises, at der ikke foreligger (snarere end at der foreligger) betydelige negative virkninger.
  Under ekstraordinære omstændigheder kan der gøres en undtagelse gældende (artikel 6, stk. 4) med henblik på at godkende en plan eller et projekt, der har skadelige virkninger for en Natura 2000-lokalitets integritet, hvis det kan påvises, at der ikke findes mindre skadelige alternative løsninger, og at planen eller projektet vurderes at være nødvendigt af bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser. I sådanne tilfælde skal der træffes nødvendige kompensationsforanstaltninger for at sikre, at den globale sammenhæng i Natura 2000-nettet beskyttes.
  Det er vigtigt at bemærke, at vurderingsproceduren i henhold til habitatdirektivet ikke er den samme som den, der er fastsat i VVM-direktivet eller SMV-direktivet (8) og artikel 4, stk. 7 i vandrammedirektivet, selv om de ideelt set burde integreres med hinanden eller i det mindste koordineres. |
| --- | --- |

—

Den anden type foranstaltning (artikel 6, stk. 3) vedrører proceduren for vurdering af alle planer eller projekter, der kan påvirke en eller flere Natura 2000-lokaliteter (se kapitel 5 for nærmere oplysninger). I det væsentlige kræver vurderingsproceduren, at alle planer eller projekter, der kan forventes at påvirke en Natura 2000-lokalitet væsentligt, underkastes en passende vurdering for at undersøge disse virkninger i detaljer i lyset af bevaringsmålsætningerne for lokaliteten.

Den kompetente myndighed kan først give sin tilslutning til en plan eller et projekt, hvis den på grundlag af resultaterne af vurderingen har sikret sig, at den/det ikke skader lokalitetens integritet. Det er vigtigt at bemærke, at det skal bevises, at der ikke foreligger (snarere end at der foreligger) betydelige negative virkninger.

Under ekstraordinære omstændigheder kan der gøres en undtagelse gældende (artikel 6, stk. 4) med henblik på at godkende en plan eller et projekt, der har skadelige virkninger for en Natura 2000-lokalitets integritet, hvis det kan påvises, at der ikke findes mindre skadelige alternative løsninger, og at planen eller projektet vurderes at være nødvendigt af bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser. I sådanne tilfælde skal der træffes nødvendige kompensationsforanstaltninger for at sikre, at den globale sammenhæng i Natura 2000-nettet beskyttes.

Det er vigtigt at bemærke, at vurderingsproceduren i henhold til habitatdirektivet ikke er den samme som den, der er fastsat i VVM-direktivet eller SMV-direktivet (8) og artikel 4, stk. 7 i vandrammedirektivet, selv om de ideelt set burde integreres med hinanden eller i det mindste koordineres.

Bestemmelser for beskyttelse af arter

Det andet sæt bestemmelser i naturdirektiverne omhandler beskyttelsen af visse arter på tværs af hele deres naturlige udbredelsesområde inden for EU, dvs. uanset om de er i eller uden for Natura 2000-områder. Foranstaltninger til artsbeskyttelse finder anvendelse på de arter, der er nævnt i habitatdirektivets bilag IV, og alle vilde fuglearter i EU. Den nøjagtige ordlyd er fastsat i fugledirektivets artikel 5 og 12 (for dyr) og habitatdirektivets artikel 13 (for planter).

I det væsentlige skal medlemsstaterne vedrørende disse arter forbyde:

| — | forsætlig forstyrrelse af disse arter i perioder, hvor de yngler, udviser yngelpleje, overvintrer eller vandrer |
| --- | --- |

—

forsætlig forstyrrelse af disse arter i perioder, hvor de yngler, udviser yngelpleje, overvintrer eller vandrer

| — | beskadigelse eller ødelæggelse af yngle- eller rasteområder |
| --- | --- |

—

beskadigelse eller ødelæggelse af yngle- eller rasteområder

| — | forsætlig ødelæggelse eller beskadigelse af deres reder og æg eller oprykning eller ødelæggelse af beskyttede planter. |
| --- | --- |

—

forsætlig ødelæggelse eller beskadigelse af deres reder og æg eller oprykning eller ødelæggelse af beskyttede planter.

Undtagelser til bestemmelserne om artsbeskyttelse er kun tilladt i begrænsede tilfælde, f.eks. for at forhindre alvorlig skade på afgrøder eller besætning eller af hensyn til den offentlige sundhed og sikkerhed, forudsat at der ikke findes nogen anden brugbar løsning, og følgerne af sådanne undtagelser ikke er i strid med direktivernes generelle formål. Betingelserne for anvendelse af undtagelser er fastsat i fugledirektivets artikel 9 og habitatdirektivets artikel 16 (9).

Bestemmelserne om artsbeskyttelse er yderst relevante for vandkraftanlæg, der også drives uden for Natura 2000-områder. De har til formål at sikre, at enhver ny udvikling ikke ødelægger yngle- og rasteområder for nogen vilde fugle eller arter, der er anført i bilag IV til habitatdirektivet, medmindre der er søgt om en undtagelse i henhold til direktivernes bestemmelser hos de kompetente myndigheder. Denne bestemmelse kan være specielt vigtig for vandkraft på en flod, som er opholdssted for vandrende arter, f.eks. trækfugle eller fisk (f.eks. almindelig stør, Acipenser sturio, eller Rhône-Streber, Zingel asper, der begge er opført i habitatdirektivets bilag IV).

1.2.   Vandrammedirektivet

Vandrammedirektivet (VRD) fastlægger en ramme for beskyttelse og bæredygtig forvaltning af indvande (vandløb og søer) og overgangsvande (flodmundinger), kystvande og grundvandsforekomster. Det har til formål at sikre, at alle vandforekomster som regel opfylder »god tilstand« i 2015 (undtagen for stærkt modificerede og kunstige vandforekomster, hvor målet er at opnå et godt økologisk potentiale). Ligesom naturdirektiverne går vandrammedirektivet videre end det grundlæggende krav om at forhindre yderligere forringelse af vandforekomster og terrestriske økosystemer og vådområder, der direkte afhænger af vandøkosystemerne.

For at bidrage til at nå dette mål skal medlemsstaterne i henhold til vandrammedirektivet indføre en vandområdeplan for hvert vandområdedistrikt. Direktivet fastsætter en cyklisk proces, hvor der hvert sjette år udarbejdes, gennemføres og evalueres vandområdeplaner.

1.3.   Koordinering mellem vandrammedirektivet og de to naturdirektiver

Vandrammedirektivet og de to naturdirektiver er tæt forbundet, da de har til formål at beskytte og genoprette Europas ferskvandsøkosystemer. Gennemførelsen af dem bør derfor koordineres for at sikre, at de fungerer på en integreret måde. I det følgende fremhæves nogle af de vigtigste punkter i samspillet mellem vandrammedirektivet og de to naturdirektiver, der er relevante for især vandkraftværker, navnlig fra Kommissionens OSS om forbindelser mellem vandrammedirektivet og naturdirektiverne (10).

Særskilte mål i vandrammedirektivet og naturdirektiverne

Vandrammedirektivet og naturdirektiverne omhandler alle, i det mindste delvis, det samme miljø og har stort set de samme ambitioner om at sikre, at der ikke sker forringelse af vandløb, og at vandøkosystemernes tilstand forbedres. Men selv om deres overordnede målsætninger er de samme, er deres specifikke mål dog forskellige, om end de er tæt forbundet.

Formålet med vandrammedirektivet er at beskytte og forbedre alle overfladevandområder og grundvandsforekomster, så de opnår god tilstand eller godt potentiale og undgår forringelse. Fugle- og habitatdirektiverne sigter på den anden side mod at beskytte, bevare og genoprette særlige arter og naturtyper med henblik på at bringe dem op til en gunstig bevaringsstatus i hele deres naturlige udbredelsesområde inden for EU.

At opnå god økologisk tilstand i henhold til vandrammedirektivet bidrager normalt til at nå bevaringsmålsætningerne for vandafhængige naturtyper og arter i Natura 2000, og omvendt. Imidlertid henviser kravet om »god økologisk tilstand« til vandområder, mens gunstig bevaringsstatus omhandler specifikke naturtyper og arter.

Således er det ikke nødvendigvis tilstrækkeligt at opnå god økologisk tilstand for at nå en god bevaringsstatus, selv om alle vandområder skulle opnå en god økologisk tilstand. Der kan derfor være behov for at gennemføre yderligere bevaringsforanstaltninger for at opfylde Natura 2000-lokalitetens bevaringsmålsætninger for de arter og naturtyper, som den er udpeget for.

Dette anerkendes udtrykkeligt i vandrammedirektivet. Det fastsættes i vandrammedirektivets artikel 4, stk. 2, at »[h]vis mere end ét af målene [...] gælder for en given forekomst af vand, anvendes det strengeste«. Hvis en Natura 2000-lokalitet for eksempel er udpeget for oddere eller flodperlemuslinger, kan det også være nødvendigt at regulere overfiskning, selv om dette ikke er nødvendigt for at opnå en god økologisk tilstand i henhold til vandrammedirektivet.

Disse supplerende krav bør ideelt set indgå eller i det mindste nævnes i vandrammedirektivets vandområdeplan via særlige bestemmelser vedrørende beskyttede områder for at sikre sammenhæng (og undgå konflikter) mellem vandrammedirektivets foranstaltninger og Natura 2000-foranstaltningerne (se artikel 4, stk. 1, litra c)).

Stærkt modificerede vandområder eller kunstige vandområder og Natura 2000

Ifølge vandrammedirektivets artikel 4, stk. 3, kan nogle vandområder, hvis fysiske karakteristika er væsentligt ændret på grund af menneskelige aktiviteter, udpeges som stærkt modificerede vandområder, forudsat at de opfylder alle bestemmelserne i artikel 4, stk. 3 (11). Vandområder, der er skabt ved menneskelig aktivitet, hvor der ikke var et vandområde før (f.eks. et menneskeskabt reservoir eller en kunstig navigationskanal), kan udpeges som kunstige vandområder.

For stærkt modificerede vandområder og kunstige vandområder gælder vandrammedirektivets mål om »godt økologisk potentiale« (i stedet for god økologisk tilstand), hvis kravene om mindre strenge mål såsom »moderat økologisk potentiale« ikke er relevante. Kort sagt betyder det den bedst opnåelige økologiske tilstand, der er forenelig med den lovlige udnyttelse, som dannede grundlag for områdets udpegning som et stærkt modificeret vandområde eller et kunstigt vandområde (12).

Et stærkt modificeret vandområde eller kunstigt vandområde kan også udpeges som en Natura 2000-lokalitet, hvis det er hjemsted for en art eller naturtype, der er opført i bilag I til fugledirektivet eller i bilag I eller II til habitatdirektivet. I sådanne tilfælde vil der også skulle gennemføres passende bevaringsforanstaltninger for den pågældende art eller naturtype i overensstemmelse med bevaringsmålene for lokaliteten. Disse foranstaltninger kan igen være strengere end dem, der kræves for at opnå »godt økologisk potentiale«. De bør også integreres i vandområdeplanerne ved særlige bestemmelser om beskyttede områder (se artikel 4, stk. 1, litra c), sammenholdt med artikel 4, stk. 2)).

Vurdering af nye udviklinger i henhold til vandrammedirektivet

I lighed med naturdirektiverne indeholder vandrammedirektivet særlige bestemmelser om vurdering af nye udviklinger for vandområder. I henhold til vandrammedirektivets artikel 4, stk. 7, kan myndighederne på visse betingelser godkende undtagelser til nye ændringer og bæredygtige menneskelige udviklingsaktiviteter, der resulterer i en forringelse af vandområdets tilstand eller forhindrer opnåelsen af god økologisk tilstand eller godt økologisk potentiale eller god grundvandstilstand. Dette omfatter potentielt nye udviklinger i forbindelse med vandkraft (13).

Hvis udviklingen potentielt påvirker både et VRD-mål og en Natura 2000-lokalitet, skal både proceduren efter vandrammedirektivets artikel 4, stk. 7, og Natura 2000-vurderingsproceduren efter habitatdirektivets artikel 6, stk. 3, iværksættes (ideelt set på en koordineret eller integreret måde). De to procedurer har hver sit retlige fokus: Den ene skal vurdere, om projektet kan forventes at skade vandrammedirektivets primære mål, den anden skal vurdere, om det vil have en negativ indvirkning på en Natura 2000-lokalitets integritet. Dette forhindrer dog ikke, at visse aspekter af vurderingen samordnes, f.eks. gennem undersøgelser og høringer.

Vandrammedirektivet gør det klart, at en udvikling ikke kan gå videre, hvis den ikke er i overensstemmelse med andre bestemmelser i EU's miljølovgivning. Hvis projektet ikke skader målsætningerne for vandrammedirektivet, men skader integriteten af en Natura 2000-lokalitet, kan det med andre ord ikke godkendes i henhold til vandrammedirektivet, medmindre der også er accepteret en undtagelse i henhold til habitatdirektivets artikel 6, stk. 4. En præcisering af anvendelsen af vandrammedirektivets artikel 4, stk. 7, om fritagelser fra miljømålene, herunder tilknytningen til naturdirektiverne, kan findes i CIS-vejledning nr. 36 om vandrammedirektivets artikel 4, stk. 7, som blev godkendt i 2017 (14).

| Bevaring af flodperlemuslingen i Irlands delvandløbsoplande

  Flodperlemuslingen Margaritifera margaritifera er en af længstlevende hvirvelløse dyr på jorden. På grund af sin komplicerede livshistorie og sit behov for næsten naturligt, rent strømmende vand er den en vigtig biologisk indikator for kvaliteten af vandløbenes økosystemer. Arten er beskyttet i henhold til EU's habitatdirektiv, men har en ugunstig bevaringsstatus i hele Irland. Bundfældning eller bundfældning med næringsstofberigelse er blevet identificeret som de vigtigste årsager til dette.
  I 2009 blev der udarbejdet national lovgivning for at støtte opnåelsen af en gunstig bevaringsstatus for flodperlemuslingen. Denne lovgivning fastsatte obligatoriske miljøkvalitetsmål for flodperlemuslingens levesteder inden for Natura 2000-lokaliteterne. Den krævede også, at der blev udarbejdet forvaltningsplaner for delvandløbsoplande sammen med et indsatsprogram. Formålet med disse planer var at afhjælpe de problemer i hele vandløbsområdet, som bidrager til artens tilbagegang. Det anvendte format afspejlede vandområdeplanernes format i henhold til vandrammedirektivet, således at planerne for delområderne kunne fungere inden for rammerne af vandområdeplanerne på et senere tidspunkt.
  I Irland blev de tætte bånd mellem habitat- og fugledirektiverne og vandrammedirektivet fremhævet på et tidligt stadium. I 2009 nedsatte Den Nationale Tekniske Koordinationsgruppe for Vandrammedirektivet et underudvalg — Den nationale Arbejdsgruppe for Bevaring — der skulle arbejde på at udvikle vandrammedirektivets naturbeskyttelsesaspekter. Arbejdsgruppens hovedmål var at sikre, at denne udvikling af vandrammedirektivets naturbeskyttelsesaspekter blev godt koordineret og støttet i Irland, og at fremme en effektiv kommunikation mellem de relevante offentlige organer, der er involveret.
  I forbindelse med planerne for delvandløbsoplande for flodperlemuslingen har gruppen spillet en central rolle med at forbedre og videreudvikle et nationalt sæt (»værktøjskasse«) standardforanstaltninger for vandløbsoplande for flodperlemuslinger, der er praktiske, funktionelle og omkostningseffektive. Den reviderede også planerne for at sikre deres gennemførlighed og effektivitet og afdækkede mangler i politik og vejledning, der kunne hindre deres gennemførelse.
  http://www.wfdireland.ie/docs/5_FreshwaterPearlMusselPlans/
  http://kerrylife.ie
  http://www.environ.ie/en/Environment/Water/WaterQuality/WaterFrameworkDirective/ |
| --- |

Bevaring af flodperlemuslingen i Irlands delvandløbsoplande

Flodperlemuslingen Margaritifera margaritifera er en af længstlevende hvirvelløse dyr på jorden. På grund af sin komplicerede livshistorie og sit behov for næsten naturligt, rent strømmende vand er den en vigtig biologisk indikator for kvaliteten af vandløbenes økosystemer. Arten er beskyttet i henhold til EU's habitatdirektiv, men har en ugunstig bevaringsstatus i hele Irland. Bundfældning eller bundfældning med næringsstofberigelse er blevet identificeret som de vigtigste årsager til dette.

I 2009 blev der udarbejdet national lovgivning for at støtte opnåelsen af en gunstig bevaringsstatus for flodperlemuslingen. Denne lovgivning fastsatte obligatoriske miljøkvalitetsmål for flodperlemuslingens levesteder inden for Natura 2000-lokaliteterne. Den krævede også, at der blev udarbejdet forvaltningsplaner for delvandløbsoplande sammen med et indsatsprogram. Formålet med disse planer var at afhjælpe de problemer i hele vandløbsområdet, som bidrager til artens tilbagegang. Det anvendte format afspejlede vandområdeplanernes format i henhold til vandrammedirektivet, således at planerne for delområderne kunne fungere inden for rammerne af vandområdeplanerne på et senere tidspunkt.

I Irland blev de tætte bånd mellem habitat- og fugledirektiverne og vandrammedirektivet fremhævet på et tidligt stadium. I 2009 nedsatte Den Nationale Tekniske Koordinationsgruppe for Vandrammedirektivet et underudvalg — Den nationale Arbejdsgruppe for Bevaring — der skulle arbejde på at udvikle vandrammedirektivets naturbeskyttelsesaspekter. Arbejdsgruppens hovedmål var at sikre, at denne udvikling af vandrammedirektivets naturbeskyttelsesaspekter blev godt koordineret og støttet i Irland, og at fremme en effektiv kommunikation mellem de relevante offentlige organer, der er involveret.

I forbindelse med planerne for delvandløbsoplande for flodperlemuslingen har gruppen spillet en central rolle med at forbedre og videreudvikle et nationalt sæt (»værktøjskasse«) standardforanstaltninger for vandløbsoplande for flodperlemuslinger, der er praktiske, funktionelle og omkostningseffektive. Den reviderede også planerne for at sikre deres gennemførlighed og effektivitet og afdækkede mangler i politik og vejledning, der kunne hindre deres gennemførelse.

http://www.wfdireland.ie/docs/5_FreshwaterPearlMusselPlans/

http://kerrylife.ie

http://www.environ.ie/en/Environment/Water/WaterQuality/WaterFrameworkDirective/

1.4.   Oversvømmelsesdirektivet

Direktiv 2007/60/EF blev vedtaget i november 2007. Det fastlægger en ramme for vurdering og styring af risici for oversvømmelser og kræver, at medlemsstaterne udarbejder:

| — | kort over faren for oversvømmelser og risikoen for oversvømmelser, som viser de udpegede oversvømmelsestruede områder for hvert vandområde (eller en anden aftalt forvaltningsområdeenhed). Disse kort bør også vise de potentielle negative følger, der er forbundet med forskellige oversvømmelsesscenarier, herunder information om potentielle kilder til miljøforurening som følge af oversvømmelser, samt beskyttede områder såsom Natura 2000-lokaliteter i de pågældende områder (frist: december 2013) |
| --- | --- |

—

kort over faren for oversvømmelser og risikoen for oversvømmelser, som viser de udpegede oversvømmelsestruede områder for hvert vandområde (eller en anden aftalt forvaltningsområdeenhed). Disse kort bør også vise de potentielle negative følger, der er forbundet med forskellige oversvømmelsesscenarier, herunder information om potentielle kilder til miljøforurening som følge af oversvømmelser, samt beskyttede områder såsom Natura 2000-lokaliteter i de pågældende områder (frist: december 2013)

| — | risikostyringsplaner for oversvømmelser for at styre og reducere de potentielle skadevirkninger af oversvømmelser. Disse planer bør omfatte en prioriteret række foranstaltninger, der omhandler alle aspekter af risikostyring i forbindelse med oversvømmelser fra forebyggelse og beskyttelse til beredskab, idet der tages hensyn til kendetegnene ved de forskellige vandløbsoplande eller deloplande (frist: december 2015). |
| --- | --- |

—

risikostyringsplaner for oversvømmelser for at styre og reducere de potentielle skadevirkninger af oversvømmelser. Disse planer bør omfatte en prioriteret række foranstaltninger, der omhandler alle aspekter af risikostyring i forbindelse med oversvømmelser fra forebyggelse og beskyttelse til beredskab, idet der tages hensyn til kendetegnene ved de forskellige vandløbsoplande eller deloplande (frist: december 2015).

Aktiviteter i henhold til oversvømmelsesdirektivet skal være i overensstemmelse med kravene i naturdirektiverne. Hvis en foranstaltning til beskyttelse mod oversvømmelse f.eks. risikerer at påvirke en eller flere Natura 2000-lokaliteter, skal den også følge den procedure, der er fastsat i habitatdirektivets artikel 6, og der bør foretages en passende vurdering for at vurdere de potentielle virkninger af planen eller projektet på Natura 2000-lokalitetens/-lokaliteternes integritet.

1.5.   SMV- og VVM-direktiverne

SMV-direktivet

Direktiv 2001/42/EF om vurdering af bestemte planers og programmers indvirkning på miljøet (»SMV-direktivet«) har til formål at sikre et højt miljøbeskyttelsesniveau. Det skal det gøre ved at sikre, at bestemte planers og programmers indvirkning på miljøet identificeres, vurderes og tages i betragtning i forbindelse med deres udarbejdelse, og inden de vedtages.

En strategisk miljøvurdering er obligatorisk for en række planer og programmer, som fastlægger rammerne for fremtidige anlægstilladelser til de projekter, som er anført i VVM-direktivet. Det er også obligatorisk for eventuelle planer eller programmer, der på grund af deres forventede væsentlige indvirkning på Natura 2000-lokaliteter kræves vurderet i henhold til habitatdirektivets artikel 6, stk. 3.

Under SMV-processen skal medlemsstaterne udarbejde en miljørapport, der vurderer de sandsynlige væsentlige virkninger på miljøet af planer og programmer og af virkningerne af eventuelle rimelige alternativer. De skal endvidere høre de myndigheder, som på grund af deres specifikke miljøansvar kan blive berørt af indvirkningen på miljøet, hvis planer eller programmer gennemføres (dvs. miljømyndigheder), samt offentligheden.

Høringen bør foretages på et tidligt tidspunkt og være effektiv, således at miljømyndighederne og offentligheden får mulighed for at udtale sig om udkastet til planen eller programmet og den ledsagende miljørapport, inden planen eller programmet vedtages. Udarbejdelsen af den strategiske miljøvurdering (SMV) skal koordineres med udarbejdelsen af planen, så miljøhensyn medtages i den endelige udgave af planen.

I sidste ende har SMV til formål at fremme en mere integreret og effektiv tilgang til territorial planlægning, hvor der tages hensyn til miljø, herunder biodiversitet, meget tidligere i planlægningsprocessen og på et meget mere strategisk plan. Dette bør føre til færre konflikter senere i forbindelse med de enkelte projekter. Det giver også mulighed for en mere hensigtsmæssig placering af fremtidig udvikling væk fra potentielle konfliktområder som f.eks. i Natura 2000-områder.

VVM-direktivet

Mens SMV-processen gælder for planer og programmer, gælder VVM-direktiv 2011/92/EU, som ændret ved direktiv 2014/52/EU (almindeligvis benævnt »VVM-direktivet«), for individuelle offentlige og private anlægsprojekter. Således bør anlægstilladelsen til et projekt (15), der kan forventes at få betydelige indvirkninger på miljøet, først gives efter, at projektets sandsynlige indvirkning på miljøet er blevet vurderet.

I VVM-direktivet skelnes der mellem projekter, som kræver obligatorisk VVM (»bilag I-projekter« (16)), og projekter, hvor myndighederne i medlemsstaterne skal afgøre, om projekterne kan få væsentlige indvirkninger på miljøet (»bilag II-projekter«). Dette sker gennem en »screening«-procedure, der tager hensyn til kriterierne i direktivets bilag III. De fleste anlæg til fremstilling af hydroelektrisk energi er bilag II-projekter (17).

1.6.   Forholdet mellem SMV, VVM og habitatdirektivets artikel 6, stk. 3

Ifølge VVM-direktivet (som ændret ved direktiv 2014/52/EU) bør der iværksættes en koordineret og/eller fælles procedure, hvis der både ifølge VVM-direktivet og naturdirektiverne kræves en vurdering af et projekt. Kommissionen har udsendt retningslinjer for fastlæggelse af koordinerede og/eller fælles procedurer for projekter (18), der samtidig skal vurderes i henhold til VVM-direktivet, habitatdirektivet, fugledirektivet, vandrammedirektivet og direktivet om industrielle emissioner.

Efter den koordinerede procedure skal medlemsstaterne samordne de enkelte vurderinger af et bestemt projekts indvirkning på miljøet, som den relevante EU-lovgivning kræver, ved at udpege en myndighed til dette formål. Efter den fælles procedure skal medlemsstaterne foretage en fælles vurdering af et bestemt projekts indvirkning på miljøet som påkrævet i henhold til den relevante EU-lovgivning.

Den passende vurdering i henhold til EU's naturbeskyttelseslovgivning bør dog fortsat klart kunne skelnes og identificeres i den samlede miljørapport. Dette skyldes, at habitatdirektivets passende vurdering måler andre aspekter af det naturlige miljø og har andre kriterier for at afgøre »betydning« end SMV/VVM-vurderinger. VVM/SMV ser på alle aspekter af miljøet, herunder biodiversitet, mens vurderingerne ifølge naturdirektiverne fokuserer specifikt på eventuelle virkninger på arter og naturtyper, for hvilke en Natura 2000-lokalitet er blevet udpeget.

Der skelnes også med hensyn til resultatet af hver vurdering. Vurderingerne i henhold til SMV- og VVM-direktiverne fastsætter proceduremæssige krav, men fastsætter ikke obligatoriske miljøkrav. Resultatet af en vurdering i henhold til habitatdirektivet er derimod umiddelbart bindende for den kompetente myndighed og betinger dens endelige beslutning.

Såfremt det ved den passende vurdering ikke kan fastslås, at planen eller projektet ikke vil have en negativ indvirkning på en Natura 2000-lokalitets integritet, kan myndigheden med andre ord ikke give sin tilslutning til planen eller projektet, som den/det foreligger, medmindre de i undtagelsestilfælde opfylder betingelserne for undtagelsesproceduren i henhold til artikel 6, stk. 4.

Hvis der skal foretages en vurdering i henhold til habitatdirektivet, har Den Europæiske Unions Domstol fastslået, at SMV-direktivet som sådan vil finde anvendelse for planer og programmer (19).

| Vejledende dokument om strømlining af miljøvurderingsprocedurer for energiinfrastruktur og »projekter af fælles interesse« (PCI)

  Ligesom alle andre udviklingsprojekter er vandkraft underlagt en række miljøvurderingsprocedurer. Kommissionen har udsendt en vejledning om, hvordan man kan strømline de forskellige procedurer, især for så vidt angår projekter af fællesskabsinteresse under Ten-E-forordningen, samtidig med at der sikres det maksimale miljøbeskyttelsesniveau i overensstemmelse med EU's miljølovgivning.
  Kommissionens retningslinjer indeholder en række henstillinger, som, selv om de er udformet med projekter af fælles interesse for øje, også er relevante for alle energiplaner eller -projekter, herunder anlæg af vandkraftværker. Disse henstillinger omhandler navnlig:






  — | tidlig planlægning, »kortlægning« og »scoping« af vurderinger |
| --- | --- |

Vejledende dokument om strømlining af miljøvurderingsprocedurer for energiinfrastruktur og »projekter af fælles interesse« (PCI)

Ligesom alle andre udviklingsprojekter er vandkraft underlagt en række miljøvurderingsprocedurer. Kommissionen har udsendt en vejledning om, hvordan man kan strømline de forskellige procedurer, især for så vidt angår projekter af fællesskabsinteresse under Ten-E-forordningen, samtidig med at der sikres det maksimale miljøbeskyttelsesniveau i overensstemmelse med EU's miljølovgivning.

Kommissionens retningslinjer indeholder en række henstillinger, som, selv om de er udformet med projekter af fælles interesse for øje, også er relevante for alle energiplaner eller -projekter, herunder anlæg af vandkraftværker. Disse henstillinger omhandler navnlig:

—

tidlig planlægning, »kortlægning« og »scoping« af vurderinger

| — | tidlig og effektiv integration af miljøvurderinger og andre miljømæssige krav |
| --- | --- |

—

tidlig og effektiv integration af miljøvurderinger og andre miljømæssige krav

| — | koordinering af procedurer og frister |
| --- | --- |

—

koordinering af procedurer og frister

| — | dataindsamling, dataudveksling og kvalitetskontrol |
| --- | --- |

—

dataindsamling, dataudveksling og kvalitetskontrol

| — | grænseoverskridende samarbejde og |
| --- | --- |

—

grænseoverskridende samarbejde og

| — | tidlig og effektiv offentlig deltagelse. |
| --- | --- |

—

tidlig og effektiv offentlig deltagelse.

http://ec.europa.eu/environment/eia/pdf/PCI_guidance.pdf

2.   FERSKVANDSØKOSYSTEMER OG VANDKRAFT I EU

2.1.   EU's vandløbs- og søøkosystemers tilstand

Den strukturelle kompleksitet og stærkt dynamiske karakter af vandløb og søer gør dem til usædvanligt rige økosystemer, der bringer hjerteblod, eller i dette tilfælde vand, til store dele af det omgivende landskab. Ud over i sig selv at være værdifulde naturtyper fungerer de som vigtige økologiske korridorer, der fremmer artsspredning og -vandring over lange afstande. De er også grundlaget for udviklingen af en rig mosaik af indbyrdes forbundne vandafhængige vådområder, som f.eks. skovenge, sumpe, moser og vådenge, der alle yderligere øger deres samlede biodiversitet.

En stor del af Europas vilde dyre- og plantearter, herunder 400 ferskvandsarter, der er beskyttet under fugle- og habitatdirektiverne, er afhængige af vandløbs- og søøkosystemer, hvis de skal overleve. Alt i alt dækker søer og vandløb ca. 4 % af arealet af Natura 2000 (ca. 31 560 km2 — et område, der er større end Belgien), der er udpeget for arter såsom atlanterhavslaks, Salmo salar, odder, Lutra lutra, isfugl, Alcedo atthis, hvidfodet flodkrebs, Austropotamobius pallipes, og tykskallet malermusling, Unio crassus, samt naturtyper som vandløb i lavland eller bjerge, alluviale skove, vådenge, græsenge på fugtig jord og moser.

Desuden er vandløb også en vigtig multifunktionel ressource for Europas økonomi og sociale velfærd, idet de betjener et stort antal forskellige sektorer og leverer mange vigtige varer og tjenesteydelser til samfundet. Den intensive udnyttelse af dem har imidlertid lagt et enormt pres på denne værdifulde ressource i løbet af de sidste 150 år med det resultat, at kun få af de store floder nu er i en helt naturlig tilstand. Ud over at være udsat for forskellige grader af forurening og høj næringsstofbelastning, som har ført til en betydelig forringelse af vandkvaliteten, er der også sket betydelige ændringer i mange floders hydromorfologi, naturlige strømningsdynamik og økologiske konnektivitet.

I 2015 blev det i Det Europæiske Miljøagenturs rapport om Europas miljøsituation (20) konkluderet, at over halvdelen af vandløbene og søerne i Europa ikke havde opnået en god økologisk tilstand eller et godt økologisk potentiale. I 2009 var kun 43 % af overfladevandområderne i en god eller høj økologisk tilstand. Det forventedes ikke, at situationen ville blive meget bedre inden 2015, idet kun 53 % af vandområderne ventedes at nå en god økologisk tilstand. Dette er langt fra de mål, der blev fastsat med vandrammedirektivet.

For så vidt angår EU's beskyttede ferskvandsarter og -levesteder er situationen endnu mere alvorlig. Ifølge Kommissionens seneste rapport om naturens tilstand vedrørende bevaringsstatus for naturtyper og arter, som er beskyttet i henhold til de to naturdirektiver for 2007-2012 (21), havde næsten tre fjerdedele af ferskvandsarterne (74 %) og ferskvandsområdernes naturtyper (73 %) ugunstig-utilstrækkelig eller ugunstig-ringe status. Til sammenligning havde kun henholdsvis 17 % og 16 % en gunstig bevaringsstatus.

Bevaringsstatus

Bevaringsstatus

a) Arter (5 615 vurderinger)

b) Naturtyper (94 vurderinger)

Gunstig

Ukendt

Ugunstig-utilstrækkelig

Ugunstig-ringe

Bevaringsstatus og udviklingstendenser for a) arter og b) naturtyper (habitatdirektivet) i forbindelse med vandløbs- og søøkosystemer. Kilde: Det Europæiske Miljøagentur, 2015b, artikel 17-rapporter og -vurderinger.

Den generelt dårlige tilstand for Europas vandløb er en væsentlig årsag til bekymring. Det er klart, at mange af Europas vandløb er i en stærkt forringet tilstand, og at der stadig skal gøres meget for at opfylde målene i vandrammedirektivet og de to naturdirektiver. Dette kan kun opnås, hvis det ikke blot prioriteres at forebygge yderligere forværring, men også aktivt at forbedre deres økologiske tilstand.

2.2.   Belastninger og trusler mod Europas ferskvandsøkosystemer

Vandområderne er under pres fra en bred vifte af aktiviteter. I særdeleshed har hydromorfologiske belastninger haft stor virkning og berører over 40 % af vandløbs- og overgangsvandområderne. Baseret på den første karakterisering af vandløbsoplande i forbindelse med vandrammedirektivet (22) har de fleste af EU's medlemsstater anført, at belastninger som følge af byudvikling, oversvømmelsessikring, energiproduktion, herunder vandkraft, sejlads på indre vandveje, vandløbsregulering og dræning til landbrug er de stærkeste og påvirker i højeste grad vandområdernes hydromorfologiske tilstand.

Vandløb, belastninger

Vandløb, virkninger

Ingen belastninger (22)

Ingen virkninger (19)

Punktkilder (22)

Organisk berigelse (16)

Diffuse kilder (22)

Næringsstofberigelse (19)

Kontaminering (18)

Vandindvinding (19)

Forsuring (10)

Hydromorfologi (22)

Ændrede habitater (16)

Andre belastninger (19)

Andre virkninger (14)

Procentdel af vandområder

Procentdel af vandområder

Signifikante belastninger (til venstre) og virkninger (til højre) for vandløb; antallet af medlemsstater er anført i parentes (europæiske vandområder — vurdering af tilstand og belastninger 2012).

For så vidt angår trusler og belastninger på Natura 2000-ferskvandsområder afdækker rapporten om naturens tilstand »ændringer i vandområdernes betingelser« som langt den hyppigste sammenlignet med andre trusler og belastninger.

Figur 4.37 Top 10 (% af frekvens) indberettede højt placerede belastninger og trusler for arter (habitatdirektiv)i forbindelse med vandløbs- og søøkosystemer

J02 Ændringer i vandområders betingelser

J03 Andre ændringer i økosystemerne

H01 Forurening af overfladevand

I01 Invasive ikkehjemmehørende arter

A02 Ændring af dyrkningsmetoder

K03 Forhold mellem dyrearter

F02 Fiskeri og høst af akvatiske ressourcer

A07 Anvendelse af »pesticider« i landbruget

D01 Veje, jernbaner og stier

K02 Vegetationsskift/ udvikling af biocønose

Belastninger

Trusler

Kilde: Rapport om naturens tilstand, Det Europæiske Miljøagentur 2015

| Vandkraft i EU

  Der blev registreret omkring 23 000 vandkraftanlæg i EU i 2011. Langt størstedelen (91 %) er små (mindre end 10 MWh) og tegner sig for ca. 13 % af den samlede elektricitetsproduktion fra vandkraft. Store vandkraftværker repræsenterer derimod kun 9 % af den samlede vandkraftinfrastruktur, men tegner sig for ca. 87 % af den samlede elektricitetsproduktion fra vandkraft (23).
  Af tekniske årsager er vandkraftinfrastruktur ofte koncentreret i bjergrige områder, men de har større vidtrækkende konsekvenser for både store og små vandløb og søer i alle former for forskellige regioner. I mindre vandløb kan selv en lille vandføringsreduktion eller forstyrrelse af naturlige økologiske forhold have store negative konsekvenser for vandløbet.
  Følgende vandkraftanlæg er dem, der hyppigst anvendes: | Strømkraftværker.
  I strømkraftværker drives elproduktionen af flodens eksisterende vandføring og fald i flodens højde. Denne type anlæg anvender et vandløbs naturlige strømning til at generere elektricitet. Det er ikke hensigten at oplagre vand og anvende det senere. Denne type er mest almindelig for små vandkraftværker, men kan også ses i store værker. |
| --- | --- |

Vandkraft i EU

Der blev registreret omkring 23 000 vandkraftanlæg i EU i 2011. Langt størstedelen (91 %) er små (mindre end 10 MWh) og tegner sig for ca. 13 % af den samlede elektricitetsproduktion fra vandkraft. Store vandkraftværker repræsenterer derimod kun 9 % af den samlede vandkraftinfrastruktur, men tegner sig for ca. 87 % af den samlede elektricitetsproduktion fra vandkraft (23).

Af tekniske årsager er vandkraftinfrastruktur ofte koncentreret i bjergrige områder, men de har større vidtrækkende konsekvenser for både store og små vandløb og søer i alle former for forskellige regioner. I mindre vandløb kan selv en lille vandføringsreduktion eller forstyrrelse af naturlige økologiske forhold have store negative konsekvenser for vandløbet.

Følgende vandkraftanlæg er dem, der hyppigst anvendes:

Strømkraftværker.
  I strømkraftværker drives elproduktionen af flodens eksisterende vandføring og fald i flodens højde. Denne type anlæg anvender et vandløbs naturlige strømning til at generere elektricitet. Det er ikke hensigten at oplagre vand og anvende det senere. Denne type er mest almindelig for små vandkraftværker, men kan også ses i store værker.

| | Strømkraftværker med magasin.
  Et vandreservoir giver mulighed for at oplagre vand i perioder med lav efterspørgsel og lukke det ud igen i spidsbelastningsperioder. Produktionskapaciteten er derfor mindre afhængig af tilgængeligheden af vand. Sådanne reservoirer kan omfatte daglig, sæsonmæssig eller årlig oplagring, således at de kan opfylde efterspørgslen efter elektricitet i spidsbelastningsperioder og gøre det lettere at integrere variable vedvarende energiproduktion, f.eks. fra vindkraft, i energisystemet. |
| --- | --- |

Strømkraftværker med magasin.
  Et vandreservoir giver mulighed for at oplagre vand i perioder med lav efterspørgsel og lukke det ud igen i spidsbelastningsperioder. Produktionskapaciteten er derfor mindre afhængig af tilgængeligheden af vand. Sådanne reservoirer kan omfatte daglig, sæsonmæssig eller årlig oplagring, således at de kan opfylde efterspørgslen efter elektricitet i spidsbelastningsperioder og gøre det lettere at integrere variable vedvarende energiproduktion, f.eks. fra vindkraft, i energisystemet.

| | Magasinkraftværker
  . Det traditionelle magasinkraftværk har et magasin af tilstrækkelig størrelse til at kunne oplagre vand i både våde og tørre perioder. Vandet oplagres bag dæmningen og er til rådighed for værket, hvis og når det er nødvendigt. Et sådant værk kan udnyttes effektivt hele året, enten som grundbelastningskraftværk eller som spidsbelastningsanlæg efter behov. |
| --- | --- |

Magasinkraftværker
  . Det traditionelle magasinkraftværk har et magasin af tilstrækkelig størrelse til at kunne oplagre vand i både våde og tørre perioder. Vandet oplagres bag dæmningen og er til rådighed for værket, hvis og når det er nødvendigt. Et sådant værk kan udnyttes effektivt hele året, enten som grundbelastningskraftværk eller som spidsbelastningsanlæg efter behov.

| | Pumpekraftværker
  . Disse er baseret på reservoirer i forskellige højder, der gør det muligt at generere supplerende el under spidsbelastninger. Vandet pumpes op til det højeste reservoir på tidspunkter med lavere efterspørgsel og frigives gennem turbiner, når efterspørgslen er stor. Pumpevandkraftværker er ikke undtaget fra direktivet om vedvarende energi, men de indgår ikke i statistikkerne om vedvarende energi. |
| --- | --- |

Pumpekraftværker
  . Disse er baseret på reservoirer i forskellige højder, der gør det muligt at generere supplerende el under spidsbelastninger. Vandet pumpes op til det højeste reservoir på tidspunkter med lavere efterspørgsel og frigives gennem turbiner, når efterspørgslen er stor. Pumpevandkraftværker er ikke undtaget fra direktivet om vedvarende energi, men de indgår ikke i statistikkerne om vedvarende energi.

2.3.   Virkningerne af vandkraft på ferskvandsøkosystemer

Den række af virkninger, et vandkraftværk kan have på de arter og naturtyper, der er beskyttet i henhold til EU's to naturdirektiver, kan variere betydeligt fra den ene lokalitet til den anden. Det afhænger af den enkelte flods karakteristika, dens fysiske og økologiske tilstand — om den allerede er forringet eller stadig er uberørt, stor eller lille, beliggende i et bjergområde eller er lavtliggende osv. — samt typen og omfanget af vandkraftinfrastrukturen og de arter og habitater, som området er blevet udpeget for. Man må derfor se nærmere på det enkelte anlæg i hver enkelt sag.

Virkningerne kan forekomme på et hvilket som helst stadium af et vandkraftanlægs livscyklus, fra opførelse til renovering eller nedlukning eller til dets daglige drift og forvaltning. De kan resultere i tab, nedbrydning og fragmentering af naturlige habitater og populationer af arter, der er afhængige af disse habitater for at overleve. Størrelsen af tab afhænger af virkningernes omfang samt af, hvor sjældne og sårbare de berørte naturtyper og arter er.

I resten af dette kapitel beskrives de virkninger, som vandkraft især kan have på naturtyper og arter under EU's naturdirektiver. Operatører, der er bevidste om typerne af virkninger, og som har en forståelse af vandløbsøkosystemernes kompleksitet, vil have bedre forudsætninger for at sikre, at deres aktiviteter er forenelige med kravene i vandrammedirektivet og naturdirektiverne. De vil også være bedre i stand til at identificere potentielle win-win-situationer, så de kan bidrage til at genoprette allerede nedbrudte vandløb, hvor det er muligt.

Ændringer i vandløbets morfologi og habitater langs vandløbet

Enhver fysisk ændring af vandområder vil påvirke de normale hydrologiske processer og forstyrre ferskvandssystemernes økologiske kontinuitet (24) både i længderetningen og sideværts, f.eks. ved at afbryde vandløbenes forbindelser med de omkringliggende flodsletter og vådområder eller ved at skabe en vandopstemning ved kraftværker.

Den mest åbenbare form for tab af levesteder er den direkte fysiske ødelæggelse af selve levestederne opstrøms eller nedstrøms eller i det omkringliggende område (f.eks. inddragelse af arealer, oversvømmelse, fjernelse af vegetation langs bredderne eller fysiske strukturer i floden). Men selv uden inddragelse af fysiske arealer kan forstyrrelsen af naturlige hydromorfologiske processer også forstyrre eller ændre de biotiske og abiotiske forhold, som er afgørende for levestedets struktur og funktion. Desuden kan det føre til, at invasive arter koloniserer de forringede levesteder, hvilket kan ende med at fortrænge den naturlige fauna.

Hindringer for migration og spredning af beskyttede arter

Vandløb, søer og områder langs vandløb spiller en vigtig rolle i ferskvandsarters udbredelse og migration og mere lokale bevægelser mellem forskellige ernærings-, yngle-, hvile- og redeområder. De fungerer som vigtige økologiske korridorer eller trædesten i landskabet. Eventuelle barrierer eller hindringer for deres frie bevægelighed, op eller ned ad vandløbet, uanset omfang, kan have vidtrækkende konsekvenser for disse arters overlevelse.

| Mulige følger af forskellige typer vandkraftværker.

  Kilde: Veronika Koller-Kreimel |
| --- |

Image

Image

Image

Mulige følger af forskellige typer vandkraftværker.

Kilde: Veronika Koller-Kreimel

Vandkraftanlæg kan enten direkte eller indirekte forstyrre eller forhindre arternes udbredelse og migration. De mest iøjnefaldende anlæg er dæmninger og opstemmede områder, der danner fysiske barrierer for fiskenes vandring, idet fiskene forhindres i at vandre op og ned ad vandløbet. Dette har betydelige virkninger for en lang række ferskvandsarters overlevelse, hvilket forårsager fragmentering og isolering, og i sidste ende forsvinder især ferskvandsfiskebestande.

Barriereeffekten er særligt alvorlig, når der er mere end én hindring på en vandløbsstrækning. Selv med meget små strukturer eller fysiske barrierer kan vandløb hurtigt blive umulige at passere. Kunstige kanaler kan også fungere som hindringer for arternes bevægelighed, fordi de skærer igennem og dermed opsplitter terrestriske levesteder. De kan også skabe kunstige forbindelser mellem afvandingsområder, som kan øge spredningen af ikkehjemmehørende arter til skade for de naturligt hjemmehørende arter.

Selv om op- og nedstrømsvandring er vigtig for alle fiskearter, er kontinuitet især afgørende for diadrome arter. Opstrømsvandring er vigtigst for bestandene af anadrome fisk og lampretarter som Salmo salar, havlampret Petromyzon marinus og Lampetra fluviatilis eller visse støre som Acipenser sturio på grund af deres behov for periodiske (optimalt årlige) vandringer over lange afstande. Nedstrømsvandring er afgørende for deres yngel og for voksne katadrome fiskearter, som f.eks. ål Anguilla anguilla, der er beskyttet i henhold til åleforordningen (25).

Forstyrrelse af sedimentdynamik

Sedimenter er en naturlig del af vandøkosystemer og er afgørende for disse systemers hydrologiske, geomorfologiske og økologiske funktion. Sedimentet danner en række forskellige levesteder, som direkte og indirekte støtter en bred vifte af arter. Under naturlige betingelser er der en permanent nedstrømstransport af sedimenter (hovedsagelig grus), som opretholder vandløbenes økologiske struktur og funktion. Tværgående strukturer som overløb eller dæmninger vil normalt forstyrre den naturlige sedimentdynamik.

Store reservoirer kan fange mere end 90 % af det indkommende sediment, hvilket kan medføre øget erosion af flodlejet og de nedenfor beliggende flodbredder samt lokal ødelæggelse af vigtige hydromorfologiske strukturer såsom grusbanker. Vedligeholdelsesarbejder på overløb og dæmninger, der omfatter periodisk skylning af sedimenter (især om sommeren, hvor der er knaphed på vand), kan også være skadelige for habitater og arter, hvis de ikke håndteres korrekt.

I et reservoir eller opstemmede afsnit oven for en dæmning forårsager en reduceret sedimenttransportkapacitet, at der ophobes sediment, der kan have en negativ indvirkning på både arter og levesteder, f.eks. ved at fremme algevækst og andet akvatisk ukrudt, som fortrænger de beskyttede arter. Ophobningen af grus eller andre siltholdige sedimenter på flodlejet eller i vandsøjlen kan være særligt skadelig for litofile arter, såsom stalling Thymallus thymallus, der benytter disse områder som gydepladser, for flodperlemuslingen Margaritifera margaritifera og for den tykskallede malermusling Unio crassus. Det er også ødelæggende for fuglearter som strandhjejle eller sneppefugle, der bruger tørre grusgrave som ynglesteder.

| Fjernelse af hindringer i Donau-vandområdedistrikt

  Vandkraftproduktion tegner sig for ca. 45 % af afbrydelserne i flodens og levestedernes kontinuitet i Donau-vandområdedistrikt. Der findes i alt 1 688 barrierer i distriktets vandløb med vandløbsoplande på over 4 000 km. 600 af disse barrierer er dæmninger/overløb, 729 er broramper/volde, og 359 er klassificeret som andre typer af afbrydelser. Det er oplyst, at 756 for øjeblikket er udstyret med funktionelt udstyr til fremme af fiskevandring. 932 kontinuitetsafbrydelser (55 %) har været en hindring for fiskenes vandring siden 2009 og klassificeres nu som signifikante belastninger. Ifølge den seneste vandområdeplan for Donaubækkenet planlægger Donaulandene at reducere kontinuitetsafbrydelser på grund af dæmninger betydeligt inden 2021.



  Donau-vandområdedistrikt: afbrydelserne i flodens og levestedernes kontinuitet — (ovenfor) nuværende situation 2015; (1. kort) forventede forbedringer i 2021 (2. kort)

  Kilde: DRBMP.
  https://www.icpdr.org/main/management-plans-danube-river-basin-published |
| --- |

Fjernelse af hindringer i Donau-vandområdedistrikt

Vandkraftproduktion tegner sig for ca. 45 % af afbrydelserne i flodens og levestedernes kontinuitet i Donau-vandområdedistrikt. Der findes i alt 1 688 barrierer i distriktets vandløb med vandløbsoplande på over 4 000 km. 600 af disse barrierer er dæmninger/overløb, 729 er broramper/volde, og 359 er klassificeret som andre typer af afbrydelser. Det er oplyst, at 756 for øjeblikket er udstyret med funktionelt udstyr til fremme af fiskevandring. 932 kontinuitetsafbrydelser (55 %) har været en hindring for fiskenes vandring siden 2009 og klassificeres nu som signifikante belastninger. Ifølge den seneste vandområdeplan for Donaubækkenet planlægger Donaulandene at reducere kontinuitetsafbrydelser på grund af dæmninger betydeligt inden 2021.

Image

Donau-vandområdedistrikt: afbrydelserne i flodens og levestedernes kontinuitet — (ovenfor) nuværende situation 2015; (1. kort) forventede forbedringer i 2021 (2. kort)

Kilde: DRBMP.

https://www.icpdr.org/main/management-plans-danube-river-basin-published

Ændringer af den økologiske vandføring

Økologiske vandføringer er en afgørende mekanisme for at bevare de vigtige processer i sunde vandløbsøkosystemer, som EU-beskyttede arter og levesteder er afhængige af, og for at sikre en god økologisk tilstand for vandforekomsterne (26). En ændring i den økologiske gennemstrømning kan mindske eller nedbryde omfanget af de akvatiske levesteder og deres forbindelser med levesteder på bredderne.

En for lille gennemstrømningsmængde kan f.eks. have en lang række negative virkninger, herunder udtørring af gydepladser for fisk og lampretarter eller forhindring af udviklingen af fiskeæg og yngel. Fiskevandring opstrøms kan også hindres i de udpinte lige strækninger af vandløbet, enten på grund af blokeringer fra lav gennemstrømning, eller fordi fiskene får utilstrækkelige stimuli til at vandre.

Utilstrækkelige gennemstrømningshastigheder i det oprindelige flodleje kan også medføre, at vandet bliver overophedet og ikke iltes i tilstrækkelig grad (som beskrevet ovenfor). Dette skaber uhensigtsmæssige levevilkår for en lang række arter såsom fisk, krebs og lampretarter, toskallede bløddyr eller guldsmede, der er afhængige af levesteder i strømmende vand.

Ændringer af vandføringen på grund af spidslastvandkraftværker

Betydelige udsving i vandføringen kan forårsage alvorlig skade på både arter og deres levesteder, især i mindre vandløb. »Hydropeaking« stresser de organismer, der lever i de berørte dele af vandløbet, navnlig arter, der ikke er i stand til at håndtere pludselige ændringer i vandstanden såsom ungfisk eller andre langsomme eller statiske organismer (navnlig plantearter). »Hydropeaking« påvirker også adfærden hos de beskyttede arters byttedyr og påvirker dermed deres fysiske form.

Image

Virkningen af »hydropeaking« er særligt akut i følsomme perioder (f.eks. perioder med tørke eller frost) og bliver stadigt mere relevant i lyset af klimaændringerne. En anden negativ følge af spidsbelastninger af vandkraftværker er, at temperaturen af det vand, der udledes i løbet af spidslastperioden, ofte er væsentligt anderledes (meget lavere). Arter, der er tilpasset regelmæssige vandtemperaturer kan ikke overleve pludselige ændringer, som varer i flere timer hver dag.

Ændringer i sæsonbestemte oversvømmelsescyklusser

Der træffes undertiden foranstaltninger til at ændre flodlejer for bedre at kunne kontrollere vandgennemstrømningen. Indgreb i strømningsreguleringen kan resultere i forstyrrelser af de sæsonbestemte oversvømmelsescyklusser, hvilket undertiden fører til, at de typer af mållevesteder og -arter, som er knyttet til disse cyklusser, fuldstændig forsvinder. Eksempler på berørte naturtyper omfatter alluviale skove, midlertidige damme og hesteskoformede (afsnørede) søer og vandløb samt deres tilknyttede arter.

| RIPEAK — EU-forskningsprojekt: Flodskovens reaktion på »hydropeaking«: mod en bæredygtig vandkraftforvaltning

  »Hydropeaking« henviser til kortvarige ændringer i et vandløbs vandføring, der forekommer i løbet af en dag, og som skyldes, at vandkraftturbiner enten tændes eller slukkes for at generere elektricitet efter ændringer i markedets efterspørgsel. Som følge heraf ændres flodens nedstrøms- og opstrømshydrologi, hydrauliske parametre, vandkvalitet, flodmorfologi og i sidste ende flodens økosystem. Videnskabelige undersøgelser af virkningerne af »hydropeaking« er begrænsede, og de fleste af dem har fokuseret på fiskefauna. Endvidere er der ikke foretaget undersøgelser af bredbevoksningen.
  »Hydropeaking« kan medføre manglende artstilvækst, og dermed påvirkes opretholdelsen af bestandene langs vandløbet. Ved at analysere frøspiring og resultaterne af frøplanterne kan det være muligt at definere forholdet mellem »hydropeaking« og vegetationens reaktion herpå, hvilket gør det muligt at kvantificere, korrelere og forudsige biologiske reaktioner på »hydropeaking«. Sådanne forhold er afgørende for objektivt at fastsætte tærskler, som bidrager til at mindske økologiske virkninger af elektricitetsproduktion ved hjælp af vandkraft uden at forårsage betydelige produktionstab.
  Dette projekt har til formål at kaste lys over den bæredygtige forvaltning af vandløb, hvor der produceres vandkraft. For at nå dette mål er der planlagt en grundig litteraturgennemgang, analyse af flere daglige flowserier, en række felteksperimenter og computermodellering. De endelige bidrag fra projektet forventes at være: 1) nye hydrologiske og økologiske (dvs. bredbevoksning) parametre for indvirkningen af »hydropeaking«, 2) nye hydrologiske-økologiske modeller til at kvantificere disse virkninger og 3) nye effektive foranstaltninger for en bæredygtig drift af vandkraftdæmninger.
  http://www.emg.umu.se/english/research/research-projects/responses-of-riparian-forests-to-hydropeaking/. |
| --- |

RIPEAK — EU-forskningsprojekt: Flodskovens reaktion på »hydropeaking«: mod en bæredygtig vandkraftforvaltning

»Hydropeaking« henviser til kortvarige ændringer i et vandløbs vandføring, der forekommer i løbet af en dag, og som skyldes, at vandkraftturbiner enten tændes eller slukkes for at generere elektricitet efter ændringer i markedets efterspørgsel. Som følge heraf ændres flodens nedstrøms- og opstrømshydrologi, hydrauliske parametre, vandkvalitet, flodmorfologi og i sidste ende flodens økosystem. Videnskabelige undersøgelser af virkningerne af »hydropeaking« er begrænsede, og de fleste af dem har fokuseret på fiskefauna. Endvidere er der ikke foretaget undersøgelser af bredbevoksningen.

»Hydropeaking« kan medføre manglende artstilvækst, og dermed påvirkes opretholdelsen af bestandene langs vandløbet. Ved at analysere frøspiring og resultaterne af frøplanterne kan det være muligt at definere forholdet mellem »hydropeaking« og vegetationens reaktion herpå, hvilket gør det muligt at kvantificere, korrelere og forudsige biologiske reaktioner på »hydropeaking«. Sådanne forhold er afgørende for objektivt at fastsætte tærskler, som bidrager til at mindske økologiske virkninger af elektricitetsproduktion ved hjælp af vandkraft uden at forårsage betydelige produktionstab.

Dette projekt har til formål at kaste lys over den bæredygtige forvaltning af vandløb, hvor der produceres vandkraft. For at nå dette mål er der planlagt en grundig litteraturgennemgang, analyse af flere daglige flowserier, en række felteksperimenter og computermodellering. De endelige bidrag fra projektet forventes at være: 1) nye hydrologiske og økologiske (dvs. bredbevoksning) parametre for indvirkningen af »hydropeaking«, 2) nye hydrologiske-økologiske modeller til at kvantificere disse virkninger og 3) nye effektive foranstaltninger for en bæredygtig drift af vandkraftdæmninger.

http://www.emg.umu.se/english/research/research-projects/responses-of-riparian-forests-to-hydropeaking/.

Kemiske og temperaturmæssige ændringer af vandet

Dæmninger kan grundlæggende ændre vandløbets kemiske kvalitet, mineralsammensætning og pH-værdi både op- og nedstrøms, f.eks. ved at akkumulere forurenende stoffer i sedimenter. Alle disse ændringer påvirker sammensætningen af de forekommende plante- og dyresamfund. Organismer påvirkes også af ændringer af vandtemperaturen og de dermed forbundne ændringer af iltkoncentrationen. Reservoirer kan føre til en stor temperaturstigning, men også til et temperaturfald, hvis vandet hentes fra bunden.

Skader og drab på dyr

Fisk og andre arter, der passerer gennem et vandkraftværk kan blive kvæstet eller dræbt. Et vandkraftværk kan forårsage (27):

| — | skader gennem fysisk kontakt med ledeskovlblade, turbineskovlhjul eller turbinehus |
| --- | --- |

—

skader gennem fysisk kontakt med ledeskovlblade, turbineskovlhjul eller turbinehus

| — | skader på grund af trykudsving ved passage af turbinen |
| --- | --- |

—

skader på grund af trykudsving ved passage af turbinen

| — | fastklemning i indtagsgitre eller skader forårsaget af rengøringsmaskiner |
| --- | --- |

—

fastklemning i indtagsgitre eller skader forårsaget af rengøringsmaskiner

| — | skader forårsaget af stærk strøm og overløbsanlæg |
| --- | --- |

—

skader forårsaget af stærk strøm og overløbsanlæg

| — | større modtagelighed for prædation på grund af desorientering. |
| --- | --- |

—

større modtagelighed for prædation på grund af desorientering.

Dødeligheden kan variere fra 0 til 100 % på et enkelt vandkraftværk (28). Meget afhænger af, hvilken fiskeart der er til stede, hvilken type vandkraftværk der er tale om, og hvilke afhjælpende foranstaltninger der er truffet. Dødeligheden på grund af turbiner stiger med rotorbladenes hastighed og antal og med faldende afstand mellem knivene (Kaplan). Dødeligheden kan nå op på 100 %, når fiskene passerer gennem turbiner, der hovedsagelig findes i højtryksanlæg (f.eks. med en Peltonturbine).

Fortrængning og forstyrrelse

Anlægsarbejder på vandløb kan forstyrre visse arter og svække deres livscyklus, både i og uden for Natura 2000-lokaliteter, navnlig i tilfælde af bentisk fauna og flora, der er afhængige af en god vandkvalitet. Dette kan påvirke arternes evne til at formere sig, æde, hvile eller spredes og vandre.

Hvis forstyrrelsen når et betydeligt niveau, kan det føre til udelukkelse af arten fra det pågældende område og dermed til, at et levested ikke længere kan anvendes, eller det kan føre til dårligere overlevelse og/eller ynglesucces. I tilfælde af sjældne og truede arter kan selv små eller forbigående forstyrrelser have alvorlige konsekvenser for deres overlevelse i regionen på lang sigt. Sådanne situationer ville være uforenelige med bestemmelserne om beskyttelse af arter i de to naturdirektiver.

Virkninger på terrestriske arter og levesteder

Vandkraft kan have virkninger ikke blot for ferskvandsarter og levesteder, men også for terrestriske arter og levesteder. Det kan igen ske når som helst, f.eks. i forbindelse med opførelse, nedlukning eller renovering af vandkraftanlæg. Det kan også være forårsaget af tilknyttede infrastrukturer såsom tilkørselsveje, rørføringer eller elledninger, som har til formål at forbinde vandkraftværket til elnettet.

Ud over tab, forringelse eller fragmentering af de involverede levesteder kan disse strukturer forårsage død eller betydelige forstyrrelser for terrestriske arter. Fugle kan f.eks. kollidere med elektriske luftledninger og få stød, eller deres ynglepladser kan blive alvorligt forstyrret af regelmæssig trafik på tilkørselsvejene. Sådanne virkninger kan være særdeles betydelige, når vandkraftværket og tilknyttede infrastrukturer er beliggende langs migrationsruter eller langs smalle dale med klipper, der benyttes af rovfugle, eller ved siden af vigtige vådområder for fugle.

2.4.   Kumulative virkninger

Som Det Europæiske Miljøagenturs rapport om miljøsituationen illustrerede, er de fleste europæiske vandløb nu i en forringet tilstand, og de fleste har nået et mætningspunkt, hvor de ikke længere kan være hjemsted for ny udvikling eller nye aktiviteter uden at forårsage en yderligere væsentlig forværring af vandløbets tilstand. Der skal derfor tages særlige hensyn ved vurdering af de potentielle kumulative virkninger af alle nye aktiviteter, herunder for vandkraftværker, vandløb i almindelighed og Natura 2000-lokaliteter i særdeleshed.

Vurderingen af kumulative virkninger er særdeles vigtig for næsten naturlige vandløb, navnlig mindre vandløb, der er sårbare over for enhver ændring i deres hydromorfologi. Selv et eller to mindre anlæg kan medføre urimeligt store virkninger, der er i strid med de retlige krav i vandrammedirektivet, og de to naturdirektiver.

Vurderingen af de kumulative virkninger bør omhandle alle vandkraftværker og andre udviklinger i vandløbsoplandet, uanset om de er beliggende i eller uden for Natura 2000-områderne. Et vandkraftværkprojekt vil i sig selv måske ikke have en væsentlig indvirkning, men hvis dets virkning lægges til virkninger fra andre allerede eksisterende aktiviteter eller godkendte projekter kan deres samlede virkninger blive betydelige.

Kumulative virkninger vil ofte først indtræde med tiden. Det er derfor vigtigt at se på alle planer eller projekter i forbindelse med vurderingen. Dette omfatter enhver form for planer og projekter, der er blevet godkendt tidligere, men som endnu ikke er blevet iværksat eller afsluttet, samt eventuelle eksisterende belastninger og trusler. I denne forbindelse kan de oplysninger, der findes i vandområdeplaner ifølge vandrammedirektivet og Natura 2000-forvaltningsplaner, være nyttige.

Det er også vigtigt at bemærke, at en allerede godkendt plan eller et godkendt projekt ikke skaber en formodning til fordel for andre planer eller projekter, der måtte blive foreslået i fremtiden. Hvis f.eks. en udvikling af et vandkraftprojekt ikke giver anledning til en betydelig virkning og derfor bliver godkendt, skaber godkendelsen ikke formodning for yderligere udviklinger af vandkraft i fremtiden. Tværtimod kan godkendelsen af dette projekt betyde, at vandløbet vil have nået sin bæreevne og ikke vil kunne tåle yderligere udvikling, uanset hvor begrænset.

Hertil kommer, at vurderingen af kumulative og kombinerede virkninger ikke er begrænset til en vurdering af lignende typer af planer eller projekter i samme sektor. Der bør ved vurderingen tages hensyn til andre typer af planer eller projekter, som i kombination med den plan eller det projekt, der er genstand for en undersøgelse, kunne have en væsentlig virkning. Potentielle kumulative virkninger bør vurderes under anvendelse af solide referencedata og bør ikke kun bygge på kvalitative kriterier. De bør vurderes som en integrerende del af den samlede vurdering og ikke behandles som en »biting« i slutningen af vurderingsproceduren.

Endelig skal en kumulativ vurdering også tage hensyn til allerede eksisterende anlæg ved vandløbet (eksisterende belastning eller såkaldt »pre-load«) (29). Hvis der f.eks. planlægges et nyt projekt med en ny turbine, skal dets virkning bedømmes i lyset af det eksisterende vandkraftværk, selv om dette blev bygget for flere årtier siden. Hvis de kumulative virkninger er væsentlige, vil det nye projekt blive afvist.

| Henstillinger om små vandkraftværker, Umweltbundesamt, Tyskland

  I Tyskland er omkring 80 % af det brugbare vandkraftpotentiale allerede blevet udnyttet. Det teknologiske potentiale var også stort set udtømt. Dette blev afspejlet i de relativt lave støttesatser, som var tilgængelige for vandkraft i støtteprogrammerne. Det resterende potentiale, der kan udnyttes, vedrører derfor hovedsagelig små, tidligere uudviklede, næsten uforstyrrede vandområder. Men de mulige skadelige økologiske indvirkninger på de få tilbageværende små, uforstyrrede vandløb i Tyskland forventes at være betydelige.
  Makroøkonomiske cost-benefit-analyser har også vist, at de økonomiske omkostninger kan være betydelige i forhold til fortjenesten. Jo mindre anlægskapaciteten er, og jo mere naturligt vandløbet er, jo mindre gunstig er cost-benefit-analysen. Økonomiske evalueringer viser, at navnlig for små vandkraftværker med en kapacitet på op til 100 kW i alle tre tilfælde af nyopførelse, modernisering og reaktivering er omkostningerne til energiproduktion højere end betalingssatserne i henhold til lov om vedvarende energi. I mange tilfælde kan elektricitet næppe produceres økonomisk, selv ikke under gunstige omstændigheder.
  Økonomiske betragtninger viser, at et subsidie, der dækker driftsomkostningerne for små vandkraftværker — navnlig værker med en kapacitet på under 100 kW — medfører store makroøkonomiske omkostninger til undgåelse af CO2-emissioner. På baggrund af de negative miljøvirkninger er en yderligere udnyttelse af potentialet i små vandkraftværker ikke en prioritet for klimabeskyttelse.
  I betragtning af de gældende retlige bestemmelser og kravene i EU's vandrammedirektiv er der fremsat følgende henstillinger:






  — | På grund af deres højere effektivitet skal store vandkraftværker generelt foretrækkes frem for små værker og mikroanlæg med henblik på sekundær udnyttelse af vandveje, der allerede er udviklet og opstemmet. Ved udvikling af vandkraftkapacitet bør man især være opmærksom på optimeringen heraf. |
| --- | --- |

Henstillinger om små vandkraftværker, Umweltbundesamt, Tyskland

I Tyskland er omkring 80 % af det brugbare vandkraftpotentiale allerede blevet udnyttet. Det teknologiske potentiale var også stort set udtømt. Dette blev afspejlet i de relativt lave støttesatser, som var tilgængelige for vandkraft i støtteprogrammerne. Det resterende potentiale, der kan udnyttes, vedrører derfor hovedsagelig små, tidligere uudviklede, næsten uforstyrrede vandområder. Men de mulige skadelige økologiske indvirkninger på de få tilbageværende små, uforstyrrede vandløb i Tyskland forventes at være betydelige.

Makroøkonomiske cost-benefit-analyser har også vist, at de økonomiske omkostninger kan være betydelige i forhold til fortjenesten. Jo mindre anlægskapaciteten er, og jo mere naturligt vandløbet er, jo mindre gunstig er cost-benefit-analysen. Økonomiske evalueringer viser, at navnlig for små vandkraftværker med en kapacitet på op til 100 kW i alle tre tilfælde af nyopførelse, modernisering og reaktivering er omkostningerne til energiproduktion højere end betalingssatserne i henhold til lov om vedvarende energi. I mange tilfælde kan elektricitet næppe produceres økonomisk, selv ikke under gunstige omstændigheder.

Økonomiske betragtninger viser, at et subsidie, der dækker driftsomkostningerne for små vandkraftværker — navnlig værker med en kapacitet på under 100 kW — medfører store makroøkonomiske omkostninger til undgåelse af CO2-emissioner. På baggrund af de negative miljøvirkninger er en yderligere udnyttelse af potentialet i små vandkraftværker ikke en prioritet for klimabeskyttelse.

I betragtning af de gældende retlige bestemmelser og kravene i EU's vandrammedirektiv er der fremsat følgende henstillinger:

—

På grund af deres højere effektivitet skal store vandkraftværker generelt foretrækkes frem for små værker og mikroanlæg med henblik på sekundær udnyttelse af vandveje, der allerede er udviklet og opstemmet. Ved udvikling af vandkraftkapacitet bør man især være opmærksom på optimeringen heraf.

| — | Med så godt som uforstyrrede vandområder eller områder, hvor der er planer om naturgenskabelse, bør man give afkald på udnyttelse af vandkraft. |
| --- | --- |

—

Med så godt som uforstyrrede vandområder eller områder, hvor der er planer om naturgenskabelse, bør man give afkald på udnyttelse af vandkraft.

| — | Opførelse og reaktivering af små vandkraftværker er uproblematisk ved eksisterende overløb, som ikke kan rives ned, navnlig når der samtidig kan opnås økologiske forbedringer — f.eks. genoprettelse af fri passage. |
| --- | --- |

—

Opførelse og reaktivering af små vandkraftværker er uproblematisk ved eksisterende overløb, som ikke kan rives ned, navnlig når der samtidig kan opnås økologiske forbedringer — f.eks. genoprettelse af fri passage.

| — | Ved reaktivering af anlæg, som i øjeblikket ikke er i drift, og fornyelse af vandløbsrettigheder, bør bekymringer om vandbeskyttelse tages mere alvorligt, og betingelser fastsættes (f.eks. funktionelle fisketrapper, strukturbetinget garanteret dynamisk minimumsvandmængde og udelukkelse af pludselige stærke oversvømmelser neden for dæmninger). |
| --- | --- |

—

Ved reaktivering af anlæg, som i øjeblikket ikke er i drift, og fornyelse af vandløbsrettigheder, bør bekymringer om vandbeskyttelse tages mere alvorligt, og betingelser fastsættes (f.eks. funktionelle fisketrapper, strukturbetinget garanteret dynamisk minimumsvandmængde og udelukkelse af pludselige stærke oversvømmelser neden for dæmninger).

| — | For så vidt angår nye anlæg skal det undgås at opstemme et vandområde med henblik på omledning. Der bør vælges konstruktionsmetoder, der omleder det brugte vand på en sådan måde, at den fri passage og karakter af vandløbet opretholdes (f.eks. sideværts vandindtag med en omledningsstruktur i vandområdet). Der skal stilles krav om minimumsgennemstrømningsmængde og om foranstaltninger til undgåelse af skader på fisk fra turbiner. Pludselige stærke oversvømmelser neden for dæmninger skal forbydes. |
| --- | --- |

—

For så vidt angår nye anlæg skal det undgås at opstemme et vandområde med henblik på omledning. Der bør vælges konstruktionsmetoder, der omleder det brugte vand på en sådan måde, at den fri passage og karakter af vandløbet opretholdes (f.eks. sideværts vandindtag med en omledningsstruktur i vandområdet). Der skal stilles krav om minimumsgennemstrømningsmængde og om foranstaltninger til undgåelse af skader på fisk fra turbiner. Pludselige stærke oversvømmelser neden for dæmninger skal forbydes.

Uddrag fra: Hydroelectric Power Plants as a Source of Renewable Energy- legal and ecological aspects — Umweltbundesamt, november 2003 http://www.umweltbundesamt.de/sites/default/files/medien/publikation/long/2544.pdf

2.5.   Sondring mellem væsentlige og uvæsentlige indvirkninger

Det første trin i enhver konsekvensanalyse er at afdække rækken af virkninger for de arter og naturtyper, der kan forventes at blive berørt af en vandkraftudviklingsplan eller et projekt. Derefter er det nødvendigt at undersøge, om virkningen er væsentlig eller ikke på baggrund af bevaringsmålsætningerne for Natura 2000-lokaliteten. Det er klart, at vurderingen af væsentlighed skal ske fra sag til sag afhængig af lokalitetsrelevante arter og naturtyper og af selve projektets præcise kendetegn og på grundlag af solid videnskabelig ekspertise (se kapitel 5).

Tabet af enkeltindivider kan være uvæsentligt for nogle arter, men kan have alvorlige følger for andre. Bestandsstørrelse, spredning, udbredelse, reproduktionsstrategi og levetid vil alt sammen påvirke virkningernes væsentlighed, og denne vil variere fra én Natura 2000-lokalitet til en anden, selv om de er udpeget for den samme art. Den indbyrdes forbindelse mellem virkninger bør også tages i betragtning. F.eks. er arealinddragelse i sig selv måske ikke væsentlig for en bestemt art, men kombineret med større forstyrrelser i vandløbets naturlige vandføring kan virkningerne blive betydelige.

Vurderingen af væsentlighed bør foretages i en passende geografisk målestok. For migrerende arter, som bevæger sig over meget lange afstande (f.eks. atlanterhavslaks (Salmo salar), kan virkningen for en bestemt lokalitet have konsekvenser for arten i et større geografisk område (vandløbsopland). For hjemmehørende arter med store territorier, eller som benytter skiftende levesteder, kan det være nødvendigt at overveje mulige virkninger på regionalt, snarere end lokalt plan.

Bevaringsmålsætningerne for Natura 2000-områder er også en forudsætning for at afgøre, om der kan forventes en væsentlig virkning. Dette har Domstolen bekræftet i dommen i Waddenzee-sagen (30), præmis 49: »[...] når en plan eller et projekt, der ikke er direkte forbundet med eller nødvendig for en lokalitets forvaltning, risikerer at skade bevaringsmålsætningen for lokaliteten, skal planen eller projektet anses for at kunne påvirke denne lokalitet væsentligt. Bedømmelsen af nævnte risiko skal foretages i lyset af den i en sådan plan eller et sådant projekt omhandlede lokalitets særlige kendetegn og miljømæssige vilkår.«

Den passende vurdering skal være baseret på de bedste foreliggende data. Dette kan kræve særlige feltundersøgelser eller overvågningsprogrammer i god tid inden projektet. Investorerne skal kunne forudse dette i deres planlægning og sikre, at de relevante data fra biologisk og hydrologisk overvågning omfatter information om alle vigtige aspekter (livscyklus og sæsonbestemte udsving). Sådanne undersøgelser kan i visse tilfælde vare flere år, før de i tilstrækkelig grad kan opfange de berørte arters og levesteders livscyklus (se kapitel 5 for yderligere oplysninger).

| Vejledning om fastsættelse af tærskler for væsentlighed i Tyskland

  På grund af en høj grad af subjektivitet var det i Tyskland, ligesom andre steder, vanskeligt at vurdere væsentligheden af virkningerne på Natura 2000-målnaturtyper og -arter, som er kernen i den passende vurdering. Som følge heraf havde de kompetente myndigheder ofte ikke den rimelige videnskabelige sikkerhed, de skulle have som grundlag for deres beslutninger om, hvorvidt de skulle godkende en plan eller et projekt eller ikke. Det gjorde dem også sårbare over for retssager. For at løse dette problem og sikre en mere ensartet og konsekvent tilgang ved vurdering af indvirkningens betydning i praksis bestilte det tyske forbundsagentur for naturbeskyttelse, Bundesamt für Naturschutz (BfN), et forskningsprojekt med henblik på at tilvejebringe videnskabeligt afprøvede regler og konventioner for alle de naturtyper og arter i fugledirektivet og habitatdirektivet, der findes i Tyskland (31). Den deraf følgende vejledning blev offentliggjort i 2007.
  Udgangspunktet for vejledningen er, at ethvert permanent tab af naturtyper og levesteder for arter i et Natura 2000-område bør anses for at være en væsentlig indvirkning. Et vist omfang af tab vil dog ikke desto mindre kunne behandles som uvæsentligt for nogle naturtyper og arter på visse betingelser. Vejledningen indeholder videnskabeligt aftalte tærskelværdier og kriterier for fastsættelse af væsentlighed, som er baseret på såvel kvalitative som funktionelle aspekter — ikke blot kvantitative kriterier.
  For at anse en indvirkning for at være uvæsentlig skal følgende betingelser således alle være opfyldt:






  — | særlige træk ved den pågældende naturtype eller det pågældende levested for arter eller vigtige levesteder for typiske arter skal forblive uændrede |
| --- | --- |

Vejledning om fastsættelse af tærskler for væsentlighed i Tyskland

På grund af en høj grad af subjektivitet var det i Tyskland, ligesom andre steder, vanskeligt at vurdere væsentligheden af virkningerne på Natura 2000-målnaturtyper og -arter, som er kernen i den passende vurdering. Som følge heraf havde de kompetente myndigheder ofte ikke den rimelige videnskabelige sikkerhed, de skulle have som grundlag for deres beslutninger om, hvorvidt de skulle godkende en plan eller et projekt eller ikke. Det gjorde dem også sårbare over for retssager. For at løse dette problem og sikre en mere ensartet og konsekvent tilgang ved vurdering af indvirkningens betydning i praksis bestilte det tyske forbundsagentur for naturbeskyttelse, Bundesamt für Naturschutz (BfN), et forskningsprojekt med henblik på at tilvejebringe videnskabeligt afprøvede regler og konventioner for alle de naturtyper og arter i fugledirektivet og habitatdirektivet, der findes i Tyskland (31). Den deraf følgende vejledning blev offentliggjort i 2007.

Udgangspunktet for vejledningen er, at ethvert permanent tab af naturtyper og levesteder for arter i et Natura 2000-område bør anses for at være en væsentlig indvirkning. Et vist omfang af tab vil dog ikke desto mindre kunne behandles som uvæsentligt for nogle naturtyper og arter på visse betingelser. Vejledningen indeholder videnskabeligt aftalte tærskelværdier og kriterier for fastsættelse af væsentlighed, som er baseret på såvel kvalitative som funktionelle aspekter — ikke blot kvantitative kriterier.

For at anse en indvirkning for at være uvæsentlig skal følgende betingelser således alle være opfyldt:

—

særlige træk ved den pågældende naturtype eller det pågældende levested for arter eller vigtige levesteder for typiske arter skal forblive uændrede

| — | orienteringsværdierne »kvantitativt — absolut arealtab« må ikke overskrides |
| --- | --- |

—

orienteringsværdierne »kvantitativt — absolut arealtab« må ikke overskrides

| — | de supplerende værdier »kvantitativt — relativt arealtab« på 1 % må ikke overskrides |
| --- | --- |

—

de supplerende værdier »kvantitativt — relativt arealtab« på 1 % må ikke overskrides

| — | kumulative virkninger med andre projekter må ikke overstige ovennævnte tærskelværdier, og |
| --- | --- |

—

kumulative virkninger med andre projekter må ikke overstige ovennævnte tærskelværdier, og

| — | kumulative virkninger med andre faktorer må ikke forekomme. |
| --- | --- |

—

kumulative virkninger med andre faktorer må ikke forekomme.

For andet led blev der udviklet syv størrelseskategorier for naturtyper og otte for arter med tærskelværdier for hver naturtype/-art. Der blev fastsat tre tærskelgrader for hver kategori. Dette betyder i praksis, at for 21 af de 91 naturtyper, der forekommer i Tyskland, er intet tab acceptabelt, mens et vist tab kan betragtes som uvæsentligt for de resterende naturtyper, hvis det gradueres efter størrelsesklasser og grader. For så vidt angår de 53 arter fra bilag II findes der ingen vejledende tærskelværdier for de 16 og heller ikke for 20 af de 98 arter i fugledirektivet. Med andre ord vil ingen indvirkning sandsynligvis være acceptabel. Alle disse konklusioner/værdier/tærskler er kun vejledende. Dette betyder, at der stadig skal være en individuel tilgang inden for hver enkelt vurdering.

Vejledningen er siden offentliggørelsen blevet afprøvet med succes ved de tyske domstole og anvendes nu i hele landet.

http://www.bfn.de/0306_ffhvp.html

| Skalaer, der anvendes af eksperter med licens til at foretage passende vurderinger (AA) i Tjekkiet

  Et praktisk spørgsmål er, hvilken skala der anvendes til evaluering af virkningernes væsentlighed under den passende vurdering. Der findes ingen forskrifter, men på grundlag af en lang praktisk erfaring har vurderingseksperter med lovbestemt AA-licens i Den Tjekkiske Republik anbefalet følgende skala (32): Indvirkningernes væsentlighed skal vurderes i forhold til hver målnaturtype eller -art på den pågældende lokalitet. Hvis indvirkningen for selv en enkelt målnaturtype eller -art er markeret med »-2«, betyder det automatisk, at lokalitetens integritet er påvirket i negativ retning, og der må ikke udstedes tilladelse til et sådant projekt i henhold til artikel 6, stk. 3-proceduren.








  Værdi | Betegnelse | Beskrivelse | Eksempler |
| --- | --- | --- | --- |
| –2 | Væsentlig negativ virkning | Væsentlig negativ virkning.
  Udelukker planens/projektets gennemførelse
  Væsentlig forstyrrelse eller ødelæggende indvirkning på naturtype eller artsbestand eller en væsentlig del deraf; væsentlig forstyrrelse af naturtypens eller artens økologiske behov; væsentlig indvirkning på en arts levested eller naturlige udvikling. På visse betingelser kan indvirkningen reduceres ved afhjælpende foranstaltninger. | Afbrydelse af anadrome arters migrationsruter til gydepladser.
  Ødelæggelse af levested ved oversvømmelse som følge af ny dæmning.
  Hydrologiske forandringer på grund af afledning, som i væsentlig grad påvirker bestanden. |
| –1 | Moderat negativ virkning | Begrænset/moderat/ikkevæsentlig negativ virkning. Planens/projektets gennemførelse er ikke udelukket.
  Moderat negativ virkning for naturtype eller artsbestand; moderat afbrydelse af naturtypens eller artens økologiske behov; marginal indvirkning på en naturtype eller art eller en arts naturlige udvikling.
  Fjernelse heraf gennem afhjælpende foranstaltninger er mulig, men anvendelsen af afhjælpende foranstaltninger kan ikke håndhæves, medmindre andet er fastsat i national lovgivning. | Modernisering — ved hjælp af teknologi, der er mindre skadelig for fisk, anlæg af fiskepassager ved eksisterende barrierer.
  Indvirkning på marginale dele af bestanden.
  Indflydelse på naturtype, som er almindelig i det omkringliggende område. |
| 0 | Ingen indvirkning | Planen/projektet har ikke nogen påviselig indvirkning. | Uden for forekomstområdet. |
| +1 | Moderat positiv indvirkning | Moderat gunstig indvirkning på naturtype eller artsbestand; moderat forbedring af en naturtypes eller arts økologiske behov; moderat gunstig indvirkning på en naturtypes eller arts naturlige udvikling. | Ombygning af spidslastvandkraftværk til strømkraftværk uden overløb eller dæmning. |
| +2 | Væsentlig positiv indvirkning | Væsentlig gunstig indvirkning på naturtype eller artsbestand; væsentlig forbedring af en naturtypes eller arts økologiske behov, væsentlig gunstig indvirkning på en naturtypes eller arts naturlige udvikling. | Nedrivning af vandkraftværket. |

Skalaer, der anvendes af eksperter med licens til at foretage passende vurderinger (AA) i Tjekkiet

Et praktisk spørgsmål er, hvilken skala der anvendes til evaluering af virkningernes væsentlighed under den passende vurdering. Der findes ingen forskrifter, men på grundlag af en lang praktisk erfaring har vurderingseksperter med lovbestemt AA-licens i Den Tjekkiske Republik anbefalet følgende skala (32): Indvirkningernes væsentlighed skal vurderes i forhold til hver målnaturtype eller -art på den pågældende lokalitet. Hvis indvirkningen for selv en enkelt målnaturtype eller -art er markeret med »-2«, betyder det automatisk, at lokalitetens integritet er påvirket i negativ retning, og der må ikke udstedes tilladelse til et sådant projekt i henhold til artikel 6, stk. 3-proceduren.

Værdi

Betegnelse

Beskrivelse

Eksempler

–2

Væsentlig negativ virkning

Væsentlig negativ virkning.

Udelukker planens/projektets gennemførelse

Væsentlig forstyrrelse eller ødelæggende indvirkning på naturtype eller artsbestand eller en væsentlig del deraf; væsentlig forstyrrelse af naturtypens eller artens økologiske behov; væsentlig indvirkning på en arts levested eller naturlige udvikling. På visse betingelser kan indvirkningen reduceres ved afhjælpende foranstaltninger.

Afbrydelse af anadrome arters migrationsruter til gydepladser.

Ødelæggelse af levested ved oversvømmelse som følge af ny dæmning.

Hydrologiske forandringer på grund af afledning, som i væsentlig grad påvirker bestanden.

–1

Moderat negativ virkning

Begrænset/moderat/ikkevæsentlig negativ virkning. Planens/projektets gennemførelse er ikke udelukket.

Moderat negativ virkning for naturtype eller artsbestand; moderat afbrydelse af naturtypens eller artens økologiske behov; marginal indvirkning på en naturtype eller art eller en arts naturlige udvikling.

Fjernelse heraf gennem afhjælpende foranstaltninger er mulig, men anvendelsen af afhjælpende foranstaltninger kan ikke håndhæves, medmindre andet er fastsat i national lovgivning.

Modernisering — ved hjælp af teknologi, der er mindre skadelig for fisk, anlæg af fiskepassager ved eksisterende barrierer.

Indvirkning på marginale dele af bestanden.

Indflydelse på naturtype, som er almindelig i det omkringliggende område.

0

Ingen indvirkning

Planen/projektet har ikke nogen påviselig indvirkning.

Uden for forekomstområdet.

+1

Moderat positiv indvirkning

Moderat gunstig indvirkning på naturtype eller artsbestand; moderat forbedring af en naturtypes eller arts økologiske behov; moderat gunstig indvirkning på en naturtypes eller arts naturlige udvikling.

Ombygning af spidslastvandkraftværk til strømkraftværk uden overløb eller dæmning.

+2

Væsentlig positiv indvirkning

Væsentlig gunstig indvirkning på naturtype eller artsbestand; væsentlig forbedring af en naturtypes eller arts økologiske behov, væsentlig gunstig indvirkning på en naturtypes eller arts naturlige udvikling.

Nedrivning af vandkraftværket.

3.   EKSEMPLER PÅ GOD PRAKSIS FOR AFHJÆLPNING AF VIRKNINGER OG ANVENDELSE AF ØKOLOGISKE GENOPRETNINGSFORANSTALTNINGER PÅ VANDKRAFT

3.1.   Målet om den bedst mulige økologiske tilstand for vandløb i forbindelse med vandkraft

Som anført i det foregående kapitel er kun få af Europas store floder stadig i en relativt naturlig tilstand, idet de i årenes løb er blevet fysisk ændret af en lang række forskellige grunde, bl.a. i forbindelse med vandkraftproduktion. Modernisering af eksisterende vandkraftværker for at forbedre deres økologiske fodaftryk bør derfor prioriteres frem for opførelse af nye værker.

Der kan træffes en række foranstaltninger for at mindske vandkraftværkernes negative virkninger for vandløbets økosystemer og omgivende naturtyper og arter og bidrage til at forbedre deres bevaringstilstand. Dette er en vigtig del af opfyldelsen af målsætningerne for vandrammedirektivet og de to naturdirektiver.

Der bør også findes muligheder for at afvikle ineffektive eller forældede anlæg og fjerne dem helt fra vandløbssystemet. Det skal bemærkes, at de foranstaltninger, der skal træffes i henhold til vandrammedirektivet, hvis et vandområde er blevet nedbrudt af et eksisterende anlæg, er at genoprette en god økologisk tilstand for vandløbet. Større fysiske ændringer kan kun foretages, hvis de også tjener et legitimt formål, der ikke kan opfyldes ved hjælp af andre miljømæssigt bedre løsninger (se vandrammedirektivets artikel 4, stk. 3, for nærmere oplysninger om kravene til udpegning af stærkt modificerede vandområder/kunstige vandområder og de respektive retningslinjer).

Mulighederne for teknisk opgradering af vandkraftanlæg og indførelse af økologiske genopretningsforanstaltninger skal vurderes i hvert enkelt tilfælde under hensyntagen til deres kumulative virkninger. Hvilken type økologiske foranstaltninger, der kan gennemføres, vil i høj grad afhænge af de lokale omstændigheder, f.eks. vandløbets tilstand, andre løbende belastninger langs vandløbet og de eksisterende faciliteter på stedet, samt af den type arter og de naturtyper, der findes i området.

3.2   Håndtering af eksisterende vandkraftværker, der har en negativ indvirkning på en Natura 2000-lokalitet

Eksisterende vandkraftanlæg, der er beliggende i eller tæt på eller har negative indvirkninger på Natura 2000-lokaliteter, skal til enhver tid opfylde bestemmelserne i habitatdirektivets artikel 6, stk. 2. Mere specifikt pålægger artikel 6, stk. 2, en forpligtelse til at sikre, at lokaliteten ikke forringes sammenlignet med den tilstand, den var i, da den oprindelig blev udpeget i henhold til Natura 2000. Dette betyder, at medlemsstaterne bør træffe alle de passende foranstaltninger, som de med rimelighed kan forventes at træffe for at sikre, at der ikke sker forringelse af naturtyper og/eller væsentlig forstyrrelse af arter.

Dette betyder, at medlemsstaterne er retligt forpligtede til at:

| — | undersøge trusler og belastninger som følge af tilstedeværelsen af vandkraftanlæg for de arter og naturtyper, for hvilke lokaliteten blev udpeget, og |
| --- | --- |

—

undersøge trusler og belastninger som følge af tilstedeværelsen af vandkraftanlæg for de arter og naturtyper, for hvilke lokaliteten blev udpeget, og

| — | træffe de nødvendige afhjælpende foranstaltninger, hvis disse eksisterende belastninger forårsager en nedgang eller nedbrydning af målarter og -naturtyper, der findes i området. |
| --- | --- |

—

træffe de nødvendige afhjælpende foranstaltninger, hvis disse eksisterende belastninger forårsager en nedgang eller nedbrydning af målarter og -naturtyper, der findes i området.

Den Europæiske Unions Domstol har bekræftet dette krav i Owenduff-dommen (C-117/00) (33), hvor Domstolen fastslog, at artikel 6, stk. 2, blev tilsidesat, fordi der ikke var truffet foranstaltninger for at forebygge forringelse af levestederne for de arter, for hvilke der var udpeget et særligt beskyttet område. Flere af Domstolens sager (34) har yderligere præciseret arten af den retlige beskyttelsesordning, der skal iværksættes i medfør af fugledirektivets artikel 4, stk. 1, og artikel 4, stk. 2, samt habitatdirektivets artikel 6, stk. 2. De understreger især behovet for, at den retlige ordning er specifik, sammenhængende og fuldstændig, og kan sikre en bæredygtig forvaltning og en effektiv beskyttelse af de pågældende lokaliteter (C-293/07).

Retten har også konstateret overtrædelser i tilfælde, hvor den gældende ordning »var for generel og ikke specifikt vedrørte det særlige beskyttede område eller de arter, der lever der« (C-166/04), de trufne foranstaltninger havde »karakter af ufuldstændige og spredte foranstaltninger, hvoraf kun en del fremmer beskyttelsen af de berørte bestande af fugle, hvorfor de ikke udgør et samlet hele« (C-418/04), eller særligt beskyttede områder var underlagt »uensartede retlige ordninger, som ikke gav de særligt beskyttede områder tilstrækkelig beskyttelse« (C-293/07). Retten fandt også, at rent administrative eller frivillige tiltag ikke var tilstrækkeligt i henhold til artikel 6, stk. 2 (C-96/98).

Det bør bemærkes, at medlemsstaterne ifølge habitatdirektivets artikel 6, stk. 1, også skal iværksætte bevaringsforanstaltninger for Natura 2000-lokaliteter, der opfylder de økologiske behov for de naturtyper i bilag I og de arter i bilag II, der findes på lokaliteterne. Dette betyder, at vandkraftanlæg også skal være i overensstemmelse med de mere ambitiøse bevaringsmål, der går videre end ikkeforringelse, jf. artikel 6, stk. 2. De bør også integreres i indsatsprogrammet i vandområdeplanen.

Selv om det ikke er obligatorisk, tilskynder habitatdirektivet naturmyndighederne til at udvikle Natura 2000-forvaltningsplaner i tæt samarbejde med lokale interessenter og berørte lodsejere med henblik på at afdække trusler og belastninger for hvert Natura 2000-område og i fællesskab fastlægge de nødvendige bevaringsforanstaltninger, som skal gennemføres.

En god kommunikation mellem vandkraftselskaber og de myndigheder og/eller organer, som har ansvaret for forvaltningsplanlægningen, er afgørende og kan føre til inddragelse af foranstaltninger, der kan være til gavn for både bevaringsmål og vandkraftdrift.

3.3.   Indførelse af økologiske afhjælpnings- og genopretningsforanstaltninger

Der kan indføres en lang række foranstaltninger for både eksisterende og nye vandkraftværker for at mindske deres økologiske virkninger (35). Disse kan enten afhjælpe potentielle virkninger, inden de opstår, eller genoprette en skade, der allerede er sket. Sådanne foranstaltninger kan f.eks. omfatte:

| — | genoprettelse af vandløbets kontinuitet og fiskevandring, f.eks. ved at fjerne gamle eller forældede strukturer eller anlægge fiskepassager |
| --- | --- |

—

genoprettelse af vandløbets kontinuitet og fiskevandring, f.eks. ved at fjerne gamle eller forældede strukturer eller anlægge fiskepassager

| — | nedbringelse af fiskedødelighed, f.eks. ved at installere skærme ved indløb og specielt tilpassede turbiner |
| --- | --- |

—

nedbringelse af fiskedødelighed, f.eks. ved at installere skærme ved indløb og specielt tilpassede turbiner

| — | genopretning af en passende variabel økologisk gennemstrømning (herunder afbødning af lav vandføring, dynamisk vandføring, fiskestrømme og hurtigt skiftende strømme) og sedimentdynamik, der forbedrer ferskvandslevestedernes struktur og funktion. |
| --- | --- |

—

genopretning af en passende variabel økologisk gennemstrømning (herunder afbødning af lav vandføring, dynamisk vandføring, fiskestrømme og hurtigt skiftende strømme) og sedimentdynamik, der forbedrer ferskvandslevestedernes struktur og funktion.

En lang række foranstaltninger kan også indføres for aktivt at genoprette, genforbinde eller genskabe værdifulde naturlige levesteder ved bredderne for sjældne og truede arter med henblik på at yde et positivt nettobidrag til en forbedring af vandløbets økologiske tilstand i overensstemmelse med målsætningerne i vandrammedirektivet og naturdirektiverne. Hvilken type foranstaltning, der vælges, vil i høj grad afhænge af det pågældende vandområdes økologiske tilstand, den type vandkraftanlæg, der er tale om, andre belastninger og trusler, og de samlede omkostninger samt potentialet for at forbedre vandkraftanlæggets effektivitet og produktionskapacitet.

Når foranstaltningerne er blevet gennemført, bør der etableres overvågningssystemer for at sikre, at de får den ønskede virkning, og hvis dette ikke er tilfældet, bør der træffes afhjælpende foranstaltninger for at afhjælpe eventuelle mangler.

| Sondring mellem afhjælpning, kompensation og økologisk genopretning


  Afhjælpende foranstaltninger er direkte forbundet med de sandsynlige virkninger og indgår i projektet eller indføres af myndigheden som en betingelse for tilladelse til en plan eller et projekt. På grundlag af forsigtighedsprincippet er de udformet, så de fjerner sandsynlige negative virkninger, foregriber dem eller reducerer dem til et niveau, hvor de ikke længere vil få en negativ indvirkning på lokalitetens integritet. På tidspunktet for beslutningen om godkendelse af projektets gennemførelse skal afhjælpende foranstaltninger under projektet sikre, at der ikke er nogen rimelig videnskabelig tvivl for så vidt angår de manglende negative virkninger på den pågældende lokalitets integritet (36).

  Kompensationsforanstaltninger har til formål at kompensere for eventuelle skader, som projektet måtte forårsage. De kan kun overvejes i henhold til artikel 6, stk. 4, såfremt planen eller projektet er blevet godkendt og betragtes som nødvendigt af bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser, og hvor der ikke findes alternative løsninger (se kapitel 5).

  Økologiske genopretningsforanstaltninger er ikke nødvendigvis knyttet til en vurdering af indvirkningen på miljøet og har til formål at yde et positivt nettobidrag til forbedring af den økologiske tilstand for et allerede forringet vandløb i overensstemmelse med målsætningerne i vandrammedirektivet og naturdirektiverne. |
| --- |

Sondring mellem afhjælpning, kompensation og økologisk genopretning

Afhjælpende foranstaltninger er direkte forbundet med de sandsynlige virkninger og indgår i projektet eller indføres af myndigheden som en betingelse for tilladelse til en plan eller et projekt. På grundlag af forsigtighedsprincippet er de udformet, så de fjerner sandsynlige negative virkninger, foregriber dem eller reducerer dem til et niveau, hvor de ikke længere vil få en negativ indvirkning på lokalitetens integritet. På tidspunktet for beslutningen om godkendelse af projektets gennemførelse skal afhjælpende foranstaltninger under projektet sikre, at der ikke er nogen rimelig videnskabelig tvivl for så vidt angår de manglende negative virkninger på den pågældende lokalitets integritet (36).

Kompensationsforanstaltninger har til formål at kompensere for eventuelle skader, som projektet måtte forårsage. De kan kun overvejes i henhold til artikel 6, stk. 4, såfremt planen eller projektet er blevet godkendt og betragtes som nødvendigt af bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser, og hvor der ikke findes alternative løsninger (se kapitel 5).

Økologiske genopretningsforanstaltninger er ikke nødvendigvis knyttet til en vurdering af indvirkningen på miljøet og har til formål at yde et positivt nettobidrag til forbedring af den økologiske tilstand for et allerede forringet vandløb i overensstemmelse med målsætningerne i vandrammedirektivet og naturdirektiverne.

Tabel

Oversigt over de mest udbredte foranstaltninger til at afhjælpe vandlagring

| Hydromorfologiske forandringer | Vigtigste miljøindvirkning | Afhjælpning af ... | Muligheder for afhjælpende foranstaltninger |
| --- | --- | --- | --- |
| Vandløbets kontinuitet for fiskevandring opstrøms reduceret eller afbrudt | Fisk: bestande af vandrende fiskearter og andre flodfiskearter fraværende eller bestandsstørrelse reduceret | Opstrømskontinuitet for fisk | — | rampe |

Hydromorfologiske forandringer

Vigtigste miljøindvirkning

Afhjælpning af ...

Muligheder for afhjælpende foranstaltninger

Vandløbets kontinuitet for fiskevandring opstrøms reduceret eller afbrudt

Fisk: bestande af vandrende fiskearter og andre flodfiskearter fraværende eller bestandsstørrelse reduceret

Opstrømskontinuitet for fisk

—

rampe

| — | fiskepassage |
| --- | --- |

—

fiskepassage

| — | omløbskanal |
| --- | --- |

—

omløbskanal

Vandløbets kontinuitet for fiskevandring nedstrøms reduceret eller afbrudt

Fisk: bestande af vandrende fisk eller andre flodfisk fraværende eller bestandsstørrelse reduceret

Nedstrømskontinuitet for fisk

| — | mindre skadelige turbiner for fisk |
| --- | --- |

—

mindre skadelige turbiner for fisk

| — | fiskespærring |
| --- | --- |

—

fiskespærring

| — | omløbskanal |
| --- | --- |

—

omløbskanal

| — | fiskepassage |
| --- | --- |

—

fiskepassage

Kunstigt ekstremt lav gennemstrømning eller udvidet lav gennemstrømning

Reduceret forekomst af plante- og dyrearter.

Ændringer i sammensætning af plante- og dyrearter

Lav gennemstrømning

| — | etablering af yderligere gennemstrømning |
| --- | --- |

—

etablering af yderligere gennemstrømning

| — | ændringer i vandløbets morfologi |
| --- | --- |

—

ændringer i vandløbets morfologi

Tab af eller nedgang i gennemstrømning, således at den er utilstrækkelig til at udløse og opretholde fiskenes vandring

Vandrende fiskearter fraværende eller bestandsstørrelse reduceret

Fiskestrøm

etablering af fiskestrøm

Tab, nedsættelse eller fravær af tilstrækkeligt varierende gennemstrømning til udvaskning

Ændret/reduceret forekomst af fiskearter og hvirvelløse arter

Gennemstrømningsudsving

| — | passivt gennemstrømningsudsving |
| --- | --- |

—

passivt gennemstrømningsudsving

| — | aktivt gennemstrømningsudsving |
| --- | --- |

—

aktivt gennemstrømningsudsving

Hurtigt skiftende gennemstrømning (inkl. »hydropeaking«)

Reduceret forekomst af dyre- og plantearter på grund af grundstødning og udvaskning

Hurtigt skiftende gennemstrømning

| — | udligningsreservoir(er) (intern(e)) |
| --- | --- |

—

udligningsreservoir(er) (intern(e))

| — | flytning af udløbskanal |
| --- | --- |

—

flytning af udløbskanal

| — | nedsættelse af hastighed |
| --- | --- |

—

nedsættelse af hastighed

| — | ændring af vandløbets morfologi |
| --- | --- |

—

ændring af vandløbets morfologi

| — | udligningsreservoir (er) (ekstern(e)) |
| --- | --- |

—

udligningsreservoir (er) (ekstern(e))

Ændring af generelle fysisk-kemiske forhold, både op- og nedstrøms (f.eks. temperatur, supermætning osv.)

Ændret sammensætning eller vækst af makroinvertebrate samfund og fisk eller fiskedødelighed

Fysisk-kemisk ændring

| — | fleksibelt indtag |
| --- | --- |

—

fleksibelt indtag

| — | flere indtag |
| --- | --- |

—

flere indtag

| — | forvaltning af beholderniveau |
| --- | --- |

—

forvaltning af beholderniveau

Vandløbets kontinuitet for sediment forstyrret eller reduceret, hvilket fører til ændringer i substratsammensætning

Reduktion af forekomsten af fisk og hvirvelløse dyr og ændringer i artssammensætning

Sedimentændringer

| — | mekanisk opløsning af flodlejets konsolidering |
| --- | --- |

—

mekanisk opløsning af flodlejets konsolidering

| — | fjernelse af sediment |
| --- | --- |

—

fjernelse af sediment

| — | genindførelse af sediment (indtagsstrukturer) |
| --- | --- |

—

genindførelse af sediment (indtagsstrukturer)

| — | genindførelse af sediment (reservoirer) |
| --- | --- |

—

genindførelse af sediment (reservoirer)

| — | genoprettelse af sideværts erosionsprocesser |
| --- | --- |

—

genoprettelse af sideværts erosionsprocesser

| — | indførelse af mobiliserende gennemstrømning |
| --- | --- |

—

indførelse af mobiliserende gennemstrømning

Kunstigt ekstreme ændringer i søniveau, reduktioner i kvalitet og omfang af grundt vand og levesteder på land

Reduktion i mængden af plante- og dyrearter.

Ændringer i artssammensætning.

Ændring i søniveau

| — | nedbringelse af indvinding |
| --- | --- |

—

nedbringelse af indvinding

| — | forøgelse af tilstrømning |
| --- | --- |

—

forøgelse af tilstrømning

| — | oprettelse af indskæring(er) |
| --- | --- |

—

oprettelse af indskæring(er)

| — | forvaltning af levesteder på land/fladvand |
| --- | --- |

—

forvaltning af levesteder på land/fladvand

| — | konnektivitet til bifloder |
| --- | --- |

—

konnektivitet til bifloder

| — | kunstige flydende øer |
| --- | --- |

—

kunstige flydende øer

Afvandet kystlinje og reduceret vandføring i vandløb — opstemmet vandløb

Ændringer i sammensætning af plante- og dyrearter (som f.eks. begunstiger arter, der ikke tåler forstyrrelse/ferskvandsarter)

Opstemmede vandløb (oplagring)

| — | omløbskanal |
| --- | --- |

—

omløbskanal

| — | reduktion af opmagasineringsniveau |
| --- | --- |

—

reduktion af opmagasineringsniveau

| — | forbedringer af levesteder i kanalen |
| --- | --- |

—

forbedringer af levesteder i kanalen

| — | lateral genforbindelse |
| --- | --- |

—

lateral genforbindelse

Kilde: Tilpasset fra tabel 3 i ECOSTAT's arbejdsgruppes rapport om en fælles forståelse af anvendelsen af afhjælpende foranstaltninger for at nå et godt økologisk potentiale for stærkt modificerede vandområder, del 2: Impacted by water storage (37)

I forbindelse med vandkraftanlæg rettes der ofte en særlig opmærksomhed mod den potentielle række af teknikker, der kan benyttes til at genoprette eller lette fisk og andre akvatiske dyrs bevægelse opstrøms og nedstrøms i vandløbssystemerne. Dette er en videnskab under udvikling, hvor en bred vifte af teknikker og innovative løsninger regelmæssigt afprøves og revurderes. Det er imidlertid ikke en mirakelkur.

Der er for mange eksempler på udstyr til fremme af fiskevandring, der er blevet indført som en formodet afhjælpende foranstaltning, men som har vist sig at være enten ineffektivt eller endda skadeligt for de fiskebestande, det skulle forestille at hjælpe. Dette kan skyldes, at udstyret var dårligt udformet og ikke egnet til formålet, eller at det ikke har taget hensyn til de kumulative virkninger af andre allerede eksisterende hindringer langs vandløbsstrækningen. Det kan også skyldes, at betingelserne for vedligeholdelse eller forvaltning af udstyret ikke blev overholdt, eller at der ikke var et overvågningssystem til at kontrollere, om udstyret faktisk fungerede, som det skulle.

Det er derfor vigtigt at sikre, ikke alene at fiskepassagen eller den tilpassede turbine er konstrueret i henhold til den nyeste udvikling i denne sektor og den aktuelle bedste praksis, men også at der er indført et forsvarligt overvågningssystem, der kan give feedback om deres effektivitet. Generelt bør overvågningen vise, at udstyret gør det muligt for alle flodarter at komme ind i passagen, og at langt de fleste (f.eks. 85 %) også kan komme ud igen i live.

I tilfælde af en fiskepassage bør naturlignende passager foretrækkes, hvor det er muligt, fordi det generelt forholder sig sådan, at jo mere naturlignende en passage er, jo bedre fungerer den. Valget af den mest hensigtsmæssige type fiskepassage (f.eks. lodrette spalter, omledning, stensliske, elevator) afhænger i høj grad af lokale forhold (barrierehøjde, vandløbets karakter, tilgrænsende lokaliteters anvendelighed, osv.) og kræver en grundig undersøgelse i hvert enkelt tilfælde.

På samme måde er turbiners indvirkninger på fisk normalt betydelige, men kan undertiden reduceres ved at foretage visse tilpasninger af turbinens geometri og virkemåde. Men sådanne tilpassede turbiner har hidtil ikke vist sig at være en garanti for, at der ikke bliver dræbt fisk, eller at turbinen stadig ikke er en hindring for vandring. Endnu en gang skal effektiviteten vurderes og overvåges i hvert enkelt tilfælde.

Planlægningen af fiskepassager eller tilpassede turbiner bør også være afhængig af evalueringen af de kumulative virkninger af barrierer i det bredere vandløbssystem. Det kan vise sig at være både dyrt og ineffektivt at anlægge én fiskepassage langs en flod, der er fyldt med hindringer. Det er derfor vigtigt at se mere strategisk på alle hindringer på den pågældende strækning af vandløbet for at træffe beslutning om, hvad der er den bedste fremgangsmåde for de afhjælpende foranstaltninger.

Endelig er det afgørende at have en plan for regelmæssig vedligeholdelse af alle nye konstruktioner. Mange fiskepassager eller turbiner vil ikke længere være effektive på mellemlang til lang sigt, såfremt de ikke vedligeholdes tilstrækkeligt ofte.

| Hvornår anses en fisketrappe for at være en passende afhjælpende foranstaltning?


  Resultater af Domstolens afgørelse 142/16 om kulkraftværket Moorburg

  Kulkraftværket Moorburg er beliggende i Hamborgs havn på den sydlige bred af Elbens sydlige del. Dette er en migrationsrute for visse fiskearter, der er omfattet af bilag II til habitatdirektivet, og spiller som sådan en vigtig rolle i en række Natura 2000-områder, der ligger oven for dæmningen Geesthacht (Tyskland), og hvis bevaringsformål omfatter disse arter. Disse områder er beliggende i en afstand af op til ca. 600 kilometer fra dette kraftværk. Geesthacht-dæmningen ligger i Elbens flodleje mellem kraftværket Moorburg og Natura 2000-områderne.
  Før tilladelsen til opførelse af kraftværket Moorburg blev udstedt den 30. september 2008, blev der foretaget en vurdering af indvirkningen på miljøet i henhold til den tyske vandlovgivning. Det blev i denne vurdering konkluderet, at tilladelsen var forenelig med bevaringsmålsætningerne for Natura 2000-områderne, fordi driftsherren havde forpligtet sig til at anlægge endnu en fisketrappe ved dæmningen Geesthacht ca. 30 km fra kraftværket. Der var derfor et ønske om at opveje tabet af fisk i forbindelse med funktionen af afkølingsmekanismen, der indebærer indtag af store mængder vand fra floden til afkøling af kraftværket Moorburg (herefter »fisketrappen«). Desuden anførtes det i vurderingen af virkningerne, at der skulle foretages overvågning i flere faser med henblik på at kontrollere, om fiskepassagen var effektiv. Kommissionen fandt, at den pågældende myndighed med urette havde klassificeret fisketrappen som en risikobegrænsende foranstaltning.
  Rettens bemærkninger:

  »For at sikre sig, at projektet vedrørende opførelsen af kraftværket Moorburg ikke skader de berørte Natura 2000-områders integritet, påhviler det de tyske myndigheder at tage hensyn til de beskyttelsesforanstaltninger, der er en del af dette bygningsprojekt. Efter fast praksis kræver forsigtighedsprincippet i forbindelse med gennemførelsen af habitatdirektivets artikel 6, stk. 3, at den kompetente nationale myndighed bl.a. tager hensyn til de

  beskyttelsesforanstaltninger, der indgår i det nævnte projekt, med henblik på at undgå eller reducere eventuelle direkte skadelige virkninger for lokaliteten, for at sikre, at det ikke skader den nævnte lokalitets integritet

  ([...] C-521/12 [...], C-387/15 og C-388/15 [...]).

  Det bemærkes, som det fremgår af sagens akter for Domstolen, at [...] [d]enne fisketrappe muliggør en forøgelse af bestanden af vandrefisk, idet disse arter gives mulighed for hurtigere at nå frem til deres yngleområder i det midterste og øverste af Elbens flodlejer. Forøgelsen af bestanden kompenserer for tabene ved kraftværket Moorburg, og på denne måde påvirkes bevaringsmålsætningerne for Natura 2000-områderne, der er placeret oven for dette kraftværk, ikke væsentligt.


  Det fremgår imidlertid af vurderingen af virkningerne, at den ikke indeholder endelige konstateringer for så vidt angår effektiviteten af fisketrappen, men

  blot præciserer, at denne effektivitet først vil blive bekræftet efter flere års overvågning.



  Det må derfor konstateres, at fisketrappen — selv om den havde til formål at nedbringe de væsentlige direkte virkninger på Natura 2000-områderne oven for kraftværket Moorburg — på tidspunktet for udstedelse af tilladelsen

  ikke

  i sig selv eller i forbindelse med de øvrige foranstaltninger, der er nævnt i denne doms præmis 35,

  kunne sikre, at der ikke forelå nogen rimelig tvivl

  om det nævnte kraftværks skadevirkninger for lokalitetens integritet som omhandlet i habitatdirektivets artikel 6, stk. 3.


  For så vidt angår de bestemmelser, hvorpå vurderingen af virkningerne var baseret, bemærkes, at de konstateringer, der er fremlagt for årene 2011-2014, er blevet indgivet af Forbundsrepublikken Tyskland efter udstedelsen af tilladelsen af 30. september 2008.


  Med hensyn hertil bemærkes, at

  det er på det tidspunkt, hvor der træffes afgørelse om tilladelse til gennemførelse af projektet, at der ud fra et videnskabeligt synspunkt ikke må foreligge nogen rimelig tvivl

  i forhold til skadevirkninger for det omhandlede områdes integritet (dom af 26. oktober 2006, Kommissionen mod Portugal, C-239/04, EU:C:2006:665, præmis 24 og den deri nævnte retspraksis).«

  Kommissionen anførte ligeledes, at byen Hamburg havde udstedt tilladelsen uden — i vurderingen af virkningerne af kraftværket Moorburg — at tage hensyn til de potentielle kumulative virkninger med virkningerne fra pumpekraftværket Geesthacht, der stammer fra 1958 og ikke har nogen særlige fiskebeskyttelsesmekanismer. Ifølge Kommissionen er det ikke relevant, at pumpekraftværket Geesthacht blev opført inden udløbet af habitatdirektivets gennemførelsesfrist, da bestemmelserne i dette direktivs artikel 6, stk. 3, ikke kun begrænser sig til de planer og projekter, der er blevet godkendt eller afsluttet efter direktivets gennemførelsesfrist.

  Domstolens bemærkninger

  Habitatdirektivets artikel 6, stk. 3, kræver af de nationale myndigheder, at de i forbindelse med undersøgelsen af den kumulative virkning tager hensyn til alle de projekter, der i forbindelse med det projekt, hvortil der ansøges om tilladelse, vil kunne have en væsentlig virkning med hensyn til de målsætninger, som direktivet forfølger, selv om disse projekter er af ældre dato end datoen for gennemførelse af det nævnte direktiv.

  Projekter, der — ligesom pumpekraftværket Geesthacht — på grund af deres forbindelse med det projekt, hvis virkninger skal vurderes, kan medføre beskadigelse eller forstyrrelser, der kan påvirke vandrefiskene i floden og dermed beskadige den berørte lokalitet i forhold til de målsætninger, som habitatdirektivet forfølger, kan ikke holdes ude fra den vurdering af virkningerne, der er baseret på habitatdirektivets artikel 6, stk. 3.
  http://curia.europa.eu/juris/liste.jsf?num=C-142/16 |
| --- |

Hvornår anses en fisketrappe for at være en passende afhjælpende foranstaltning?

Resultater af Domstolens afgørelse 142/16 om kulkraftværket Moorburg

Kulkraftværket Moorburg er beliggende i Hamborgs havn på den sydlige bred af Elbens sydlige del. Dette er en migrationsrute for visse fiskearter, der er omfattet af bilag II til habitatdirektivet, og spiller som sådan en vigtig rolle i en række Natura 2000-områder, der ligger oven for dæmningen Geesthacht (Tyskland), og hvis bevaringsformål omfatter disse arter. Disse områder er beliggende i en afstand af op til ca. 600 kilometer fra dette kraftværk. Geesthacht-dæmningen ligger i Elbens flodleje mellem kraftværket Moorburg og Natura 2000-områderne.

Før tilladelsen til opførelse af kraftværket Moorburg blev udstedt den 30. september 2008, blev der foretaget en vurdering af indvirkningen på miljøet i henhold til den tyske vandlovgivning. Det blev i denne vurdering konkluderet, at tilladelsen var forenelig med bevaringsmålsætningerne for Natura 2000-områderne, fordi driftsherren havde forpligtet sig til at anlægge endnu en fisketrappe ved dæmningen Geesthacht ca. 30 km fra kraftværket. Der var derfor et ønske om at opveje tabet af fisk i forbindelse med funktionen af afkølingsmekanismen, der indebærer indtag af store mængder vand fra floden til afkøling af kraftværket Moorburg (herefter »fisketrappen«). Desuden anførtes det i vurderingen af virkningerne, at der skulle foretages overvågning i flere faser med henblik på at kontrollere, om fiskepassagen var effektiv. Kommissionen fandt, at den pågældende myndighed med urette havde klassificeret fisketrappen som en risikobegrænsende foranstaltning.

Rettens bemærkninger:

»For at sikre sig, at projektet vedrørende opførelsen af kraftværket Moorburg ikke skader de berørte Natura 2000-områders integritet, påhviler det de tyske myndigheder at tage hensyn til de beskyttelsesforanstaltninger, der er en del af dette bygningsprojekt. Efter fast praksis kræver forsigtighedsprincippet i forbindelse med gennemførelsen af habitatdirektivets artikel 6, stk. 3, at den kompetente nationale myndighed bl.a. tager hensyn til de

  beskyttelsesforanstaltninger, der indgår i det nævnte projekt, med henblik på at undgå eller reducere eventuelle direkte skadelige virkninger for lokaliteten, for at sikre, at det ikke skader den nævnte lokalitets integritet

  ([...] C-521/12 [...], C-387/15 og C-388/15 [...]).

Det bemærkes, som det fremgår af sagens akter for Domstolen, at [...] [d]enne fisketrappe muliggør en forøgelse af bestanden af vandrefisk, idet disse arter gives mulighed for hurtigere at nå frem til deres yngleområder i det midterste og øverste af Elbens flodlejer. Forøgelsen af bestanden kompenserer for tabene ved kraftværket Moorburg, og på denne måde påvirkes bevaringsmålsætningerne for Natura 2000-områderne, der er placeret oven for dette kraftværk, ikke væsentligt.

Det fremgår imidlertid af vurderingen af virkningerne, at den ikke indeholder endelige konstateringer for så vidt angår effektiviteten af fisketrappen, men

  blot præciserer, at denne effektivitet først vil blive bekræftet efter flere års overvågning.

Det må derfor konstateres, at fisketrappen — selv om den havde til formål at nedbringe de væsentlige direkte virkninger på Natura 2000-områderne oven for kraftværket Moorburg — på tidspunktet for udstedelse af tilladelsen

  ikke

  i sig selv eller i forbindelse med de øvrige foranstaltninger, der er nævnt i denne doms præmis 35,

  kunne sikre, at der ikke forelå nogen rimelig tvivl

  om det nævnte kraftværks skadevirkninger for lokalitetens integritet som omhandlet i habitatdirektivets artikel 6, stk. 3.

For så vidt angår de bestemmelser, hvorpå vurderingen af virkningerne var baseret, bemærkes, at de konstateringer, der er fremlagt for årene 2011-2014, er blevet indgivet af Forbundsrepublikken Tyskland efter udstedelsen af tilladelsen af 30. september 2008.

Med hensyn hertil bemærkes, at

  det er på det tidspunkt, hvor der træffes afgørelse om tilladelse til gennemførelse af projektet, at der ud fra et videnskabeligt synspunkt ikke må foreligge nogen rimelig tvivl

  i forhold til skadevirkninger for det omhandlede områdes integritet (dom af 26. oktober 2006, Kommissionen mod Portugal, C-239/04, EU:C:2006:665, præmis 24 og den deri nævnte retspraksis).«

Kommissionen anførte ligeledes, at byen Hamburg havde udstedt tilladelsen uden — i vurderingen af virkningerne af kraftværket Moorburg — at tage hensyn til de potentielle kumulative virkninger med virkningerne fra pumpekraftværket Geesthacht, der stammer fra 1958 og ikke har nogen særlige fiskebeskyttelsesmekanismer. Ifølge Kommissionen er det ikke relevant, at pumpekraftværket Geesthacht blev opført inden udløbet af habitatdirektivets gennemførelsesfrist, da bestemmelserne i dette direktivs artikel 6, stk. 3, ikke kun begrænser sig til de planer og projekter, der er blevet godkendt eller afsluttet efter direktivets gennemførelsesfrist.

Domstolens bemærkninger

Domstolens bemærkninger

Habitatdirektivets artikel 6, stk. 3, kræver af de nationale myndigheder, at de i forbindelse med undersøgelsen af den kumulative virkning tager hensyn til alle de projekter, der i forbindelse med det projekt, hvortil der ansøges om tilladelse, vil kunne have en væsentlig virkning med hensyn til de målsætninger, som direktivet forfølger, selv om disse projekter er af ældre dato end datoen for gennemførelse af det nævnte direktiv.

projekter er af ældre dato end datoen for gennemførelse af det nævnte direktiv.

Projekter, der — ligesom pumpekraftværket Geesthacht — på grund af deres forbindelse med det projekt, hvis virkninger skal vurderes, kan medføre beskadigelse eller forstyrrelser, der kan påvirke vandrefiskene i floden og dermed beskadige den berørte lokalitet i forhold til de målsætninger, som habitatdirektivet forfølger, kan ikke holdes ude fra den vurdering af virkningerne, der er baseret på habitatdirektivets artikel 6, stk. 3.

kan ikke holdes ude fra den vurdering af virkningerne, der er baseret på habitatdirektivets artikel 6, stk. 3

http://curia.europa.eu/juris/liste.jsf?num=C-142/16

| Teknisk dokument fra Den Internationale Kommission for Beskyttelse af Donau: Foranstaltninger for at sikre fisks vandring ved tværgående strukturer

  Formålet med dette dokument er at informere Donaulandene om eksisterende tekniske løsninger til genoprettelse af vandløbskontinuitet for fiskevandring. Alle retningslinjer, der i øjeblikket findes for Donaus øvre afvandingsområder, blev taget i betragtning. Sammenligningen viste, at deres overordnede struktur og indhold grundlæggende er sammenhængende, og at afvigelser i de fleste tilfælde kun er marginale. Da de fleste vejledende dokumenter kun foreligger på tysk, er formålet med dette dokument at give de vigtigste oplysninger på engelsk.
  https://www.icpdr.org/main/practical-advice-building-fish-migration-aids |
| --- |

Teknisk dokument fra Den Internationale Kommission for Beskyttelse af Donau: Foranstaltninger for at sikre fisks vandring ved tværgående strukturer

Teknisk dokument fra Den Internationale Kommission for Beskyttelse af Donau: Foranstaltninger for at sikre fisks vandring ved tværgående strukturer

Formålet med dette dokument er at informere Donaulandene om eksisterende tekniske løsninger til genoprettelse af vandløbskontinuitet for fiskevandring. Alle retningslinjer, der i øjeblikket findes for Donaus øvre afvandingsområder, blev taget i betragtning. Sammenligningen viste, at deres overordnede struktur og indhold grundlæggende er sammenhængende, og at afvigelser i de fleste tilfælde kun er marginale. Da de fleste vejledende dokumenter kun foreligger på tysk, er formålet med dette dokument at give de vigtigste oplysninger på engelsk.

https://www.icpdr.org/main/practical-advice-building-fish-migration-aids

3.4   Eksempler på god praksis for afhjælpning og/eller økologisk genopretning

Eksempler på god praksis for afhjælpning og/eller økologisk genopretning

Nedenstående eksempler på god praksis viser, hvordan forskellige former for afhjælpende foranstaltninger og/eller økologiske genopretningsforanstaltninger er blevet indført på vandkraftanlæg under en række forskellige omstændigheder.

| Forvaltning af Natura 2000-ferskvandslokaliteter i England med særligt henblik på vandkraft og særlige vandløbsbevaringsområder

  Natural England er den myndighed, som er ansvarlig for at yde rådgivning om beskyttede lokaliteter i England, herunder Natura 2000-lokaliteter. Natural England's tilgang til beslutningstagning om beskyttede ferskvandsområder er baseret på habitatet, men med bevidsthed om arter. Målsætningerne er baseret på det naturlige økosystems funktion, idet ferskvandsarter bevares som karakteristiske bestanddele af det naturligt fungerende økosystem, hvor det er muligt.
  Der anlægges en holistisk tilgang til beskyttede elementer af ferskvandshabitater — vandløbshabitat (f.eks. habitatdirektivets bilag II, element H3260: vandløb med Ranunculion og Callitricho-Batrachion) består af hele flodkorridoren, der omfatter alle de små biotoper inden for det. De vigtigste bestanddele af den naturlige habitatfunktion (vandføring, naturlig morfologi og sedimentsystem, vandets kemiske sammensætning og manglende direkte biologiske belastninger såsom ikkeoprindelige arter) er en integrerende del af de mål, der er fastlagt for habitatets elementer. Målniveauer for naturligheden af disse bestanddele er anført i Det Forenede Kongeriges retningslinjer for beskyttede områder. Virkninger på disse bestanddele af den naturlige funktion afhjælpes gennem en række beskyttelses- og genopretningsforanstaltninger.
  Tilgangen har meget til fælles med vandrammedirektivets principper for målene for økologisk tilstand, men adskiller sig med hensyn til graden af forsigtighed i beslutningstagningen, ambitionsniveauet for beskyttelse af den naturlige funktion og afhjælpning af gamle skader samt graden af overvejelse af virkningerne på det naturlige økosystems funktion. Tilgangen er ligeledes i tråd med principperne for tilpasning til klimaforandringerne for ferskvandsøkosystemer, som kræver fokus på at genoprette den naturlige funktion.
  Det engelske net af overfladevand (herunder særlige ferskvandsbevaringsområder) omfatter mange tusinde strukturer i kanalen, som i betydelig grad påvirker naturlige vandløbs- og søøkosystemers funktion. Nogle er store strukturer med store økologiske konsekvenser, mens andre er små og mange, som skaber betydelige kumulative virkninger. Mange af disse er knyttet til eksisterende indvindingstilladelser, der må benyttes eller måske ikke bliver det. Nogle blev bygget til vandkraft, mens mange kunne tilpasses efterfølgende.

  Der er blevet udarbejdet genopretningsplaner for at fjerne fysiske ændringer i vandløbets særlige bevaringsområder, hvor det er muligt, med henblik på at genskabe den naturlige habitatfunktion. Dette er et ambitiøst og langsigtet program, der blev indledt for ti år siden (Wheeldon m.fl. 2015). Der er også programmer for at mindske belastning på grund af indvinding og forurening og for at bekæmpe ikkehjemmehørende arter.

  Tilsynsmyndighederne har sammen med vandtilsynsmyndigheden i England (Environment Agency, miljøstyrelsen) udfærdiget en fælles erklæring om vandkraft for at iværksætte beslutningsprocesser vedrørende beskyttede områder. I denne erklæring anerkendes behovet for miljømæssig forsigtighed og behørig hensyntagen til kumulative virkninger samt de beslutninger, der skal træffes i lyset af de specifikke bevaringsmål for lokaliteten og de dermed forbundne genopretningsplaner.
  Hvis en kanalstruktur ifølge en vandløbsgenopretningsplan under Natura 2000 anses for at være immobil, eller hvis det vil tage lang tid at fjerne den, kan der være en mulighed for vandkraftproduktion (permanent eller midlertidig). Strukturen bør dog ændres, så dens indvirkning på habitatets funktion minimeres, og målværdierne for den naturlige vandføring bør være opfyldt (herunder grænser for det kumulative omfang af udpinte lige strækninger af vandløbet forårsaget af indvinding). I betragtning af målsætningerne for de beskyttede ferskvandsområder i England og den forsigtighed og de ambitioner, der er forbundet med genopretning af habitaternes naturlige funktion, er ferskvandsnettet under Natura 2000 ikke et naturligt fokus for udviklingen af vandkraft. Selv om der kan være lokale omstændigheder, hvor vandkraft vil være forenelig med Natura 2000-målene, findes der større muligheder uden for rækken af beskyttede områder i det bredere net af overfladevand.
  Hvis det er særligt vigtigt at udvikle vandkraft på Natura 2000-nettet, men dette er i strid med bevaringsmålsætningerne, kan der argumenteres for væsentlige samfundsinteresser. Dog er det sandsynligt, at alternative løsninger, der involverer andre former for vedvarende energi med færre indvirkninger for naturbeskyttelsen, vil være mere omkostningseffektive.
  http://publications.naturalengland.org.uk/publication/5478339747774464?category=5605910663659520. |
| --- |

Forvaltning af Natura 2000-ferskvandslokaliteter i England med særligt henblik på vandkraft og særlige vandløbsbevaringsområder

Forvaltning af Natura 2000-ferskvandslokaliteter i England med særligt henblik på vandkraft og særlige vandløbsbevaringsområder

Natural England er den myndighed, som er ansvarlig for at yde rådgivning om beskyttede lokaliteter i England, herunder Natura 2000-lokaliteter. Natural England's tilgang til beslutningstagning om beskyttede ferskvandsområder er baseret på habitatet, men med bevidsthed om arter. Målsætningerne er baseret på det naturlige økosystems funktion, idet ferskvandsarter bevares som karakteristiske bestanddele af det naturligt fungerende økosystem, hvor det er muligt.

Der anlægges en holistisk tilgang til beskyttede elementer af ferskvandshabitater — vandløbshabitat (f.eks. habitatdirektivets bilag II, element H3260: vandløb med Ranunculion og Callitricho-Batrachion) består af hele flodkorridoren, der omfatter alle de små biotoper inden for det. De vigtigste bestanddele af den naturlige habitatfunktion (vandføring, naturlig morfologi og sedimentsystem, vandets kemiske sammensætning og manglende direkte biologiske belastninger såsom ikkeoprindelige arter) er en integrerende del af de mål, der er fastlagt for habitatets elementer. Målniveauer for naturligheden af disse bestanddele er anført i Det Forenede Kongeriges retningslinjer for beskyttede områder. Virkninger på disse bestanddele af den naturlige funktion afhjælpes gennem en række beskyttelses- og genopretningsforanstaltninger.

Det Forenede Kongeriges retningslinjer for beskyttede områder

Tilgangen har meget til fælles med vandrammedirektivets principper for målene for økologisk tilstand, men adskiller sig med hensyn til graden af forsigtighed i beslutningstagningen, ambitionsniveauet for beskyttelse af den naturlige funktion og afhjælpning af gamle skader samt graden af overvejelse af virkningerne på det naturlige økosystems funktion. Tilgangen er ligeledes i tråd med principperne for tilpasning til klimaforandringerne for ferskvandsøkosystemer, som kræver fokus på at genoprette den naturlige funktion.

Det engelske net af overfladevand (herunder særlige ferskvandsbevaringsområder) omfatter mange tusinde strukturer i kanalen, som i betydelig grad påvirker naturlige vandløbs- og søøkosystemers funktion. Nogle er store strukturer med store økologiske konsekvenser, mens andre er små og mange, som skaber betydelige kumulative virkninger. Mange af disse er knyttet til eksisterende indvindingstilladelser, der må benyttes eller måske ikke bliver det. Nogle blev bygget til vandkraft, mens mange kunne tilpasses efterfølgende.

Der er blevet udarbejdet genopretningsplaner for at fjerne fysiske ændringer i vandløbets særlige bevaringsområder, hvor det er muligt, med henblik på at genskabe den naturlige habitatfunktion. Dette er et ambitiøst og langsigtet program, der blev indledt for ti år siden (Wheeldon m.fl. 2015). Der er også programmer for at mindske belastning på grund af indvinding og forurening og for at bekæmpe ikkehjemmehørende arter.

Der er blevet udarbejdet genopretningsplaner for at fjerne fysiske ændringer i vandløbets særlige bevaringsområder, hvor det er muligt, med henblik på at genskabe den naturlige habitatfunktion. Dette er et ambitiøst og langsigtet program, der blev indledt for ti år siden (Wheeldon m.fl. 2015

Tilsynsmyndighederne har sammen med vandtilsynsmyndigheden i England (Environment Agency, miljøstyrelsen) udfærdiget en fælles erklæring om vandkraft for at iværksætte beslutningsprocesser vedrørende beskyttede områder. I denne erklæring anerkendes behovet for miljømæssig forsigtighed og behørig hensyntagen til kumulative virkninger samt de beslutninger, der skal træffes i lyset af de specifikke bevaringsmål for lokaliteten og de dermed forbundne genopretningsplaner.

Hvis en kanalstruktur ifølge en vandløbsgenopretningsplan under Natura 2000 anses for at være immobil, eller hvis det vil tage lang tid at fjerne den, kan der være en mulighed for vandkraftproduktion (permanent eller midlertidig). Strukturen bør dog ændres, så dens indvirkning på habitatets funktion minimeres, og målværdierne for den naturlige vandføring bør være opfyldt (herunder grænser for det kumulative omfang af udpinte lige strækninger af vandløbet forårsaget af indvinding). I betragtning af målsætningerne for de beskyttede ferskvandsområder i England og den forsigtighed og de ambitioner, der er forbundet med genopretning af habitaternes naturlige funktion, er ferskvandsnettet under Natura 2000 ikke et naturligt fokus for udviklingen af vandkraft. Selv om der kan være lokale omstændigheder, hvor vandkraft vil være forenelig med Natura 2000-målene, findes der større muligheder uden for rækken af beskyttede områder i det bredere net af overfladevand.

Hvis det er særligt vigtigt at udvikle vandkraft på Natura 2000-nettet, men dette er i strid med bevaringsmålsætningerne, kan der argumenteres for væsentlige samfundsinteresser. Dog er det sandsynligt, at alternative løsninger, der involverer andre former for vedvarende energi med færre indvirkninger for naturbeskyttelsen, vil være mere omkostningseffektive.

http://publications.naturalengland.org.uk/publication/5478339747774464?category=5605910663659520.

| Udledning af kontrollerede oversvømmelser fra vandkraftværker i Ebro-floden (Spanien)

  I Spanien blev kontrollerede oversvømmelser tilladt ved lov i 2008. Siden da er der blevet foretaget en række oversvømmelser i floder, som løber ud i Middelhavsområdet. F.eks. er der siden 2002 blevet beregnet og udledt kontrollerede oversvømmelser i den nedre del af Ebro-floden (det nordøstlige Spanien) fra dæmningskomplekset, som regulerer floden (Mequinenza-Ribarroja-Flix-dæmningerne).
  Hovedmålet med disse oversvømmelser har været at kontrollere makrofytpopulationer og forbedre sedimentaktiviteten i kanalen (TENA m.fl., 2013). Dæmningskomplekset blev bygget mellem 1948 og 1969 og har en samlet oplagringskapacitet på ca. 1 700 hm3. Reservoirsystemet blev oprettet med forskellige mål for øje: vandkraftproduktion, vandforsyning (herunder levering til et atomkraftværk neden for værket) og kontrol af oversvømmelser.
  Udledning af oversvømmelser fra dæmningerne blev forvaltet af vandkraftselskabet (Endesa Generación S.A.) og kontrolleret af myndigheden for Ebro-flodbækkenet. I 2002 nåede vandkraftselskabet, vandmyndighederne og det videnskabelige samfund til en forståelse om at fremme udledningen af oversvømmelser. Siden da er der foretaget kontrollerede oversvømmelser regelmæssigt to gange om året (forår og efterår). De udledte oversvømmelser har normalt krævet tilførsel af ca. 36 hm3 over 16 timer med spidsbelastninger på 900-1 300 m3/s (hver).
  Udformningen og nedstrømsvirkningerne af disse oversvømmelser er blevet overvåget og diskuteret i flere undersøgelser (Batalla m.fl., 2006, Batalla og Vericat, 2009, TENA m.fl., 2013). Omkostningerne ved udledningen er ligeledes blevet beregnet og analyseret og viser, at gennemførelsen af kunstige oversvømmelser kostede, hvad der svarede til en lille brøkdel af den energimængde, der blev leveret til markedet, og gav en samlet årlig indtægt (0,17 % for de to årlige kontrollerede oversvømmelser) (Gómez m.fl., 2014).


  Referencer


  Gómez, C.M., Pérez-Blanco, C.D., og Batalla, R.J. 2014. Tradeoffs in river restoration: Flushing flows vs hydropower generation in the Lower Ebro River, Spain. Journal of Hydrology 518: 130-139. |
| --- |

Udledning af kontrollerede oversvømmelser fra vandkraftværker i Ebro-floden (Spanien)

Udledning af kontrollerede oversvømmelser fra vandkraftværker i Ebro-floden (Spanien)

I Spanien blev kontrollerede oversvømmelser tilladt ved lov i 2008. Siden da er der blevet foretaget en række oversvømmelser i floder, som løber ud i Middelhavsområdet. F.eks. er der siden 2002 blevet beregnet og udledt kontrollerede oversvømmelser i den nedre del af Ebro-floden (det nordøstlige Spanien) fra dæmningskomplekset, som regulerer floden (Mequinenza-Ribarroja-Flix-dæmningerne).

Hovedmålet med disse oversvømmelser har været at kontrollere makrofytpopulationer og forbedre sedimentaktiviteten i kanalen (TENA m.fl., 2013). Dæmningskomplekset blev bygget mellem 1948 og 1969 og har en samlet oplagringskapacitet på ca. 1 700 hm3. Reservoirsystemet blev oprettet med forskellige mål for øje: vandkraftproduktion, vandforsyning (herunder levering til et atomkraftværk neden for værket) og kontrol af oversvømmelser.

3

Udledning af oversvømmelser fra dæmningerne blev forvaltet af vandkraftselskabet (Endesa Generación S.A.) og kontrolleret af myndigheden for Ebro-flodbækkenet. I 2002 nåede vandkraftselskabet, vandmyndighederne og det videnskabelige samfund til en forståelse om at fremme udledningen af oversvømmelser. Siden da er der foretaget kontrollerede oversvømmelser regelmæssigt to gange om året (forår og efterår). De udledte oversvømmelser har normalt krævet tilførsel af ca. 36 hm3 over 16 timer med spidsbelastninger på 900-1 300 m3/s (hver).

3

3

Udformningen og nedstrømsvirkningerne af disse oversvømmelser er blevet overvåget og diskuteret i flere undersøgelser (Batalla m.fl., 2006, Batalla og Vericat, 2009, TENA m.fl., 2013). Omkostningerne ved udledningen er ligeledes blevet beregnet og analyseret og viser, at gennemførelsen af kunstige oversvømmelser kostede, hvad der svarede til en lille brøkdel af den energimængde, der blev leveret til markedet, og gav en samlet årlig indtægt (0,17 % for de to årlige kontrollerede oversvømmelser) (Gómez m.fl., 2014).

Referencer

Referencer

Gómez, C.M., Pérez-Blanco, C.D., og Batalla, R.J. 2014. Tradeoffs in river restoration: Flushing flows vs hydropower generation in the Lower Ebro River, Spain. Journal of Hydrology 518: 130-139.

Journal of Hydrology

| Den nationale rammestrategi for vandrende fiskearter i Frankrig

  Frankrigs floder er hjemsted for 11 diadrome fiskearter, der vandrer over lange afstande mellem havet og ferskvandet for at afslutte deres komplekse livscyklus. Mange såsom europæisk stør, atlanterhavslaks, majsild og flodlampret er beskyttet i henhold til EU's habitatdirektiv. Til trods for de bestræbelser, der gøres for at bevare disse arter, er de dog alle fortsat i en ugunstig tilstand i Frankrig og andre steder i EU.
  I anerkendelse af omfanget af de problemer, disse arter står over for i Frankrig, iværksatte ministeriet for økologi og bæredygtig udvikling en national strategi for bevaring af vandrende fiskearter i 2010. Den er udformet som en udviklingsrammestrategi og indeholder en række overordnede mål og målsætninger, som kan justeres over tid i forhold til arternes genopretningsevne.
  På grund af de mange forskellige myndigheder og interessenter, der er involveret i eller potentielt berørt af bevaring, udnyttelse og genopretning af disse vandrende fiskearter, blev der gjort en stor indsats lige fra starten for at inddrage alle berørte parter i strategiens udvikling, således at de støttede den overordnede tilgang og var rede til at medvirke til dens gennemførelse. Ministeriet for bæredygtig udvikling vedtog formelt strategien i 2010, og den blev godkendt af alle involverede parter.
  Flere vandområdeplaner i Frankrig (de såkaldte Schémas directeurs d'amenagement et de gestion des eaux, SDAGE) indeholder forslag om et betydeligt antal foranstaltninger for at forbedre situationen for de forekommende vandrende arter som defineret i den nationale strategi.
  En national plan for genopretning af vandløbskontinuiteten, som blev vedtaget i 2010, spiller også en vigtig rolle for gennemførelsen af den nationale strategi for vandrende arter. Den er bygget op omkring fem søjler:






  — | oprette en national fortegnelse over 60 000 hindringer, som har betydelige konsekvenser for det akvatiske økosystems funktion |
| --- | --- |

Den nationale rammestrategi for vandrende fiskearter i Frankrig

Den nationale rammestrategi for vandrende fiskearter i Frankrig

Frankrigs floder er hjemsted for 11 diadrome fiskearter, der vandrer over lange afstande mellem havet og ferskvandet for at afslutte deres komplekse livscyklus. Mange såsom europæisk stør, atlanterhavslaks, majsild og flodlampret er beskyttet i henhold til EU's habitatdirektiv. Til trods for de bestræbelser, der gøres for at bevare disse arter, er de dog alle fortsat i en ugunstig tilstand i Frankrig og andre steder i EU.

I anerkendelse af omfanget af de problemer, disse arter står over for i Frankrig, iværksatte ministeriet for økologi og bæredygtig udvikling en national strategi for bevaring af vandrende fiskearter i 2010. Den er udformet som en udviklingsrammestrategi og indeholder en række overordnede mål og målsætninger, som kan justeres over tid i forhold til arternes genopretningsevne.

en national strategi for bevaring af vandrende fiskearter

På grund af de mange forskellige myndigheder og interessenter, der er involveret i eller potentielt berørt af bevaring, udnyttelse og genopretning af disse vandrende fiskearter, blev der gjort en stor indsats lige fra starten for at inddrage alle berørte parter i strategiens udvikling, således at de støttede den overordnede tilgang og var rede til at medvirke til dens gennemførelse. Ministeriet for bæredygtig udvikling vedtog formelt strategien i 2010, og den blev godkendt af alle involverede parter.

inddrage alle berørte parter i strategiens udvikling

Flere vandområdeplaner i Frankrig (de såkaldte Schémas directeurs d'amenagement et de gestion des eaux, SDAGE) indeholder forslag om et betydeligt antal foranstaltninger for at forbedre situationen for de forekommende vandrende arter som defineret i den nationale strategi.

En national plan for genopretning af vandløbskontinuiteten, som blev vedtaget i 2010, spiller også en vigtig rolle for gennemførelsen af den nationale strategi for vandrende arter. Den er bygget op omkring fem søjler:

national plan for genopretning af vandløbskontinuiteten

—

oprette en national fortegnelse over 60 000 hindringer, som har betydelige konsekvenser for det akvatiske økosystems funktion

national fortegnelse

| — | definere prioriterede indsatsområder for de enkelte vandløbsoplande (i overensstemmelse med Grenelle-planen for grøn og blå infrastruktur) |
| --- | --- |

—

definere prioriterede indsatsområder for de enkelte vandløbsoplande (i overensstemmelse med Grenelle-planen for grøn og blå infrastruktur)

definere prioriterede indsatsområder

| — | revidere vandagenturernes programmer for at stille de nødvendige midler til rådighed for genopretningsarbejder på prioriterede områder |
| --- | --- |

—

revidere vandagenturernes programmer for at stille de nødvendige midler til rådighed for genopretningsarbejder på prioriterede områder

stille de nødvendige midler til rådighed for genopretningsarbejder

| — | mobilisere vandpolitiets tjenester inden for rammerne af et flerårigt program for kontrol af de hindringer, som er mest ødelæggende for fiskevandring |
| --- | --- |

—

mobilisere vandpolitiets tjenester inden for rammerne af et flerårigt program for kontrol af de hindringer, som er mest ødelæggende for fiskevandring

mobilisere vandpolitiets tjenester

| — | evaluere de miljømæssige fordele ved genopretningsforanstaltningerne og sikre en tæt overvågning af deres virkninger. |
| --- | --- |

—

evaluere de miljømæssige fordele ved genopretningsforanstaltningerne og sikre en tæt overvågning af deres virkninger.

evaluere de miljømæssige fordele

Kilde: »Référentiel des Obstacles à l'Ecoulement: une cartographie nationale des obstacles sur les cours d'eau«: http://www.eaufrance.fr/referentiel-des-obstacles-a-l

Kilde: »Référentiel des Obstacles à l'Ecoulement: une cartographie nationale des obstacles sur les cours d'eau«:

| Genopretning af vandløbskonnektiviteten i Østrig

  Det fastsættes i Østrigs vandområdeplan, at den manglende langs- og tværgående kontinuitet er en af de vigtigste belastninger på landets vandløb. Det erkendes, at en god økologisk tilstand i henhold til vandrammedirektivet kun kan opnås, hvis akvatiske arters vandring og transporten af sediment gøres mulig både fra vandløbets udspring til dets udmunding og fra vandløbet til dets vådområder. Vandløbets konnektivitet er også afgørende for genopretningen af arter og naturtyper, der er beskyttet i henhold til de to naturdirektiver.
  Genopretningen af det langsgående kontinuum ses derfor som et af forvaltningsplanens primære mål. De prioriterede områder for fjernelsen af barrierer for vandrende arter blev afdækket i 2009, og en række vandløbsgenopretningsprojekter er siden blevet gennemført. Flere er blevet medfinansieret under EU's LIFE-program. Dette har sikret, at de indførte genopretningsforanstaltninger ikke kun forbedrer vandløbets konnektivitet til gavn for vandrammedirektivet og vandrende fiskearter, men også for den samlede bevaringstilstand for de forskellige Natura 2000-lokaliteter langs vandløbet.
  I 2011 blev disse bestræbelser bragt op på et nyt niveau med iværksættelsen af et stort LIFE+ projekt, der har til formål at gennemføre et omfattende netværk af foranstaltninger på den østrigske del af Donau. Under navnet »Life+ netværk Donau« er det det hidtil største projekt af sin slags i Østrig med et samlet budget på 25 mio. EUR. Projektet drives af VERBUND, Østrigs førende elselskab, med støtte fra Forbundsmiljøministeriet og fiskeriforeningerne. Det tager sigte på at bygge videre på det arbejde, der er gjort under tidligere LIFE-projekter langs Donau, som tilsammen allerede har haft succes med at gøre 20 km af floderne Melk, Pielach og Ybbs passable for vandrende fiskearter.
  Projektet skal gennemføre en bred vifte af forskellige foranstaltninger langs den øvre del af Donau med henblik på at forbedre flodens overordnede økologiske tilstand og bevaringsstatus for de ca. 17 fiskearter, som er opført i habitatdirektivet. Der vil også blive skabt økologiske trædesten mellem fire vigtige Natura 2000-lokaliteter langs floden, hvilket også ventes at forbedre deres generelle bevaringsstatus.
  Mere specifikt skal »netværk Donau«genoprette ubrudte, naturlige vandreruter for fisk (mindst 22 km) ved fem af de største strømkraftværker langs den østrigske del af Donau ved hjælp af en lang række miljøforanstaltninger. Det skal også genskabe vigtige gruslevesteder (grusbanker, grusøer) i disse fem kraftværkers reservoirer og genoprette 500 m af flodens forgreninger langs Donau. Beskyttelse mod oversvømmelse vil også indgå i denne proces.
  De enkelte projekter drøftes i øjeblikket på regionalt plan og vil blive forelagt de ansvarlige myndigheder til godkendelse, inden de iværksættes. Et af dem, Ottensheim-Wilhering-omløbskanalen, bliver Østrigs hidtil længste fisketrappe. Den 14,2 km lange omløbsrute bliver skabt gennem Innbach-Aschach og koster ca. 8 mio. EUR.

  VERBUND's endemål er at gøre den del af Donau, som løber gennem Østrig (ca. 352 km), helt passabel for fisk inden 2027.

  http://www.life-netzwerk-donau.at/de/ |
| --- |

Genopretning af vandløbskonnektiviteten i Østrig

Genopretning af vandløbskonnektiviteten i Østrig

Det fastsættes i Østrigs vandområdeplan, at den manglende langs- og tværgående kontinuitet er en af de vigtigste belastninger på landets vandløb. Det erkendes, at en god økologisk tilstand i henhold til vandrammedirektivet kun kan opnås, hvis akvatiske arters vandring og transporten af sediment gøres mulig både fra vandløbets udspring til dets udmunding og fra vandløbet til dets vådområder. Vandløbets konnektivitet er også afgørende for genopretningen af arter og naturtyper, der er beskyttet i henhold til de to naturdirektiver.

at den manglende langs- og tværgående kontinuitet er en af de vigtigste belastninger

Genopretningen af det langsgående kontinuum ses derfor som et af forvaltningsplanens primære mål. De prioriterede områder for fjernelsen af barrierer for vandrende arter blev afdækket i 2009, og en række vandløbsgenopretningsprojekter er siden blevet gennemført. Flere er blevet medfinansieret under EU's LIFE-program. Dette har sikret, at de indførte genopretningsforanstaltninger ikke kun forbedrer vandløbets konnektivitet til gavn for vandrammedirektivet og vandrende fiskearter, men også for den samlede bevaringstilstand for de forskellige Natura 2000-lokaliteter langs vandløbet.

De prioriterede områder for fjernelsen af barrierer for vandrende arter blev afdækket i 2009, og en række vandløbsgenopretningsprojekter er siden blevet gennemført.

I 2011 blev disse bestræbelser bragt op på et nyt niveau med iværksættelsen af et stort LIFE+ projekt, der har til formål at gennemføre et omfattende netværk af foranstaltninger på den østrigske del af Donau. Under navnet »Life+ netværk Donau« er det det hidtil største projekt af sin slags i Østrig med et samlet budget på 25 mio. EUR. Projektet drives af VERBUND, Østrigs førende elselskab, med støtte fra Forbundsmiljøministeriet og fiskeriforeningerne. Det tager sigte på at bygge videre på det arbejde, der er gjort under tidligere LIFE-projekter langs Donau, som tilsammen allerede har haft succes med at gøre 20 km af floderne Melk, Pielach og Ybbs passable for vandrende fiskearter.

det hidtil største projekt af sin slags i Østrig med et samlet budget på 25 mio. EUR

Projektet skal gennemføre en bred vifte af forskellige foranstaltninger langs den øvre del af Donau med henblik på at forbedre flodens overordnede økologiske tilstand og bevaringsstatus for de ca. 17 fiskearter, som er opført i habitatdirektivet. Der vil også blive skabt økologiske trædesten mellem fire vigtige Natura 2000-lokaliteter langs floden, hvilket også ventes at forbedre deres generelle bevaringsstatus.

Der vil også blive skabt økologiske trædesten

Mere specifikt skal »netværk Donau«genoprette ubrudte, naturlige vandreruter for fisk (mindst 22 km) ved fem af de største strømkraftværker langs den østrigske del af Donau ved hjælp af en lang række miljøforanstaltninger. Det skal også genskabe vigtige gruslevesteder (grusbanker, grusøer) i disse fem kraftværkers reservoirer og genoprette 500 m af flodens forgreninger langs Donau. Beskyttelse mod oversvømmelse vil også indgå i denne proces.

genoprette ubrudte, naturlige vandreruter for fisk (mindst 22 km) ved fem af de største strømkraftværker langs den østrigske del af Donau

De enkelte projekter drøftes i øjeblikket på regionalt plan og vil blive forelagt de ansvarlige myndigheder til godkendelse, inden de iværksættes. Et af dem, Ottensheim-Wilhering-omløbskanalen, bliver Østrigs hidtil længste fisketrappe. Den 14,2 km lange omløbsrute bliver skabt gennem Innbach-Aschach og koster ca. 8 mio. EUR.

Østrigs hidtil længste fisketrappe

VERBUND's endemål er at gøre den del af Donau, som løber gennem Østrig (ca. 352 km), helt passabel for fisk inden 2027.

VERBUND's endemål er at gøre den del af Donau, som løber gennem Østrig (ca. 352 km), helt passabel for fisk inden 2027.

http://www.life-netzwerk-donau.at/de/

| Hydromorfologiske prioriteringer for genopretning i Østrig

  Hydromorfologiske belastninger såsom vandindvinding, -opstemning og -udledninger berører store dele af Østrigs vandområder. Dette er i vid udstrækning årsagen til, at to tredjedele af floderne ikke har en god økologisk tilstand i henhold til vandrammedirektivet (BMLFUW 2014). Østrigs seneste udkast til vandområdeplan, der blev offentliggjort i 2015, prioriterer en forbedring af de østrigske floders hydromorfologi. I planen understreges behovet for omfattende miljømæssige revitaliseringsprogrammer til forbedring af vandløbsstruktur og støtte til genopretning af truede rheophile fiskearter. En genskabelse af dynamiske flodsletter og deres strømningszoner vil ikke blot bidrage til at forbedre flodernes økologiske tilstand i henhold til vandrammedirektivet, men ventes også at forbedre bevaringstilstanden for de Natura 2000-lokaliteter, -arter og -levesteder, der findes.



  Den øvre del af floden Mur, der anses for at være et prioriteret område, har været genstand for flere store genopretningsprojekter, som ofte er blevet medfinansieret inden for rammerne af EU LIFE (38). Takket være disse projekter blev der skabt nye vandløbsstrukturer, og slyngninger blev på ny forbundet med Mur. Kunstige strukturer til forstærkning af bredderne blev også delvis fjernet over en samlet længde på 4,7 km. Dette åbnede over 90 km af floden for fri passage af fisk.
  Arbejdet på yderligere syv nye strækninger af floden fortsætter under et andet LIFE-projekt. Det er dog stadig en udfordring, hvordan man — over hele flodens længde (330 km) i Østrig — forener kravene i vandrammedirektivet, Natura 2000 og oversvømmelsesdirektivet på den ene side og kravet om at producere vedvarende energi på den anden. For at løse dette problem har myndighederne i samråd med interessenterne udarbejdet en ny plan, der omfatter en omhyggeligt udviklet zoneinddelingsordning med økologiske prioriteringszoner, opvejningszoner og zoner uden særlige begrænsninger eller interesser (primært på mellem- til lavere liggende strækninger af floden). Denne plan, som gælder indtil 2022, danner grundlaget for opfyldelsen af de obligatoriske energimål og bevarer/forbedrer samtidig flodens økologiske status i overensstemmelse med EU's miljølovgivning. |
| --- |

Hydromorfologiske prioriteringer for genopretning i Østrig

Hydromorfologiske prioriteringer for genopretning i Østrig

Hydromorfologiske belastninger såsom vandindvinding, -opstemning og -udledninger berører store dele af Østrigs vandområder. Dette er i vid udstrækning årsagen til, at to tredjedele af floderne ikke har en god økologisk tilstand i henhold til vandrammedirektivet (BMLFUW 2014). Østrigs seneste udkast til vandområdeplan, der blev offentliggjort i 2015, prioriterer en forbedring af de østrigske floders hydromorfologi. I planen understreges behovet for omfattende miljømæssige revitaliseringsprogrammer til forbedring af vandløbsstruktur og støtte til genopretning af truede rheophile fiskearter. En genskabelse af dynamiske flodsletter og deres strømningszoner vil ikke blot bidrage til at forbedre flodernes økologiske tilstand i henhold til vandrammedirektivet, men ventes også at forbedre bevaringstilstanden for de Natura 2000-lokaliteter, -arter og -levesteder, der findes.

Image

Den øvre del af floden Mur, der anses for at være et prioriteret område, har været genstand for flere store genopretningsprojekter, som ofte er blevet medfinansieret inden for rammerne af EU LIFE (38). Takket være disse projekter blev der skabt nye vandløbsstrukturer, og slyngninger blev på ny forbundet med Mur. Kunstige strukturer til forstærkning af bredderne blev også delvis fjernet over en samlet længde på 4,7 km. Dette åbnede over 90 km af floden for fri passage af fisk.

38

Arbejdet på yderligere syv nye strækninger af floden fortsætter under et andet LIFE-projekt. Det er dog stadig en udfordring, hvordan man — over hele flodens længde (330 km) i Østrig — forener kravene i vandrammedirektivet, Natura 2000 og oversvømmelsesdirektivet på den ene side og kravet om at producere vedvarende energi på den anden. For at løse dette problem har myndighederne i samråd med interessenterne udarbejdet en ny plan, der omfatter en omhyggeligt udviklet zoneinddelingsordning med økologiske prioriteringszoner, opvejningszoner og zoner uden særlige begrænsninger eller interesser (primært på mellem- til lavere liggende strækninger af floden). Denne plan, som gælder indtil 2022, danner grundlaget for opfyldelsen af de obligatoriske energimål og bevarer/forbedrer samtidig flodens økologiske status i overensstemmelse med EU's miljølovgivning.

| Kembs-projektet: miljømæssig integration af et stort eksisterende vandkraftkompleks, Frankrig

  Kembs-dæmningen omleder vand til Grand Canal d'Alsace, som er udstyret med fire vandkraftværker. Floden Der Alte Rhein, som ligger neden for dæmningen, er 50 km lang og er blevet stærkt påvirket af diger siden det 19. århundrede. Da Kembs-komplekset vedrører tre lande med forskellige synspunkter om, hvordan man håndterer miljøet, har Electricité de France besluttet at anlægge en integreret tilgang for at opnå miljømæssige forbedringer i stedet for at stræbe efter en streng balance mellem »indvirkninger og afhjælpning«.
  Dette har resulteret i:






  — | en betydelig stigning i økologisk gennemstrømning: under et variabelt system varierer den udledte vandmængde dagligt alt efter den naturlige vandmængde, som går ind i reservoiret. Der er blevet opført et nyt anlæg (8,5 MW, 28 GWh) for at begrænse energitabet og sikre den daglige graduering af gennemstrømningen i Der Alte Rhein |
| --- | --- |

Kembs-projektet: miljømæssig integration af et stort eksisterende vandkraftkompleks, Frankrig

Kembs-projektet: miljømæssig integration af et stort eksisterende vandkraftkompleks, Frankrig

Kembs-dæmningen omleder vand til Grand Canal d'Alsace, som er udstyret med fire vandkraftværker. Floden Der Alte Rhein, som ligger neden for dæmningen, er 50 km lang og er blevet stærkt påvirket af diger siden det 19. århundrede. Da Kembs-komplekset vedrører tre lande med forskellige synspunkter om, hvordan man håndterer miljøet, har Electricité de France besluttet at anlægge en integreret tilgang for at opnå miljømæssige forbedringer i stedet for at stræbe efter en streng balance mellem »indvirkninger og afhjælpning«.

Dette har resulteret i:

—

en betydelig stigning i økologisk gennemstrømning: under et variabelt system varierer den udledte vandmængde dagligt alt efter den naturlige vandmængde, som går ind i reservoiret. Der er blevet opført et nyt anlæg (8,5 MW, 28 GWh) for at begrænse energitabet og sikre den daglige graduering af gennemstrømningen i Der Alte Rhein

betydelig stigning i økologisk gennemstrømning

| — | stærke geomorfologiske bevægelser i Der Alte Rhein med tilførsel af grus fra det nye anlæg og gennemførelsen af det oprindelige koncept for kontrolleret erosion |
| --- | --- |

—

stærke geomorfologiske bevægelser i Der Alte Rhein med tilførsel af grus fra det nye anlæg og gennemførelsen af det oprindelige koncept for kontrolleret erosion

geomorfologiske bevægelser

| — | foranstaltninger, som skal sikre fiskenes vandring (langsgående og tværgående) og genopretning af vådområder. |
| --- | --- |

—

foranstaltninger, som skal sikre fiskenes vandring (langsgående og tværgående) og genopretning af vådområder.

sikre fiskenes vandring

genopretning af vådområder

Eksempler på miljøforanstaltninger omfatter:

| — | forbindelse mellem Grand Canal d'Alsace og vådområdet »La Petite Camargue Alsacienne«. Det beskyttede område omfatter et net af damme og mindre vandløb, der igen er forbundet til Grand Canal d'Alsace samt to nye fiskepassager. |
| --- | --- |

—

forbindelse mellem Grand Canal d'Alsace og vådområdet »La Petite Camargue Alsacienne«. Det beskyttede område omfatter et net af damme og mindre vandløb, der igen er forbundet til Grand Canal d'Alsace samt to nye fiskepassager.

et net af damme og mindre vandløb

| — | Kontrolleret erosion: Dette nyskabende koncept udnytter oversvømmelsers naturlige erosionskapacitet til at tilføre Der Alte Rhein nye granulater, efter at digerne er fjernet. Genopretningen af et ikkefast grusfilter vil (sammen med den varierende strømningshastighed) muliggøre fiskenes gydning og væksten af pionervegetation. Der blev benyttet en mindre model til at bestemme, hvor små udgravninger der som minimum er nødvendige for at aktivere erosionen. |
| --- | --- |

—

Kontrolleret erosion: Dette nyskabende koncept udnytter oversvømmelsers naturlige erosionskapacitet til at tilføre Der Alte Rhein nye granulater, efter at digerne er fjernet. Genopretningen af et ikkefast grusfilter vil (sammen med den varierende strømningshastighed) muliggøre fiskenes gydning og væksten af pionervegetation. Der blev benyttet en mindre model til at bestemme, hvor små udgravninger der som minimum er nødvendige for at aktivere erosionen.

Kontrolleret erosion:

naturlige erosionskapacitet til at tilføre Der Alte Rhein nye granulater

| — | Genetablering af en gammel flodarm til Rhinen og dens tilknyttede miljø: Dette store genopretningsprojekt blev indledt i 2013. Det indebærer omlægning af en 100 ha stor kornmark og genetablering af en 8 km lang gammel flodarm. Dette område, som er bragt tilbage til naturlig tilstand, er nu inkluderet i det beskyttede område La Petite Camargue Alsacienne, som er partner i projektet. |
| --- | --- |

—

Genetablering af en gammel flodarm til Rhinen og dens tilknyttede miljø: Dette store genopretningsprojekt blev indledt i 2013. Det indebærer omlægning af en 100 ha stor kornmark og genetablering af en 8 km lang gammel flodarm. Dette område, som er bragt tilbage til naturlig tilstand, er nu inkluderet i det beskyttede område La Petite Camargue Alsacienne, som er partner i projektet.

Genetablering af en gammel flodarm til Rhinen og dens tilknyttede miljø:

omlægning af en 100 ha stor kornmark og genetablering af en 8 km lang gammel flodarm

Dette integrerede projekt har forbedret vandkraftkompleksets miljøkvalitet på trods af det energitab, som følger af den øgede økologiske gennemstrømning (som delvis genoprettes af det nye anlæg).

http://alsace.edf.com/wp-content/uploads/2015/06/20150610-Renaturation-Kembs-EDF-PCA.pdf.

| Reaktivering af sedimenttransport på tværs af 11 vandkraftværker langs den grænseoverskridende Hochrhein

  I alt 73 km af Rhinen fra Bodensøen til Basel er opstemmet, og kun tre fritflydende strækninger skaber betingelser, der er mere naturlige. Sedimenttransporten og -balancen afbrydes og forstyrres stærkt, ikke kun af dæmninger og stemmeværker i hovedfloden, men også af den stærkt reducerede sedimenttilførsel fra de vigtigste bifloder og af brinkerosion på grund af omfattende stenkastningskonstruktioner.
  Siden 1990, under den lange proces med at udstede nye koncessioner for individuelle vandkraftværker, er problemet med transport af sedimentaflejringer over stemmeværkerne kun blevet drøftet i forbindelse med koncessionerne. Sedimenttransport i vandløb er imidlertid klart et omfattende problem i hele vandområdet, og hvis der er en række vandkraftværker, skal det løses gennem samarbejde.
  På initiativ af den schweiziske miljø-NGO Rheinaubund besluttede de 11 vandkraftværker, som er løst organiseret i en vandkraftsammenslutning (VAR Verband der Aare-Rhein-Kraftwerke), i 2006 at oprette en fælles platform (PGG, Projekt-Gruppe Geschiebe) og sammen med de ansvarlige statslige myndigheder (Bundesamt für Energie, BFE, Schweiz og Regierungspräsidium Freiburg, RPF, Tyskland) at iværksætte og finansiere en helhedsplan for reaktivering af sedimenttransport og miljømæssig revitalisering af Hochrhein. PGG har udelukkende en rådgivende funktion, men de nationale og regionale myndigheder ser helhedsplanen som en ekspertundersøgelse.
  Helhedsplanen gennemgår følgende proces: 1) PGG's centrale ekspertgruppe udarbejder tilbud og kontrakt og foretager den videnskabelige/tekniske evaluering af helhedsplanen, 2) PGG-Forum bestående af repræsentanter for de forskellige centrale interessenter gennemgår den centrale gruppes proces og udarbejder udkast til helhedsplanen, 3) PGG-Plenum bestående af alle berørte parter underrettes om det planlagte projekt i en første workshop, får herefter korte rapporter om, hvordan arbejdet skrider frem, og om den endelige udgave af helhedsplanen i en afsluttende workshop.
  Helhedsplanen har til formål at:






  — | give en videnskabelig gennemgang af den naturlige og aktuelle status for sedimenttransporten (dvs. med og uden vandkraftværker) |
| --- | --- |

Reaktivering af sedimenttransport på tværs af 11 vandkraftværker langs den grænseoverskridende Hochrhein

Reaktivering af sedimenttransport på tværs af 11 vandkraftværker langs den grænseoverskridende Hochrhein

I alt 73 km af Rhinen fra Bodensøen til Basel er opstemmet, og kun tre fritflydende strækninger skaber betingelser, der er mere naturlige. Sedimenttransporten og -balancen afbrydes og forstyrres stærkt, ikke kun af dæmninger og stemmeværker i hovedfloden, men også af den stærkt reducerede sedimenttilførsel fra de vigtigste bifloder og af brinkerosion på grund af omfattende stenkastningskonstruktioner.

Siden 1990, under den lange proces med at udstede nye koncessioner for individuelle vandkraftværker, er problemet med transport af sedimentaflejringer over stemmeværkerne kun blevet drøftet i forbindelse med koncessionerne. Sedimenttransport i vandløb er imidlertid klart et omfattende problem i hele vandområdet, og hvis der er en række vandkraftværker, skal det løses gennem samarbejde.

Sedimenttransport i vandløb er imidlertid klart et omfattende problem i hele vandområdet

På initiativ af den schweiziske miljø-NGO Rheinaubund besluttede de 11 vandkraftværker, som er løst organiseret i en vandkraftsammenslutning (VAR Verband der Aare-Rhein-Kraftwerke), i 2006 at oprette en fælles platform (PGG, Projekt-Gruppe Geschiebe) og sammen med de ansvarlige statslige myndigheder (Bundesamt für Energie, BFE, Schweiz og Regierungspräsidium Freiburg, RPF, Tyskland) at iværksætte og finansiere en helhedsplan for reaktivering af sedimenttransport og miljømæssig revitalisering af Hochrhein. PGG har udelukkende en rådgivende funktion, men de nationale og regionale myndigheder ser helhedsplanen som en ekspertundersøgelse.

en helhedsplan for reaktivering af sedimenttransport og miljømæssig revitalisering af Hochrhein

Helhedsplanen gennemgår følgende proces: 1) PGG's centrale ekspertgruppe udarbejder tilbud og kontrakt og foretager den videnskabelige/tekniske evaluering af helhedsplanen, 2) PGG-Forum bestående af repræsentanter for de forskellige centrale interessenter gennemgår den centrale gruppes proces og udarbejder udkast til helhedsplanen, 3) PGG-Plenum bestående af alle berørte parter underrettes om det planlagte projekt i en første workshop, får herefter korte rapporter om, hvordan arbejdet skrider frem, og om den endelige udgave af helhedsplanen i en afsluttende workshop.

Helhedsplanen har til formål at:

—

give en videnskabelig gennemgang af den naturlige og aktuelle status for sedimenttransporten (dvs. med og uden vandkraftværker)

| — | give grundlæggende videnskabelig baggrundsviden om sedimenttransportmekanismer og -modellering og |
| --- | --- |

—

give grundlæggende videnskabelig baggrundsviden om sedimenttransportmekanismer og -modellering og

| — | beskrive alle mulige og teknisk gennemførlige foranstaltninger og scenarier for at forbedre sedimenttransport og levesteder for fisk langs hele den berørte strækning af floden. |
| --- | --- |

—

beskrive alle mulige og teknisk gennemførlige foranstaltninger og scenarier for at forbedre sedimenttransport og levesteder for fisk langs hele den berørte strækning af floden.

Den første fase (som omfatter oprettelsen af PGG og udarbejdelsen af helhedsplanen) varede fra 2007 til 2013. I en anden fase ledet af de schweiziske og tyske myndigheder drøfter Plenum den politiske gennemførlighed af de anbefalede individuelle og kombinerede foranstaltninger og finder løsninger til gennemførelse af visse opfølgende foranstaltninger. Disse blev organiseret efter prioritering, genopretningspotentiale, cost-benefit-analyse og risikovurdering.

Yderligere oplysninger findes på: www.energiedienst.de.

| EU CH2OICE PROJECT Certification for HydrO: forbedring af ren energi

  Dette projekt, der løb fra september 2008 til februar 2011, udviklede en teknisk og økonomisk gennemførlig certificeringsprocedure for vandkraftproduktionsanlæg af høj miljøstandard. Proceduren skulle være i overensstemmelse med vandrammedirektivets krav, der anvendes til »miljømærkede« elektricitetsprodukter, og integreres så meget som muligt med eksisterende EU-værktøjer såsom miljømærket, EMAS, vurdering af indvirkningen på miljøet og bæredygtige tiltag på energiområdet.
  Projektet omfattede udvikling og afprøvning af en operationel metode, der skal anvendes til salgbare produkter og et sæt retningslinjer, der skal følges af udviklere og beslutningstagere under planlægnings- og godkendelsesprocedurer. Partnerlandene var: Italien, Slovenien, Frankrig, Spanien og Slovakiet. På lang sigt forventes projektet at have en positiv indvirkning på vandkraftproduktion i Europa, da det har til formål at fokusere på at lede nye anlæg i retning af mere bæredygtige løsninger og at lette godkendelsesproceduren.

  Detaljerede projektresultater









  1 | En generel metodologisk tilgang til vandrammedirektivet (VRD) — en sammenhængende certificering blev vedtaget af projektpartnerne, hvor alle de vigtigste problemer, der hidrører fra tidligere erfaringer og fra de vigtigste berørte parters holdninger, blev løst, og »strategiske« beslutninger blev truffet (f.eks.: hvorvidt der skal anvendes en kvantitativ målsætningsorienteret tilgang eller en tilgang baseret på bedste praksis). |
| --- | --- |

EU CH2OICE PROJECT Certification for HydrO: forbedring af ren energi

EU CH2OICE PROJECT Certification for HydrO: forbedring af ren energi

Dette projekt, der løb fra september 2008 til februar 2011, udviklede en teknisk og økonomisk gennemførlig certificeringsprocedure for vandkraftproduktionsanlæg af høj miljøstandard. Proceduren skulle være i overensstemmelse med vandrammedirektivets krav, der anvendes til »miljømærkede« elektricitetsprodukter, og integreres så meget som muligt med eksisterende EU-værktøjer såsom miljømærket, EMAS, vurdering af indvirkningen på miljøet og bæredygtige tiltag på energiområdet.

Projektet omfattede udvikling og afprøvning af en operationel metode, der skal anvendes til salgbare produkter og et sæt retningslinjer, der skal følges af udviklere og beslutningstagere under planlægnings- og godkendelsesprocedurer. Partnerlandene var: Italien, Slovenien, Frankrig, Spanien og Slovakiet. På lang sigt forventes projektet at have en positiv indvirkning på vandkraftproduktion i Europa, da det har til formål at fokusere på at lede nye anlæg i retning af mere bæredygtige løsninger og at lette godkendelsesproceduren.

Detaljerede projektresultater

Detaljerede projektresultater

1

En generel metodologisk tilgang til vandrammedirektivet (VRD) — en sammenhængende certificering blev vedtaget af projektpartnerne, hvor alle de vigtigste problemer, der hidrører fra tidligere erfaringer og fra de vigtigste berørte parters holdninger, blev løst, og »strategiske« beslutninger blev truffet (f.eks.: hvorvidt der skal anvendes en kvantitativ målsætningsorienteret tilgang eller en tilgang baseret på bedste praksis).

| 2 | Italien og Slovenien definerede og afprøvede hver især en national operationel certificeringsmetode baseret på høring af nationale eksperter og interessenter. Ved projektets afslutning var certificeringsmetoden klar til at blive gennemført i et salgbart produkt. |
| --- | --- |

2

Italien og Slovenien definerede og afprøvede hver især en national operationel certificeringsmetode baseret på høring af nationale eksperter og interessenter. Ved projektets afslutning var certificeringsmetoden klar til at blive gennemført i et salgbart produkt.

| 3 | Der blev aftalt retningslinjer for beslutningstagere og vandkraftproduktionsvirksomheder med hensyn til placering, opførelse og forvaltning af nye »grønne vandkraftværker«. De hjælper beslutningstagerne til hurtigt at afdække anlæg »uden indvirkning« — f.eks. kraftværker på kunstige »ikkevæsentlige« vandområder — og vejlede dem og vandkraftværksdesignere i at udarbejde de rette oplysninger med henblik på vurdering og godkendelse af værket. |
| --- | --- |

3

Der blev aftalt retningslinjer for beslutningstagere og vandkraftproduktionsvirksomheder med hensyn til placering, opførelse og forvaltning af nye »grønne vandkraftværker«. De hjælper beslutningstagerne til hurtigt at afdække anlæg »uden indvirkning« — f.eks. kraftværker på kunstige »ikkevæsentlige« vandområder — og vejlede dem og vandkraftværksdesignere i at udarbejde de rette oplysninger med henblik på vurdering og godkendelse af værket.

| 4 | Der blev udarbejdet et analysedokument til Spanien, herunder en køreplan for udviklingen af frivillig certificering af vandkraftproduktionsanlæg af høj miljøstandard. |
| --- | --- |

4

Der blev udarbejdet et analysedokument til Spanien, herunder en køreplan for udviklingen af frivillig certificering af vandkraftproduktionsanlæg af høj miljøstandard.

| 5 | Forslag om integration af mærkningsordningen i eksisterende procedurer blev fremlagt, og der blev foretaget en gennemførlighedsanalyse (som, hvor det var muligt, omfattede en indsamling af synspunkter og aftaler fra relevante aktører) med fokus på Italien og Frankrig. |
| --- | --- |

5

Forslag om integration af mærkningsordningen i eksisterende procedurer blev fremlagt, og der blev foretaget en gennemførlighedsanalyse (som, hvor det var muligt, omfattede en indsamling af synspunkter og aftaler fra relevante aktører) med fokus på Italien og Frankrig.

https://ec.europa.eu/energy/intelligent/projects/en/projects/ch2oice.

| Stør 2020: et strategisk program for støren i Donau

  Stør udgør en vigtig del af naturarven i Donaubækkenet og Sortehavet. De tjener som fremragende indikatorer for god vand- og levestedskvalitet. I dag er fire ud af de seks arter alvorligt udryddelsestruede, én betragtes som sårbar, og én er uddød. De er nu beskyttet i henhold til EU's habitatdirektiv.
  I juni 2011 var et af målene i EU-strategien for Donauområdet (mål PA6) at »sikre en levedygtig bestand af donaustørarter og andre hjemmehørende fiskearter inden 2020«. En taskforce for størarten waxdick blev oprettet et år senere i januar 2012 for at afgøre, hvordan vi arbejder sammen om at nå dette mål. Den samlede støreksperter, repræsentanter for NGO'er og repræsentanter for Den Internationale Kommission for Beskyttelse af Donau, Donaustrategien og de nationale regeringer.
  En af taskforcens første handlinger var at udarbejde et størprogram »Sturgeon 2020«, der skulle danne ramme om en koordineret indsats. Sturgeon 2020-programmet er et levende dokument, og dets succes afhænger af de berørte landes langsigtede engagement og gennemførelseskraft, da det kræver et komplekst samarbejde mellem regeringer, beslutningstagere, lokalsamfund, interessenter, videnskabsfolk og NGO'er.
  Et indlysende middel til at videreføre de foranstaltninger, der foreslås under Sturgeon 2020-programmet, er vandområdeplanen for Donau (DRBMP) og det fælles indsatsprogram i tilknytning hertil. Det andet udkast til DRBMP, som blev ajourført i 2015, indeholder som en af sine visioner og forvaltningsmål, »at menneskeskabte barrierer og underskud af levesteder ikke længere hindrer fiskenes vandring og gydning — størarter og andre fastsatte vandrende arter kan få adgang til Donau-floden og relevante bifloder. Størarter og andre vandrende arter er til stede med selvopretholdende bestande i DRBD i overensstemmelse med deres historiske udbredelse«.
  Følgende er identificeret blandt de foranstaltninger, der skal gennemføres for at nå dette forvaltningsmål:






  — | fastsættelse af antal og placering af anordninger til fremme af fiskevandring og andre foranstaltninger til at opnå/forbedre vandløbets kontinuitet, som hvert land skal have gennemført i 2021 |
| --- | --- |

Stør 2020: et strategisk program for støren i Donau

Stør 2020: et strategisk program for støren i Donau

Stør udgør en vigtig del af naturarven i Donaubækkenet og Sortehavet. De tjener som fremragende indikatorer for god vand- og levestedskvalitet. I dag er fire ud af de seks arter alvorligt udryddelsestruede, én betragtes som sårbar, og én er uddød. De er nu beskyttet i henhold til EU's habitatdirektiv.

fremragende indikatorer for god vand- og levestedskvalitet

nu beskyttet i henhold til EU's habitatdirektiv

I juni 2011 var et af målene i EU-strategien for Donauområdet (mål PA6) at »sikre en levedygtig bestand af donaustørarter og andre hjemmehørende fiskearter inden 2020«. En taskforce for størarten waxdick blev oprettet et år senere i januar 2012 for at afgøre, hvordan vi arbejder sammen om at nå dette mål. Den samlede støreksperter, repræsentanter for NGO'er og repræsentanter for Den Internationale Kommission for Beskyttelse af Donau, Donaustrategien og de nationale regeringer.

taskforce for størarten waxdick

En af taskforcens første handlinger var at udarbejde et størprogram »Sturgeon 2020«, der skulle danne ramme om en koordineret indsats. Sturgeon 2020-programmet er et levende dokument, og dets succes afhænger af de berørte landes langsigtede engagement og gennemførelseskraft, da det kræver et komplekst samarbejde mellem regeringer, beslutningstagere, lokalsamfund, interessenter, videnskabsfolk og NGO'er.

Sturgeon 2020-programmet

Et indlysende middel til at videreføre de foranstaltninger, der foreslås under Sturgeon 2020-programmet, er vandområdeplanen for Donau (DRBMP) og det fælles indsatsprogram i tilknytning hertil. Det andet udkast til DRBMP, som blev ajourført i 2015, indeholder som en af sine visioner og forvaltningsmål, »at menneskeskabte barrierer og underskud af levesteder ikke længere hindrer fiskenes vandring og gydning — størarter og andre fastsatte vandrende arter kan få adgang til Donau-floden og relevante bifloder. Størarter og andre vandrende arter er til stede med selvopretholdende bestande i DRBD i overensstemmelse med deres historiske udbredelse«.

at menneskeskabte barrierer og underskud af levesteder ikke længere hindrer fiskenes vandring og gydning — størarter og andre fastsatte vandrende arter kan få adgang til Donau-floden og relevante bifloder. Størarter og andre vandrende arter er til stede med selvopretholdende bestande i DRBD i overensstemmelse med deres historiske udbredelse

Følgende er identificeret blandt de foranstaltninger, der skal gennemføres for at nå dette forvaltningsmål:

—

fastsættelse af antal og placering af anordninger til fremme af fiskevandring og andre foranstaltninger til at opnå/forbedre vandløbets kontinuitet, som hvert land skal have gennemført i 2021

fastsættelse af antal og placering af anordninger til fremme af fiskevandring

| — | fastsættelse af placeringen og omfanget af foranstaltninger til forbedring af vandløbets morfologi ved hjælp af genopretning, bevaring og forbedringer, som hvert land skal have gennemført i 2021 |
| --- | --- |

—

fastsættelse af placeringen og omfanget af foranstaltninger til forbedring af vandløbets morfologi ved hjælp af genopretning, bevaring og forbedringer, som hvert land skal have gennemført i 2021

| — | undgåelse af nye hindringer for fiskenes vandring som følge af nye infrastrukturprojekter; uundgåelige nye hindringer skal allerede ved projektets udformning omfatte de nødvendige afhjælpende foranstaltninger såsom anordninger til fremme af fiskenes vandring eller andre egnede foranstaltninger |
| --- | --- |

—

undgåelse af nye hindringer for fiskenes vandring som følge af nye infrastrukturprojekter; uundgåelige nye hindringer skal allerede ved projektets udformning omfatte de nødvendige afhjælpende foranstaltninger såsom anordninger til fremme af fiskenes vandring eller andre egnede foranstaltninger

undgåelse af nye hindringer for fiskenes vandring

| — | lukning af hullerne i videngrundlaget om muligheden for, at stør og andre angivne vandrende arter kan vandre opstrøms og nedstrøms via Iron Gate I & II-dæmninger, herunder habitatundersøgelser |
| --- | --- |

—

lukning af hullerne i videngrundlaget om muligheden for, at stør og andre angivne vandrende arter kan vandre opstrøms og nedstrøms via Iron Gate I & II-dæmninger, herunder habitatundersøgelser

lukning af hullerne i videngrundlaget

| — | hvis resultaterne af disse undersøgelser er positive, bør de relevante foranstaltninger gennemføres, og der bør foretages en gennemførlighedsundersøgelse for the Gabčíkovo-dæmningen og den øvre del af Donau. |
| --- | --- |

—

hvis resultaterne af disse undersøgelser er positive, bør de relevante foranstaltninger gennemføres, og der bør foretages en gennemførlighedsundersøgelse for the Gabčíkovo-dæmningen og den øvre del af Donau.

Ifølge DRBMP vil der i 2021 være anlagt 140 anordninger til fremme af fiskevandring i vandløbsoplandet (120 er allerede blevet opført siden den første DRBMP). Disse forventes at sikre vandringen for alle fiskearter, herunder stør, og aldersgrupper under anvendelse af den bedste tilgængelige teknik. Yderligere ca. 330 foranstaltninger til genopretning af afbrydelser af vandløbets kontinuitet planlægges gennemført efter 2021 (vandrammedirektivets artikel 4, stk. 4).

140 anordninger til fremme af fiskevandring

Yderligere ca. 330 foranstaltninger til genopretning af afbrydelser af vandløbets kontinuitet

http://www.dstf.eu

| Fiskepassagen Gars på floden Inn, Tyskland

  I 2015 opførte VERBUND fire fisketrapper ved Inn-kraftværkerne Feldkirchen, Neuötting, Teufelsbruck og Gars med en samlet investering på 9,7 mio. EUR. Der blev benyttet forskellige konstruktionsmetoder for at opfylde lokalitetsspecifikke krav og en række afhjælpende foranstaltninger såsom yderligere gydepladser, habitater for ungfisk og sedimentvariation. Fisketrapperne giver hjemmehørende fiskearter som donaulaks, stalling, flodbarbe og næse samt andre akvatiske organismer mulighed for at komme uden om kraftværkerne.
  Fisketrappekonceptet blev aftalt på forhånd med naturbeskyttelsesmyndigheden, Rosenheim vandforvaltningsråd, den lokale fiskeriforening og eksperter fra fiskeindustrien. Der er etableret en række kunstige bugtninger, gydepladser, genopbyggede strukturer til udbedring af vandløb osv. opstrøms og nedstrøms. Planlægnings- og gennemførelsesfasen blev fuldt ud støttet af lokale myndigheder og NGO'er.
  En videnskabelig fiskeovervågning over de næste 10 år forventes at bekræfte en positiv virkning på fiskebestanden i floden Inn. Foreløbige observationer bekræfter, at donaulaksen igen gyder i den naturlignende fiskepassage omkring Gars. Dette er en stor succes for en så sjælden og truet art.
  https://danubis.icpdr.org/system/files/shared/17_FRIK_VERBUND_Hydro%20Power%20GmbH_Ecological%20restoration%20measures%20at%20HP%20in%20AT.pdf. |
| --- |

Fiskepassagen Gars på floden Inn, Tyskland

Fiskepassagen Gars på floden Inn, Tyskland

I 2015 opførte VERBUND fire fisketrapper ved Inn-kraftværkerne Feldkirchen, Neuötting, Teufelsbruck og Gars med en samlet investering på 9,7 mio. EUR. Der blev benyttet forskellige konstruktionsmetoder for at opfylde lokalitetsspecifikke krav og en række afhjælpende foranstaltninger såsom yderligere gydepladser, habitater for ungfisk og sedimentvariation. Fisketrapperne giver hjemmehørende fiskearter som donaulaks, stalling, flodbarbe og næse samt andre akvatiske organismer mulighed for at komme uden om kraftværkerne.

fisketrapper

Fisketrappekonceptet blev aftalt på forhånd med naturbeskyttelsesmyndigheden, Rosenheim vandforvaltningsråd, den lokale fiskeriforening og eksperter fra fiskeindustrien. Der er etableret en række kunstige bugtninger, gydepladser, genopbyggede strukturer til udbedring af vandløb osv. opstrøms og nedstrøms. Planlægnings- og gennemførelsesfasen blev fuldt ud støttet af lokale myndigheder og NGO'er.

En videnskabelig fiskeovervågning over de næste 10 år forventes at bekræfte en positiv virkning på fiskebestanden i floden Inn. Foreløbige observationer bekræfter, at donaulaksen igen gyder i den naturlignende fiskepassage omkring Gars. Dette er en stor succes for en så sjælden og truet art.

videnskabelig fiskeovervågning

https://danubis.icpdr.org/system/files/shared/17_FRIK_VERBUND_Hydro%20Power%20GmbH_Ecological%20restoration%20measures%20at%20HP%20in%20AT.pdf.

4.   GOD PRAKSIS FOR ANVENDELSE AF EN INTEGRERET PLANLÆGNINGSMETODE I FORBINDELSE MED VANDKRAFT

GOD PRAKSIS FOR ANVENDELSE AF EN INTEGRERET PLANLÆGNINGSMETODE I FORBINDELSE MED VANDKRAFT

4.1.   Fordelene ved integreret planlægning

Fordelene ved integreret planlægning

Kravet om at sikre produktion og udnyttelse af energi fra vedvarende kilder og nedbringe drivhusgasser i overensstemmelse med målene i EU's direktiv om vedvarende energi er en væsentlig drivkraft for udvikling og udnyttelse af vandkraft og andre vedvarende energikilder. Samtidig skal medlemsstaterne opfylde målene i vandrammedirektivet og EU's naturdirektiver, som har til formål at sikre, at Europas vandområder ikke kun forhindres i at blive yderligere forringet, men også opnår en god tilstand (eller et godt potentiale), og at EU's beskyttede arter og habitater opnår en gunstig bevaringsstatus i hele EU.

Disse udfordrende opgaver varetages bedst gennem en strategisk og integreret planlægning, som gennemføres via de nationale handlingsplaner for vedvarende energi, vandområdeplaner og bevaringsmålsætningerne for Natura 2000-lokaliteter (39).

39

En strategisk planlægningsmetode:

| — | er en glimrende anledning til at integrere vand-, natur- og energipolitiske målsætninger samt målene for andre vigtige politikområder |
| --- | --- |

—

er en glimrende anledning til at integrere vand-, natur- og energipolitiske målsætninger samt målene for andre vigtige politikområder

| — | gør det muligt at knytte strategisk planlægning for vandmiljø og naturbeskyttelse sammen med national energiplanlægning for elektricitet baseret på vedvarende energikilder |
| --- | --- |

—

gør det muligt at knytte strategisk planlægning for vandmiljø og naturbeskyttelse sammen med national energiplanlægning for elektricitet baseret på vedvarende energikilder

| — | åbner mulighed for inddragelse af alle berørte parter, som kan reducere efterfølgende potentielle konflikter og sikre projekter |
| --- | --- |

—

åbner mulighed for inddragelse af alle berørte parter, som kan reducere efterfølgende potentielle konflikter og sikre projekter

| — | anvender planlægningsprocessen som hjælp til at opstille prioriteter (f.eks. med hensyn til afbalancering af prioriteringer for energi, natur og vandforvaltning) |
| --- | --- |

—

anvender planlægningsprocessen som hjælp til at opstille prioriteter (f.eks. med hensyn til afbalancering af prioriteringer for energi, natur og vandforvaltning)

| — | hjælper med at strømline godkendelsesprocessen vedrørende foreslåede nye vandkraftprojekter og øger gennemsigtigheden og forudsigeligheden for vandkraftselskaber |
| --- | --- |

—

hjælper med at strømline godkendelsesprocessen vedrørende foreslåede nye vandkraftprojekter og øger gennemsigtigheden og forudsigeligheden for vandkraftselskaber

| — | giver mulighed for, at de bedste miljøløsninger og væsentlige samfundsinteresser ved projektet vurderes korrekt |
| --- | --- |

—

giver mulighed for, at de bedste miljøløsninger og væsentlige samfundsinteresser ved projektet vurderes korrekt

| — | giver forudgående information til projektudviklere om, hvor det (geografisk) vil være mest sandsynligt at få tilladelse, da den identificerer de mest og mindst egnede områder |
| --- | --- |

—

giver forudgående information til projektudviklere om, hvor det (geografisk) vil være mest sandsynligt at få tilladelse, da den identificerer de mest og mindst egnede områder

| — | anvender de fastlagte politikker og kriterier for at gøre det lettere at styre risikoen for kumulative virkninger af vandkraftværker |
| --- | --- |

—

anvender de fastlagte politikker og kriterier for at gøre det lettere at styre risikoen for kumulative virkninger af vandkraftværker

| — | giver mulighed for gennem vandområdeplanlægning at integrere en strategisk planlægningstilgang til udviklingen af vandkraft i vandmiljømålene, idet der også tages hensyn til bevaringsmålsætningerne for de berørte Natura 2000-lokaliteter. |
| --- | --- |

—

giver mulighed for gennem vandområdeplanlægning at integrere en strategisk planlægningstilgang til udviklingen af vandkraft i vandmiljømålene, idet der også tages hensyn til bevaringsmålsætningerne for de berørte Natura 2000-lokaliteter.

I dette kapitel ses på de forskellige måder, hvorpå en integreret planlægningsmetode kan anvendes til at tage højde for eventuelle negative virkninger på naturtyper og arter i de tidlige faser af planlægningsprocessen. Kapitel 5 omhandler naturdirektivernes krav til en retlig vurdering af en foreslået plan eller et foreslået projekt, som normalt først kræves foretaget langt senere, og alene som svar på en »betydelig (negativ) virkning«.

Hvis en strategisk plan for udvikling af vandkraft indeholder væsentlige fysiske elementer såsom identificering af potentielle udviklingsområder, bør dette dog også underkastes en vurdering som en »plan« i henhold til habitatdirektivets artikel 6, stk. 3. Dette giver i henhold til artikel 6, stk. 3, mulighed for at afhjælpe de mulige virkninger af vandkraftudviklingen på Natura 2000-nettet, idet udviklingen ledes væk fra lokaliteter, der kan forventes at skabe konflikter mellem udviklingsmæssige interesser og beskyttelsen af en Natura 2000-lokalitet.

EU's plan for at beskytte Europas vandressourcer, der blev vedtaget i 2012, understreger også betydningen af en strategisk integreret planlægning: »[...] I forbindelse med artikel 4, stk. 7, bør opmærksomheden navnlig rettes mod udvikling af vandkraft [...] Renovering og udvidelse af eksisterende anlæg bør prioriteres frem for nye projekter, som bør støttes af

  en strategisk vurdering på vandområdeniveau og valg af optimale placeringer, hvad angår energiproduktion og mindste indvirkning på miljøet
  .«

I forbindelse med artikel 4, stk. 7, bør opmærksomheden navnlig rettes mod udvikling af vandkraft [...] Renovering og udvidelse af eksisterende anlæg bør prioriteres frem for nye projekter, som bør støttes af

en strategisk vurdering på vandområdeniveau og valg af optimale placeringer, hvad angår energiproduktion og mindste indvirkning på miljøet

Det er klart, at en sådan integreret planlægningsproces kræver en mere betydelig indledende investering for de berørte offentlige myndigheder. Al dokumentation viser imidlertid, at integreret planlægning i det lange løb kan give væsentlige fordele for alle berørte — det være sig energisektoren, vandrammedirektivets mål, Natura 2000-målene eller andre interesser. Disse fordele overstiger ofte langt de nødvendige ekstra indledende investeringer.

Strategisk integreret planlægning bør foretages på flere forskellige niveauer og på forskellige stadier af planlægningsprocessen, både af myndigheder og/eller bygherrer, alt efter hvad der er relevant. Den bør navnlig anvendes ved:

| — | valg af, hvilken type vedvarende energikilde der skal opfylde målene i direktivet om vedvarende energi og samtidig sikre den bedste løsning for miljøet. Denne søgen efter alternative løsninger er påkrævet både under undtagelsesproceduren i henhold til vandrammedirektivets artikel 4, stk. 7, og under den passende vurderingsprocedure i henhold til habitatdirektivets artikel 6. Det er imidlertid lige så vigtigt i den strategiske planlægningsfase, eller når der udarbejdes nationale/regionale planer for vedvarende energi |
| --- | --- |

—

valg af, hvilken type vedvarende energikilde der skal opfylde målene i direktivet om vedvarende energi og samtidig sikre den bedste løsning for miljøet. Denne søgen efter alternative løsninger er påkrævet både under undtagelsesproceduren i henhold til vandrammedirektivets artikel 4, stk. 7, og under den passende vurderingsprocedure i henhold til habitatdirektivets artikel 6. Det er imidlertid lige så vigtigt i den strategiske planlægningsfase, eller når der udarbejdes nationale/regionale planer for vedvarende energi

valg af, hvilken type vedvarende energikilde

| — | afdækning af de mest velegnede placeringer af vandkraftproduktion, der potentielt er hensigtsmæssige, både ud fra et energi- og miljømæssigt perspektiv. Samtidig bidrager strategisk integreret planlægning til at kortlægge områder, hvor der er høj risiko for betydelige virkninger, og hvor der derfor kun er ringe chance for at opnå en godkendelse i henhold til undtagelsesproceduren i vandrammedirektivets artikel 4, stk. 7, eller den passende vurderingsprocedure i habitatdirektivets artikel 6. Udarbejdelsen af sådanne risikovurderinger eller kort over følsom biodiversitet tidligt i planlægningsprocessen kan bidrage til at undgå eller nedsætte antallet af potentielle lokale konflikter på et senere stadium i udviklingsprocessen, når de finansielle ressourcer er blevet tildelt, og råderummet er mindre. Det giver også projektudviklere mere gennemsigtige og stabile reguleringsmæssige rammer, der giver dem større vished med hensyn til, om deres projektansøgning vil blive godkendt.






  EU's vanddirektørers erklæring om udvikling af vandkraft i henhold til vandrammedirektivet, 2010

  I 2010 godkendte EU's vanddirektører en erklæring om »udvikling af vandkraft i henhold til vandrammedirektivet«, (40) hvori de opsummerer de vigtigste principper og henstillinger, der blev vedtaget under processen for den fælles gennemførelsesstrategi (CIS). Denne erklæring blev hovedsagelig baseret på elementer af CIS-redegørelsen om vandrammedirektivet og hydromorfologiske belastninger (41), CIS vejledning nr. 20 om undtagelser til miljømålene (42) og konklusionerne fra den første CIS-workshop om vandrammedirektivet og vandkraft (43).






  — | Der bør udvikles forudgående planlægningsmekanismer til udpegning af »forbudte« områder til nye vandkraftprojekter. Denne udpegning bør baseres på en dialog mellem de forskellige kompetente myndigheder, interesseparter og NGO'er. |
| --- | --- | --- |

—

afdækning af de mest velegnede placeringer af vandkraftproduktion, der potentielt er hensigtsmæssige, både ud fra et energi- og miljømæssigt perspektiv. Samtidig bidrager strategisk integreret planlægning til at kortlægge områder, hvor der er høj risiko for betydelige virkninger, og hvor der derfor kun er ringe chance for at opnå en godkendelse i henhold til undtagelsesproceduren i vandrammedirektivets artikel 4, stk. 7, eller den passende vurderingsprocedure i habitatdirektivets artikel 6. Udarbejdelsen af sådanne risikovurderinger eller kort over følsom biodiversitet tidligt i planlægningsprocessen kan bidrage til at undgå eller nedsætte antallet af potentielle lokale konflikter på et senere stadium i udviklingsprocessen, når de finansielle ressourcer er blevet tildelt, og råderummet er mindre. Det giver også projektudviklere mere gennemsigtige og stabile reguleringsmæssige rammer, der giver dem større vished med hensyn til, om deres projektansøgning vil blive godkendt.

afdækning af de mest velegnede placeringer

EU's vanddirektørers erklæring om udvikling af vandkraft i henhold til vandrammedirektivet, 2010

EU's vanddirektørers erklæring om udvikling af vandkraft i henhold til vandrammedirektivet, 2010

I 2010 godkendte EU's vanddirektører en erklæring om »udvikling af vandkraft i henhold til vandrammedirektivet«, (40) hvori de opsummerer de vigtigste principper og henstillinger, der blev vedtaget under processen for den fælles gennemførelsesstrategi (CIS). Denne erklæring blev hovedsagelig baseret på elementer af CIS-redegørelsen om vandrammedirektivet og hydromorfologiske belastninger (41), CIS vejledning nr. 20 om undtagelser til miljømålene (42) og konklusionerne fra den første CIS-workshop om vandrammedirektivet og vandkraft (43).

40

41

42

43

—

Der bør udvikles forudgående planlægningsmekanismer til udpegning af »forbudte« områder til nye vandkraftprojekter. Denne udpegning bør baseres på en dialog mellem de forskellige kompetente myndigheder, interesseparter og NGO'er.

| — | For at mindske behovet for nye lokaliteter kunne udviklingen af vandkraftkapacitet støttes ved at modernisere og opgradere eksisterende infrastrukturer. |
| --- | --- |

—

For at mindske behovet for nye lokaliteter kunne udviklingen af vandkraftkapacitet støttes ved at modernisere og opgradere eksisterende infrastrukturer.

| — | Udvikling af vandkraft bør ledsages af forbedret vandøkologi, klare økologiske standarder for nye anlæg eller moderniserede eksisterende anlæg og forbedrede driftsbetingelser. Nye vandkraftværker bør f.eks. alle have fiskepassager og bør respektere en økologisk minimumsgennemstrømning. |
| --- | --- |

—

Udvikling af vandkraft bør ledsages af forbedret vandøkologi, klare økologiske standarder for nye anlæg eller moderniserede eksisterende anlæg og forbedrede driftsbetingelser. Nye vandkraftværker bør f.eks. alle have fiskepassager og bør respektere en økologisk minimumsgennemstrømning.

| — | En analyse af omkostninger og fordele ved projektet er nødvendig for at muliggøre en vurdering af, om fordelene for miljø og samfund ved at forebygge forringelse af tilstanden eller genoprettelse af en god tilstand for et vandområde vejer tungere end de fordele, der følger af de nye ændringer. Dette betyder ikke, at det vil være nødvendigt at gøre alle omkostninger og fordele op i penge eller sætte tal på dem for at foretage en sådan vurdering. |
| --- | --- |

—

En analyse af omkostninger og fordele ved projektet er nødvendig for at muliggøre en vurdering af, om fordelene for miljø og samfund ved at forebygge forringelse af tilstanden eller genoprettelse af en god tilstand for et vandområde vejer tungere end de fordele, der følger af de nye ændringer. Dette betyder ikke, at det vil være nødvendigt at gøre alle omkostninger og fordele op i penge eller sætte tal på dem for at foretage en sådan vurdering.

| — | Projektets størrelse er ikke det relevante kriterium, der udløser anvendelsen af artikel 4, stk. 7. Den relevante fremgangsmåde er at vurdere, om et givet projekt vil medføre en forringelse af et vandområdes tilstand. Således kan projekter af alle størrelser falde ind under artikel 4, stk. 7. |
| --- | --- |

—

Projektets størrelse er ikke det relevante kriterium, der udløser anvendelsen af artikel 4, stk. 7. Den relevante fremgangsmåde er at vurdere, om et givet projekt vil medføre en forringelse af et vandområdes tilstand. Således kan projekter af alle størrelser falde ind under artikel 4, stk. 7.

| — | Valget mellem at renovere eksisterende vandkraftinfrastruktur eller udvikle nye vandkraftanlæg. Som tidligere nævnt skal mange faktorer tages i betragtning såsom vandområdets tilstand i henhold til vandrammedirektivet og habitat- og fugledirektivet og målsætningerne for opnåelse af god økologisk tilstand eller en gunstig bevaringsstatus. Vandløbsvurderinger og bevaringsmål under Natura 2000 bidrager også til at vise, i hvilken udstrækning vandløbet kan absorbere yderligere udvikling uden forringelse af vandområdet eller negative virkninger for integriteten af en eller flere Natura 2000-lokaliteter. |
| --- | --- |

—

Valget mellem at renovere eksisterende vandkraftinfrastruktur eller udvikle nye vandkraftanlæg. Som tidligere nævnt skal mange faktorer tages i betragtning såsom vandområdets tilstand i henhold til vandrammedirektivet og habitat- og fugledirektivet og målsætningerne for opnåelse af god økologisk tilstand eller en gunstig bevaringsstatus. Vandløbsvurderinger og bevaringsmål under Natura 2000 bidrager også til at vise, i hvilken udstrækning vandløbet kan absorbere yderligere udvikling uden forringelse af vandområdet eller negative virkninger for integriteten af en eller flere Natura 2000-lokaliteter.

Valget mellem at renovere eksisterende vandkraftinfrastruktur eller udvikle nye vandkraftanlæg

| — | Udvælgelsen af det mest hensigtsmæssige projektdesign, der tager højde for de potentielle virkninger allerede fra starten og i den første designplan indbygger en række afhjælpende foranstaltninger, som fjerner eller i det mindste begrænser projektets endelige indvirkning på vandmiljøet og Natura 2000 i særdeleshed. Den traditionelle tilgang til udarbejdelsen af en plan eller et projekt, hvad enten det er til vandkraft eller for andre interesser, er først at udforme planen eller projektet i overensstemmelse med dens/dets formål og senere at inddrage bredere miljømæssige spørgsmål og spørgsmål vedrørende anvendelse. Dette resulterer dog ofte i, at potentielle konflikter tages i betragtning på et relativt sent stadium i planlægningsprocessen, på et tidspunkt hvor der er mindre råderum. I praksis betyder det også, at projekt- eller planudviklere har begrænset samspil med eksperter fra miljøsektoren, før projektet forelægges til en passende vurdering.
  Når designkonceptet allerede er så vidt fremskredet, bliver vurderingen af indvirkningen på miljøet ofte en øvelse i begrænsning af skaderne. Dette betyder, at der ikke er nogen garanti for succes, selv hvis alle reglerne for sådanne vurderinger, bl.a. ifølge habitatdirektivet, er blevet fulgt omhyggeligt. Denne traditionelle tilgang til projekt- eller plandesign kan også føre til lange diskussioner med planlægningsmyndigheder, andre interessegrupper og NGO'er i den offentlige høringsfase, som igen kan forårsage store forsinkelser i planlægningsprocessen og medføre yderligere omkostninger.

  I erkendelse af disse vanskeligheder anlægger stadigt flere infrastrukturplanlæggere nu en integreret tilgang til projektplanlægning og -design. Via den integrerede tilgang overvejes både infrastrukturen og lokalitetens økologiske behov fra starten og indgår i det første projektdesign sammen med vandløbets andre arealanvendelser. Dette fremmer også en mere interaktiv og gennemsigtig planlægningsproces og tilskynder til aktiv bistand og input fra miljøforkæmpere og andre berørte parter lige fra begyndelsen. |
| --- | --- |

—

Udvælgelsen af det mest hensigtsmæssige projektdesign, der tager højde for de potentielle virkninger allerede fra starten og i den første designplan indbygger en række afhjælpende foranstaltninger, som fjerner eller i det mindste begrænser projektets endelige indvirkning på vandmiljøet og Natura 2000 i særdeleshed. Den traditionelle tilgang til udarbejdelsen af en plan eller et projekt, hvad enten det er til vandkraft eller for andre interesser, er først at udforme planen eller projektet i overensstemmelse med dens/dets formål og senere at inddrage bredere miljømæssige spørgsmål og spørgsmål vedrørende anvendelse. Dette resulterer dog ofte i, at potentielle konflikter tages i betragtning på et relativt sent stadium i planlægningsprocessen, på et tidspunkt hvor der er mindre råderum. I praksis betyder det også, at projekt- eller planudviklere har begrænset samspil med eksperter fra miljøsektoren, før projektet forelægges til en passende vurdering.

Udvælgelsen af det mest hensigtsmæssige projektdesign

Når designkonceptet allerede er så vidt fremskredet, bliver vurderingen af indvirkningen på miljøet ofte en øvelse i begrænsning af skaderne. Dette betyder, at der ikke er nogen garanti for succes, selv hvis alle reglerne for sådanne vurderinger, bl.a. ifølge habitatdirektivet, er blevet fulgt omhyggeligt. Denne traditionelle tilgang til projekt- eller plandesign kan også føre til lange diskussioner med planlægningsmyndigheder, andre interessegrupper og NGO'er i den offentlige høringsfase, som igen kan forårsage store forsinkelser i planlægningsprocessen og medføre yderligere omkostninger.

I erkendelse af disse vanskeligheder anlægger stadigt flere infrastrukturplanlæggere nu en integreret tilgang til projektplanlægning og -design. Via den integrerede tilgang overvejes både infrastrukturen og lokalitetens økologiske behov fra starten og indgår i det første projektdesign sammen med vandløbets andre arealanvendelser. Dette fremmer også en mere interaktiv og gennemsigtig planlægningsproces og tilskynder til aktiv bistand og input fra miljøforkæmpere og andre berørte parter lige fra begyndelsen.

I erkendelse af disse vanskeligheder anlægger stadigt flere infrastrukturplanlæggere nu en integreret tilgang til projektplanlægning og -design. Via den integrerede tilgang overvejes både infrastrukturen og lokalitetens økologiske behov fra starten og indgår i det første projektdesign sammen med vandløbets andre arealanvendelser. Dette fremmer også en mere interaktiv og gennemsigtig planlægningsproces og tilskynder til aktiv bistand og input fra miljøforkæmpere og andre berørte parter lige fra begyndelsen.

| Protokollen for vurdering af bæredygtig vandkraft

  Hydro4LIFE-projektet, der ledes af International Hydropower Association, har til formål at støtte gennemførelsen af en protokol for vurdering af bæredygtig vandkraft i EU. I protokollen foreslås en metode til at måle resultaterne af et vandkraftprojekt på grundlag af 20 miljømæssige, sociale, tekniske og økonomiske emner. Den giver et fælles sprog, så regeringer, civilsamfundet, finansielle institutioner og vandkraftsektoren kan tale om og evaluere spørgsmål om bæredygtighed. Protokollen er resultatet af et intensivt arbejde, der er udført af Hydropower Sustainability Assessment Forum, et globalt organ, der samler mange aktører og har repræsentanter fra NGO'er på det sociale område og miljøområdet, regeringer, banker og vandkraftsektoren.

  Vurderingerne dækker alle stadier af projektet: tidlig fase, forberedelse, gennemførelse og drift. Hvert projekt tildeles en karakter fra 1 til 5 (hvor 5 er gennemprøvet bedste praksis) for hvert af de 20 emner. Et af emnerne vedrører biodiversitet og invasive arter. I projektets forberedelsesfase lægges der særlig vægt på






  — | økosystemværdier |
| --- | --- |

Protokollen for vurdering af bæredygtig vandkraft

Protokollen for vurdering af bæredygtig vandkraft

Hydro4LIFE-projektet, der ledes af International Hydropower Association, har til formål at støtte gennemførelsen af en protokol for vurdering af bæredygtig vandkraft i EU. I protokollen foreslås en metode til at måle resultaterne af et vandkraftprojekt på grundlag af 20 miljømæssige, sociale, tekniske og økonomiske emner. Den giver et fælles sprog, så regeringer, civilsamfundet, finansielle institutioner og vandkraftsektoren kan tale om og evaluere spørgsmål om bæredygtighed. Protokollen er resultatet af et intensivt arbejde, der er udført af Hydropower Sustainability Assessment Forum, et globalt organ, der samler mange aktører og har repræsentanter fra NGO'er på det sociale område og miljøområdet, regeringer, banker og vandkraftsektoren.

metode

et fælles sprog

evaluere spørgsmål om bæredygtighed

Vurderingerne dækker alle stadier af projektet: tidlig fase, forberedelse, gennemførelse og drift. Hvert projekt tildeles en karakter fra 1 til 5 (hvor 5 er gennemprøvet bedste praksis) for hvert af de 20 emner. Et af emnerne vedrører biodiversitet og invasive arter. I projektets forberedelsesfase lægges der særlig vægt på

Vurderingerne dækker alle stadier af projektet

Et af emnerne vedrører biodiversitet og invasive arter

—

økosystemværdier

| — | levesteder |
| --- | --- |

—

levesteder

| — | specifikke spørgsmål såsom truede arter og fiskepassage i afvandingsområdet, reservoir og nedstrømsområder og |
| --- | --- |

—

specifikke spørgsmål såsom truede arter og fiskepassage i afvandingsområdet, reservoir og nedstrømsområder og

| — | potentielle virkninger af invasive arter i forbindelse med det planlagte projekt. |
| --- | --- |

—

potentielle virkninger af invasive arter i forbindelse med det planlagte projekt.

http://www.hydrosustainability.org/Protocol/The-Protocol-Documents.aspx

| Udvikling af bæredygtig vandkraft i Donaubækkenet: vejledende principper udviklet af Den Internationale Kommission for Beskyttelse af Donau (ICPDR)

  I 2010 anmodede ministrene fra Donaulandene om, at der blev udviklet vejledende principper for integration af miljøaspekter i udnyttelsen af vandkraft for at sikre en afbalanceret og integreret udvikling og sikre, at potentielle interessekonflikter håndteres fra begyndelsen. De vejledende principper blev udarbejdet som led i en bred demokratisk proces med deltagelse af repræsentanter for energi- og miljøforvaltninger, vandkraftsektoren, NGO'er og det videnskabelige miljø. De blev vedtaget af ICPDR i 2013 og indeholder følgende centrale henstillinger:

  Generelle principper for udvikling af bæredygtig vandkraft









  1) | Udvikling af vandkraft skal respektere principperne om bæredygtighed under ligelig hensyntagen til miljømæssige, sociale og økonomiske faktorer. |
| --- | --- |

Udvikling af bæredygtig vandkraft i Donaubækkenet: vejledende principper udviklet af Den Internationale Kommission for Beskyttelse af Donau (ICPDR)

Udvikling af bæredygtig vandkraft i Donaubækkenet: vejledende principper udviklet af Den Internationale Kommission for Beskyttelse af Donau (ICPDR)

I 2010 anmodede ministrene fra Donaulandene om, at der blev udviklet vejledende principper for integration af miljøaspekter i udnyttelsen af vandkraft for at sikre en afbalanceret og integreret udvikling og sikre, at potentielle interessekonflikter håndteres fra begyndelsen. De vejledende principper blev udarbejdet som led i en bred demokratisk proces med deltagelse af repræsentanter for energi- og miljøforvaltninger, vandkraftsektoren, NGO'er og det videnskabelige miljø. De blev vedtaget af ICPDR i 2013 og indeholder følgende centrale henstillinger:

Generelle principper for udvikling af bæredygtig vandkraft

Generelle principper for udvikling af bæredygtig vandkraft

1)

Udvikling af vandkraft skal respektere principperne om bæredygtighed under ligelig hensyntagen til miljømæssige, sociale og økonomiske faktorer.

| 2) | Produktion af vedvarende energi som f.eks. vandkraft bør være en del af en holistisk tilgang til energipolitik (national energiplan, herunder handlingsplaner for vedvarende energi). Et uudnyttet vedvarende energipotentiale, energibesparelser og øget energieffektivitet er vigtige punkter, som bør tages i betragtning i denne tilgang. |
| --- | --- |

2)

Produktion af vedvarende energi som f.eks. vandkraft bør være en del af en holistisk tilgang til energipolitik (national energiplan, herunder handlingsplaner for vedvarende energi). Et uudnyttet vedvarende energipotentiale, energibesparelser og øget energieffektivitet er vigtige punkter, som bør tages i betragtning i denne tilgang.

| 3) | For at sikre en bæredygtig vandkraftudvikling og skabe balance mellem de forskellige samfundsinteresser bør der udarbejdes nationale/regionale vandkraftstrategier på grundlag af disse vejledende principper for hele afvandingsområdet. Disse strategier bør omfatte multifunktionel udnyttelse af vandkraftinfrastruktur (oversvømmelseskontrol, vandforsyning osv.) og virkninger (herunder kumulative) på miljøet. |
| --- | --- |

3)

For at sikre en bæredygtig vandkraftudvikling og skabe balance mellem de forskellige samfundsinteresser bør der udarbejdes nationale/regionale vandkraftstrategier på grundlag af disse vejledende principper for hele afvandingsområdet. Disse strategier bør omfatte multifunktionel udnyttelse af vandkraftinfrastruktur (oversvømmelseskontrol, vandforsyning osv.) og virkninger (herunder kumulative) på miljøet.

| 4) | Afvejningen af samfundsinteresser på nationalt/regionalt niveau skal foretages på en gennemskuelig, struktureret og reproducerbar måde på grundlag af kriterier og relevante oplysninger med inddragelse af offentligheden på et tidligt tidspunkt i beslutningsprocessen. |
| --- | --- |

4)

Afvejningen af samfundsinteresser på nationalt/regionalt niveau skal foretages på en gennemskuelig, struktureret og reproducerbar måde på grundlag af kriterier og relevante oplysninger med inddragelse af offentligheden på et tidligt tidspunkt i beslutningsprocessen.

| 5) | Produktion af vedvarende energi anses normalt ikke som sådan for at være en væsentlig samfundsinteresse. Et vandkraftprojekt er ikke en væsentlig samfundsinteresse, blot fordi det skal producere vedvarende energi. Hver enkelt sag skal vurderes ud fra sine egne forudsætninger i henhold til national lovgivning. |
| --- | --- |

5)

Produktion af vedvarende energi anses normalt ikke som sådan for at være en væsentlig samfundsinteresse. Et vandkraftprojekt er ikke en væsentlig samfundsinteresse, blot fordi det skal producere vedvarende energi. Hver enkelt sag skal vurderes ud fra sine egne forudsætninger i henhold til national lovgivning.

| 6) | Inddragelse af borgere og borgergrupper, interesserede parter og NGO'er, hvis interesser berøres af et vandkraftprojekt, er afgørende for at optimere planlægningsprocesserne og udviklingen af en fælles forståelse og accept i den praktiske gennemførelse af nye vandkraftprojekter. |
| --- | --- |

6)

Inddragelse af borgere og borgergrupper, interesserede parter og NGO'er, hvis interesser berøres af et vandkraftprojekt, er afgørende for at optimere planlægningsprocesserne og udviklingen af en fælles forståelse og accept i den praktiske gennemførelse af nye vandkraftprojekter.

| 7) | Der skal ved udviklingen af vandkraft tages hensyn til klimaforandringernes indvirkning på de akvatiske økosystemer og vandressourcer (vandløbshabitaternes modstandsdygtighed, gennemstrømningsmængden og sæsonbestemte gennemstrømningsændringer). |
| --- | --- |

7)

Der skal ved udviklingen af vandkraft tages hensyn til klimaforandringernes indvirkning på de akvatiske økosystemer og vandressourcer (vandløbshabitaternes modstandsdygtighed, gennemstrømningsmængden og sæsonbestemte gennemstrømningsændringer).

Teknisk opgradering af eksisterende vandkraftværker og økologisk genopretning

Teknisk opgradering af eksisterende vandkraftværker og økologisk genopretning

| 8) | Teknisk opgradering af eksisterende vandkraftværker bør fremmes for at øge deres energiproduktion. Disse typer af forbedringer er den mest miljøvenlige metode til at nå miljømæssige mål (f.eks. vandrammedirektivet). |
| --- | --- |

8)

Teknisk opgradering af eksisterende vandkraftværker bør fremmes for at øge deres energiproduktion. Disse typer af forbedringer er den mest miljøvenlige metode til at nå miljømæssige mål (f.eks. vandrammedirektivet).

| 9) | Teknisk opgradering af eksisterende vandkraftværker bør knyttes til miljøkriterier for beskyttelse og forbedring af vandets tilstand. Nationale energistrategier og instrumenter bør anvende incitamenter eller miljømærker til at fremme og støtte teknisk opgradering økonomisk. |
| --- | --- |

9)

Teknisk opgradering af eksisterende vandkraftværker bør knyttes til miljøkriterier for beskyttelse og forbedring af vandets tilstand. Nationale energistrategier og instrumenter bør anvende incitamenter eller miljømærker til at fremme og støtte teknisk opgradering økonomisk.

| 10) | Kombinationen af teknisk opgradering med økologisk genopretning af eksisterende vandkraftanlæg indebærer en win-win-situation for både energiproduktionen og forbedringen af miljøforholdene. |
| --- | --- |

10)

Kombinationen af teknisk opgradering med økologisk genopretning af eksisterende vandkraftanlæg indebærer en win-win-situation for både energiproduktionen og forbedringen af miljøforholdene.

Strategisk planlægningsmetode for udvikling af ny vandkraft

Strategisk planlægningsmetode for udvikling af ny vandkraft

| 11) | En strategisk planlægningsmetode (knyttet til handlingsplanen for vedvarende energi og vandområdeplanen) anbefales med henblik på udvikling af nye vandkraftanlæg. Denne metode bør være baseret på en totrinsvurdering (herunder lister over anbefalede kriterier), den nationale/regionale vurdering efterfulgt af den projektspecifikke vurdering. Metoden er i overensstemmelse med forebyggelses- og forsigtighedsprincippet samt princippet om, at forureneren betaler. |
| --- | --- |

11)

En strategisk planlægningsmetode (knyttet til handlingsplanen for vedvarende energi og vandområdeplanen) anbefales med henblik på udvikling af nye vandkraftanlæg. Denne metode bør være baseret på en totrinsvurdering (herunder lister over anbefalede kriterier), den nationale/regionale vurdering efterfulgt af den projektspecifikke vurdering. Metoden er i overensstemmelse med forebyggelses- og forsigtighedsprincippet samt princippet om, at forureneren betaler.

| 12) | På det første trin afdækkes de vandløbsstrækninger, hvor udvikling af vandkraft er forbudt ved national eller regional lovgivning eller ved aftaler (udelukkelseszoner). På det andet trin vil alle andre strækninger blive vurderet ved hjælp af vurderingsskemaet og klassifikationssystemet (figur 14 og 15). |
| --- | --- |

12)

På det første trin afdækkes de vandløbsstrækninger, hvor udvikling af vandkraft er forbudt ved national eller regional lovgivning eller ved aftaler (udelukkelseszoner). På det andet trin vil alle andre strækninger blive vurderet ved hjælp af vurderingsskemaet og klassifikationssystemet (figur 14 og 15).

| 13) | Den nationale/regionale vurdering er et instrument, der skal hjælpe myndighederne til at lede nye vandkraftanlæg hen til de områder, hvor der forventes den mindste indvirkning på miljøet. Dette kan opnås ved at integrere vandkraftproduktion og økosystemernes behov og ved at støtte beslutningsprocessen gennem klare og gennemsigtige kriterier, herunder aspekter vedrørende energiforvaltning samt miljø- og landskabsforvaltning. Aspekter, som dækker hele Donaubækkenet, eller grænseoverskridende aspekter skal tages i betragtning, hvor det er relevant. |
| --- | --- |

13)

Den nationale/regionale vurdering er et instrument, der skal hjælpe myndighederne til at lede nye vandkraftanlæg hen til de områder, hvor der forventes den mindste indvirkning på miljøet. Dette kan opnås ved at integrere vandkraftproduktion og økosystemernes behov og ved at støtte beslutningsprocessen gennem klare og gennemsigtige kriterier, herunder aspekter vedrørende energiforvaltning samt miljø- og landskabsforvaltning. Aspekter, som dækker hele Donaubækkenet, eller grænseoverskridende aspekter skal tages i betragtning, hvor det er relevant.

| 14) | Den nationale/regionale vurdering gavner både miljøet og vandsektoren, men også vandkraftsektoren, da den øger forudsigeligheden af beslutningsprocessen og gør det gennemsigtigt, hvor der sandsynligvis kan udstedes tilladelser til nye projekter. |
| --- | --- |

14)

Den nationale/regionale vurdering gavner både miljøet og vandsektoren, men også vandkraftsektoren, da den øger forudsigeligheden af beslutningsprocessen og gør det gennemsigtigt, hvor der sandsynligvis kan udstedes tilladelser til nye projekter.

| 15) | Mens vurderingen på nationalt/regionalt plan er af mere generel karakter, giver den projektspecifikke vurdering, hvor der foretages en klassificering af, hvor hensigtsmæssige bestemte flodstrækninger er med hensyn til potentiel vandkraftudnyttelse, en mere detaljeret og tilbundsgående vurdering af fordele ved og virkninger af et konkret projekt. Dette bidrager til vurderingen af, om et projekt i tilstrækkelig grad er skræddersyet til en bestemt lokalitet. Den projektspecifikke vurdering foretages i forbindelse med en ansøgning om udstedelse af tilladelse til et nyt vandkraftværk og afhænger derfor af det specifikke projektdesign. |
| --- | --- |

15)

Mens vurderingen på nationalt/regionalt plan er af mere generel karakter, giver den projektspecifikke vurdering, hvor der foretages en klassificering af, hvor hensigtsmæssige bestemte flodstrækninger er med hensyn til potentiel vandkraftudnyttelse, en mere detaljeret og tilbundsgående vurdering af fordele ved og virkninger af et konkret projekt. Dette bidrager til vurderingen af, om et projekt i tilstrækkelig grad er skræddersyet til en bestemt lokalitet. Den projektspecifikke vurdering foretages i forbindelse med en ansøgning om udstedelse af tilladelse til et nyt vandkraftværk og afhænger derfor af det specifikke projektdesign.

| 16) | Aktuelle og nye politiske tiltag, navnlig gennemførelse af EU-lovgivning og EU's Donaustrategi bør afspejles i overensstemmelse hermed. |
| --- | --- |

16)

Aktuelle og nye politiske tiltag, navnlig gennemførelse af EU-lovgivning og EU's Donaustrategi bør afspejles i overensstemmelse hermed.

| 17) | For at støtte vandkraft på den mest bæredygtige måde bør incitamentsordninger til nye vandkraftprojekter tage hensyn til resultaterne af den strategiske planlægning og passende afhjælpende foranstaltninger. |
| --- | --- |

17)

For at støtte vandkraft på den mest bæredygtige måde bør incitamentsordninger til nye vandkraftprojekter tage hensyn til resultaterne af den strategiske planlægning og passende afhjælpende foranstaltninger.

Afhjælpning af negative virkninger af vandkraft

Afhjælpning af negative virkninger af vandkraft

| 18) | Der skal iværksættes afhjælpende foranstaltninger for at minimere de negative virkninger af vandkraftanlæg på vandøkosystemer. Hvis den nationale lovgivning giver mulighed for det, kan der ydes kompensation for produktionstab på eksisterende vandkraftværker på grund af gennemførelsen af afhjælpende foranstaltninger. |
| --- | --- |

18)

Der skal iværksættes afhjælpende foranstaltninger for at minimere de negative virkninger af vandkraftanlæg på vandøkosystemer. Hvis den nationale lovgivning giver mulighed for det, kan der ydes kompensation for produktionstab på eksisterende vandkraftværker på grund af gennemførelsen af afhjælpende foranstaltninger.

| 19) | Sikring af fiskenes vandring og økologisk gennemstrømning er prioriterede foranstaltninger, der skal bevare og forbedre vandområdernes økologiske tilstand. |
| --- | --- |

19)

Sikring af fiskenes vandring og økologisk gennemstrømning er prioriterede foranstaltninger, der skal bevare og forbedre vandområdernes økologiske tilstand.

| 20) | Andre afhjælpende foranstaltninger såsom forbedring af sedimentstyring, minimering af de negative virkninger af kunstige udsving i vandstanden (»hydropeaking«), opretholdelse af grundvandsforholdene eller genoprettelse af typespecifikke levesteder og bredzoner er vigtige for vandløbets økologi og vådområder, der er direkte afhængige af vandøkosystemerne. Disse foranstaltninger bør derfor tages i betragtning ved udformning af projektet, idet der tages hensyn til omkostningseffektivitet og sikkerhed i elforsyningen. |
| --- | --- |

20)

Andre afhjælpende foranstaltninger såsom forbedring af sedimentstyring, minimering af de negative virkninger af kunstige udsving i vandstanden (»hydropeaking«), opretholdelse af grundvandsforholdene eller genoprettelse af typespecifikke levesteder og bredzoner er vigtige for vandløbets økologi og vådområder, der er direkte afhængige af vandøkosystemerne. Disse foranstaltninger bør derfor tages i betragtning ved udformning af projektet, idet der tages hensyn til omkostningseffektivitet og sikkerhed i elforsyningen.

https://www.icpdr.org/main/activities-projects/hydropower

4.2.   Integrerede nationale eller regionale planer for vandkraft

Integrerede nationale eller regionale planer for vandkraft

Fysiske planer, som vedtages på nationalt, regionalt eller lokalt plan alt efter den gældende lovgivning i det enkelte land, gør det muligt at undersøge, hvilke forskellige krav der foreligger vedrørende jordarealer i et stort geografisk område. Dette gør det muligt at opstille en integreret strategi for bæredygtig udvikling, der søger at skabe synergier, og minimerer konflikter, hvor det er muligt.

Fysiske planer giver også en mere afbalanceret udviklingsramme, fordi de gør det muligt at tage bredere samfundsmæssige og miljømæssige hensyn i betragtning på et tidligt tidspunkt i planlægningsprocessen. Det fører normalt til en mere forudsigelig og stabil planlægningsramme for alle involverede, hvilket bør bidrage til at mindske risikoen for problemer og forsinkelser senere i forløbet, f.eks. i forbindelse med de enkelte projekter. De tilskynder desuden forskellige økonomiske sektorer, interessegrupper og offentligheden til at engagere sig gennem offentlig høring, hvorved der sikres større gennemsigtighed i beslutningsprocessen.

Fysisk planlægning og også sektorspecifik planlægning er derfor et vigtigt redskab for industrien. I forbindelse med vandkraft til energiproduktion har en række lande udviklet specifikke vandkraftplaner på nationalt eller regionalt plan med henblik på at træffe afgørelse om den fremtidige udvikling på baggrund af efterspørgsel og muligheder. Derudover skal alle medlemsstater udarbejde nationale planer om vedvarende energi i henhold til direktivet om vedvarende energi med henblik på at træffe beslutning om den mest hensigtsmæssige kombination af foranstaltninger for vedvarende energi for et bestemt land eller en bestemt region og dermed nå målene for anvendelse heraf. Begge plantyper gør det ikke alene muligt at foretage en analyse af de forventede behov for forskellige typer af vedvarende energi, herunder produktion af vandkraft, men giver også mulighed for at tage hensyn til bredere socioøkonomiske overvejelser (vandområdeplaner eller Natura 2000) i et tidligt og strategisk stadium i planlægningsprocessen.

| Passende vurdering af planer

  Habitatdirektivets artikel 6 kræver også passende vurderinger af planer og programmer (f.eks. nationale eller regionale vandkraftplaner eller handlingsplaner for vedvarende energi). Dette er bekræftet af Domstolen (44). En passende vurdering af en fysisk plan eller et program sker naturligvis på et mere strategisk niveau, men i bund og grund er proceduren den samme som for projekter. Vurderingen bør således tage hensyn til planens eller programmets virkning på Natura 2000-lokaliteternes integritet alene og i kombination med andre planer eller projekter.
  Arbejdet med vurderingen bør stå i et rimeligt forhold til planens geografiske anvendelsesområde og arten og omfanget af de eventuelle virkninger. Der skal også indhentes tilstrækkelige oplysninger om den foreslåede plan, således at den passende vurdering kan blive foretaget korrekt. Det underliggende mål er til enhver tid at undgå eller fjerne enhver forudseelig negativ indvirkning på Natura 2000-lokaliteters integritet eller at fjerne enhver rimelig grund til bekymring for, at en sådan skadelig virkning kan forekomme.
  En af de vigtigste fordele ved at foretage passende vurderinger af en bestemt plan er, at man derved kan foregribe eventuelle senere konflikter med Natura 2000-lokaliteter ved vurderingen af virkningerne af de enkelte projekter, f.eks. ved at finde områder til aktiviteterne uden for Natura 2000-lokaliteter. Det kræver også, at de involverede parter på et meget tidligt stadium i planlægningsprocessen overvejer, om mindre skadelige løsninger kan opfylde planens mål, og tilskynder dem til at udvikle en mere integreret og holistisk tilgang til vandkraftudvikling. |
| --- |

Passende vurdering af planer

Passende vurdering af planer

Habitatdirektivets artikel 6 kræver også passende vurderinger af planer og programmer (f.eks. nationale eller regionale vandkraftplaner eller handlingsplaner for vedvarende energi). Dette er bekræftet af Domstolen (44). En passende vurdering af en fysisk plan eller et program sker naturligvis på et mere strategisk niveau, men i bund og grund er proceduren den samme som for projekter. Vurderingen bør således tage hensyn til planens eller programmets virkning på Natura 2000-lokaliteternes integritet alene og i kombination med andre planer eller projekter.

44

Arbejdet med vurderingen bør stå i et rimeligt forhold til planens geografiske anvendelsesområde og arten og omfanget af de eventuelle virkninger. Der skal også indhentes tilstrækkelige oplysninger om den foreslåede plan, således at den passende vurdering kan blive foretaget korrekt. Det underliggende mål er til enhver tid at undgå eller fjerne enhver forudseelig negativ indvirkning på Natura 2000-lokaliteters integritet eller at fjerne enhver rimelig grund til bekymring for, at en sådan skadelig virkning kan forekomme.

En af de vigtigste fordele ved at foretage passende vurderinger af en bestemt plan er, at man derved kan foregribe eventuelle senere konflikter med Natura 2000-lokaliteter ved vurderingen af virkningerne af de enkelte projekter, f.eks. ved at finde områder til aktiviteterne uden for Natura 2000-lokaliteter. Det kræver også, at de involverede parter på et meget tidligt stadium i planlægningsprocessen overvejer, om mindre skadelige løsninger kan opfylde planens mål, og tilskynder dem til at udvikle en mere integreret og holistisk tilgang til vandkraftudvikling.

4.3.   Vild flora og fauna: risikokort og områdeinddeling

Vild flora og fauna: risikokort og områdeinddeling

Arealanvendelsesplaner eller sektorspecifikke planer dækker normalt et stort geografisk område. Dette omfang kombineret med planernes geografiske karakter gør det muligt at træffe strategiske beslutninger om kapacitet og placering af vandkraftværker over et bredt område, idet der tages hensyn til vandløbenes multifunktionelle rolle og beslutningernes potentielle indvirkninger på miljøet.

I denne sammenhæng er det et effektivt middel til at undgå eller minimere potentielle konflikter med Natura 2000-lokaliteter at udpege steder langs et vandløb, som anses for at være egnede eller uegnede til vandkraft. Dette kan derpå lægges over et kort over flodens naturbeskyttelsesinteresser for at udpege potentielle konfliktområder — f.eks. beskyttede områder såsom Natura 2000-lokaliteter eller migrationsruter for EU's beskyttede arter.

Risikokort, der viser følsomme områder for vilde dyr og planter, er nyttige i forbindelse med lokalisering af muligheder for udvikling af vandkraft i områder, der ligger uden for områder såsom Natura 2000-lokaliteter, hvor der er høj risiko for betydelige konsekvenser, og hvor de forskellige miljøtilladelsesprocedurer, hvad enten det er i henhold til vandrammedirektivet, habitatdirektivet eller VVM-direktivet, nødvendigvis vil blive mere besværlige og sandsynligvis vil blive afvist. Der kan også udarbejdes risikokort for udvalgte kategorier af arter (f.eks. fiskearter af europæisk betydning) eller bestemte typer af levesteder eller beskyttede områder i et forud fastsat område. Det er imidlertid vigtigt, at kortene er baseret på de bedste tilgængelige data, og at kriterierne for udvælgelse er gennemsigtige og klare for alle parter (og i sidste ende sendes i offentlig høring). Kortene bør også være i en tilstrækkeligt fin opløsning til, at de giver en pålidelig karakterisering af områderne.

Den anden store fordel ved risikokort for vilde dyr og planter er, at de bidrager til at foregribe potentielle konflikter med artikel 5 i fugledirektivet og artikel 12 og 13 i habitatdirektivet. Som forklaret i kapitel 1 har disse bestemmelser til formål at sikre beskyttelsen af arter af europæisk betydning i hele deres naturlige udbredelsesområde i EU, uanset om de er i en Natura 2000-lokalitet eller ej. Udviklere eller planlæggere af vandkraft skal derfor sørge for, at de arbejder i overensstemmelse med disse strenge regler om artsbeskyttelse.

Den anden store fordel ved risikokort for vilde dyr og planter er, at de bidrager til at foregribe potentielle konflikter med artikel 5 i fugledirektivet og artikel 12 og 13 i habitatdirektivet

Udviklere eller planlæggere af vandkraft skal derfor sørge for, at de arbejder i overensstemmelse med disse strenge regler om artsbeskyttelse

Imidlertid kan risikokort baseret på den eksisterende artsudbredelse være vildledende, da de eksisterende udbredelser i sig selv kan være et produkt af de eksisterende virkninger, der skal afhjælpes. Enhver anvendelse af sådanne kort skal ske under hensyntagen til planer om at genoprette arternes udbredelse. Når vandkraftkort og risikokort for vilde dyr og planter er udarbejdet, kan de lægges over hinanden, og forskellige strækninger af floden kan afsættes til en eller flere af følgende brede kategorier:

—   
  Gunstige områder
  — de områder, der har et godt vandkraftpotentiale (også med hensyn til opgradering af eksisterende anlæg), og hvor der er lav risiko for konflikt med naturbevaringsinteresser — f.eks. i et stærkt modificeret vandområde af lav økologisk interesse, og/eller hvor der ikke findes Natura 2000-lokaliteter eller EU-beskyttede migrerende arter.

Gunstige områder

—   
  Mindre gunstige områder
  — hvor der er en vis risiko for konflikt med en eller flere Natura 2000-lokaliteter eller EU-beskyttede arter langs floden.

Mindre gunstige områder

—   
  Ugunstige områder
  — hvor der er høj risiko for konflikt med en eller flere Natura 2000-lokaliteter eller EU-beskyttede vandløbsarter. Det er bedst at undgå disse områder, fordi det vil være meget vanskeligt eller umuligt at opfylde alle betingelserne i vurderingsproceduren efter habitatdirektivets artikel 6 og undtagelsesproceduren i henhold vandrammedirektivets artikel 4, stk. 7.

Ugunstige områder

Bemærk, at risikokort kun kan give et groft rids af områder med potentielt høj risiko (hvor det er bedst helt at undgå nye tiltag), mellemstor risiko (hvor afhjælpende foranstaltninger kan være mulige) og lav risiko (hvor virkningen forventes at være begrænset eller lav). De kan som sådan ikke træde i stedet for en vurdering af indvirkningen på miljøet (VVM) eller en passende vurdering på projektniveau. Disse kan stadig være nødvendige for individuelle projekter om udvikling af vandkraft.

Med omfattende artsundersøgelser inden for rammerne af VVM eller passende vurderinger på lokalitetsniveau vil det være muligt at fastsætte mere præcist, hvilke specifikke naturværdier og risici for virkninger der er sandsynlige for hver lokalitet. I den forbindelse kan kort på strategisk niveau allerede være en hjælp til at angive omfanget af den vurdering, der vil være nødvendig for de mere detaljerede og stringente referenceundersøgelser på det individuelle projektniveau.

| NATURA 2000 VIEWER: et nyttigt værktøj for projektudviklere

  http://natura2000.eea.europa.eu/
  Natura 2000 Viewer er et geografisk informationssystem (GIS) på nettet, der gør det muligt for udviklere at lokalisere og undersøge hver enkelt Natura 2000-lokalitet i EU-nettet. Lokaliteterne kan undersøges i et meget detaljeret målestoksforhold (1:500), der angiver lokalitetens afgrænsninger og dens vigtigste landskabstræk i en meget høj opløsning. For hver lokalitet kan der downloades en standardformular, der opregner de arter og naturtyper, som den er udpeget for, samt deres anslåede bestandsstørrelse eller område og bevaringstilstand på lokaliteten og lokalitetens betydning for den pågældende art eller naturtype. Der er også andre søge- og visningsmuligheder til rådighed, så data fra forskellige kilder kan lægges over hinanden på Natura 2000-lokaliteterne. |
| --- |

NATURA 2000 VIEWER: et nyttigt værktøj for projektudviklere

NATURA 2000 VIEWER: et nyttigt værktøj for projektudviklere

http://natura2000.eea.europa.eu/

Natura 2000 Viewer er et geografisk informationssystem (GIS) på nettet, der gør det muligt for udviklere at lokalisere og undersøge hver enkelt Natura 2000-lokalitet i EU-nettet. Lokaliteterne kan undersøges i et meget detaljeret målestoksforhold (1:500), der angiver lokalitetens afgrænsninger og dens vigtigste landskabstræk i en meget høj opløsning. For hver lokalitet kan der downloades en standardformular, der opregner de arter og naturtyper, som den er udpeget for, samt deres anslåede bestandsstørrelse eller område og bevaringstilstand på lokaliteten og lokalitetens betydning for den pågældende art eller naturtype. Der er også andre søge- og visningsmuligheder til rådighed, så data fra forskellige kilder kan lægges over hinanden på Natura 2000-lokaliteterne.

| Henstillinger fra ICPDR vedrørende nationale/regionale vurderinger og kriterier

  ICPDR anbefaler i sine vejledende principper en totrinsproces for strategisk områdeplanlægning af vandkraftproduktion på nationalt eller regionalt plan. Som et første skridt bør der udpeges vandløbsstrækninger, hvor udvikling af vandkraft er forbudt i henhold til relevante internationale, nationale eller regionale retsforskrifter og/eller aftaler (udelukkelseszoner). På andet trin bør alle andre strækninger vurderes ved hjælp af et forud fastlagt klassifikationssystem baseret på aftalte kriterier. Det er vigtigt, at vurderingen på nationalt/regionalt niveau er teknisk mulig og baseret på alle data, der kan indhentes på dette niveau. Det heraf følgende skema er et støtteværktøj ved beslutningen om en afbalanceret gennemførelse af energi- og miljøpolitiske målsætninger. Denne afvejning bør foretages af den kompetente nationale/regionale myndighed i hvert Donauland som led i en borgerinddragelsesproces. Resultaterne bør også indgå i vandområdeplanerne og handlingsplanerne for vedvarende energi. |
| --- |

Henstillinger fra ICPDR vedrørende nationale/regionale vurderinger og kriterier

Henstillinger fra ICPDR vedrørende nationale/regionale vurderinger og kriterier

ICPDR anbefaler i sine vejledende principper en totrinsproces for strategisk områdeplanlægning af vandkraftproduktion på nationalt eller regionalt plan. Som et første skridt bør der udpeges vandløbsstrækninger, hvor udvikling af vandkraft er forbudt i henhold til relevante internationale, nationale eller regionale retsforskrifter og/eller aftaler (udelukkelseszoner). På andet trin bør alle andre strækninger vurderes ved hjælp af et forud fastlagt klassifikationssystem baseret på aftalte kriterier. Det er vigtigt, at vurderingen på nationalt/regionalt niveau er teknisk mulig og baseret på alle data, der kan indhentes på dette niveau. Det heraf følgende skema er et støtteværktøj ved beslutningen om en afbalanceret gennemførelse af energi- og miljøpolitiske målsætninger. Denne afvejning bør foretages af den kompetente nationale/regionale myndighed i hvert Donauland som led i en borgerinddragelsesproces. Resultaterne bør også indgå i vandområdeplanerne og handlingsplanerne for vedvarende energi.

| Et kortlægningsværktøj til en økologisk helhedsplan for østrigske vandløb — WWF

  For WWF Østrig er det vigtigt, at fremtidige vandkraftinitiativer følger en strategisk tilgang, således at de resterende væsentlige, følsomme og intakte vandløbsstrækninger kan bevares. Til støtte for dette har WWF udarbejdet en økologisk helhedsplan med henblik på at tilvejebringe et teknisk velfunderet beslutningsgrundlag for vurdering af behovet for at beskytte østrigske vandområder (WWF Ökomasterplan, 2009).
  Undersøgelsen blev offentliggjort i 2009, og det var første gang den miljømæssige betydning af 53 af de største floder i Østrig med et vandløbsopland på over 500 km2 blev vurderet. Den indeholder også de officielle data om analysen af den aktuelle tilstand fra det ministerium, der har ansvaret for at gennemføre EU's vandrammedirektiv og giver oplysninger om beskyttelsesinteresser såsom Natura 2000-lokaliteter og andre beskyttede områder. Hver af vandstrækningerne blev kategoriseret og prioriteret efter betydning ifølge forskellige udvælgelseskriterier (f.eks. økologisk tilstand, situationen i beskyttede områder, hydromorfologi og længden af sammenhængende frie strømningsbaner).
  Hver vandløbsstrækning blev således rangordnet efter følgende følsomhedsklasser:






  — | Følsomhedsklasse 1: meget høj beskyttelsesprioritering baseret på den økologiske tilstand |
| --- | --- |

Et kortlægningsværktøj til en økologisk helhedsplan for østrigske vandløb — WWF

Et kortlægningsværktøj til en økologisk helhedsplan for østrigske vandløb — WWF

For WWF Østrig er det vigtigt, at fremtidige vandkraftinitiativer følger en strategisk tilgang, således at de resterende væsentlige, følsomme og intakte vandløbsstrækninger kan bevares. Til støtte for dette har WWF udarbejdet en økologisk helhedsplan med henblik på at tilvejebringe et teknisk velfunderet beslutningsgrundlag for vurdering af behovet for at beskytte østrigske vandområder (WWF Ökomasterplan, 2009).

Undersøgelsen blev offentliggjort i 2009, og det var første gang den miljømæssige betydning af 53 af de største floder i Østrig med et vandløbsopland på over 500 km2 blev vurderet. Den indeholder også de officielle data om analysen af den aktuelle tilstand fra det ministerium, der har ansvaret for at gennemføre EU's vandrammedirektiv og giver oplysninger om beskyttelsesinteresser såsom Natura 2000-lokaliteter og andre beskyttede områder. Hver af vandstrækningerne blev kategoriseret og prioriteret efter betydning ifølge forskellige udvælgelseskriterier (f.eks. økologisk tilstand, situationen i beskyttede områder, hydromorfologi og længden af sammenhængende frie strømningsbaner).

2

Hver vandløbsstrækning blev således rangordnet efter følgende følsomhedsklasser:

—

Følsomhedsklasse 1: meget høj beskyttelsesprioritering baseret på den økologiske tilstand

| — | Følsomhedsklasse 2: meget høj beskyttelsesprioritering på grund af situationen i reservatet/reservaterne |
| --- | --- |

—

Følsomhedsklasse 2: meget høj beskyttelsesprioritering på grund af situationen i reservatet/reservaterne

| — | Følsomhedsklasse 3: stærkt behov for beskyttelse på grundlag af morfologi |
| --- | --- |

—

Følsomhedsklasse 3: stærkt behov for beskyttelse på grundlag af morfologi

| — | Følsomhedsklasse 4: meget beskyttelsesværdig på grund af længden af sammenhængende fri gennemstrømningsbane |
| --- | --- |

—

Følsomhedsklasse 4: meget beskyttelsesværdig på grund af længden af sammenhængende fri gennemstrømningsbane

| — | Følsomhedsklasse 5: potentielt beskyttelsesværdig, da database om sikker vurdering af miljøtilstand mangler |
| --- | --- |

—

Følsomhedsklasse 5: potentielt beskyttelsesværdig, da database om sikker vurdering af miljøtilstand mangler

| — | Følsomhedsklasse 6: potentielt beskyttelsesværdig |
| --- | --- |

—

Følsomhedsklasse 6: potentielt beskyttelsesværdig

| — | Følsomhedsklasse 7: lav beskyttelsesprioritering |
| --- | --- |

—

Følsomhedsklasse 7: lav beskyttelsesprioritering

| — | Følsomhedsklasse 8: eksisterende økonomisk energiudnyttelse |
| --- | --- |

—

Følsomhedsklasse 8: eksisterende økonomisk energiudnyttelse

| — | Mangelfulde data (økologisk tilstand, hydromorfologi) |
| --- | --- |

—

Mangelfulde data (økologisk tilstand, hydromorfologi)

Image

http://www.oekomasterplan.at/home.html

| Planlægningsinstrumenter til afbalancering af vandkraftudvikling og genopretning af vandmiljøer i Frankrig

  I 2008 afholdt det franske ministerium for økologi, bæredygtig udvikling og energi en rundbordsdiskussion om, hvordan man kan videreudvikle bæredygtig vandkraft og samtidig genoprette vandmiljøet i Frankrig. To mål skulle opfyldes: generering af yderligere 3 TWh årlig produktion inden 2020 og opnåelse af god tilstand i 66 % af overfladevandområderne inden 2015.
  Efter omfattende drøftelser med lokalt valgte myndigheder, vandkraftproducenter, det nationale udvalg for erhvervsmæssigt ferskvandsfiskeri og en række NGO'er undertegnede ministeriet en aftale med fire centrale mål:






  — | at støtte vandkraft gennem en løbende proces med fælles forskning i miljøintegration, overvågning og kontrol |
| --- | --- |

Planlægningsinstrumenter til afbalancering af vandkraftudvikling og genopretning af vandmiljøer i Frankrig

Planlægningsinstrumenter til afbalancering af vandkraftudvikling og genopretning af vandmiljøer i Frankrig

I 2008 afholdt det franske ministerium for økologi, bæredygtig udvikling og energi en rundbordsdiskussion om, hvordan man kan videreudvikle bæredygtig vandkraft og samtidig genoprette vandmiljøet i Frankrig. To mål skulle opfyldes: generering af yderligere 3 TWh årlig produktion inden 2020 og opnåelse af god tilstand i 66 % af overfladevandområderne inden 2015.

Efter omfattende drøftelser med lokalt valgte myndigheder, vandkraftproducenter, det nationale udvalg for erhvervsmæssigt ferskvandsfiskeri og en række NGO'er undertegnede ministeriet en aftale med fire centrale mål:

—

at støtte vandkraft gennem en løbende proces med fælles forskning i miljøintegration, overvågning og kontrol

| — | at modernisere og optimere de eksisterende værker ved at arbejde hen imod en effektiv gennemførelse af forskrifterne om at øge minimumsgennemstrømningen inden januar 2014 og indføre obligatoriske fiskepassager. Endvidere skulle enhver fornyelse af koncessioner ledsages af foranstaltninger til at forbedre værkets energieffektivitet og miljøvenlighed |
| --- | --- |

—

at modernisere og optimere de eksisterende værker ved at arbejde hen imod en effektiv gennemførelse af forskrifterne om at øge minimumsgennemstrømningen inden januar 2014 og indføre obligatoriske fiskepassager. Endvidere skulle enhver fornyelse af koncessioner ledsages af foranstaltninger til at forbedre værkets energieffektivitet og miljøvenlighed

| — | at fjerne de mest problematiske hindringer for økologisk kontinuitet, der er afdækket i det nationale program og at implementere disse genopretningssystemer ved hjælp af midler fra vandagenturerne |
| --- | --- |

—

at fjerne de mest problematiske hindringer for økologisk kontinuitet, der er afdækket i det nationale program og at implementere disse genopretningssystemer ved hjælp af midler fra vandagenturerne

| — | at udvikle en ordning for vandkraftudvikling af »høj miljømæssig kvalitet«, der har minimal indvirkning på miljøet. Områder til opførelse af nye anlæg skal fortrinsvis søges og udvælges, hvor der er få miljømæssige udfordringer, og områder med en rig biodiversitet (forbudte vandløb og kontinuerlige vandløb) skal undgås. |
| --- | --- |

—

at udvikle en ordning for vandkraftudvikling af »høj miljømæssig kvalitet«, der har minimal indvirkning på miljøet. Områder til opførelse af nye anlæg skal fortrinsvis søges og udvælges, hvor der er få miljømæssige udfordringer, og områder med en rig biodiversitet (forbudte vandløb og kontinuerlige vandløb) skal undgås.

Mellem 2012 og 2015 vedtog regeringen derfor to lister over beskyttede vandløb for at sikre overensstemmelse med vandrammedirektivet. Den første liste omfatter forbudte vandløb eller beskyttede vandløb, hvor der ikke kan gives tilladelse til opførelse af nye hindringer, og eksisterende dæmninger skal sikre økologisk kontinuitet på det tidspunkt, hvor deres tilladelse skal fornys. Den anden liste omfatter vandløb, hvor det prioriteres at genoprette kontinuiteten ved de eksisterende dæmninger. På disse vandløb skal eksisterende dæmninger justeres inden for 5 år for at sikre fiskevandring og en tilstrækkelig overførsel af sedimenter, både opstrøms og nedstrøms.

Følgende er medtaget på den første liste: vandløb med høj status (f.eks. i Natura 2000), vandløb med diadrome vandrende fiskearter (også ofte i Natura 2000) og biologiske reservoirer. Tilsammen udgør de ca. 25-30 % af vandløbene i Frankrig. Den anden liste omfatter andre vandløb med diadrome vandrende fiskearter, vandløb, der muligvis ikke kan opfylde miljømålene på grund af hydromorfologisk belastning og ineffektiv anvendelse af biologiske reservoirer som fastsat i vandområdeplanen. Tilsammen tegner de sig for ca. 10 % af vandløbene.

Identifikation af potentielle områder til ny vandkraft under de regionale planer for vedvarende energi er hovedsagelig baseret på vandkraftdata og på kompatibilitet med liste 1 og 2, hvori der udpeges områder, som anses for passende, mindre passende eller ikke passende.

Kilde: https://circabc.europa.eu/sd/a/85a4834a-5733-4474-9686-d6d94d722b95/Presentation-Planning%20instruments%20for%20hydropower%20and%20preserved%20rivers%20in%20France.pdf

Kilde:

4.4.   Tidlig høring

Tidlig høring

Tidlig høring af aktører på miljøområdet og alle andre interessenter er vigtig for at sikre, at der findes acceptable og bæredygtige løsninger. Det er ligeledes vigtigt at nå frem til en fælles forståelse af, hvad der står på spil, og tilskynde til samarbejde for at finde frem til løsninger, især hvis de økologiske virkninger af et projekt viser sig ikke at være egnede til konventionelle afhjælpende metoder.

Ofte skyldes konflikter manglende inddragelse af miljøaktører tilstrækkeligt tidligt i planlægningen, hvilket kan føre til langvarige og dyre forsinkelser. Ideelt set bør interessenter og den brede offentlighed deltage i alle stadier af udviklingen af projektet eller planen. Deltagelse er særligt vigtig i projekt- eller plandefinitionsfasen og i den interaktive, løbende proces, hvor der udarbejdes realistiske alternative løsninger for problematiske områder.

EU-lovgivning og -procedurer er ikke særligt specifikke med hensyn til kravet om offentlig høring og deltagelse og omfatter normalt først formelle skridt til offentlig høring efter afslutningen af vurderinger af indvirkningen på miljøet og forelæggelse af projektplaner til godkendelse. Dette bør imidlertid ikke forhindre, at bygherrer træffer deres egne foranstaltninger til at afholde offentlige høringer fra et så tidligt tidspunkt som muligt.

Målene for en velorganiseret offentlig deltagelsesstrategi bør være at:

| — | sikre en gennemsigtig planlægnings- og beslutningsproces for infrastrukturplanen eller -projektet og åbenhed om alle relevante oplysninger og data |
| --- | --- |

—

sikre en gennemsigtig planlægnings- og beslutningsproces for infrastrukturplanen eller -projektet og åbenhed om alle relevante oplysninger og data

| — | øge kendskabet til de samlede plan- eller projektmål og dertil knyttede spørgsmål |
| --- | --- |

—

øge kendskabet til de samlede plan- eller projektmål og dertil knyttede spørgsmål

| — | vinde borgernes støtte til planlægningsprocessen og til gennemførelsen af projektet eller planen |
| --- | --- |

—

vinde borgernes støtte til planlægningsprocessen og til gennemførelsen af projektet eller planen

| — | integrere centrale aktører i planlægningsfasen for at skabe en atmosfære af gensidig tillid og respekt og dermed fremme offentlighedens accept og en vellykket gennemførelse af planen eller projektet. |
| --- | --- |

—

integrere centrale aktører i planlægningsfasen for at skabe en atmosfære af gensidig tillid og respekt og dermed fremme offentlighedens accept og en vellykket gennemførelse af planen eller projektet.

I praksis er følgende aspekter særligt vigtige for at sikre en vellykket høring af interessenter og deres deltagelse:

| — | tidspunktet for offentlig deltagelse: Inddragelsen af interessenter bør indledes på det tidligste trin af en plan eller et projekt, således at miljøoplysningerne kan udnyttes ved overvejelserne over alternativer til udformning, placering og finansieringsordninger. Høringen af interessenter bør fortsætte under hele miljøvurderingsprocessen og i hele plan- eller projektforløbet |
| --- | --- |

—

tidspunktet for offentlig deltagelse: Inddragelsen af interessenter bør indledes på det tidligste trin af en plan eller et projekt, således at miljøoplysningerne kan udnyttes ved overvejelserne over alternativer til udformning, placering og finansieringsordninger. Høringen af interessenter bør fortsætte under hele miljøvurderingsprocessen og i hele plan- eller projektforløbet

tidspunktet for offentlig deltagelse:

| — | udpegning af relevante interessegrupper: Udpegningen af de relevante interessegrupper eller aktører er afgørende for en vellykket inddragelse af offentligheden, hvad enten det er i forbindelse med en politik, en plan eller et program (f.eks. sektorbestemt eller regionalt) eller et projekt. En analyse af den sociale sammensætning af det samfund, hvori planen eller projektet er planlagt, vil også bidrage til at sikre, at alle de relevante sociale aktører eller interessenter bliver udpeget og inddraget i høringen |
| --- | --- |

—

udpegning af relevante interessegrupper: Udpegningen af de relevante interessegrupper eller aktører er afgørende for en vellykket inddragelse af offentligheden, hvad enten det er i forbindelse med en politik, en plan eller et program (f.eks. sektorbestemt eller regionalt) eller et projekt. En analyse af den sociale sammensætning af det samfund, hvori planen eller projektet er planlagt, vil også bidrage til at sikre, at alle de relevante sociale aktører eller interessenter bliver udpeget og inddraget i høringen

udpegning af relevante interessegrupper:

| — | valg af den rette form for kommunikation og høring: Inddragelse af offentligheden kan spænde fra en simpel videregivelse af information til høring og videre til fuld deltagelse i beslutningstagningen:






  — | Information: envejsinformationsstrøm fra den projektansvarlige til offentligheden |
| --- | --- | --- |

—

valg af den rette form for kommunikation og høring: Inddragelse af offentligheden kan spænde fra en simpel videregivelse af information til høring og videre til fuld deltagelse i beslutningstagningen:

valg af den rette form for kommunikation og høring:

—

Information: envejsinformationsstrøm fra den projektansvarlige til offentligheden

Information:

| — | Høring: udveksling af oplysninger mellem den projektansvarlige og offentligheden, idet offentligheden får mulighed for at udtrykke synspunkter og den projektansvarlige for at svare |
| --- | --- |

—

Høring: udveksling af oplysninger mellem den projektansvarlige og offentligheden, idet offentligheden får mulighed for at udtrykke synspunkter og den projektansvarlige for at svare

Høring:

| — | Deltagelse: udveksling af oplysninger og idéer, hvor den projektansvarlige og offentligheden deltager i fælles analyse og fastlæggelse af dagsordener, og offentligheden/interessenterne er frivilligt involveret i beslutningstagningen om udformning og forvaltning af projektet gennem konsensus om de vigtigste punkter. I hvor høj grad offentligheden inddrages i forbindelse med en bestemt plan eller et bestemt projekt vil variere afhængigt af den sociale og politiske sammenhæng. Som hjælp til at bestemme en passende grad af deltagelse kan der udarbejdes et deltagelsesskema for hver af de vigtigste interessentgrupper. Skemaet kan også anvendes som et systematisk værktøj til at definere en interessents roller og ansvarsområder og afdække områder med potentiel uenighed mellem grupperne |
| --- | --- |

—

Deltagelse: udveksling af oplysninger og idéer, hvor den projektansvarlige og offentligheden deltager i fælles analyse og fastlæggelse af dagsordener, og offentligheden/interessenterne er frivilligt involveret i beslutningstagningen om udformning og forvaltning af projektet gennem konsensus om de vigtigste punkter. I hvor høj grad offentligheden inddrages i forbindelse med en bestemt plan eller et bestemt projekt vil variere afhængigt af den sociale og politiske sammenhæng. Som hjælp til at bestemme en passende grad af deltagelse kan der udarbejdes et deltagelsesskema for hver af de vigtigste interessentgrupper. Skemaet kan også anvendes som et systematisk værktøj til at definere en interessents roller og ansvarsområder og afdække områder med potentiel uenighed mellem grupperne

Deltagelse:

| — | Ejerskab og engagement: Tidlige høringer af potentielt berørte grupper kan forbedre miljøoplysningerne til beslutningstagerne (f.eks. ved at afdække miljømæssige virkninger eller udforme passende afhjælpende foranstaltninger) og bidrage til at minimere potentielle konflikter og forsinkelser. En reel indsats for at stille oplysninger til rådighed for offentligheden og reagere på forslag eller bekymringer medvirker også til at forebygge misforståelser og kan føre til, at projekter i højere grad accepteres med en større følelse af lokalt ejerskab. |
| --- | --- |

—

Ejerskab og engagement: Tidlige høringer af potentielt berørte grupper kan forbedre miljøoplysningerne til beslutningstagerne (f.eks. ved at afdække miljømæssige virkninger eller udforme passende afhjælpende foranstaltninger) og bidrage til at minimere potentielle konflikter og forsinkelser. En reel indsats for at stille oplysninger til rådighed for offentligheden og reagere på forslag eller bekymringer medvirker også til at forebygge misforståelser og kan føre til, at projekter i højere grad accepteres med en større følelse af lokalt ejerskab.

Ejerskab og engagement:

Offentlig høring og deltagelse kan uden tvivl tage tid og være krævende, men anvendt positivt kan det reducere modstand og styrke mulighederne for succes på længere sigt.

| Strategisk planlægning og samarbejde om et vandløbsopland i England

  Den tilgang, der er baseret på et vandløbsopland, omfatter samarbejde i et vandløbsopland om at levere tværgående forbedringer af vores vandmiljøer. Fællesskabspartnerskaber, som bringer lokal viden og ekspertise, er aktive i hvert af de 100+ vandløbsoplande ifølge vandrammedirektivet i hele England og går ind over grænsen til Wales.
  Mere end 1 500 organisationer er engageret i vandløbsoplandsbaserede strategier i hele landet, herunder NGO'er, vandforsyningsvirksomheder, lokale myndigheder, statslige myndigheder, jordejere, lystfiskerforeninger, repræsentative organer for landbrugere, universiteter og lokale virksomheder.
  Partnerskaber etableret på grundlag af vandløbsoplandet skaber omkostningseffektive resultater i praksis, som har givet mange fordele såsom bedre vandkvalitet, styrket biodiversitet, mindre risiko for oversvømmelse, modstandsdygtighed over for klimaforandringer og større engagement hos lokalsamfundet i deres lokale vandløb. Partnerskaber kan fungere som katalysatorer for tiltrækning af yderligere midler, og til dato har nogle gearet op til otte gange den oprindelige investering.
  En række forskningsprojekter har nu påvist, at et styrket vandløbsoplandspartnerskab bestående af forskellige interessenter og tekniske specialister i og omkring et vandløbsopland kan være ansvarligt for at koordinere planlægning, finansiering og levering af god økologisk tilstand for det pågældende vandløb og dets opland.
  De har også vist, at en integreret interessentdrevet vurdering af et vandløbsopland kan bidrage til at udvikle en omfattende forståelse af udfordringerne og derefter udvikle en strategisk, målrettet, afbalanceret og derfor omkostningseffektiv forvaltningsplan for indgreb i vandløbsoplandet.
  http://www.catchmentbasedapproach.org/ |
| --- |

Strategisk planlægning og samarbejde om et vandløbsopland i England

Strategisk planlægning og samarbejde om et vandløbsopland i England

Den tilgang, der er baseret på et vandløbsopland, omfatter samarbejde i et vandløbsopland om at levere tværgående forbedringer af vores vandmiljøer. Fællesskabspartnerskaber, som bringer lokal viden og ekspertise, er aktive i hvert af de 100+ vandløbsoplande ifølge vandrammedirektivet i hele England og går ind over grænsen til Wales.

Mere end 1 500 organisationer er engageret i vandløbsoplandsbaserede strategier i hele landet, herunder NGO'er, vandforsyningsvirksomheder, lokale myndigheder, statslige myndigheder, jordejere, lystfiskerforeninger, repræsentative organer for landbrugere, universiteter og lokale virksomheder.

Partnerskaber etableret på grundlag af vandløbsoplandet skaber omkostningseffektive resultater i praksis, som har givet mange fordele såsom bedre vandkvalitet, styrket biodiversitet, mindre risiko for oversvømmelse, modstandsdygtighed over for klimaforandringer og større engagement hos lokalsamfundet i deres lokale vandløb. Partnerskaber kan fungere som katalysatorer for tiltrækning af yderligere midler, og til dato har nogle gearet op til otte gange den oprindelige investering.

En række forskningsprojekter har nu påvist, at et styrket vandløbsoplandspartnerskab bestående af forskellige interessenter og tekniske specialister i og omkring et vandløbsopland kan være ansvarligt for at koordinere planlægning, finansiering og levering af god økologisk tilstand for det pågældende vandløb og dets opland.

De har også vist, at en integreret interessentdrevet vurdering af et vandløbsopland kan bidrage til at udvikle en omfattende forståelse af udfordringerne og derefter udvikle en strategisk, målrettet, afbalanceret og derfor omkostningseffektiv forvaltningsplan for indgreb i vandløbsoplandet.

http://www.catchmentbasedapproach.org/

| CABA VIDENBANK

  Formålet med webstedet om den vandløbsoplandsbaserede metode (Catchment based Approach, CaBA), er at vise det store arbejde, som udføres af vandløbsoplandspartnerskaber i hele landet. Ved at udveksle bedste praksis ønsker vi at undgå dobbeltarbejde og at sikre, at værter for CaBA kan nyde godt af alle de erfaringer, der er høstet gennem årene af personer, som er involveret i forvaltning af vandløbsoplande. I sidste ende er dette websted udformet for at styrke CaBA-partnerskaber ved at vise dem de mange og forskelligartede måder, hvorpå inddragende planlægning og forvaltning af vandløbsoplande kan gennemføres. |
| --- |
| | | | |
| INDDRAG | ANVEND DATA | GENNEMFØR | OVERVÅG |
| vandløbsoplandets interessenter, og opbyg et effektivt partnerskab | og anden dokumentation som input til den interessentstyrede planlægning for vandløbsoplandet | målrettede og integrerede indgreb til forvaltning af vandløbsoplandet | og foretag en modelberegning af miljøforbedringerne |
| Lær mere | Lær mere | Lær mere | Lær mere |

CABA VIDENBANK

CABA VIDENBANK

Formålet med webstedet om den vandløbsoplandsbaserede metode (Catchment based Approach, CaBA), er at vise det store arbejde, som udføres af vandløbsoplandspartnerskaber i hele landet. Ved at udveksle bedste praksis ønsker vi at undgå dobbeltarbejde og at sikre, at værter for CaBA kan nyde godt af alle de erfaringer, der er høstet gennem årene af personer, som er involveret i forvaltning af vandløbsoplande. I sidste ende er dette websted udformet for at styrke CaBA-partnerskaber ved at vise dem de mange og forskelligartede måder, hvorpå inddragende planlægning og forvaltning af vandløbsoplande kan gennemføres.

Image

Image

Image

Image

INDDRAG

ANVEND DATA

GENNEMFØR

OVERVÅG

vandløbsoplandets interessenter, og opbyg et effektivt partnerskab

og anden dokumentation som input til den interessentstyrede planlægning for vandløbsoplandet

målrettede og integrerede indgreb til forvaltning af vandløbsoplandet

og foretag en modelberegning af miljøforbedringerne

Lær mere

Lær mere

Lær mere

Lær mere

5.   VURDERINGSPROCEDUREN IFØLGE HABITATDIREKTIVET

VURDERINGSPROCEDUREN IFØLGE HABITATDIREKTIVET

5.1.   Indledning

Indledning

EU's naturlovgivning kræver, at enhver plan eller ethvert projekt, der kan forventes at få betydelig indvirkning på en eller flere Natura 2000-lokaliteter, underkastes en passende vurdering i henhold til habitatdirektivets artikel 6, stk. 3. Dette kapitel indeholder en trinvis vejledning i gennemførelsen af en passende vurdering, navnlig for vandkraftplaner og -projekter (45).

45

| Artikel 6, stk. 3



  Alle planer eller projekter, der ikke er direkte forbundet med eller nødvendige for lokalitetens forvaltning, men som i sig selv eller i forbindelse med andre planer og projekter kan påvirke en sådan lokalitet væsentligt, vurderes med hensyn til deres virkninger på lokaliteten under hensyn til bevaringsmålsætningerne for denne. På baggrund af konklusionerne af vurderingen af virkningerne på lokaliteten, og med forbehold af stk. 4, giver de kompetente nationale myndigheder først deres tilslutning til en plan eller et projekt, når de har sikret sig, at den/det ikke skader lokalitetens integritet, og når de — hvis det anses for nødvendigt — har hørt offentligheden.



  Artikel 6, stk. 4



  Hvis en plan eller et projekt, på trods af at virkningerne på lokaliteten vurderes negativt, alligevel skal gennemføres af bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser, herunder af social eller økonomisk art, fordi der ikke findes nogen alternativ løsning, træffer medlemsstaten alle nødvendige kompensationsforanstaltninger for at sikre, at den globale sammenhæng i Natura 2000 beskyttes. Medlemsstaten underretter Kommissionen om, hvilke kompensationsforanstaltninger der træffes. |
| --- |

Artikel 6, stk. 3

Artikel 6, stk. 3

Alle planer eller projekter, der ikke er direkte forbundet med eller nødvendige for lokalitetens forvaltning, men som i sig selv eller i forbindelse med andre planer og projekter kan påvirke en sådan lokalitet væsentligt, vurderes med hensyn til deres virkninger på lokaliteten under hensyn til bevaringsmålsætningerne for denne. På baggrund af konklusionerne af vurderingen af virkningerne på lokaliteten, og med forbehold af stk. 4, giver de kompetente nationale myndigheder først deres tilslutning til en plan eller et projekt, når de har sikret sig, at den/det ikke skader lokalitetens integritet, og når de — hvis det anses for nødvendigt — har hørt offentligheden.

Alle planer eller projekter, der ikke er direkte forbundet med eller nødvendige for lokalitetens forvaltning, men som i sig selv eller i forbindelse med andre planer og projekter kan påvirke en sådan lokalitet væsentligt, vurderes med hensyn til deres virkninger på lokaliteten under hensyn til bevaringsmålsætningerne for denne. På baggrund af konklusionerne af vurderingen af virkningerne på lokaliteten, og med forbehold af stk. 4, giver de kompetente nationale myndigheder først deres tilslutning til en plan eller et projekt, når de har sikret sig, at den/det ikke skader lokalitetens integritet, og når de — hvis det anses for nødvendigt — har hørt offentligheden.

Artikel 6, stk. 4

Artikel 6, stk. 4

Hvis en plan eller et projekt, på trods af at virkningerne på lokaliteten vurderes negativt, alligevel skal gennemføres af bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser, herunder af social eller økonomisk art, fordi der ikke findes nogen alternativ løsning, træffer medlemsstaten alle nødvendige kompensationsforanstaltninger for at sikre, at den globale sammenhæng i Natura 2000 beskyttes. Medlemsstaten underretter Kommissionen om, hvilke kompensationsforanstaltninger der træffes.

Hvis en plan eller et projekt, på trods af at virkningerne på lokaliteten vurderes negativt, alligevel skal gennemføres af bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser, herunder af social eller økonomisk art, fordi der ikke findes nogen alternativ løsning, træffer medlemsstaten alle nødvendige kompensationsforanstaltninger for at sikre, at den globale sammenhæng i Natura 2000 beskyttes. Medlemsstaten underretter Kommissionen om, hvilke kompensationsforanstaltninger der træffes.

Da Natura 2000 vedrører Europas mest værdifulde og truede naturtyper og arter, er det logisk, at procedurerne for godkendelse af udviklingsprojekter, der kan forventes at få en betydelig negativ indvirkning på disse lokaliteter, skal være tilstrækkeligt strenge til at undgå at underminere de overordnede mål for fugledirektivet og habitatdirektivet. Der lægges derfor særlig vægt på behovet for at træffe afgørelser på grundlag af robust videnskabelig dokumentation og ekspertise. Forsinkelser i godkendelsesprocessen skyldes meget ofte, at vurderingen er af dårlig kvalitet, hvilket hindrer de kompetente myndigheders bedømmelse af planens eller projektets virkninger.

Det er også vigtigt ikke at forveksle miljøvurderinger, der foretages i henhold til direktivet om vurdering af indvirkning på miljøet (VVM) og direktivet om strategisk miljøvurdering (SMV) eller undtagelsesproceduren i henhold til vandrammedirektivets (VRD) artikel 4, stk. 7, med den passende vurdering, der udføres i henhold til habitatdirektivets artikel 6, stk. 3. Selv om disse vurderinger ofte foretages sammen og med fordel kan samordnes, har de forskellige formål og anvendes til at vurdere virkningerne på forskellige aspekter af miljøet. Så selv om de alle ideelt set bør samordnes, kan de øvrige ikke erstatte eller træde i stedet for en passende vurdering.

Den passende vurdering fokuserer på arter og naturtyper, der er beskyttet af fugledirektivet og habitatdirektivet, og navnlig de arter og naturtyper, for hvilke der er udpeget en Natura 2000-lokalitet. En passende vurdering i henhold til artikel 6, stk. 3, har således et snævrere anvendelsesområde end en vurdering i henhold til vandrammedirektivet, VVM-direktivet eller SMV-direktivet, idet de er afgrænset til konsekvenser for Natura 2000-lokaliteter i lyset af deres bevaringsmålsætninger.

passende vurdering fokuserer på arter og naturtyper, der er beskyttet af fugledirektivet og habitatdirektivet, og navnlig de arter og naturtyper, for hvilke der er udpeget en Natura 2000-lokalitet

Virkningerne af den enkelte vurderingsprocedure er også forskellige. For den passende vurdering og vandrammedirektivet er resultatet retligt bindende for den kompetente myndighed og er bestemmende for dens endelige afgørelse. Så hvis det ved en passende vurdering afgøres, at der vil være en negativ indvirkning på Natura 2000-lokalitetens integritet, på trods af at der træffes afhjælpende foranstaltninger, kan planen eller projektet kun godkendes, hvis betingelserne i artikel 6, stk. 4, er opfyldt.

5.2.   Hvornår er artikel 6-proceduren påkrævet?

Hvornår er artikel 6-proceduren påkrævet?

De proceduremæssige og materielle garantier, der skal anvendes for enhver plan eller ethvert projekt, der kan forventes at få betydelig indvirkning på en Natura 2000-lokalitet, er fastsat i habitatdirektivets artikel 6.

Formålet med denne procedure er at:

| — | vurdere indvirkningerne af en plan eller et projekt, der kan forventes at have en betydelig indvirkning på en Natura 2000-lokalitet på baggrund af bevaringsmålsætningerne for lokaliteten |
| --- | --- |

—

vurdere indvirkningerne af en plan eller et projekt, der kan forventes at have en betydelig indvirkning på en Natura 2000-lokalitet på baggrund af bevaringsmålsætningerne for lokaliteten

| — | fastslå, om disse indvirkninger vil påvirke lokalitetens integritet negativt |
| --- | --- |

—

fastslå, om disse indvirkninger vil påvirke lokalitetens integritet negativt

| — | indføre en mekanisme til godkendelse af en plan eller et projekt, som har en skadelig virkning, hvis der ikke findes alternative løsninger, som er mindre skadelige, og hvis det anses for nødvendigt af bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser |
| --- | --- |

—

indføre en mekanisme til godkendelse af en plan eller et projekt, som har en skadelig virkning, hvis der ikke findes alternative løsninger, som er mindre skadelige, og hvis det anses for nødvendigt af bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser

| — | sikre, at der i sidstnævnte tilfælde træffes kompensationsforanstaltninger, så den overordnede sammenhæng i Natura 2000 beskyttes. |
| --- | --- |

—

sikre, at der i sidstnævnte tilfælde træffes kompensationsforanstaltninger, så den overordnede sammenhæng i Natura 2000 beskyttes.

Der anvendes en række udtryk i artikel 6, stk. 3, for at præcisere, om en passende vurdering er påkrævet. Det drejer sig om:

| — | alle planer eller projekter, |
| --- | --- |

—

alle planer eller projekter,

| — | som kan påvirke mindst én Natura 2000-lokalitet væsentligt, |
| --- | --- |

—

som kan påvirke mindst én Natura 2000-lokalitet væsentligt,

| — | i sig selv eller i forbindelse med andre planer og projekter, |
| --- | --- |

—

i sig selv eller i forbindelse med andre planer og projekter,

| — | men ikke er direkte forbundet med lokalitetens forvaltning. |
| --- | --- |

—

men ikke er direkte forbundet med lokalitetens forvaltning.

Direktivet indeholder ikke en definition af »plan« eller »projekt«. Det afgørende er derimod, hvorvidt den/det kan forventes at have en væsentlig virkning. Udtrykket »projekt« bør derfor fortolkes bredt, så det både omfatter anlægsarbejder og alle andre indgreb i det naturlige miljø (46). Det dækker også projekter, der har til formål at genopbygge, opgradere, vedligeholde eller modernisere et eksisterende vandkraftværk, hvis det skønnes, at disse kunne have en betydelig indvirkning på en Natura 2000-lokalitet.

46

Hvad angår geografisk anvendelsesområde er artikel 6, stk. 3, ikke begrænset til planer og projekter på en Natura 2000-lokalitet. Det omfatter udvikling overalt uden for en Natura 2000-lokalitet, hvis den må antages at have en væsentlig indvirkning på området. Et foreslået udviklingsprojekt er ikke fritaget fra krav om en passende vurdering i henhold til artikel 6, stk. 3, blot fordi det ligger uden for en Natura 2000-lokalitets grænser.

Således afhænger behovet for en vurdering af, om udviklingsprojektet kan forventes at få en væsentlig indvirkning på en Natura 2000-lokalitet enten i sig selv eller i forbindelse med andre planer eller projekter, uanset om projektet er beliggende i eller uden for Natura 2000. F.eks. kan et projekt i en vis afstand oven for en Natura 2000-lokalitet stadig skade integriteten for en lokalitet, der ligger neden for, på grund af afbrydelse af vandgennemstrømningen, ændringer i sedimenttransporten, forurening eller hindringer for arternes bevægelighed og migration. I sådanne tilfælde skal projektet vurderes i henhold til artikel 6, stk. 3.

uanset om projektet er beliggende i eller uden for Natura 2000.

Dette bør ideelt set også omfatte overvejelser om sandsynlige grænseoverskridende virkninger. Hvis en plan eller et projekt i ét land kan forventes at have en væsentlig indvirkning på en Natura 2000-lokalitet i et andet land, enten i sig selv eller i forbindelse med andre planer eller projekter, skal den passende vurdering også omfatte virkninger på integriteten for Natura 2000-lokaliteter i det pågældende andet land. Dette er i tråd med Esbokonventionen, som er gennemført i EU-retten via VVM-direktivet og SMV-direktivet.

5.3.   En trinvis procedure

En trinvis procedure

Den procedure, der er fastsat i artikel 6, stk. 3, skal gennemføres i rækkefølge. Hvert trin afgør, hvorvidt et yderligere trin i processen er påkrævet. Hvis det f.eks. efter screening konkluderes, at der ikke vil være nogen negativ indvirkning på Natura 2000-lokaliteten, kan planen eller projektet godkendes uden yderligere vurdering.

Der er tale om følgende trin (se diagram):

| — | Screening — Dette første trin afgør, hvorvidt en plan eller et projekt kræver en passende vurdering eller ej. Hvis det er umuligt at udelukke sandsynligheden for, at en plan eller et projekt får betydelig indvirkning på en Natura 2000-lokalitet, er en passende vurdering påkrævet. |
| --- | --- |

—

Screening — Dette første trin afgør, hvorvidt en plan eller et projekt kræver en passende vurdering eller ej. Hvis det er umuligt at udelukke sandsynligheden for, at en plan eller et projekt får betydelig indvirkning på en Natura 2000-lokalitet, er en passende vurdering påkrævet.

Screening

| — | Passende vurdering — Når det er besluttet, at en passende vurdering er påkrævet, skal der foretages en detaljeret analyse af de potentielle virkninger af planen eller projektet, i sig selv eller i forbindelse med andre planer eller projekter, på Natura 2000-lokalitetens/-lokaliteternes integritet i lyset af bevaringsmålsætningerne. |
| --- | --- |

—

Passende vurdering — Når det er besluttet, at en passende vurdering er påkrævet, skal der foretages en detaljeret analyse af de potentielle virkninger af planen eller projektet, i sig selv eller i forbindelse med andre planer eller projekter, på Natura 2000-lokalitetens/-lokaliteternes integritet i lyset af bevaringsmålsætningerne.

Passende vurdering

| — | Beslutningstagning — Hvis den passende vurdering ikke godtgør, at der ikke er nogen skadelige virkninger på lokalitetens integritet, eller at eventuelle skadelige virkninger kan afhjælpes, skal de kompetente myndigheder herefter afvise planen eller projektet. Såfremt den passende vurdering på den anden side godtgør, at der ikke vil være nogen skadelige virkninger på en Natura 2000-lokalitets integritet, kan projektet godkendes. |
| --- | --- |

—

Beslutningstagning — Hvis den passende vurdering ikke godtgør, at der ikke er nogen skadelige virkninger på lokalitetens integritet, eller at eventuelle skadelige virkninger kan afhjælpes, skal de kompetente myndigheder herefter afvise planen eller projektet. Såfremt den passende vurdering på den anden side godtgør, at der ikke vil være nogen skadelige virkninger på en Natura 2000-lokalitets integritet, kan projektet godkendes.

Beslutningstagning

Artikel 6, stk. 4, giver mulighed for visse undtagelser til denne generelle regel. Den ansvarlige for planen eller projektet kan anmode om, at planen eller projektet godkendes under ekstraordinære omstændigheder, hvis betingelserne i artikel 6, stk. 4, er opfyldt.

Det fremgår klart af ovenstående, at denne beslutningsproces bygger på forsigtighedsprincippet. Der lægges vægt på, at det objektivt og på grundlag af pålidelig dokumentation påvises, at der ikke vil være nogen skadelige virkninger på Natura 2000-lokaliteten; det påhviler den ansvarlige for planen eller projektet at påvise, at der ikke vil være nogen skadelige virkninger.

Figur

Figur

Flowdiagram af proceduren i henhold til artikel 6, stk. 3, og artikel 6, stk. 4, (baseret på Kommissionens metodologiske vejledning)

Flowdiagram af proceduren i henhold til artikel 6, stk. 3, og artikel 6, stk. 4, (baseret på Kommissionens metodologiske vejledning)

Fravigelse af artikel 6, stk. 4

Der kan kun gives tilladelse af andre bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser, hvis Kommissionen afgiver en positiv udtalelse, og der træffes passende kompensationsforanstaltninger

Er der tale om bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser?

Vurder de kumulative og samlede virkningeri forbindelse med andre planer og/eller projekter

Vurder virkningerne i lyset af bevaringsmålsætningerne for lokaliteten

Der kan gives tilladelse, hvis der træffes passende kompensationsforan-staltninger

Er der tale om hensyn til offentlighedens sundhed og sikkerhed eller væsentlige gavnlige virkningerpå miljøet?

Findes der en prioriteret naturtype eller art på lokaliteten?

Nej

Der kan ikke gives tilladelse

Findes der alternative løsninger?

Kan de negative virkninger fjernes, f.eks. gennem afhjælpende foranstaltninger?

Tilladelse kan gives

Kan det konkluderes, at PP ikke vil påvirke lokalitetens integritet negativt?

Passende vurdering

Screening

Der kan ikke gives tilladelse

PP om-formuleres

Nej

Nej

Nej

Nej

Ja

Ja

Ja

Ja

Ja

Ja

Ja

Ja

Nej

Nej

Kan PP have væsentlige virkningerpå lokaliteten?

Er planen eller projektet (PP) direkte forbundet med eller nødvendige for forvaltningen af lokalitetens beskyttelse?

5.3.1.   Screening

Screening

Det første trin i proceduren efter artikel 6, stk. 3, er at fastslå, om der er behov for en passende vurdering eller ej, dvs. om en plan eller et projekt vil kunne påvirke en Natura 2000-lokalitet væsentligt. Hvis det med tilstrækkelig sikkerhed kan fastslås, at planen eller projektet ikke forventes at have en væsentlig virkning hverken i sig selv eller i forbindelse med andre planer eller projekter, kan den/det godkendes uden yderligere vurdering.

vil kunne påvirke

væsentligt

ikke

Hvis der er nogen som helst tvivl om sandsynligheden for virkningerne, skal der dog foretages en passende vurdering, således at de potentielle virkninger kan undersøges fuldt ud. Dette blev bekræftet af Domstolen i Waddenzee-dommen (C-127/02), hvor Domstolen fastslog, at: »Følgelig forudsætter udløsningen af den mekanisme for beskyttelse af miljøet, der er fastsat i habitatdirektivets artikel 6, stk. 3, [...] at den påtænkte plan eller det påtænkte projekt påvirker den omhandlede lokalitet væsentligt, men er et resultat af den blotte sandsynlighed for, at en sådan virkning knytter sig til den pågældende plan eller det pågældende projekt. [...] [I] tilfælde af tvivl med hensyn til, om der er væsentlige virkninger, skal foretages en sådan vurdering, gør det muligt effektivt at undgå, at der bliver givet tilladelse til planer eller projekter, der kan skade den omhandlede lokalitets integritet, og således bidrager til at realisere habitatdirektivets hovedformål.«

Årsagerne til den endelige afgørelse om, hvorvidt der skal foretages en passende vurdering, skal registreres. Der bør fremlægges tilstrækkelige oplysninger til støtte for den konklusion, der er draget.

| Miljøtilladelse til vandkraftinfrastruktur

  Den britiske regering har indført et elektronisk ansøgningsskema — det såkaldte »Environmental site audit checklist for hydropower schemes« — som hjælp ved screening af potentielle projekter i en forudgående planlægningsfase. Tjeklisten hjælper ansøgeren til at finde frem til, hvilke oplysninger der skal sendes til de kompetente myndigheder, således at de fuldt ud kan vurdere virkningerne af den foreslåede hydroelektriske infrastruktur og give dem mulighed for at søge om indledende rådgivning vedrørende det planlagte projekt. Dette kan bidrage til at undgå at bruge tid og ressourcer på projekter, der ikke kan forventes at få en tilladelse.
  Ansøgerne anmodes specifikt om at udfylde en tjekliste med spørgsmål om:






  1. | vandindvinding og gennemstrømningsforvaltning |
| --- | --- |

Miljøtilladelse til vandkraftinfrastruktur

Miljøtilladelse til vandkraftinfrastruktur

Den britiske regering har indført et elektronisk ansøgningsskema — det såkaldte »Environmental site audit checklist for hydropower schemes« — som hjælp ved screening af potentielle projekter i en forudgående planlægningsfase. Tjeklisten hjælper ansøgeren til at finde frem til, hvilke oplysninger der skal sendes til de kompetente myndigheder, således at de fuldt ud kan vurdere virkningerne af den foreslåede hydroelektriske infrastruktur og give dem mulighed for at søge om indledende rådgivning vedrørende det planlagte projekt. Dette kan bidrage til at undgå at bruge tid og ressourcer på projekter, der ikke kan forventes at få en tilladelse.

Ansøgerne anmodes specifikt om at udfylde en tjekliste med spørgsmål om:

1.

vandindvinding og gennemstrømningsforvaltning

| 2. | bevaring |
| --- | --- |

2.

bevaring

| 3. | vandkvalitet |
| --- | --- |

3.

vandkvalitet

| 4. | biodiversitet og fiskeri |
| --- | --- |

4.

biodiversitet og fiskeri

| 5. | styring af oversvømmelsesrisiko |
| --- | --- |

5.

styring af oversvømmelsesrisiko

| 6. | sejlads |
| --- | --- |

6.

sejlads

Regeringen har også udarbejdet en række vejledninger for at hjælpe bygherrer i forbindelse med ansøgninger om strømkraftværker. I disse dokumenter forklares det,

| — | hvordan det britiske miljøagentur regulerer vandkraft |
| --- | --- |

—

hvordan det britiske miljøagentur regulerer vandkraft

| — | hvilke miljømæssige problemstillinger der skal overvejes |
| --- | --- |

—

hvilke miljømæssige problemstillinger der skal overvejes

| — | hvordan man udformer et anlæg |
| --- | --- |

—

hvordan man udformer et anlæg

| — | hvordan man ansøger om de nødvendige tilladelser og licenser. |
| --- | --- |

—

hvordan man ansøger om de nødvendige tilladelser og licenser.

https://www.gov.uk/government/publications/wr325-hydropower-schemes-environmental-site-audit-checklist

https://www.gov.uk/government/publications/good-practice-guidelines-to-the-environment-agency-hydropower-handbook

| 2. | bevaring |
| --- | --- |

2.

bevaring

For yderligere oplysninger se vores rådgivningsnotat om:

Vandrammedirektivet, naturbeskyttelse og naturarv

JA

JA

NEJ

NEJ

Ligger infrastrukturen inden for, eller vil den kunne påvirke et område af særlig videnskabelig interesse (SSSI)?

(Se note 2a)

Ligger infrastrukturen inden for, eller vil den kunne påvirke et særligt bevaringsområde (SAC)?

(Se note 2b)

Ligger infrastrukturen inden for, eller vil den kunne påvirke, et særligt beskyttet område (SPA)?

(Se note 2c)

Ligger infrastrukturen inden for, eller vil den kunne påvirke et nationalt naturreservat?

(Se note 2d)

Ligger infrastrukturen inden for, eller vil den kunne påvirke et lokalt naturreservat?

(Se note 2d)

Ligger infrastrukturen i et fredet område (AONB)?

(Se note 2e)

Ligger infrastrukturen i en nationalpark?

(Se note 2f)

Forventes infrastrukturen at påvirke et vandfald, en offentlig gangsti eller naturarv eller et bevaringsområde?

(Se note 2g)

Er der foretaget formelle økologiske undersøgelser på lokaliteten?

(Se note 2h)

Tager infrastrukturen hensyn til beskyttede arter, som eventuelt lever på stedet eller i nærheden?

(Se note 2i)

5.3.2.   Passende vurdering

Passende vurdering

Når det er besluttet, at en passende vurdering er påkrævet, skal der foretages en vurdering, inden den kompetente myndighed træffer afgørelse om at give tilladelse til en plan eller et projekt (ifølge Domstolens dom i sag C-127/02 (47)). Udtrykket »passende« betyder i al væsentlighed, at vurderingen skal være egnet til formålet i henhold til fugle- og habitatdirektivet, dvs. det formål at beskytte arter og naturtyper, for hvilke en Natura 2000-lokalitet er blevet udpeget.

47

»Passende« betyder også, at vurderingen bør føre til en begrundet konklusion. Hvis rapporten ikke indeholder en tilstrækkeligt detaljeret vurdering af virkningerne på Natura 2000-lokaliteten eller ikke omfatter tilstrækkelig dokumentation til at drage klare konklusioner om, hvorvidt lokalitetens integritet vil blive skadet, har vurderingen ikke opfyldt sit formål og kan derfor ikke anses for at være »passende« som omhandlet i artikel 6, stk. 3.

Dette er blevet bekræftet af Domstolen, som har fastslået, at »Selv om det i IREALP's (48)
  rapport er anført, at de primære påvirkninger, som truer faunaen, består i ødelæggelsen af reder i forbindelse med skovrydningsfasen og i opdelingen af habitatet, er rapporten imidlertid

  karakteriseret ved flere foreløbige konstateringer og en mangel på endelige konklusioner.

  I rapporten gøres der således opmærksom på betydningen af, at der løbende udføres undersøgelser, navnlig på grundlag af den viden og de justeringer, som fremkommer i løbet af processen med projektets gennemførelse. Nævnte rapport blev bl.a. opfattet som en anledning til at indgive andre forbedringsforslag til de planlagte arbejders miljøbalance.«

Selv om det i IREALP's

48

rapport er anført, at de primære påvirkninger, som truer faunaen, består i ødelæggelsen af reder i forbindelse med skovrydningsfasen og i opdelingen af habitatet, er rapporten imidlertid

karakteriseret ved flere foreløbige konstateringer og en mangel på endelige konklusioner.

I rapporten gøres der således opmærksom på betydningen af, at der løbende udføres undersøgelser, navnlig på grundlag af den viden og de justeringer, som fremkommer i løbet af processen med projektets gennemførelse. Nævnte rapport blev bl.a. opfattet som en anledning til at indgive andre forbedringsforslag til de planlagte arbejders miljøbalance.

»Det følger heraf, at IREALP's rapport heller

  ikke kan opfattes som en korrekt vurdering

  af de omtvistede arbejders indvirkning på det særligt beskyttede område IT 2040044.«»Det følger af samtlige ovenstående bemærkninger, at såvel undersøgelsen fra 2000 som rapporten fra 2002 er utilstrækkelig og

  mangler fuldstændige, præcise og endelige konstateringer og konklusioner, der kan fjerne enhver rimelig videnskabelig tvivl for så vidt angår virkningerne af de arbejder, som var planlagt i det omhandlede særligt beskyttede område
  . Sådanne konstateringer og konklusioner var imidlertid nødvendige, for at de kompetente myndigheder kunne opnå den nødvendige vished for at træffe afgørelsen om tilladelse af de nævnte arbejder«. (Sag C-304/05, Kommissionen mod Italien, præmis 46-73).

Det følger heraf, at IREALP's rapport heller

ikke kan opfattes som en korrekt vurdering

af de omtvistede arbejders indvirkning på det særligt beskyttede område IT 2040044.

Det følger af samtlige ovenstående bemærkninger, at såvel undersøgelsen fra 2000 som rapporten fra 2002 er utilstrækkelig og

mangler fuldstændige, præcise og endelige konstateringer og konklusioner, der kan fjerne enhver rimelig videnskabelig tvivl for så vidt angår virkningerne af de arbejder, som var planlagt i det omhandlede særligt beskyttede område

Sådanne konstateringer og konklusioner var imidlertid nødvendige, for at de kompetente myndigheder kunne opnå den nødvendige vished for at træffe afgørelsen om tilladelse af de nævnte arbejder

Kommissionen

Italien

Domstolen har også understreget betydningen af at anvende den bedste videnskabelige viden ved foretagelse af den passende vurdering for at give de kompetente myndigheder mulighed for med en tilstrækkelig grad af sikkerhed at konkludere, at der ikke vil være nogen negative indvirkninger på lokalitetens integritet. Domstolen har i denne forbindelse fastslået, at »alle de aspekter af en plan eller et projekt, som i sig selv eller i forbindelse med andre planer og projekter ville kunne påvirke den nævnte målsætning, skal identificeres under hensyn til den bedste videnskabelige viden på området.« (C-127/02, præmis 54).

bedste videnskabelige viden

alle de aspekter af en plan eller et projekt, som i sig selv eller i forbindelse med andre planer og projekter ville kunne påvirke den nævnte målsætning, skal identificeres under hensyn til den bedste videnskabelige viden på området

Vurderingsrapporten bør navnlig indeholde:

| — | en beskrivelse af projektet eller planen i detaljer, så det er muligt at forstå dets/dens størrelse, omfang og målsætninger |
| --- | --- |

—

en beskrivelse af projektet eller planen i detaljer, så det er muligt at forstå dets/dens størrelse, omfang og målsætninger

| — | en beskrivelse af de grundlæggende forhold og bevaringsmålsætninger for Natura 2000-lokaliteten |
| --- | --- |

—

en beskrivelse af de grundlæggende forhold og bevaringsmålsætninger for Natura 2000-lokaliteten

| — | en beskrivelse af alle eventuelle virkninger, der måtte opstå |
| --- | --- |

—

en beskrivelse af alle eventuelle virkninger, der måtte opstå

| — | en analyse af samspillet mellem projektets karakteristika og de økologiske krav, der stilles af de arter og naturtyper, for hvilke området er blevet udpeget, med henblik på at afdække de potentielle virkninger af projektet eller planen på Natura 2000-lokaliteten og deres omfang |
| --- | --- |

—

en analyse af samspillet mellem projektets karakteristika og de økologiske krav, der stilles af de arter og naturtyper, for hvilke området er blevet udpeget, med henblik på at afdække de potentielle virkninger af projektet eller planen på Natura 2000-lokaliteten og deres omfang

| — | en forklaring af, hvordan sådanne virkninger vil blive undgået eller afhjulpet i det omfang, det er muligt |
| --- | --- |

—

en forklaring af, hvordan sådanne virkninger vil blive undgået eller afhjulpet i det omfang, det er muligt

| — | en tidsramme og de mekanismer, hvorigennem eventuelle afhjælpende foranstaltninger vil blive sikret, gennemført og overvåget |
| --- | --- |

—

en tidsramme og de mekanismer, hvorigennem eventuelle afhjælpende foranstaltninger vil blive sikret, gennemført og overvåget

| — | en referenceliste over alle informationskilder. |
| --- | --- |

—

en referenceliste over alle informationskilder.

Endelig er projektansøgeren ansvarlig for at bestille og give input til den passende vurdering og for at sikre, at den er af en passende kvalitet. Myndighederne er ansvarlige for at sikre en retfærdig og fuldstændig evaluering af oplysningerne i vurderingen, og for at kontrollere, om resultaterne om virkningerne og deres væsentlighed er korrekte, og at der ikke vil være nogen negative virkninger for Natura 2000-lokalitetens integritet i lyset af bevaringsmålsætningerne herfor.

Vurdering af virkningerne i lyset af bevaringsmålsætningerne for lokaliteten

Vurdering af virkningerne i lyset af bevaringsmålsætningerne for lokaliteten

Som anført ovenfor bør vurderingen bedømme planens eller projektets mulige virkninger på lokaliteten i lyset af bevaringsmålsætningerne for lokaliteten. Som minimum er bevaringsmålsætningen at forhindre enhver forringelse af de arter og naturtyper, for hvilke lokaliteten blev udpeget.

Er der fastsat mere ambitiøse bevaringsmålsætninger i henhold til artikel 6, stk. 1, skal de potentielle virkninger af planen eller projektet vurderes i forhold til disse mere ambitiøse målsætninger. Hvis målsætningen f.eks. er at genoprette en levedygtig bestand af isfugle inden for 8 år, skal det vurderes, om planen eller projektet vil forhindre denne genopretning, og ikke blot, om isfuglebestanden vil forblive stabil.

| Standardformular for Natura 2000

  Der er oprettet standardformularer for hver Natura 2000-lokalitet. De indeholder oplysninger om areal, repræsentativitet og bevaringstilstand for naturtyper på lokaliteten og en samlet vurdering af lokalitetens værdi med henblik på dens bevaring. De giver også oplysninger om, hvilke arter der findes, f.eks. bestand, status (stationær, reproducerende, overvintrende, migrerende) og tilstand, og om lokalitetens værdi for de pågældende arter (49).

  Bevaringstilstanden for naturtyper og arter på lokaliteten

  Bevaringsstatussen for en art eller naturtype må ikke forveksles med bevaringstilstanden for den pågældende art eller naturtype. »Bevaringsstatus«: henviser til arters og naturtypers status i hele deres naturlige udbredelsesområde i EU og kan kun vurderes på et højere niveau (f.eks. nationalt, biogeografisk eller i hele EU). »Bevaringstilstand« henviser til en bestemt art eller naturtypes tilstand på en specifik lokalitet. Hvis artens eller naturtypens tilstand er ringe, kan myndighederne have besluttet at fastsætte mere ambitiøse bevaringsmålsætninger for den pågældende art eller naturtype på denne lokalitet snarere end blot at hindre dens ødelæggelse.
  Hvert sjette år udarbejder medlemsstaterne en rapport om bevaringsstatussen for naturtyper og arter inden for deres område i overensstemmelse med habitatdirektivets artikel 17. På grundlag af disse nationale rapporter udarbejder Kommissionen en sammenfattende rapport om bevaringsstatus på biogeografisk plan og EU-plan (50).

  Forvaltningsplaner for Natura 2000

  Selv om det ikke er obligatorisk, anbefaler habitatdirektivet, at der udarbejdes forvaltningsplaner for at fastsætte bevaringsmålsætninger og de foranstaltninger, der kræves for at opfylde disse målsætninger på lokaliteten i overensstemmelse med de økologiske krav, som stilles af de forekommende arter og levesteder. Forvaltningsplaner er derfor en uvurderlig kilde til information om Natura 2000 (51). |
| --- |

Standardformular for Natura 2000

Standardformular for Natura 2000

Der er oprettet standardformularer for hver Natura 2000-lokalitet. De indeholder oplysninger om areal, repræsentativitet og bevaringstilstand for naturtyper på lokaliteten og en samlet vurdering af lokalitetens værdi med henblik på dens bevaring. De giver også oplysninger om, hvilke arter der findes, f.eks. bestand, status (stationær, reproducerende, overvintrende, migrerende) og tilstand, og om lokalitetens værdi for de pågældende arter (49).

49

Bevaringstilstanden for naturtyper og arter på lokaliteten

Bevaringstilstanden for naturtyper og arter på lokaliteten

Bevaringsstatussen for en art eller naturtype må ikke forveksles med bevaringstilstanden for den pågældende art eller naturtype. »Bevaringsstatus«: henviser til arters og naturtypers status i hele deres naturlige udbredelsesområde i EU og kan kun vurderes på et højere niveau (f.eks. nationalt, biogeografisk eller i hele EU). »Bevaringstilstand« henviser til en bestemt art eller naturtypes tilstand på en specifik lokalitet. Hvis artens eller naturtypens tilstand er ringe, kan myndighederne have besluttet at fastsætte mere ambitiøse bevaringsmålsætninger for den pågældende art eller naturtype på denne lokalitet snarere end blot at hindre dens ødelæggelse.

Hvert sjette år udarbejder medlemsstaterne en rapport om bevaringsstatussen for naturtyper og arter inden for deres område i overensstemmelse med habitatdirektivets artikel 17. På grundlag af disse nationale rapporter udarbejder Kommissionen en sammenfattende rapport om bevaringsstatus på biogeografisk plan og EU-plan (50).

50

Forvaltningsplaner for Natura 2000

Forvaltningsplaner for Natura 2000

Selv om det ikke er obligatorisk, anbefaler habitatdirektivet, at der udarbejdes forvaltningsplaner for at fastsætte bevaringsmålsætninger og de foranstaltninger, der kræves for at opfylde disse målsætninger på lokaliteten i overensstemmelse med de økologiske krav, som stilles af de forekommende arter og levesteder. Forvaltningsplaner er derfor en uvurderlig kilde til information om Natura 2000 (51).

51

Indsamling af de nødvendige oplysninger til den passende vurdering

Indsamling af de nødvendige oplysninger til den passende vurdering

Det er et vigtigt første skridt ved den passende vurdering at indsamle alle nødvendige oplysninger om både projektet og Natura 2000-lokaliteten. Dette er sædvanligvis en løbende proces. Hvis der under de indledende undersøgelser og analyser viser sig betydelige huller i den eksisterende viden, kan yderligere grundlæggende økologiske undersøgelser og feltarbejde være nødvendigt for at supplere de eksisterende data. Som nævnt ovenfor er det vigtigt at basere den passende vurdering på den bedste videnskabelige viden på området, så enhver rimelig videnskabelig tvivl om virkningerne af de arbejder, som foreslås på den pågældende lokalitet, fjernes.

er det vigtigt at basere den passende vurdering på den bedste videnskabelige viden på området, så enhver rimelig videnskabelig tvivl om virkningerne af de arbejder, som foreslås på den pågældende lokalitet, fjernes

Detaljerede undersøgelser og feltarbejde bør fokusere på de arter og naturtyper, for hvilke lokaliteten blev udpeget, og som er følsomme over for de planlagte arbejder. Deres følsomhed bør analyseres under hensyntagen til det mulige samspil mellem projektaktiviteter (type, omfang, metoder osv.) og de berørte naturtyper og arter (sted, økologiske behov, vitale områder, adfærd osv.).

Alle feltundersøgelser skal være tilstrækkeligt solide og langvarige til at tage hensyn til, at økologiske betingelser kan variere betydeligt alt efter årstider og fra år til år. Foretager man f.eks. en feltundersøgelse af en art i et par dage om vinteren, vil det ikke afspejle deres brug af levestedet i andre, vigtigere, perioder af året (f.eks. migrations- eller yngletid).

Alle feltundersøgelser skal være tilstrækkeligt solide og langvarige

Høring af naturmyndigheder, videnskabelige eksperter, forskere og naturbeskyttelsesorganisationer tidligt i processen vil også medvirke til at opbygge et fuldstændigt billede af lokaliteten, forekommende arter/naturtyper og typen af virkninger, der skal analyseres. Disse forskellige instanser kan ligeledes tilbyde rådgivning om de nyeste videnskabelige oplysninger om lokaliteten og dens EU-beskyttede arter og levesteder, og om eventuelle yderligere grundlæggende studier og feltundersøgelser, som måtte være nødvendige for at vurdere de sandsynlige virkninger af projektet.

Afdækning af skadelige virkninger

Afdækning af skadelige virkninger

Når alle de nødvendige grundlæggende data er indsamlet, kan planens eller projektets indvirkninger på Natura-lokaliteten vurderes. En beskrivelse af potentielle negative virkninger af vandkraftprojekter som skitseret i kapitel 3 skal bidrage til at afdække, hvilken type virkninger der skal holdes øje med. Det er indlysende, at konsekvenserne af hvert projekt vil være unikke og skal vurderes fra sag til sag. Dette er i tråd med Waddenzee-afgørelsen (se ovenfor): »I forbindelse med bedømmelsen af de forventede virkninger, der er forbundet med planen eller projektet, skal væsentligheden af virkningerne bl.a. fastlægges i lyset af den i planen eller projektet omhandlede lokalitets særlige kendetegn og miljømæssige vilkår«.

konsekvenserne af hvert projekt vil være unikke og skal vurderes fra sag til sag

I forbindelse med bedømmelsen af de forventede virkninger, der er forbundet med planen eller projektet, skal væsentligheden af virkningerne bl.a. fastlægges i lyset af den i planen eller projektet omhandlede lokalitets særlige kendetegn og miljømæssige vilkår

Det første skridt er at analysere fuldt ud, hvilke EU-beskyttede arter eller naturtyper, som området er blevet udpeget for, inden for hver enkelt lokalitet der potentielt kunne være berørt, og bør gøres til genstand for en grundig vurdering. Dette er vigtigt, eftersom alle arter og naturtyper har deres egen økologiske livscyklus og behov for beskyttelse. Virkningerne på hver enkelt vil også variere fra én lokalitet til en anden afhængigt af deres bevaringstilstand og de underliggende økologiske betingelser for den pågældende lokalitet. For hver virkning, der afdækkes, bør man i vurderingen også se på, indvirkningens omfang, type, udstrækning, varighed, intensitet og tidsplan.

Den passende vurdering indebærer endvidere, at man ser på alle aspekter af planen eller projektet, som kan påvirke lokaliteten. Hver enkelt bør undersøges hver for sig (f.eks. ikke kun den dæmning, der skal opføres, men nye tilkørselsveje eller enhver anden infrastruktur, der er planlagt i forbindelse med dæmningen). De potentielle virkninger bør også tages i betragtning for hver af de arter eller naturtyper, for hvilke området er udpeget (der ofte omtales som »målarter og/eller -naturtyper«). Virkningerne på de forskellige arter og naturtyper bør herefter behandles under ét og i forhold til hinanden, så samspillet mellem dem også kan identificeres.

ser på alle aspekter af planen eller projektet

UDPEG OG VURDER FOREBYGGENDE OG AFHJÆLPENDE FORANSTALTNINGER

for at fjerne eller mindske virkningerne til et ikkevæsentligt niveau

AFGRÆNS UNDERSØGELSES-OMRÅDET

FASTSLÅ, OM DER ER RESTVIRKNINGER PÅ LOKALITETENS INTEGRITET

OPSTIL ET OVERVÅGNINGS-PROGRAM

INDSAML EKSISTERENDE OPLYSNINGER OG GENNEMFØR YDERLIGERE FELTSTUDIER OG UNDERSØGELSER EFTER BEHOV

INDSAML OPLYSNINGER OM ANDRE PLANER OG PROJEKTER

med henblik på at vurdere de kumulative virkninger

VURDER VIRKNINGERNE OG DERES VÆSENTLIGHED

for de omhandlede naturtyper, arternes levesteder og arterne samt for lokalitetens økologiske struktur og funktion

UDPEG DE ØKOLOGISKE KARAKTERISTIKA, SOM SKALINDGÅ I VURDERINGEN

Analyser projektets potentielle virkninger på de forekommende arter og naturtyper

KONTAKT KOMPETENTE MYNDIGHEDER OG INTERESSENTER

UDPEG BEVARINGSMÅLSÆT-NINGERNE FOR NATURA 2000-LOKALITETEN

Foranstaltninger, der skal træffes som led i den passende vurdering (tilpasset fra Europa-Kommissionen, 2014).

Selv om der bør fokuseres på de arter og naturtyper af interesse for EU, der lå til grund for udpegningen af lokaliteten, bør det ikke glemmes, at disse arter og naturtyper indgår i et samspil med andre arter og naturtyper og med det fysiske miljø på komplekse måder. Det er derfor vigtigt at undersøge alle væsentlige elementer af økosystemets struktur, funktion og dynamik. Enhver ændring i disse elementer, uanset hvor små, kan også have en negativ indvirkning på de forekommende naturtyper og arter.

Virkninger bør forudsiges så præcist som muligt, og grundlaget for disse prognoser bør præciseres og registreres i den passende vurdering (så en tydelig forklaring af graden af vished i virkningsprognoserne bør også inkluderes, da dette er afgørende — det skal på grundlag af vurderingen være muligt at konkludere, at virkningerne er uden for enhver rimelig videnskabelig tvivl). Som med alle vurderinger af virkninger bør den passende vurdering struktureres således, at der kan udledes prognoser så objektivt som muligt ved hjælp af målbare kriterier. Dette vil også lette opgaven med at udforme afhjælpende foranstaltninger, der kan bidrage til at fjerne de forventede virkninger eller reducere dem til et ikkevæsentligt niveau.

Virkninger bør forudsiges så præcist som muligt, og grundlaget for disse prognoser bør præciseres og registreres i den passende vurdering

Endelig er det ved vurderingen af potentielle virkninger vigtigt at huske på, at de kan forekomme i enhver af vandkraftudviklingens faser, lige fra den indledende opførelse til drift og forvaltning og videre til opgradering eller nedlukning. Så virkningerne kan være midlertidige eller permanente, på eller uden for anlægget eller kumulative og kan manifestere sig på forskellige tidspunkter i projektforløbet.

| Almindeligt anvendte metoder til at forudsige virkninger

  Der bør ved den passende vurdering benyttes de bedste teknikker og metoder til at bedømme virkningernes omfang.






  — | Direkte målinger kan foretages, f.eks. af tabte eller påvirkede naturtyper, forholdsmæssige tab fra artsbestande, levesteder og samfund. |
| --- | --- |

Almindeligt anvendte metoder til at forudsige virkninger

Almindeligt anvendte metoder til at forudsige virkninger

Der bør ved den passende vurdering benyttes de bedste teknikker og metoder til at bedømme virkningernes omfang.

—

Direkte målinger kan foretages, f.eks. af tabte eller påvirkede naturtyper, forholdsmæssige tab fra artsbestande, levesteder og samfund.

Direkte målinger

| — | Flowdiagrammer, netdiagrammer og systemdiagrammer kan vise kæder af virkninger som følge af direkte virkninger; indirekte virkninger betegnes som sekundære, tertiære osv. effekter, alt efter hvordan de er forårsaget. Systemdiagrammer er mere fleksible end netdiagrammer til at illustrere indbyrdes forhold. |
| --- | --- |

—

Flowdiagrammer, netdiagrammer og systemdiagrammer kan vise kæder af virkninger som følge af direkte virkninger; indirekte virkninger betegnes som sekundære, tertiære osv. effekter, alt efter hvordan de er forårsaget. Systemdiagrammer er mere fleksible end netdiagrammer til at illustrere indbyrdes forhold.

Flowdiagrammer, netdiagrammer og systemdiagrammer

| — | Kvantitative prognosemodeller kan give matematisk afledte prognoser baseret på data og antagelser om virkningernes kraft og retning. Modeller benyttes til at ekstrapolere prognoser, som er i overensstemmelse med tidligere og nuværende data (tendensanalyser, scenarier, analogier, der overfører oplysninger fra andre relevante lokaliteter) og intuitive prognoser. Normative tilgange til modellering går bagud i forhold til et ønsket resultat med henblik på at vurdere, om det foreslåede projekt vil nå disse mål. Prognosemodellering spiller ofte en vigtig rolle, da de primære virkninger ofte følger af ændringer i de hydromorfologiske strukturer, hvilket medfører ændringer i sedimentationsforholdene med alvorlige konsekvenser for undersøiske biota. |
| --- | --- |

—

Kvantitative prognosemodeller kan give matematisk afledte prognoser baseret på data og antagelser om virkningernes kraft og retning. Modeller benyttes til at ekstrapolere prognoser, som er i overensstemmelse med tidligere og nuværende data (tendensanalyser, scenarier, analogier, der overfører oplysninger fra andre relevante lokaliteter) og intuitive prognoser. Normative tilgange til modellering går bagud i forhold til et ønsket resultat med henblik på at vurdere, om det foreslåede projekt vil nå disse mål. Prognosemodellering spiller ofte en vigtig rolle, da de primære virkninger ofte følger af ændringer i de hydromorfologiske strukturer, hvilket medfører ændringer i sedimentationsforholdene med alvorlige konsekvenser for undersøiske biota.

Kvantitative prognosemodeller

| — | Undersøgelser på populationsniveau kan være gavnlige for at fastslå virkningerne på populationsniveau for f.eks. fugle- eller flagermusarter eller havpattedyrarter. |
| --- | --- |

—

Undersøgelser på populationsniveau kan være gavnlige for at fastslå virkningerne på populationsniveau for f.eks. fugle- eller flagermusarter eller havpattedyrarter.

Undersøgelser på populationsniveau

| — | Geografiske informationssystemer (GIS) anvendes til at fremstille modeller af rumlige forhold, såsom transparente kort over begrænsninger, eller til at kortlægge følsomme områder og lokaliteter med tab af levesteder. GIS er en kombination af elektronisk kortlægning, lagrede kortdata og et system til databasestyring, der lagrer egenskaber såsom arealanvendelse eller hældning. Med GIS kan de lagrede variabler hurtigt vises, kombineres og analyseres. |
| --- | --- |

—

Geografiske informationssystemer (GIS) anvendes til at fremstille modeller af rumlige forhold, såsom transparente kort over begrænsninger, eller til at kortlægge følsomme områder og lokaliteter med tab af levesteder. GIS er en kombination af elektronisk kortlægning, lagrede kortdata og et system til databasestyring, der lagrer egenskaber såsom arealanvendelse eller hældning. Med GIS kan de lagrede variabler hurtigt vises, kombineres og analyseres.

Geografiske informationssystemer

| — | Oplysninger fra tidligere lignende vandkraftprojekter kan være nyttige, især hvis der blev udarbejdet kvantitative prognoser, og de blev overvåget i drift. |
| --- | --- |

—

Oplysninger fra tidligere lignende vandkraftprojekter kan være nyttige, især hvis der blev udarbejdet kvantitative prognoser, og de blev overvåget i drift.

Oplysninger fra tidligere lignende vandkraftprojekter

| — | Ekspertudtalelse og bedømmelse kan indhentes fra tidligere erfaringer og høringer om lignende projekter og fra lokale eksperter med erfaring med og kendskab til lokaliteten. |
| --- | --- |

—

Ekspertudtalelse og bedømmelse kan indhentes fra tidligere erfaringer og høringer om lignende projekter og fra lokale eksperter med erfaring med og kendskab til lokaliteten.

Ekspertudtalelse og bedømmelse

| — | Beskrivelse og sammenhæng: fysiske faktorer (f.eks. vandforhold, strøm, substrat) kan være direkte knyttet til udbredelsen og tætheden af arter. Hvis fremtidige fysiske forhold kan forudses, kan det være muligt at forudse den fremtidige udvikling af levesteder og populationer eller arters og levesteders reaktioner på dette grundlag. |
| --- | --- |

—

Beskrivelse og sammenhæng: fysiske faktorer (f.eks. vandforhold, strøm, substrat) kan være direkte knyttet til udbredelsen og tætheden af arter. Hvis fremtidige fysiske forhold kan forudses, kan det være muligt at forudse den fremtidige udvikling af levesteder og populationer eller arters og levesteders reaktioner på dette grundlag.

Beskrivelse og sammenhæng:

| — | Kapacitetsanalyser omfatter afdækning af den belastningstærskel, hvorunder bestande og økosystemfunktioner kan opretholdes. Det indebærer en identifikation af potentielt begrænsende faktorer samt opstilling af matematiske ligninger til beskrivelse af ressourcens eller systemets kapacitet i forhold til den tærskel, der pålægges ved hver begrænsende faktor. |
| --- | --- |

—

Kapacitetsanalyser omfatter afdækning af den belastningstærskel, hvorunder bestande og økosystemfunktioner kan opretholdes. Det indebærer en identifikation af potentielt begrænsende faktorer samt opstilling af matematiske ligninger til beskrivelse af ressourcens eller systemets kapacitet i forhold til den tærskel, der pålægges ved hver begrænsende faktor.

Kapacitetsanalyser

Metodologisk vejviser om bestemmelserne i artikel 6, stk. 3 og 4, i habitatdirektivet.

Metodologisk vejviser om bestemmelserne i artikel 6, stk. 3 og 4, i habitatdirektivet.

Vurdering af de potentielle kumulative virkninger

Vurdering af de potentielle kumulative virkninger

De kumulative virkninger udgør en vigtig del af vurderingen. Dette er ikke kun et juridisk krav, men kan også være af stor betydning for planen eller projektet og for andre efterfølgende planer eller projekter, der foreslås for det samme område. Det er især relevant for vandkraft, hvor de kumulerede virkninger af selv små anlæg kan være uacceptabelt høje.

De kumulative virkninger udgør en vigtig del af vurderingen

En række hver for sig beskedne virkninger kan i sig selv være ubetydelige, men kan, når de vurderes sammen, have en væsentlig indvirkning. Artikel 6, stk. 3, tager højde for dette ved at inddrage forbindelsen med virkninger fra andre planer og projekter. Det præciseres ikke, hvilke andre planer og projekter som er omfattet af denne bestemmelse, men det er klart, at man bør se på planer eller projekter, som er afsluttet (dvs. allerede eksisterende infrastrukturer) og godkendt. Her kan oplysninger, der findes i vandområdeplanerne i henhold til vandrammedirektivet, være nyttige, og det samme gælder alle forvaltningsplaner, der er udarbejdet for de relevante Natura 2000-lokaliteter.

Det skal bemærkes, at en medlemsstat ved behandling af et forslag til plan eller projekt ikke skaber en formodning til fordel for andre lignende planer eller projekter, der måtte blive foreslået i fremtiden. Hvis et eller flere projekter allerede er blevet godkendt i et område, kan det tværtimod bevirke, at den økologiske tærskel for kommende planer eller projekter sænkes i det pågældende område.

Såfremt forslag om en række vandkraftanlæg inden for eller omkring Natura 2000-lokaliteter indgives et ad gangen, kan konklusionen af vurderingen af det første projekt meget vel være, at det ikke vil få negative virkninger for lokaliteten, mens det andet og tredje projekt ikke kan godkendes, fordi deres virkninger i forbindelse med virkningerne af det tidligere projekt vil være tilstrækkelige til at skade lokalitetens integritet.

I denne forbindelse er det vigtigt at se på vandkraftprojekter strategisk og i forbindelse med hinanden over et forholdsvis stort geografisk område og ikke blot betragte dem som individuelle, enkeltstående projekter. Ved vurderingen af kumulative virkninger bør man se på alle vandkraftværker og andre udviklingsinitiativer i vandløbsoplandet, uanset om de er beliggende i eller uden for en Natura 2000-lokalitet.

Arbejdet med at afdække kumulative virkninger bør ideelt set ske i tæt samråd med de relevante myndigheder, der vil have adgang til oplysninger om andre planer og projekter, som skal tages i betragtning. Oplysningerne i vandområdeplanerne i henhold til vandrammedirektivet bør også konsulteres, da de samler oplysninger om alle belastninger og indvirkninger på vandmiljøet for hele vandløbsoplandet.

Potentielle kumulative virkninger bør vurderes ved hjælp af solide referencedata og ikke kun bygge på kvalitative kriterier. De bør også være en integrerende del af den samlede vurdering og ikke behandles som en simpel »biting« i slutningen af vurderingsproceduren.

Fastlæggelse af virkningernes betydning

Fastlæggelse af virkningernes betydning

Når virkningerne er blevet afdækket (se også afsnit 4.7), er der behov for en vurdering af deres betydning (52) for arter og naturtyper på lokaliteten under hensyntagen til lokalitetens bevaringsmålsætninger.

52

Følgende parametre kan tages i betragtning ved vurderingen af væsentlighed:

| — | Kvantitative parametre for målet (dvs. den art eller naturtype, for hvilken lokaliteten er blevet udpeget): f.eks. størrelsen af de levesteder, der er gået tabt for den pågældende art eller naturtype. For nogle bør tabet af selv enkelte enheder eller små procentdele af forekomstområder inden for en given Natura 2000-lokalitet (f.eks. for prioriterede naturtyper og arter) anses for at være en væsentlig indvirkning. For andre kan tærsklen for væsentlighed være højere. Igen afhænger det af arter og naturtyper, deres bevaringstilstand på den pågældende lokalitet og deres fremtidsudsigter. |
| --- | --- |

—

Kvantitative parametre for målet (dvs. den art eller naturtype, for hvilken lokaliteten er blevet udpeget): f.eks. størrelsen af de levesteder, der er gået tabt for den pågældende art eller naturtype. For nogle bør tabet af selv enkelte enheder eller små procentdele af forekomstområder inden for en given Natura 2000-lokalitet (f.eks. for prioriterede naturtyper og arter) anses for at være en væsentlig indvirkning. For andre kan tærsklen for væsentlighed være højere. Igen afhænger det af arter og naturtyper, deres bevaringstilstand på den pågældende lokalitet og deres fremtidsudsigter.

| — | Kvalitative parametre for målarter og -naturtyper: uafhængigt af kvantitative parametre bør virkningernes betydning tage hensyn til kvaliteten af målartens eller -naturtypens forekomst. Det kan f.eks. være:






  — | det eneste sted i en bestemt region eller et bestemt land med den pågældende art eller naturtype (dvs. målarten eller -naturtypen kan være udbredt på en given lokalitet, men det er det eneste sted, hvor den findes og er beskyttet) |
| --- | --- | --- |

—

Kvalitative parametre for målarter og -naturtyper: uafhængigt af kvantitative parametre bør virkningernes betydning tage hensyn til kvaliteten af målartens eller -naturtypens forekomst. Det kan f.eks. være:

—

det eneste sted i en bestemt region eller et bestemt land med den pågældende art eller naturtype (dvs. målarten eller -naturtypen kan være udbredt på en given lokalitet, men det er det eneste sted, hvor den findes og er beskyttet)

| — | en lokalitet med en betydelig forekomst af arten (f.eks. et centralt område for forekomsten, større områder med repræsentative bevoksninger, osv.) |
| --- | --- |

—

en lokalitet med en betydelig forekomst af arten (f.eks. et centralt område for forekomsten, større områder med repræsentative bevoksninger, osv.)

| — | en lokalitet, hvor arten er på grænsen af sit eksisterende udbredelsesområde (under hensyntagen til de potentielle påvirkninger fra klimaforandringer i fremtiden). |
| --- | --- |

—

en lokalitet, hvor arten er på grænsen af sit eksisterende udbredelsesområde (under hensyntagen til de potentielle påvirkninger fra klimaforandringer i fremtiden).

| — | Betydningen af lokaliteten for artens biologi, f.eks. som yngleplads (ynglepladser, gydepladser osv.), fødesøgningssted, beskyttet område, migrationsvej eller vandrestop. |
| --- | --- |

—

Betydningen af lokaliteten for artens biologi, f.eks. som yngleplads (ynglepladser, gydepladser osv.), fødesøgningssted, beskyttet område, migrationsvej eller vandrestop.

| — | Økologiske funktioner og strukturer, der er nødvendige for at opretholde målarter eller -naturtyper og dermed lokalitetens integritet. |
| --- | --- |

—

Økologiske funktioner og strukturer, der er nødvendige for at opretholde målarter eller -naturtyper og dermed lokalitetens integritet.

Hvis der er tvivl eller uenighed om graden af væsentlighed, er det bedst at finde bredere enighed blandt relevante eksperter, f.eks. regionale og/eller nationale specialister i de berørte målarter eller -naturtyper, således at der bliver enighed herom.

Fastlæggelse af, om lokalitetens integritet påvirkes

Fastlæggelse af, om lokalitetens integritet påvirkes

Så snart virkningerne af projektet er blevet forudsagt så præcist som muligt, graden af væsentlighed er vurderet, og alle mulige afhjælpende foranstaltninger er undersøgt, skal det af den passende vurdering fremgå, om de vil have en negativ indvirkning på Natura 2000-lokalitetens integritet.

Udtrykket »integritet« vedrører klart den økologiske integritet. »Lokalitetens integritet« kan med fordel defineres som summen af lokalitetens økologiske struktur, funktion og økologiske processer over hele arealet eller de naturtyper, kompleks af naturtyper og/eller artsbestande, for hvilke lokaliteten er udpeget. En lokalitet kan siges at have en høj grad af integritet, hvis det iboende potentiale for at opfylde bevaringsmålsætningerne for lokaliteten er opfyldt, dens evne til selvreparation og selvfornyelse under dynamiske vilkår er bevaret, og et mindstemål af ekstern forvaltningsstøtte er påkrævet.

økologiske integritet

Hvis en plan eller et projekt skader lokalitetens visuelle fremtræden og æstetiske kvalitet eller forårsager væsentlige virkninger for andre naturtyper eller arter end dem, af hensyn til hvilke lokaliteten blev udpeget som en Natura 2000-lokalitet, er dette ikke en negativ virkning i henhold til artikel 6, stk. 3. Hvis en af de arter eller naturtyper, for hvilke lokaliteten er udpeget, derimod er væsentligt påvirket, er lokalitetens integritet nødvendigvis også negativt påvirket.

Hvis en af de arter eller naturtyper, for hvilke lokaliteten er udpeget, derimod er væsentligt påvirket, er lokalitetens integritet nødvendigvis også negativt påvirket

Udtrykket »lokalitetens integritet« viser, at der fokuseres på den specifikke lokalitet. Således kan skader på hele eller dele af en lokalitet ikke begrundes med det argument, at bevaringsstatussen for de naturtyper og arter, der findes i området, fortsat samlet set vil være gunstig på det europæiske område eller i den pågældende medlemsstat.

I praksis bør vurderingen af lokalitetens integritet navnlig fokusere på at afgøre, om projektet forhindrer, at lokalitetens bevaringsmål kan opfyldes, og:

| — | forårsager ændringer i væsentlige økologiske funktioner, der er nødvendige for målarter eller -naturtyper (dvs. den art eller naturtype, for hvilken lokaliteten blev udpeget) |
| --- | --- |

—

forårsager ændringer i væsentlige økologiske funktioner, der er nødvendige for målarter eller -naturtyper (dvs. den art eller naturtype, for hvilken lokaliteten blev udpeget)

| — | betydeligt reducerer det område, hvor naturtyperne forekommer (også områder af ringere kvalitet), eller levedygtigheden for bestandene af de arter, der er målarter på en given lokalitet |
| --- | --- |

—

betydeligt reducerer det område, hvor naturtyperne forekommer (også områder af ringere kvalitet), eller levedygtigheden for bestandene af de arter, der er målarter på en given lokalitet

| — | mindsker lokalitetens mangfoldighed |
| --- | --- |

—

mindsker lokalitetens mangfoldighed

| — | fører til lokalitetens opsplitning |
| --- | --- |

—

fører til lokalitetens opsplitning

| — | medfører tab eller reduktion af lokalitetens centrale karakteristika (f.eks. træbevoksning, regelmæssige årlige oversvømmelser), som målartens eller naturtypens status afhænger af |
| --- | --- |

—

medfører tab eller reduktion af lokalitetens centrale karakteristika (f.eks. træbevoksning, regelmæssige årlige oversvømmelser), som målartens eller naturtypens status afhænger af

| — | forårsager dødelighed blandt målarterne. |
| --- | --- |

—

forårsager dødelighed blandt målarterne.

Indførelse af foranstaltninger til at fjerne skadelige virkninger

Indførelse af foranstaltninger til at fjerne skadelige virkninger

Hvis vurderingen af en plan eller et projekt for vandkraftudvikling i henhold til habitatdirektivets artikel 6 afdækker en række negative virkninger for en Natura 2000-lokalitet, kan planen eller projektet muligvis ikke automatisk afvises. Afhængigt af hvor alvorlige de potentielle virkninger er, kan det være muligt at indføre (yderligere) afhjælpende foranstaltninger, som vil eliminere dem eller i det mindste vil gøre dem ubetydelige, hvis sådanne beskyttelsesforanstaltninger ikke allerede er inkluderet i projektet.

| Tilgang til afhjælpning | Præference |
| --- | --- |
| Undgå virkninger ved kilden | Højest | |
| Reducere virkninger ved kilden | |
| Bekæmpe virkninger på stedet | |
| Bekæmpe virkninger ved receptor | Lavest |

Tilgang til afhjælpning

Præference

Undgå virkninger ved kilden

Højest

Image

Reducere virkninger ved kilden

Bekæmpe virkninger på stedet

Bekæmpe virkninger ved receptor

Lavest

Afdækningen af afhjælpende foranstaltninger skal, ligesom selve konsekvensanalysen, være baseret på en solid forståelse af de pågældende arter/naturtyper og på dialog mellem den projektansvarlige, den kompetente myndighed og naturbeskyttelseseksperter.

Afdækningen af afhjælpende foranstaltninger skal, ligesom selve konsekvensanalysen, være baseret på en solid forståelse af de pågældende arter/naturtyper

Afhjælpende foranstaltninger kan omfatte ændringer af størrelse, placering, konstruktion og teknologi i henhold til vandkraftplanen eller -projektet (f.eks. forebyggelse af barrierer for migration og/eller skader på fisk forårsaget af turbiner). Eller de kan tage form af midlertidige tilpasninger i anlægs- eller driftsfasen (f.eks. undgåelse af vandforurening, hvis der findes følsomme dele eller bestande af målarter nedstrøms). Se kapitel 3 for yderligere oplysninger om mulige afhjælpende foranstaltninger for vandkraft.

For hver enkelt afhjælpende foranstaltning, der foreslås, er det vigtigt at:

| — | redegøre for, hvordan foranstaltningerne vil forhindre eller gøre kendte negative indvirkninger på området ikkevæsentlige |
| --- | --- |

—

redegøre for, hvordan foranstaltningerne vil forhindre eller gøre kendte negative indvirkninger på området ikkevæsentlige

| — | dokumentere, hvordan de vil blive sikret og gennemført, og af hvem |
| --- | --- |

—

dokumentere, hvordan de vil blive sikret og gennemført, og af hvem

| — | dokumentere graden af sandsynlighed for deres vellykkede gennemførelse |
| --- | --- |

—

dokumentere graden af sandsynlighed for deres vellykkede gennemførelse

| — | fastsætte en tidsramme for gennemførelse af projektet eller planen |
| --- | --- |

—

fastsætte en tidsramme for gennemførelse af projektet eller planen

| — | dokumentere, hvordan foranstaltningerne vil blive overvåget, og hvordan der vil blive iværksat yderligere foranstaltninger, hvis afhjælpningen viser sig utilstrækkelig. |
| --- | --- |

—

dokumentere, hvordan foranstaltningerne vil blive overvåget, og hvordan der vil blive iværksat yderligere foranstaltninger, hvis afhjælpningen viser sig utilstrækkelig.

Når de passende afhjælpende foranstaltninger er udvalgt og fastlagt i detaljer, kan planen eller projektet godkendes i henhold til vurderingsproceduren i habitatdirektivets artikel 6 på betingelse af, at afhjælpningsforanstaltningerne: 1) sikrer, at virkningerne ikke er væsentlige i betragtning af bevaringsmålsætningerne for lokaliteten og 2) gennemføres som en integreret del af projektet.

Hvis der stadig er en væsentlig resterende indvirkning på lokaliteten, selv efter de afhjælpende foranstaltninger er truffet, skal der dog i stedet undersøges alternative løsninger (f.eks. en anden placering af projektet, udvikling i et andet størrelsesforhold eller en anden udformning eller alternative processer). Hvis sådanne ikke findes, kan en plan eller et projekt stadig godkendes i særlige tilfælde, hvis betingelserne i artikel 6, stk. 4, er opfyldt, og der er godkendt passende foranstaltninger, som vil kompensere for de resterende væsentlige negative virkninger, således at Natura 2000-nettet ikke bringes i fare.

5.3.3.   Konklusioner af den passende vurdering

Konklusioner af den passende vurdering

På baggrund af konklusionerne af den passende vurdering er det op til de kompetente nationale myndigheder at godkende en plan eller et projekt. Dette kan først ske, når myndighederne har forvisset sig om, at planen eller projektet ikke vil skade den pågældende lokalitets integritet. Hvis konklusionen af vurderingen er positiv i den forstand, at det ud fra et videnskabeligt synspunkt uden rimelig tvivl kan fastslås, at der ikke er virkninger på lokaliteten, kan de kompetente myndigheder godkende planen eller projektet.

Det skal derfor bevises, at der ikke er nogen virkninger, snarere end at de forekommer, hvilket afspejler forsigtighedsprincippet (sag C-157/96). Dette er blevet bekræftet i flere domme afsagt af Domstolen. I Waddenzee-sagen (C-127/02) bekræftede Domstolen, at der kun kan gives tilladelse til en »plan eller [...] projekt på betingelse af, at de kompetente nationale myndigheder har opnået vished for, at planen eller projektet ikke har skadelige virkninger for den omhandlede lokalitets integritet. Ligeledes skal den kompetente myndighed afvise at give tilladelse hertil, såfremt der er usikkerhed om, hvorvidt der er skadelige virkninger for lokalitetens integritet forbundet med den påtænkte plan eller det påtænkte projekt.« Med andre ord skal de — ud fra et videnskabeligt synspunkt uden rimelig tvivl — have opnået vished for, at aktiviteten ikke har skadelige virkninger for denne lokalitets integritet.

Det skal derfor bevises, at der ikke er nogen virkninger, snarere end at de forekommer

Den passende vurdering og konklusionerne heraf bør registreres omhyggeligt. Rapporten bør være tilstrækkeligt detaljeret til at påvise, hvordan den endelige afgørelse blev nået, og på hvilket videnskabeligt grundlag afgørelsen blev truffet.

5.4.   Undtagelser i henhold til artikel 6, stk. 4

Undtagelser i henhold til artikel 6, stk. 4

Artikel 6, stk. 4, foreskriver undtagelser til den regel, der er fastsat i artikel 6, stk. 3. Dette er ikke en automatisk proces, idet det er op til den ansvarlige for projektet eller planen at afgøre, om den pågældende ønsker at ansøge herom. Artikel 6, stk. 4, fastsætter de betingelser, der skal opfyldes i sådanne tilfælde, og de skridt, der skal tages, før en kompetent national myndighed kan tillade en plan eller et projekt, som er blevet vurderet til at have en negativ indvirkning på en lokalitets integritet i henhold til artikel 6, stk. 3.

Ifølge artikel 6, stk. 4, skal de kompetente myndigheder sikre, at følgende betingelser er opfyldt, før der kan træffes en beslutning om, hvorvidt der kan gives tilladelse til en plan eller et projekt, der kan påvirke en lokalitet negativt:

| — | Den alternative løsning, der forelægges til godkendelse, er den mindst skadelige for naturtyper, arter og Natura 2000-lokalitetens integritet, og der findes ikke noget brugbart alternativ, som ikke ville påvirke lokalitetens integritet. |
| --- | --- |

—

Den alternative løsning, der forelægges til godkendelse, er den mindst skadelige for naturtyper, arter og Natura 2000-lokalitetens integritet, og der findes ikke noget brugbart alternativ, som ikke ville påvirke lokalitetens integritet.

alternative løsning

| — | Planen eller projektet skal godkendes af bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser. |
| --- | --- |

—

Planen eller projektet skal godkendes af bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser.

bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser

| — | Alle de kompensationsforanstaltninger, der er nødvendige for at sikre beskyttelsen af den globale sammenhæng i Natura 2000-nettet, er blevet truffet. |
| --- | --- |

—

Alle de kompensationsforanstaltninger, der er nødvendige for at sikre beskyttelsen af den globale sammenhæng i Natura 2000-nettet, er blevet truffet.

kompensationsforanstaltninger

Den rækkefølge, hvori disse betingelser undersøges, er vigtig, da hvert trin afgør, om det næste trin er påkrævet. Hvis der f.eks. findes et alternativ til planen eller projektet, tjener det ikke noget formål at undersøge, om den oprindelige plan eller det oprindelige projekt repræsenterer væsentlige samfundsinteresser, eller at udforme passende kompensationsforanstaltninger, eftersom planen eller projektet ikke kan tillades, hvis der findes et levedygtigt alternativ.

Påvisning af, at der ikke findes nogen alternativ løsning

Påvisning af, at der ikke findes nogen alternativ løsning

Søgningen efter alternative løsninger kan være ganske bred og bør være knyttet til planens eller projektets formål af samfundsinteresse. Der kan være tale om alternative placeringer, udvikling i et andet størrelsesforhold eller en anden udformning, andre konstruktionsmetoder eller alternative processer og tilgange til at producere vedvarende energi. Dette krav er også tæt knyttet til vandrammedirektivets artikel 4, stk. 7, litra d), hvorefter myndighederne skal sikre, at der ikke er nogen miljømæssigt bedre løsning (53).

53

Selv om kravet om at søge alternative løsninger henhører under anvendelsesområdet for artikel 6, stk. 4, er det i praksis hensigtsmæssigt for planlæggeren at tage alle mulige alternativer i betragtning så tidligt som muligt, når planlægningen af udviklingsprojektet går i gang. Hvis der findes et passende alternativ på dette stadium, som ikke kan forventes at have en væsentlig indvirkning på en Natura 2000-lokalitet, kan det straks godkendes, og en passende vurdering vil ikke være påkrævet (om end der stadig kan være behov for andre miljøvurderinger).

Hvis projektet imidlertid underkastes en passende vurdering, og konklusionen er, at en skadelig virkning på lokalitetens integritet er uundgåelig, skal den kompetente myndighed derefter afgøre, om der findes alternative løsninger. Alle gennemførlige alternativer bør analyseres, navnlig deres relative resultater for bevaringsmålsætningerne for Natura 2000-lokaliteten og lokalitetens integritet.

Hvis der er en brugbar alternativ løsning, som opfylder projektets mål, bør den også underkastes en ny vurdering, hvis den må antages at have en væsentlig indvirkning på den samme eller en anden Natura 2000-lokalitet. Hvis alternativet svarer til det oprindelige forslag, kan den nye vurdering normalt trække på en del af de nødvendige oplysninger fra den første vurdering.

Bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser

Bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser

I mangel af alternative løsninger eller hvis alternativet har endnu mere negative virkninger for bevaringsmålsætningerne eller den berørte lokalitets integritet, skal de kompetente myndigheder undersøge, om der er bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser (54), der kan begrunde en tilladelse til en plan eller et projekt, selv om det kan have en negativ indvirkning på en eller flere Natura 2000-lokaliteters integritet.

54

Begrebet »bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser« er ikke defineret i direktivet. Det fremgår imidlertid klart af ordlyden, at en plan eller et projekt for at blive godkendt i henhold til artikel 6, stk. 4, skal opfylde alle de tre følgende betingelser:

| — | Det skal være i samfundets interesse — det fremgår klart af ordlyden, at kun samfundsinteresser kan afvejes over for direktivets bevaringsmålsætninger. Projekter, der udvikles af private organer, kan således kun komme i betragtning, hvis det påvises, at de tjener samfundsinteresser (sag C-182/10, Solvay m.fl., præmis 71-79). |
| --- | --- |

—

Det skal være i samfundets interesse — det fremgår klart af ordlyden, at kun samfundsinteresser kan afvejes over for direktivets bevaringsmålsætninger. Projekter, der udvikles af private organer, kan således kun komme i betragtning, hvis det påvises, at de tjener samfundsinteresser (sag C-182/10, Solvay m.fl., præmis 71-79).

samfundets interesse

| — | Der skal være bydende nødvendige grunde til iværksættelse af planen eller projektet — idet bydende nødvendig i denne forstand klart betyder, at projektet er af afgørende betydning for samfundet og ikke blot er ønskeligt eller hensigtsmæssigt. |
| --- | --- |

—

Der skal være bydende nødvendige grunde til iværksættelse af planen eller projektet — idet bydende nødvendig i denne forstand klart betyder, at projektet er af afgørende betydning for samfundet og ikke blot er ønskeligt eller hensigtsmæssigt.

bydende nødvendige

| — | Planen eller projektet skal være af væsentlig interesse — det skal med andre ord påvises, at gennemførelsen af planen eller projektet er endnu vigtigere end at beskytte den pågældende særlige N2000-lokalitet i overensstemmelse med beskyttelsesmålsætningerne for den. Det er klart, at ikke enhver form for samfundsinteresse af social eller økonomisk art er tilstrækkelig, navnlig ikke i forhold til de særligt vægtige interesser, der er beskyttet af direktivet (se f.eks. den fjerde betragtning hertil, hvori der henvises til »Fællesskabets naturarv«). Det forekommer også rimeligt at antage, at samfundsinteresser kun kan være væsentlige, hvis der er tale om langsigtede interesser; kortsigtede økonomiske interesser eller andre interesser, som kun ville have fordele for samfundet på kort sigt, ville ikke være tilstrækkelige til at opveje de langsigtede bevaringsinteresser, som beskyttes af direktivet. |
| --- | --- |

—

Planen eller projektet skal være af væsentlig interesse — det skal med andre ord påvises, at gennemførelsen af planen eller projektet er endnu vigtigere end at beskytte den pågældende særlige N2000-lokalitet i overensstemmelse med beskyttelsesmålsætningerne for den. Det er klart, at ikke enhver form for samfundsinteresse af social eller økonomisk art er tilstrækkelig, navnlig ikke i forhold til de særligt vægtige interesser, der er beskyttet af direktivet (se f.eks. den fjerde betragtning hertil, hvori der henvises til »Fællesskabets naturarv«). Det forekommer også rimeligt at antage, at samfundsinteresser kun kan være væsentlige, hvis der er tale om langsigtede interesser; kortsigtede økonomiske interesser eller andre interesser, som kun ville have fordele for samfundet på kort sigt, ville ikke være tilstrækkelige til at opveje de langsigtede bevaringsinteresser, som beskyttes af direktivet.

væsentlig interesse

Bemærk, at betingelserne for væsentlige samfundsinteresser er endnu strengere for en plan eller et projekt, der kan forventes at have en negativ indvirkning på integriteten af en Natura 2000-lokalitet, som rummer prioriterede naturtyper og/eller arter, hvis de pågældende naturtyper og/eller arter påvirkes. Bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser kan i så fald kun accepteres, hvis de vedrører:

| — | folkesundheden og den offentlige sikkerhed eller |
| --- | --- |

—

folkesundheden og den offentlige sikkerhed eller

| — | væsentlige gavnlige virkninger for miljøet eller |
| --- | --- |

—

væsentlige gavnlige virkninger for miljøet eller

| — | andre bydende nødvendige hensyn, hvis Kommissionen — før planens eller projektets godkendelse — har fremsat en udtalelse. |
| --- | --- |

—

andre bydende nødvendige hensyn, hvis Kommissionen — før planens eller projektets godkendelse — har fremsat en udtalelse.

Flowdiagram over betingelser i henhold til artikel 6, stk. 4

Er der tale om bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser (IROPI)?

Tilladelse kan ikke gives

Tilladelse kan gives. Kompensationsforanstaltninger skal træffes

Der kan gives tilladelse af andre IROPI efter høring af Kommissionen.

Kompensationsforanstaltninger skal træffes

Er der tale om hensyn til menneskers sundhed og sikkerhed eller væsentlige gavnlige virkninger for miljøet?

Rummer lokaliteten en prioriteret naturtype eller art, som kan blive påvirket af PP?

Findes der alternative løsninger?

Nej

PP kan påvirke lokalitetens integritet negativt

Ja

Nej

Nej

Nej

Ja

Ja

Ja

Kompensationsforanstaltninger

Kompensationsforanstaltninger

Hvis der ikke er nogen alternativer, og der er bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser, skal myndighederne herefter sørge for, at der vedtages og iværksættes kompensationsforanstaltninger, før projektet kan indledes. Kompensationsforanstaltninger er derfor en »sidste udvej« og benyttes kun, når den pågældende afgørelse er truffet på de betingelser, der er beskrevet ovenfor.

Kompensationsforanstaltninger i snæver forstand er uafhængige af projektet og gennemføres som regel uden for projektområdet. De skal kunne kompensere fuldt ud for de skader, som forårsages på lokaliteten og dens målarter og -naturtyper, og skal være tilstrækkelige til at sikre, at den globale sammenhæng i Natura 2000-nettet beskyttes.

For at sikre, at den globale sammenhæng i Natura 2000 beskyttes, bør de kompensationsforanstaltninger, der foreslås for en plan eller et projekt, navnlig:

| — | bidrage til bevaringen af de påvirkede naturtyper og arter i den berørte biogeografiske region eller inden for det samme udbredelsesområde, den samme trækrute eller det samme overvintringsområde i den berørte medlemsstat |
| --- | --- |

—

bidrage til bevaringen af de påvirkede naturtyper og arter i den berørte biogeografiske region eller inden for det samme udbredelsesområde, den samme trækrute eller det samme overvintringsområde i den berørte medlemsstat

| — | sikre funktioner, der kan sammenlignes med dem, der lå til grund for udvælgelsen af det oprindelige område, navnlig hvad angår passende geografisk udbredelse |
| --- | --- |

—

sikre funktioner, der kan sammenlignes med dem, der lå til grund for udvælgelsen af det oprindelige område, navnlig hvad angår passende geografisk udbredelse

| — | lægges til de normale pligter i henhold til direktivet, dvs. at de ikke kan erstatte eksisterende forpligtelser såsom gennemførelsen af Natura 2000-forvaltningsplaner. |
| --- | --- |

—

lægges til de normale pligter i henhold til direktivet, dvs. at de ikke kan erstatte eksisterende forpligtelser såsom gennemførelsen af Natura 2000-forvaltningsplaner.

I overensstemmelse med Kommissionens eksisterende retningslinjer kan kompenserende foranstaltninger i medfør af artikel 6, stk. 4, bestå af en eller flere af følgende:

| — | genskabelse af en tilsvarende naturtype eller biologisk forbedring af en forringet naturtype i en allerede udpeget lokalitet, forudsat at dette går ud over lokalitetens bevaringsmålsætninger og ikke skader andre Natura 2000-målarter eller -naturtyper i denne lokalitet |
| --- | --- |

—

genskabelse af en tilsvarende naturtype eller biologisk forbedring af en forringet naturtype i en allerede udpeget lokalitet, forudsat at dette går ud over lokalitetens bevaringsmålsætninger og ikke skader andre Natura 2000-målarter eller -naturtyper i denne lokalitet

| — | genskabelse af en tilsvarende naturtype eller biologisk forbedring af en forringet naturtype uden for en udpeget lokalitet, som herefter indgår i Natura 2000-nettet |
| --- | --- |

—

genskabelse af en tilsvarende naturtype eller biologisk forbedring af en forringet naturtype uden for en udpeget lokalitet, som herefter indgår i Natura 2000-nettet

| — | tilføjelse af en ny lokalitet til Natura 2000-nettet, som har en kvalitet og en tilstand, der svarer til eller er højere end den oprindelige lokalitet (55). |
| --- | --- |

—

tilføjelse af en ny lokalitet til Natura 2000-nettet, som har en kvalitet og en tilstand, der svarer til eller er højere end den oprindelige lokalitet (55).

55

Der skal som minimum kompenseres i et tilsvarende forhold for naturtyper og arter, som påvirkes negativt, men i betragtning af de store risici og den videnskabelige usikkerhed i forbindelse med forsøg på at genskabe eller genoprette nedbrudte habitater anbefales det på det kraftigste, at der anvendes et forhold et godt stykke over 1:1 for at sikre, at foranstaltningerne virkelig giver den nødvendige kompensation.

Medlemsstaterne bør være særligt opmærksomme, når de negative virkninger af en plan eller et projekt kan mærkes i sårbare naturtyper eller på naturlige levesteder for arter, som har brug for lang tid til at genvinde de samme økologiske funktioner. For visse naturtyper og arter er det måske simpelthen ikke muligt at kompensere for eventuelle tab inden for en rimelig frist, idet deres udvikling kan tage årtier.

Desuden kan der for visse naturtyper og artslevesteders vedkommende slet ikke kompenseres, fordi deres økologiske kendetegn ikke kan simuleres eller skabes kunstigt. Derfor bør de ansvarlige for forslag til enhver ny vandkraftudvikling holde sig orienterede om mulighederne for at kompensere for særlige naturtyper og arter i god tid, før de påbegynder udarbejdelsen af planen eller projektet.

Endelig bør kompensationsforanstaltningerne være på plads og fuldt funktionsdygtige, før arbejdet på planen eller projektet er indledt. Dette sker for at afhjælpe projektets skadelige virkninger på arter og naturtyper ved at tilbyde passende alternative placeringer i kompensationsområdet. Hvis dette ikke kan lade sig gøre i fuldt omfang, bør de kompetente myndigheder kræve ekstra kompensation for de midlertidige tab, der sker i mellemtiden. Oplysninger om kompensationsforanstaltningerne forelægges Kommissionen, så snart de er blevet vedtaget i planlægningsprocessen, så Kommissionen, i sin egenskab af traktatens vogter, kan vurdere, hvorvidt direktivet bliver anvendt korrekt.

FORKORTELSER

FORKORTELSER

| AA | Appropriate assessment: en passende vurdering i henhold til habitatdirektivets artikel 6, stk. 3 |
| --- | --- |
| AWB | Kunstigt vandområde i henhold til vandrammedirektivet |
| Domstolen | Domstolen (Den Europæiske Unions Domstol) https://curia.europa.eu/jcms/jcms/j_6/da/ |
| EEA | Det Europæiske Miljøagentur (http://www.eea.europa.eu/) |
| VVM | Vurdering af projekters indvirkning på miljøet |
| EU | Den Europæiske Union (EU-28) |
| FCS | Favourable conservation status, gunstig bevaringsstatus — hovedformålet med habitatdirektivet |
| HMWB | Heavily modified water body under WFD, stærkt modificeret vandområde i henhold til vandrammedirektivet |
| GES | Good ecological status, god økologisk tilstand — hovedformålet med vandrammedirektivet |
| Natura 2000 | Lokaliteter udpeget i henhold til habitatdirektivet og fugledirektivet (foreslået LAF (lokalitet af fællesskabsbetydning), LAF, særlige bevaringsområder og særlige beskyttede områder), der indgår i Natura 2000-nettet |
| NGO'er | Ikke-statslige organisationer |
| PCI | Projekter af fællesskabsbetydning |
| pSCI | lokalitet af fællesskabsbetydning foreslået for Kommissionen |
| RBMP | River basin management plan according to the Water Framework Directive, vandområdeplan i henhold til vandrammedirektivet |
| SAC | Special area of conservation, særligt bevaringsområde, hvor der gælder nødvendige bevaringsforanstaltninger |
| SCI | Site of community importance, lokalitet af fællesskabsbetydning, der er godkendt af Kommissionen |
| SDF | Standardformular for en Natura 2000-lokalitet |
| SMV | Strategisk miljøvurdering af planer og programmer |
| SPA | Special protection area, særligt beskyttet område, der er udpeget i henhold til fugledirektivet |
| VRD | Vandrammedirektivet |

AA

Appropriate assessment: en passende vurdering i henhold til habitatdirektivets artikel 6, stk. 3

AWB

Kunstigt vandområde i henhold til vandrammedirektivet

Domstolen

Domstolen (Den Europæiske Unions Domstol) https://curia.europa.eu/jcms/jcms/j_6/da/

EEA

Det Europæiske Miljøagentur (http://www.eea.europa.eu/)

VVM

Vurdering af projekters indvirkning på miljøet

EU

Den Europæiske Union (EU-28)

FCS

Favourable conservation status, gunstig bevaringsstatus — hovedformålet med habitatdirektivet

HMWB

Heavily modified water body under WFD, stærkt modificeret vandområde i henhold til vandrammedirektivet

GES

Good ecological status, god økologisk tilstand — hovedformålet med vandrammedirektivet

Natura 2000

Lokaliteter udpeget i henhold til habitatdirektivet og fugledirektivet (foreslået LAF (lokalitet af fællesskabsbetydning), LAF, særlige bevaringsområder og særlige beskyttede områder), der indgår i Natura 2000-nettet

NGO'er

Ikke-statslige organisationer

PCI

Projekter af fællesskabsbetydning

pSCI

lokalitet af fællesskabsbetydning foreslået for Kommissionen

RBMP

River basin management plan according to the Water Framework Directive, vandområdeplan i henhold til vandrammedirektivet

SAC

Special area of conservation, særligt bevaringsområde, hvor der gælder nødvendige bevaringsforanstaltninger

SCI

Site of community importance, lokalitet af fællesskabsbetydning, der er godkendt af Kommissionen

SDF

Standardformular for en Natura 2000-lokalitet

SMV

Strategisk miljøvurdering af planer og programmer

SPA

Special protection area, særligt beskyttet område, der er udpeget i henhold til fugledirektivet

VRD

Vandrammedirektivet

---

(1)  https://www.eea.europa.eu/soer.

1

(2)  http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm.

2

(3)  https://ec.europa.eu/energy/en/topics/renewable-energy/renewable-energy-directive.

3

(4)  http://ec.europa.eu/environment/nature/biodiversity/comm2006/2020.htm.

4

(5)  EU's handlingsplan for for naturen, mennesket og økonomien. http://ec.europa.eu/environment/nature/legislation/fitness_check/action_plan/index_en.htm.

5

(6)  Se artikel 2 i habitatdirektivet. »De foranstaltninger, der træffes efter dette direktiv, tager sigte på at opretholde eller genoprette en gunstig bevaringsstatus for naturtyper samt vilde dyre- og plantearter af fællesskabsbetydning.« Begrebet »gunstig bevaringsstatus«, nævnes ikke i fugledirektivet, men det indeholder tilsvarende krav om særligt beskyttede områder.

6

(7)  Nærmere oplysninger om alle de eksisterende retningslinjer for forvaltningen af Natura 2000, findes på http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/index_en.htm.

7

(8)  Kommissionens websider om VVM og SMV — http://ec.europa.eu/environment/eia/eia-legalcontext.htm og http://ec.europa.eu/environment/eia/sea-legalcontext.htm.

8

(9)  Commission guidance document on the strict protection of animal species of Community interest under the ‘Habitats’ Directive http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/guidance/index_en.htm.

9

(10)  Se Kommissionens OSS om vandrammedirektivet og naturdirektiverne: http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/FAQ-WFD%20final.pdf.

10

(11)  Stærkt modificerede vandområder er områder, der som et resultat af fysiske ændringer som følge af menneskelig aktivitet i væsentlig grad har ændret karakter og derfor ikke kan opfylde »god økologisk tilstand« (GES).

11

(12)  Mere detaljerede oplysninger om de specifikke krav kan fås i CIS-vejledning nr. 4 med titlen »Identification and Designation of Heavily Modified and Artificial Water Bodies«.

12

(13)  For retspraksis vedrørende anvendelsen af artikel 4, stk. 7, se Domstolens dom i sag C-461/13 og C-346/14.

13

(14)  CIS-vejledning nr. 36 om vandrammedirektivets artikel 4: https://circabc.europa.eu/sd/a/e0352ec3-9f3b-4d91-bdbb-939185be3e89/CIS_Guidance_Article_4_7_FINAL.PDF.

14

(15)  I VVM-direktivet defineres »projekt« som gennemførelse af anlægsarbejder eller andre installationer eller arbejder eller indgreb i det naturlige miljø eller i landskaber.

15

(16)  Projekter, der falder ind under bilag I, omfatter »dæmninger og andre anlæg til opstemning eller varig oplagring af vand, når den nye eller supplerende opstemmede eller oplagrede vandmængde overstiger 10 mio. m3«.

16

3

(17)  Projekter, der henhører under bilag II, omfatter dæmninger og andre anlæg til opstemning eller varig oplagring af vand (projekter, som ikke er omfattet af bilag I).

17

(18)  EUT C 273 af 27.7.2016, s. 1.

18

(19)  C-177/11, EU:C:2012:378, præmis 19-24.

19

(20)  http://www.eea.europa.eu/soer.

20

(21)  http://www.eea.europa.eu/publications/state-of-nature-in-the-eu.

21

(22)  Meddelelse fra Kommissionen: Bæredygtig vandforvaltning i Den Europæiske Union — Første trin i gennemførelsen af vandrammedirektivet 2000/60/EF [KOM(2007) 128 endelig udg.].

22

(23)  Arcadis2011: Hydropower generation in the context of the EU WFD. Europa-Kommissionens GD for Miljø. 168 sider.

23

Hydropower generation in the context of the EU WFD. Europa-Kommissionens GD for

http://bookshop.europa.eu/pl/hydropower-generation-in-the-context-of-the-eu-water-framework-directive-pbKH3013438/downloads/KH-30-13-438-EN-N/KH3013438ENN_002.pdf;pgid=y8dIS7GUWMdSR0EAlMEUUsWb0000A6euO_e0;sid=E0EKwHHfLLsKwiJMudqUZxP6sYJ2kNMcbxE=?FileName=KH3013438ENN_002.pdf&SKU=KH3013438ENN_PDF&CatalogueNumber=KH-30-13-438-EN-N

Se også Water management, Water Framework Directive & Hydropower. Common Implementation Strategy Workshop.

Water management, Water Framework Directive & Hydropower. Common Implementation Strategy Workshop

(24)  Yderligere oplysninger fås i Common Implementation Strategy for the Water Framework Directive, WFD and hydromorphological pressures, Technical Report, Good practice in managing the ecological impacts of hydropower schemes. https://circabc.europa.eu/sd/a/68065c2b-1b08-462d-9f07-413ae896ba67/HyMo_Technical_Report.pdf.

24

(25)  Findes på: http://eur-lex.europa.eu/legal-content/da/TXT/?uri=CELEX%3A32007R1100.

25

(26)  »Ecological flows in the implementation of the Water Framework Directive« — https://circabc.europa.eu/sd/a/4063d635-957b-4b6f-bfd4-b51b0acb2570/Guidance%20No%2031%20-%20Ecological%20flows%20%28final%20version%29.pdf.

26

(27)  Arcadis 2011: Hydropower generation in the context of the EU WFD. Europa-Kommissionens GD for Miljø, 168 s.

27

(28)  Referencer: Ferguson, Absolon, Carlson og Sandford 2006. Transaction of the American Fisheries Society 135:139-150). Calles and Greenberg 2009. River Research and Applications 25:1268-1286. Gustafsson 2010.

28

(29)  Den Europæiske Unions Domstols afgørelse C-142/16.

29

(30)  Den Europæiske Unions Domstols dom af 7. september 2004, Waddenvereniging og Vogelsbeschermingvereniging, sag C-127/02, ECLI:EU:C:2004:482.

30

(31)  Lambrecht H., Trautner J. (2007) Fachinformationssystem und Fachkonventionen zur Bestimmung der Erheblichkeit im Rahmen der FFH-VP — Endbericht zum Teil Fachkonventionen, Schlussstand Juni 2007. (Ekspertinformationssystem og ekspertregler for vurderingen af væsentlighed inden for rammerne af en passende vurdering — endelig rapport del om ekspertregler, endelig status, juni 2007. På tysk).

31

(32)  Denne skala er blevet anbefalet til og har været anvendt af vurderingseksperter med lovbestemt AA-licens i Tjekkiet siden 2007 — http://www.mzp.cz/cz/hodnoceni_vyznamnosti_vlivu_koncepci.

32

(33)  Jf. også C-75/01, C-418/04 og C-508/04.

33

(34)  Jf. også sag C-166/97, C-96/98, C-57/89, C-44/95, C-75/01, C-415/01, C-6/04, C-508/04, C-241/08, C-491/08 og C-90/10.

34

(35)  Det er vigtigt at bemærke den betydelige forskel mellem afhjælpende foranstaltninger og kompensation eller økologiske genopretningsforanstaltninger (jf. afsnit 5.3, s. 80).

35

(36)  Jf. Domstolens afgørelse 142/16 http://curia.europa.eu/juris/liste.jsf?num=C-142/16, der diskuteres på s. 45. Se også side 47 for eksempler på potentielle afhjælpende foranstaltninger for vandkraft.

36

(37)  https://ec.europa.eu/jrc/en/publication/working-group-ecostat-report-common-understanding-using-mitigation-measures-reaching-good-ecological.

37

(38)  https://restorerivers.eu/wiki/index.php?title=Case_study%3AAustria_Upper_Mur_-_River_widening_Lässer_Au_(LIFE%2B_(LIFE%2B_08_NAT_A_614)_„Inner-Alpine_river_basin_management_—_Upper_River_Mur_-_murerleben_II%22_2010-2015)

38

(39)  Konklusioner af den anden CIS-workshop om EU's vandrammedirektiv og vandkraft, der blev afholdt i Bruxelles i 2011, https://circabc.europa.eu/sd/a/23d94d2d-6b9c-4f17-9e15-14045cd541f3/Issue.pdf.

39

(40)  Uformelt møde mellem vand- og havdirektørerne fra Den Europæiske Union, kandidatlandene og EFTA-landene, Segovia, den 27.-28. maj 2010, https://circabc.europa.eu/w/browse/6414c39b-3d08-433a-8e00-0d20bcb249ad.

40

(41)  Den fælles gennemførelsesstrategi for vandrammedirektivet 2006: WFD and hydro-morphological pressures — policy paper. December 2006, https://circabc.europa.eu/sd/a/3dac5b10-1a16-4a31-a178-2f5401f30c50/.pdf.

41

(42)  Den fælles gennemførelsesstrategi for rammedirektivet om vand 2009: Vejledende dokument nr. 20 om undtagelser til miljødirektiverne. Teknisk rapport — 2009-027, https://circabc.europa.eu/sd/a/2a3ec00a-d0e6-405f-bf66-60e212555db1/Guidance_document.pdf.

42

(43)  Hovedkonklusioner, workshop om den fælles gennemførelsesstrategi om vandrammedirektivet og vandkraft, Berlin, den 4.-5. juni 2007, https://circabc.europa.eu/w/browse/062ef598-2126-4e76-a481-cfa68a28435c.

43

(44)  Domstolens dom af 20. oktober 2005, Kommissionen mod Det Forenede Kongerige, sag C-6/04.

44

(45)  Kommissionen har udarbejdet vejledningsdokumenter for at bidrage til forståelse og anvendelse af den passende vurderingsprocedure. De er tilgængelige fra Kommissionens Natura 2000-websted, http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm.

45

(46)  Domstolens dom C-127/02.

46

(47)  Domstolens dom C-127/02 — Waddenvereniging og Vogelsbeschermingvereniging.

47

Domstolens dom C-127/02 — Waddenvereniging og Vogelsbeschermingvereniging.

(48)  (Istituto di Ricerca per l'Ecologia e l'Economia Applicate alle Aree Alpine (forskningsinstituttet for økologi og økonomi i de alpine regioner)).

48

(Istituto di Ricerca per l'Ecologia e l'Economia Applicate alle Aree Alpine (forskningsinstituttet for økologi og økonomi i de alpine regioner)).

(49)  Kommissionens gennemførelsesafgørelse af 11. juli 2011 om en formular for oplysninger vedrørende Natura 2000-lokaliteter (meddelt under nummer K(2011) 4892) (EUT L 198 af 30.7.2011, s. 39).

49

(50)  http://ec.europa.eu/environment/nature/knowledge/rep_habitats/index_en.htm.

50

(51)  http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm.

51

(52)  »Betydning« henviser her til virkningernes væsentlighed. Det må ikke forveksles med screeningfasen, som lægger vægt på sandsynligheden for væsentlige virkninger.

52

(53)  Se CIS-vejledning nr. 20.

53

(54)  Dette begreb anvendes også i vandrammedirektivets artikel 4, stk. 7.

54

(55)  Denne tilføjelse skal formelt angives af medlemsstatens myndigheder efter Kommissionens godkendelse.

55

---

| 18.6.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 213/62 |
| --- | --- | --- | --- |

18.6.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 213/62

---

Meddelelse fra Kommissionen: »Energitransmissionsinfrastruktur og EU's naturlovgivning«

(2018/C 213/02)

INDHOLDSFORTEGNELSE

Side

| OM DETTE DOKUMENT | 65 |
| --- | --- |

| Formål | 65 |
| --- | --- |

| Opbygning og indhold | 65 |
| --- | --- |

| Dokumentets art | 65 |
| --- | --- |

| 1. | EN FORNYET ENERGIINFRASTRUKTUR TIL EUROPA | 67 |
| --- | --- | --- |

1.

| 1.1. | Behovet for en fornyet energiinfrastruktur i Europa | 67 |
| --- | --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Udfordringerne på infrastrukturområdet | 68 |
| --- | --- | --- |

1.2.

| 1.2.1. | Elnet og oplagring | 68 |
| --- | --- | --- |

1.2.1.

| 1.2.2. | Naturgasnet og naturgasoplagring | 69 |
| --- | --- | --- |

1.2.2.

| 1.2.3. | Olie- og olefintransport og raffineringsinfrastrukturer | 69 |
| --- | --- | --- |

1.2.3.

| 1.2.4. | CO2-opsamling, -transport og -oplagring (CCS) | 69 |
| --- | --- | --- |

1.2.4.

| 1.3. | Anvendte typer af transmissions- og distributionsanlæg | 69 |
| --- | --- | --- |

1.3.

| 1.3.1. | Gas- og olietransmissions- og distributionsanlæg | 69 |
| --- | --- | --- |

1.3.1.

| 1.3.2. | Eltransmissions- og distributionsanlæg | 70 |
| --- | --- | --- |

1.3.2.

| 1.4. | Projekter af fælles interesse | 70 |
| --- | --- | --- |

1.4.

| 2. | EU'S NATURLOVGIVNING | 72 |
| --- | --- | --- |

2.

| 2.1. | Indledning | 72 |
| --- | --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Fugledirektivet og habitatdirektivet | 72 |
| --- | --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Forvaltning og beskyttelse af Natura 2000-områder | 73 |
| --- | --- | --- |

2.3.

| 2.3.1. | Iværksættelse af bevaringsforanstaltninger og sikring af ikke-forringelse | 73 |
| --- | --- | --- |

2.3.1.

| 2.3.2. | Tilladelsesprocedure for planer og projekter, der påvirker Natura 2000-områder | 74 |
| --- | --- | --- |

2.3.2.

| 2.4. | Bestemmelser om beskyttelse af arter | 75 |
| --- | --- | --- |

2.4.

| 3. | ENERGITRANSMISSIONSANLÆGS POTENTIELLE VIRKNINGER FOR NATURA 2000 OG EU-BESKYTTEDE ARTER | 76 |
| --- | --- | --- |

3.

| 3.1. | Indledning | 76 |
| --- | --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Behovet for en sagsspecifik tilgang | 76 |
| --- | --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Oversigt over potentielle virkninger for EU-beskyttede arter og levesteder | 77 |
| --- | --- | --- |

3.3.

| 3.3.1. | Tab, forringelse eller opsplitning af levesteder | 77 |
| --- | --- | --- |

3.3.1.

| 3.3.2. | Forstyrrelse og fordrivelse | 77 |
| --- | --- | --- |

3.3.2.

| 3.3.3. | Risiko for sammenstød og elektrisk aflivning | 77 |
| --- | --- | --- |

3.3.3.

| 3.3.4. | Barrierevirkninger | 77 |
| --- | --- | --- |

3.3.4.

| 3.4. | Sondring mellem væsentlige og ikkevæsentlige virkninger | 78 |
| --- | --- | --- |

3.4.

| 3.5. | Kumulative virkninger | 78 |
| --- | --- | --- |

3.5.

| 4. | POTENTIELLE VIRKNINGER AF ELNETINFRASTRUKTURER PÅ VILDE FUGLE | 79 |
| --- | --- | --- |

4.

| 4.1. | Indledning | 79 |
| --- | --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Elnetinfrastrukturer | 79 |
| --- | --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Potentielle negative indvirkninger af elinfrastruktur på vilde fugle | 80 |
| --- | --- | --- |

4.3.

| 4.3.1. | Elektrisk aflivning | 80 |
| --- | --- | --- |

4.3.1.

| 4.3.2. | Sammenstød | 83 |
| --- | --- | --- |

4.3.2.

| 4.3.3. | Tab og opsplitning af levesteder | 84 |
| --- | --- | --- |

4.3.3.

| 4.3.4. | Forstyrrelse/fordrivelse | 84 |
| --- | --- | --- |

4.3.4.

| 4.3.5. | Elektromagnetiske felter | 84 |
| --- | --- | --- |

4.3.5.

| 4.4. | Elinfrastrukturs potentielle positive virkninger på vilde fugle | 84 |
| --- | --- | --- |

4.4.

| 5. | POTENTIELLE AFBØDNINGSFORANSTALTNINGER FOR ELNETINFRASTRUKTURER, DER PÅVIRKER VILDE FUGLE | 86 |
| --- | --- | --- |

5.

| 5.1. | Hvad er afbødningsforanstaltninger? | 86 |
| --- | --- | --- |

5.1.

| 5.2. | Potentielle foranstaltninger til afbødning af negative virkninger af elinfrastrukturplaner eller -projekter på vilde fuglearter | 88 |
| --- | --- | --- |

5.2.

| 5.2.1. | Indførelse af proaktive foranstaltninger på planlægningsniveauet | 88 |
| --- | --- | --- |

5.2.1.

| 5.2.2. | Undersøgelse af mulige afbødende og forebyggende foranstaltninger på projektniveau | 90 |
| --- | --- | --- |

5.2.2.

| 5.3. | Detaljerede tekniske anbefalinger for afhjælpende og afbødende foranstaltninger | 91 |
| --- | --- | --- |

5.3.

| 5.3.1. | Afbødning af elektrisk aflivning | 91 |
| --- | --- | --- |

5.3.1.

| 5.3.2. | Afbødning af sammenstød | 92 |
| --- | --- | --- |

5.3.2.

| 6. | BETYDNINGEN AF EN STRATEGISK TILGANG TIL PLANLÆGNING | 93 |
| --- | --- | --- |

6.

| 6.1. | Fordelene ved integreret planlægning | 93 |
| --- | --- | --- |

6.1.

| 6.2. | Udpegelse af egnede steder til energitransmissionsanlæg | 94 |
| --- | --- | --- |

6.2.

| 6.3. | Søgning efter metoder til at strømline tilladelsesprocedurerne for energitransmissionsanlæg | 96 |
| --- | --- | --- |

6.3.

| 6.3.1. | Tidlig planlægning, kortlægning og afgrænsning af vurderinger | 96 |
| --- | --- | --- |

6.3.1.

| 6.3.2. | Tidlig og effektiv integration af miljøvurderinger og andre miljøkrav | 97 |
| --- | --- | --- |

6.3.2.

| 6.3.3. | Koordinering af procedurer og tidsfrister | 98 |
| --- | --- | --- |

6.3.3.

| 6.3.4. | Rapporternes kvalitet | 98 |
| --- | --- | --- |

6.3.4.

| 6.3.5. | Grænseoverskridende samarbejde | 98 |
| --- | --- | --- |

6.3.5.

| 6.3.6. | Tidlig og effektiv offentlig deltagelse | 99 |
| --- | --- | --- |

6.3.6.

| 7. | TILLADELSESPROCEDUREN EFTER HABITATDIREKTIVETS ARTIKEL 6 | 99 |
| --- | --- | --- |

7.

| 7.1. | Indledning | 99 |
| --- | --- | --- |

7.1.

| 7.2. | Omfanget af tilladelsesproceduren efter artikel 6 | 100 |
| --- | --- | --- |

7.2.

| 7.3. | Passende vurderinger — trinvis procedure | 102 |
| --- | --- | --- |

7.3.

| 7.3.1. | Første trin: screening | 102 |
| --- | --- | --- |

7.3.1.

| 7.3.2. | Andet trin: passende vurdering | 102 |
| --- | --- | --- |

7.3.2.

| 7.3.3. | Tredje trin: godkendelse eller afvisning af planen eller projektet i lyset af konklusionerne af den passende vurdering | 109 |
| --- | --- | --- |

7.3.3.

| 7.4. | Undtagelsesproceduren i henhold til artikel 6, stk. 4 | 109 |
| --- | --- | --- |

7.4.

| 8. | ENERGITRANSMISSIONSINFRASTRUKTUR I HAVMILJØET | 113 |
| --- | --- | --- |

8.

| 8.1. | Oversigt over nuværende energiinfrastruktur i EU's farvande | 114 |
| --- | --- | --- |

8.1.

| 8.1.1. | Olie og gas | 114 |
| --- | --- | --- |

8.1.1.

| 8.1.2. | Offshorevind-, bølge- og tidevandsenergi | 115 |
| --- | --- | --- |

8.1.2.

| 8.1.3. | Opsamling og lagring af CO2 (CCS) | 117 |
| --- | --- | --- |

8.1.3.

| 8.1.4. | Transmissionsnet | 117 |
| --- | --- | --- |

8.1.4.

| 8.1.5. | Prognoser | 117 |
| --- | --- | --- |

8.1.5.

| 8.2. | NATURA 2000 i havmiljøet | 119 |
| --- | --- | --- |

8.2.

| 8.2.1. | Beskyttelsen af miljø, levesteder og arter i havet | 119 |
| --- | --- | --- |

8.2.1.

| 8.2.2. | Støtteforanstaltninger og nyttige informationskilder | 123 |
| --- | --- | --- |

8.2.2.

| 8.3. | Potentielle virkninger og tilgange til afbødning | 124 |
| --- | --- | --- |

8.3.

| 8.3.1. | Udlægning | 126 |
| --- | --- | --- |

8.3.1.

| 8.3.2. | Drift | 129 |
| --- | --- | --- |

8.3.2.

| 8.3.3. | Afvikling | 131 |
| --- | --- | --- |

8.3.3.

| 8.3.4. | Kumulative virkninger | 131 |
| --- | --- | --- |

8.3.4.

| 8.3.5. | Potentielle afbødningsforanstaltninger | 132 |
| --- | --- | --- |

8.3.5.

| 8.4. | Betydningen af strategisk planlægning | 133 |
| --- | --- | --- |

8.4.

| REFERENCER | 136 |
| --- | --- |

| BILAG 1 — NATIONALE OG INTERNATIONALE INITIATIVER | 150 |
| --- | --- |

| BILAG 2 — SYSTEMATISK PRIORITERET LISTE OVER VIRKNINGER AF INTERAKTIONER MELLEM FUGLE OG ELLEDNINGER (BIRDLIFE, 2013) | 157 |
| --- | --- |

| BILAG 3 — RESUMÉ AF DOKUMENTATION FOR VIRKNINGEN AF ELLEDNINGER PÅ BESTANDNIVEAU FOR GLOBALT TRUEDE (IUCN, 2012) FUGLEARTER | 159 |
| --- | --- |

| BILAG 4 — EKSEMPLER PÅ VIRKNINGER AF ELLEDNINGER PÅ METABESTANDE AF ARTER OPFØRT I BILAG I TIL FUGLEDIREKTIVET | 161 |
| --- | --- |

| BILAG 5 — FORESLÅET LISTE OVER PRIORITEREDE ARTER TIL FOREBYGGELSE OG AFBØDNING AF VIRKNINGEN AF LUFTLEDNINGER I UNIONEN | 163 |
| --- | --- |

| BILAG 6 — SAMMENLIGNING AF PROCEDURER UNDER PASSENDE VURDERING, VURDERING AF VIRKNINGERNE FOR MILJØET (VVM) OG STRATEGISK MILJØVURDERING (SMV) | 168 |
| --- | --- |

OM DETTE DOKUMENT

Formål

I november 2010 offentliggjorde Europa-Kommissionen meddelelsen »Prioriteringer på energiinfrastrukturområdet for 2020 og derefter – en plan for et integreret europæisk energinet«. Kommissionen opfordrer til en markant forøgelse af infrastrukturerne til energitransmission for at sikre en sikker og bæredygtig energiforsyning til en overkommelig pris i hele Europa, samtidig med at CO2-emissionerne nedbringes.

Ved den nye TEN-E-forordning (EU) nr. 347/2013 etableres der en EU-ramme for planlægning og gennemførelse af energiinfrastruktur i Unionen. I forordningen fastlægges ni strategiske, prioriterede energiinfrastrukturkorridorer inden for el, gas og olie samt tre EU-dækkende prioriterede tematiske områder for elmotorveje, intelligente net og CO2-transportnet. Der indføres også en gennemsigtig og inklusiv proces, der har til formål at udpege og udvælge specifikke projekter af fælles interesse, som er nødvendige for at gennemføre de prioriterede korridorer.

Ligesom alle udviklingsaktiviteter i Unionen skal infrastrukturer til energitransmission være i fuld overensstemmelse med EU's miljøpolitik, herunder habitatdirektivet og fugledirektivet (EU's naturdirektiver). I dette dokument gives der retningslinjer for, hvordan dette bedst opnås i praksis. Der lægges navnlig vægt på den korrekte gennemførelse af tilladelsesproceduren efter habitatdirektivets artikel 6, hvorefter alle planer og projekter, som med sandsynlighed vil have væsentlig negativ virkning for et Natura 2000-område, skal underkastes en passende vurdering inden godkendelse. Det omhandler også kravene om beskyttelse af arter i det bredere landskab.

Det er ikke hensigten, at Natura 2000-områder skal være »forbudte områder«, og nye udviklingsprojekter er ikke udelukket. I stedet skal udviklingsprojekter gennemføres på en måde, der sikrer de sjældne og truede arter og naturtyper, som findes i det beskyttede område. Dette kan ofte opnås gennem omhyggelig planlægning, god og inklusiv dialog og brug af passende afbødningsforanstaltninger for at fjerne eller allerede fra starten at forebygge potentielle negative indvirkninger fra de enkelte projekter samt kumulative indvirkninger på områdets bevaringsmål.

Dette dokument er primært henvendt til projektudviklere, transmissionssystemoperatører og myndigheder, som er ansvarlige for godkendelsen af energitransmissionsplaner og -projekter, men det vil også være af interesse for konsekvensvurderingskonsulenter, forvaltere af Natura 2000-områder, NGO'er og andre interessenter, som er berørt af eller involveret i planlægningen, udformningen, gennemførelsen eller godkendelsen af energiinfrastrukturplaner og -projekter. Det har til hensigt at give dem en oversigt over betydningen af energiinfrastrukturforslag for Natura 2000-områder og EU's beskyttede arter og naturtyper og tilgange til afbødning af negative virkninger.

Dette dokument kan også anvendes i forbindelse med vurderingsprocedurer, der gennemføres efter direktivet om vurdering af virkningerne for miljøet og direktivet om strategisk miljøvurdering i forbindelse med planer og projekter vedrørende energitransmissionsanlæg, for hvilke det er blevet bestemt, at en passende vurdering af deres virkning på Natura 2000 ikke er påkrævet.

Anvendelsesområde

Dette dokument indeholder vejledning om og bedste praksis for installation, drift og afvikling af el-, gas- og olietransmissions- og distributionsanlæg i forbindelse med Natura 2000-områder og arter, som er beskyttet i det bredere landskab i henhold til EU's habitatdirektiv og fugledirektiv. Dets fokus er alene rettet mod infrastrukturer til energitransmission og ikke mod energiproduktionsanlæg som f.eks. olieplatforme, vandkraftværk, vindmøller, kraftværk osv.

De omhandlede typer af infrastrukturer til energitransmission omfatter gas- og olierørledninger samt eltransmissionskabler og -distributionsanlæg (høj- og mellemspænding) med fokus på sidstnævnte på land. Et særskilt kapitel omhandler energitransmissionsinfrastruktur i havmiljøet.

Opbygning og indhold

Dokumentet indeholder otte kapitler:

| — | Kapitel 1 og 2: indeholder en oversigt over den EU-politiske sammenhæng for så vidt angår energiinfrastruktur og behovet for et moderne, sammenkoblet energinet på tværs af Europa i overensstemmelse med TEN-E-forordningen. De bestemmelser i fugledirektivet og habitatdirektivet, som energitransmissionsudviklere, -operatører og -myndigheder skal være opmærksomme på, fremhæves. Dette omfatter et særligt fokus på tilladelsesproceduren i henhold til artikel 6 for planer eller projekter, som med sandsynlighed vil have væsentlig indvirkning på Natura 2000-områder, samt kravene vedrørende EU-beskyttede arter i det bredere landskab. |
| --- | --- |

—

Kapitel 1 og 2: indeholder en oversigt over den EU-politiske sammenhæng for så vidt angår energiinfrastruktur og behovet for et moderne, sammenkoblet energinet på tværs af Europa i overensstemmelse med TEN-E-forordningen. De bestemmelser i fugledirektivet og habitatdirektivet, som energitransmissionsudviklere, -operatører og -myndigheder skal være opmærksomme på, fremhæves. Dette omfatter et særligt fokus på tilladelsesproceduren i henhold til artikel 6 for planer eller projekter, som med sandsynlighed vil have væsentlig indvirkning på Natura 2000-områder, samt kravene vedrørende EU-beskyttede arter i det bredere landskab.

| — | Kapitel 3: indeholder en generel oversigt over de forskellige typer potentielle virkninger, som infrastrukturer til energitransmission kan have på naturtyper og arter, der er beskyttet af EU's to naturdirektiver. Bevidsthed om disse potentielle virkninger vil ikke kun sikre, at der foretages en passende vurdering efter habitatdirektivets artikel 6, men vil også hjælpe med at påpege egnede afbødningsforanstaltninger, som kan bruges til at reducere betydelige negative virkninger eller undgå, at de overhovedet opstår. |
| --- | --- |

—

Kapitel 3: indeholder en generel oversigt over de forskellige typer potentielle virkninger, som infrastrukturer til energitransmission kan have på naturtyper og arter, der er beskyttet af EU's to naturdirektiver. Bevidsthed om disse potentielle virkninger vil ikke kun sikre, at der foretages en passende vurdering efter habitatdirektivets artikel 6, men vil også hjælpe med at påpege egnede afbødningsforanstaltninger, som kan bruges til at reducere betydelige negative virkninger eller undgå, at de overhovedet opstår.

| — | Kapitel 4 og 5: omhandler navnlig de potentielle virkninger af elnetinfrastrukturer og udpegelse af hensigtsmæssige afbødningsforanstaltninger på forskellige faser af planlægnings- eller projektcyklussen. Detaljerede tekniske anbefalinger gives for afhjælpende foranstaltninger og afbødningsforanstaltninger, som så vidt muligt er baseret på erfaringer med god praksis og den sidst nye forskning fra hele Europa. |
| --- | --- |

—

Kapitel 4 og 5: omhandler navnlig de potentielle virkninger af elnetinfrastrukturer og udpegelse af hensigtsmæssige afbødningsforanstaltninger på forskellige faser af planlægnings- eller projektcyklussen. Detaljerede tekniske anbefalinger gives for afhjælpende foranstaltninger og afbødningsforanstaltninger, som så vidt muligt er baseret på erfaringer med god praksis og den sidst nye forskning fra hele Europa.

| — | Kapitel 6: omhandler fordelene ved at benytte en mere strategisk og integreret tilgang, således at infrastrukturer til energitransmission planlægges på en sådan måde, at potentialet for konflikter med kravene i EU's naturlovgivning undgås eller minimeres senere i planlægningsprocessen, hvor mulighederne er langt mere begrænsede. Der gives også en oversigt over, hvordan forskellige konsekvensanalyser, der kræves i henhold til EU's miljølovgivning, herunder habitatdirektivet, effektivt kan strømlines til projekter af fælles interesse, navnlig i lyset af TEN-E-forordningens kortere tidsfrister for udstedelse af tilladelser til projekter af fælles interesse. |
| --- | --- |

—

Kapitel 6: omhandler fordelene ved at benytte en mere strategisk og integreret tilgang, således at infrastrukturer til energitransmission planlægges på en sådan måde, at potentialet for konflikter med kravene i EU's naturlovgivning undgås eller minimeres senere i planlægningsprocessen, hvor mulighederne er langt mere begrænsede. Der gives også en oversigt over, hvordan forskellige konsekvensanalyser, der kræves i henhold til EU's miljølovgivning, herunder habitatdirektivet, effektivt kan strømlines til projekter af fælles interesse, navnlig i lyset af TEN-E-forordningens kortere tidsfrister for udstedelse af tilladelser til projekter af fælles interesse.

| — | Kapitel 7: omhandler tilladelsesproceduren efter habitatdirektivets artikel 6. Det har til formål at give praktisk vejledning i, hvordan denne tilladelsesprocedure anvendes inden for rammerne af navnlig infrastrukturer til energitransmission. |
| --- | --- |

—

Kapitel 7: omhandler tilladelsesproceduren efter habitatdirektivets artikel 6. Det har til formål at give praktisk vejledning i, hvordan denne tilladelsesprocedure anvendes inden for rammerne af navnlig infrastrukturer til energitransmission.

| — | Kapitel 8: indeholder en analyse af virkningerne af infrastrukturer til energitransmission på havmiljøet. Der gives først en oversigt over de nuværende energiinfrastrukturer i EU's farvande og forventede fremtidige udviklingsprojekter. Derefter beskrives virkningerne for Natura 2000-havområder og beskyttede arter med henvisning til bestemmelserne i habitatdirektivet og fugledirektivet samt de relevante støtteforanstaltninger og vejledninger fra Unionen og andre områder. For det tredje gennemgås de potentielle virkninger af transmissionsinfrastruktur (kabler og rørledninger) i forbindelse med olie-, gas-, vind-, bølge- og tidevandsenergi samt CO2-opsamling, transport og lagring (CCS) på marine arter og levesteder, som er beskyttet af EU's habitatdirektiv og fugledirektiv. Eksempler på god praksis nævnes som en del af beskrivelsen af mulighederne for at afbøde sådanne virkninger. For det fjerde undersøges fordelene ved strategisk planlægning af infrastrukturer til energitransmission i havmiljøet, herunder betydningen af, at dette fastsættes inden for rammerne af den øvrige EU-lovgivning og -politikker som f.eks. havstrategirammedirektivet og maritim fysisk planlægning. |
| --- | --- |

—

Kapitel 8: indeholder en analyse af virkningerne af infrastrukturer til energitransmission på havmiljøet. Der gives først en oversigt over de nuværende energiinfrastrukturer i EU's farvande og forventede fremtidige udviklingsprojekter. Derefter beskrives virkningerne for Natura 2000-havområder og beskyttede arter med henvisning til bestemmelserne i habitatdirektivet og fugledirektivet samt de relevante støtteforanstaltninger og vejledninger fra Unionen og andre områder. For det tredje gennemgås de potentielle virkninger af transmissionsinfrastruktur (kabler og rørledninger) i forbindelse med olie-, gas-, vind-, bølge- og tidevandsenergi samt CO2-opsamling, transport og lagring (CCS) på marine arter og levesteder, som er beskyttet af EU's habitatdirektiv og fugledirektiv. Eksempler på god praksis nævnes som en del af beskrivelsen af mulighederne for at afbøde sådanne virkninger. For det fjerde undersøges fordelene ved strategisk planlægning af infrastrukturer til energitransmission i havmiljøet, herunder betydningen af, at dette fastsættes inden for rammerne af den øvrige EU-lovgivning og -politikker som f.eks. havstrategirammedirektivet og maritim fysisk planlægning.

I hele dokumentet gives der eksempler på god praksis, som viser, hvordan energitransmissionsanlæg og EU-naturlovgivningen i praksis kan forenes effektivt. Dette kan bruges som inspiration til de forskellige typer teknikker og tilgange, der kan anvendes.

Dokumentets art

Dette vejledende dokument har til formål at præcisere bestemmelserne i habitatdirektivet og fugledirektivet og sætte dem i forhold til udviklingen og driften af infrastrukturer til energitransmission. Dokumentet er ikke af lovgivende art, men giver praktisk vejledning og bedste praksis for anvendelsen af de eksisterende regler. Det afspejler som sådant alene Kommissionens tjenestegrenes synspunkter. Det påhviler EU-Domstolen at fastlægge den endelige fortolkning af EU-direktiver.

Dokumentet supplerer Kommissionens eksisterende generelle fortolknings- og metodedokumenter vedrørende habitatdirektivets artikel 6 (1). Disse vejledninger bør sammenholdes med dette dokument.

Endelig anerkendes det i dokumentet fuldt ud, at de to naturdirektiver er omfattet af subsidiaritetsprincippet, og at det tilkommer medlemsstaterne at afgøre, hvordan de bedst gennemfører de proceduremæssige krav, der udspringer af dem. De eksempler på god praksis med hensyn til procedurer og foreslåede metoder, som er beskrevet i dette dokument, har derfor ikke til formål at være normative, men tager sigte på at give gode råd, idéer og forslag baseret på feedback og input fra kompetente myndigheder, repræsentanter for energivirksomheder, NGO'er og andre eksperter og interessenter.

Kommissionen vil gerne takke alle, der har deltaget i udarbejdelsen af dette vejledende dokument, for deres værdifulde bidrag og synspunkter.

1.   EN FORNYET ENERGIINFRASTRUKTUR FOR EUROPA

1.1.   Behovet for en fornyet energiinfrastruktur i Europa

EU-landene har indgået aftale om en ny 2030-ramme for klima og energi, herunder EU-mål og -politikmål for drivhusgasemissioner, vedvarende energi, energieffektivitet og elsammenkoblinger. Disse mål og politikmål har til formål at hjælpe Unionen med at opnå et mere konkurrencedygtigt, sikkert og bæredygtigt energisystem og med at opfylde Unionens langsigtede 2050-mål for reduktion af drivhusgasemissionerne.

Figur 1

2030-ramme for energi og klima — overordnede mål

10 %sammenkobling

-20 %drivhusgas-emissioner

20%vedvarendeenergi

15 %sammenkobling

≥ 30%energi-effektivitet

≥ 27 %vedvarendeenergi

≥ - 40 %drivhusgas-emissioner

20 %energi-effektivitet

Kommissionen har som en af sine vigtigste prioriteter fremlagt en rammestrategi for en modstandsdygtig energiunion med en fremadskuende klimapolitik (2). Dens mål er at hjælpe Unionen med at opfylde 2030-målene og -målsætningerne og give de europæiske forbrugere adgang til sikker, bæredygtig, konkurrencedygtig og økonomisk overkommelig energi og give dem mulighed for at drage fordel af den igangværende gennemgribende omlægning af Europas energisystem.

For at opfylde 2030-målene og målsætningerne er det afgørende, at Europas energitransmissions- og lageranlæg moderniseres (3). Forældede og dårligt sammenkoblede infrastrukturer er en alvorlig begrænsning for Europas økonomi. Udviklingen af vindenergiproduktionen i Nordsøregionen og Østersøregionen bremses f.eks. af de utilstrækkelige netforbindelser såvel offshore som onshore. Risikoen for og omkostningerne forbundet med forsyningsforstyrrelser og spild forventes også at stige, hvis Unionen ikke investerer i intelligente, effektive og konkurrencedygtige energinet og ikke udnytter sine muligheder for at forbedre energieffektiviteten.

EU's nye energiinfrastrukturpolitik vil medvirke til at koordinere og optimere netudviklingen i hele Europa og vil dermed give Unionen mulighed for at udnytte alle fordele ved et integreret europæisk net, der langt overstiger værdien af dets enkelte komponenter.

En europæisk strategi for fuldt integrerede energiinfrastrukturer baseret på intelligente og kulstoffattige teknologier vil mindske omkostningerne forbundet med at gå over til kulstoffattige teknologier, da den vil medføre stordriftsfordele for de enkelte medlemsstater. Den vil også øge forsyningssikkerheden og hjælpe med til at stabilisere forbrugerpriserne ved at sikre, at elektricitet og gas går derhen, hvor der er behov for den. Europæiske net vil også fremme konkurrencen i det indre energimarked i Unionen og skabe solidaritet mellem medlemsstaterne, så borgerne og virksomhederne i Europa får adgang til energikilder, der er overkommelige i pris.

For at hjælpe med at gennemføre denne gennemgribende ændring i energitransmissionsinfrastrukturen vedtog Unionen en ny TEN-E-forordning (EU) nr. 347/2013 (4) i 2013. Ved denne forordning etableres der en omfattende EU-ramme for planlægning og gennemførelse af energiinfrastruktur.

I forordningen fastlægges ni strategiske, prioriterede energiinfrastrukturkorridorer inden for el, gas og olie samt tre EU-dækkende prioriterede tematiske områder for elmotorveje, intelligente net og CO2-transportnet for at optimere netudviklingen på europæisk plan for perioden frem til 2020 og derefter.

Figur 2

Prioriterede korridorer for el, gas og olie

Image

1.2.   Udfordringerne på infrastrukturområdet

Den udfordring, der består i at sammenkoble EU's energiinfrastruktur og tilpasse den til de nye behov, vedkommer alle sektorer og alle typer energitransmissionsanlæg.

1.2.1.   Elnet og oplagring

Elnettene skal opgraderes og moderniseres for at kunne dække den stigende efterspørgsel, der følger af en større forandring i den samlede energiværdikæde og det samlede energimiks og af væksten i antallet af applikationer og teknologier, der har elektricitet som energikilde. Nettene skal også udvides og opgraderes for at fremme markedsintegration og fastholde det aktuelle systemsikkerhedsniveau, men især for at transportere og balancere elektricitet fra vedvarende energikilder, der forventes at blive mere end fordoblet i årene 2007-2020.

En væsentlig del af produktionskapaciteten vil blive samlet i områder, der ligger længere væk fra de store forbrugs- og oplagringscentre. En betydelig del vil komme fra offshoreanlæg, solenergi- og vindmølleparker i Sydeuropa eller biomasseanlæg i Central- og Østeuropa. Decentraliseret elproduktion vil også vinde terræn.

Foruden disse umiddelbare krav må elnettene gennemgå en mere fundamental udvikling for at gøre det muligt inden 2050 at gå over til et kulstoffattigt elsystem, der er baseret på nye teknologier til transport af højspændingselektricitet over lange afstande og til oplagring af elektricitet, og dermed også gøre det muligt at integrere den stigende andel af vedvarende energi fra Unionen og andre steder.

Samtidig må nettene også gøres mere intelligente. Det vil ikke være muligt at nå EU's 2020-mål for energieffektivitet og vedvarende energi uden mere innovation og intelligens i nettene på både transmissions- og distributionsplan, bl.a. gennem udnyttelse af informations- og kommunikationsteknologier. Disse teknologier kommer til at spille en afgørende rolle for styringen af efterspørgslen og andre tjenester forbundet med intelligente net.

1.2.2.   Naturgasnet og naturgasoplagring

Naturgas forventes fortsat at indtage en central plads i EU's energimiks i de kommende årtier og få større og større betydning som reservebrændsel for de forskellige former for elproduktion. Gasnettene skal imidlertid være endnu mere fleksible, og der er behov for dobbeltrettede rørledninger, større lagerkapacitet og fleksible forsyninger, herunder flydende naturgas (LNG) og komprimeret naturgas (CNG).

1.2.3.   Olie- og olefintransport og raffineringsinfrastrukturer

Hvis klima-, transport- og energieffektivitetspolitikken forbliver uændret, kan det forventes, at olie vil udgøre 30 % af den primære energi, og at en betydelig del af transportsektorens brændstof fortsat vil være oliebaseret i 2030. Forsyningssikkerheden afhænger af integriteten og fleksibiliteten i hele forsyningskæden, fra den råolie, der leveres til raffinaderierne, til det slutprodukt, der sælges til forbrugerne. Samtidig vil de fremtidige infrastrukturer til transport af råolie og olieprodukter blive bestemt af udviklingen inden for den europæiske raffinaderisektor, der i dag står overfor en række udfordringer.

1.2.4.   CO2-opsamling, -transport og -oplagring (CCS)

CCS-teknologier vil kunne sikre en markant reduktion i CO2-emissionerne, men befinder sig stadig på et tidligt udviklingstrin. Den kommercielle udnyttelse af CCS inden for elproduktion og i forbindelse med industrielle applikationer forventes at tage sin begyndelse efter 2020. Da de potentielle CO2-oplagringsanlæg ikke er jævnt fordelt i Europa, og da nogle medlemsstater kun har begrænsede potentielle oplagringsmuligheder inden for deres egne grænser, kan det blive nødvendigt at bygge en europæisk rørledningsinfrastruktur på tværs af nationale landegrænser og i det maritime miljø.

1.3.   Anvendte typer af transmissions- og distributionsanlæg

Den måde, hvorpå forskellige energiformer transporteres, distribueres og oplagres, varierer naturligvis afhængigt af den pågældende energitype og afhængigt af, om det sker på land eller i havet. Transmissionen af elektricitet sker generelt via ledninger eller kabler, mens transmissionen af gas og olie sker via rørledninger.

I dette dokument rettes fokus mod følgende anlæg (5):

| — | jordbaserede gas- og olietransmissionsanlæg: nedgravede rørledninger, rørledninger over jorden, herunder rørledninger, der krydser vandløb, og tilknyttede komponenter (tilførselsanlæg, pumpestationer (olie) og kompressoranlæg (gas), mellemliggende forsyningsanlæg, spærreventilanlæg, regulatoranlæg og endelige forsyningsanlæg) |
| --- | --- |

—

jordbaserede gas- og olietransmissionsanlæg: nedgravede rørledninger, rørledninger over jorden, herunder rørledninger, der krydser vandløb, og tilknyttede komponenter (tilførselsanlæg, pumpestationer (olie) og kompressoranlæg (gas), mellemliggende forsyningsanlæg, spærreventilanlæg, regulatoranlæg og endelige forsyningsanlæg)

| — | jordbaserede eltransmissionsanlæg: nedgravede/underjordiske ledninger, luftledninger og tilknyttede komponenter (master, transformerstationer og vekselrettere). |
| --- | --- |

—

jordbaserede eltransmissionsanlæg: nedgravede/underjordiske ledninger, luftledninger og tilknyttede komponenter (master, transformerstationer og vekselrettere).

1.3.1.   Gas- og olietransmissions- og distributionsanlæg

Rørledninger bruges generelt til at transportere store mængder råolie, forarbejdede olieprodukter og naturgas over landområder. Olierørledninger er fremstillet af stål- eller plastikrør med en indvendig diameter på typisk 100-1 200 mm. De fleste rørledninger er nedgravet i en dybde på ca. 1-2 m. Olien holdes i bevægelse af pumpestationer. Naturgasrørledninger er fremstillet af kulstofstål og har en diameter på 51-1 500 mm. Gassen trykreguleres af kompressoranlæg.

Rørledningen føres langs en såkaldt anlægsrettighed (right-of-way — ROW). Anlæggelsen af en rørledning omfatter valg af rute, som derefter undersøges for at sikre, at der tages højde for alle fysiske hindringer, og at de fjernes. De nødvendige udgravninger foretages, især til hovedledningen og kryds. Senere installeres røret med tilknyttede komponenter (ventiler, tilslutninger osv.). Hvis det er relevant, tildækkes rørledningen og udgravningen derefter.

1.3.2.   Eltransmissions- og distributionsanlæg

Da elektricitet endnu ikke kan oplagres i store mængder, skal den produceres i realtid. Det betyder, at dens konstante transport til brugerne skal være så effektiv som muligt. På land er eltransmission overførslen af elektricitet fra kraftværker til højspændingstransformerstationer, som er beliggende i nærheden af forbrugscentrene. Store mængder elektricitet overføres ved høje spændinger (110-750 kV i Europa, ENTSO, 2012) for at mindske energitabet, når der er langt til en transformerstation.

Der benyttes oftest højspændingsledninger med trefaset vekselstrøm (AC), som kan transportere store mængder elektricitet over store afstande (APLIC, 2006). HVDC-teknologi er mere effektiv over meget store afstande (typisk over 600 km). Elkraftoverføring sker via luftledninger eller kabler i jorden. I alle tilfælde er spændingerne høje, fordi store mængder effekt kun kan overføres effektivt med høje spændinger med den nuværende teknologi.

Eldistribution overfører elektricitet ved mellemspænding fra transmissionssystemet til den endelige forbruger (ofte under 33 kV). Sondringen mellem højspændingsledninger og mellemspændingsledninger er fra et naturbeskyttelsessynspunkt vigtig, da risikoen for elektrisk aflivning kun forekommer i forbindelse med mellemspændingsledninger, mens risikoen for sammenstød forekommer i forbindelse med både transmissions- og distributionsledninger (6) (se kapitel 4).

Elektricitet overføres sædvanligvis via luftledninger ophængt i master eller pæle, men nedgravede/underjordiske kabler bruges også i nogle tilfælde, især i byområder og på følsomme lokaliteter. Luftledninger har specifikke virkninger på biodiversitet, sundhed og landskabet, som er forskellige fra virkningerne af underjordiske kabler. De indledende investeringsomkostninger til nedgravede kabler er på den anden side ofte væsentligt højere end omkostningerne til luftledninger.

1.4.   Projekter af fælles interesse (7)

I den nuværende TEN-E-forordning, som trådte i kraft den 15. maj 2013, fastsættes den retlige og politiske ramme for optimering af netudviklingen på europæisk plan for perioden frem til 2020 og derefter. I forordningen udpeges 12 strategiske prioriterede korridorer og tematiske områder for energiinfrastruktur med en transeuropæisk/grænseoverskridende dimension. I forordningen fastsættes en proces for hvert andet år at opstille EU-lister over projekter af fælles interesse (8), som bidrager til udviklingen af energiinfrastrukturnet inden for hver af de ni prioriterede korridorer og hvert af de tre tematiske områder.

Projekter kan kun optages på EU-listen, hvis de giver mindst to medlemsstater betydelige fordele, bidrager til yderligere markedsintegration og konkurrence samt øger forsyningssikkerheden og reducerer CO2-udledningen. Udpegelsen bygger på regionalt samarbejde, som inddrager medlemsstater og forskellige interessenter, som leverer deres viden og ekspertise med hensyn til den tekniske gennemførlighed og markedsforholdene, både fra et nationalt og et europæisk perspektiv.

Den tredje EU-liste med 173 energiinfrastrukturprojekter af fælles interesse (9) blev vedtaget i november 2017. Listen omfatter 106 elprojekter, herunder eltransmissionsledninger og el-oplagringsprojekter, fire projekter vedrørende intelligente net og 53 gasprojekter. For første gang indeholder listen over projekter af fælles interesse også fire projekter vedrørende CO2-net. Listen over projekter af fælles interesse ajourføres hvert andet år med henblik på at optage nye projekter og fjerne gennemførte projekter.

Disse projekter af fælles interesse kan nu være berettiget til finansiel støtte under Connecting Europe-faciliteten (CEF). Et budget på 5,35 mia. EUR er øremærket til den transeuropæiske energiinfrastruktur under denne nye facilitet for perioden 2014-2020. I 2016 blev et samlet beløb på 707 mio. EUR fordelt som tilskud til 27 projekter af fælles interesse. Af disse tilskud blev 11 ydet til projekter i elsektoren og 15 til projekter i gassektoren. Et tilskud blev ydet til et projekt vedrørende intelligente net. Otte tilskud blev ydet til anlægsprojekter, og 19 blev ydet til undersøgelser. CEF-tilskud på 800 mio. EUR blev hensat til projekter af fælles interesse i 2017.

Som følge af deres strategiske betydning for Unionen er projekter af fælles interesse underlagt en strømlinet planlægnings- og tilladelsesproces. Den omfatter f.eks. udpegelse af enkelt kompetent national myndighed, der skal fungere som en »one-stop-shop« for alle tilladelser, og en bindende tidsfrist for projektgodkendelse på tre og et halvt år. Hensigten er at sætte skub i processerne og sikre en hurtig godkendelse og drift af projekter, som anses for nødvendige for at sikre energisikkerheden og hjælpe med at opfylde Unionens klima- og energimål, samtidig med at det sikres, at de højeste standarder, der er fastsat i EU's miljølovgivning, opfyldes, gennemsigtigheden øges, og den offentlige deltagelse styrkes. Dette bør til gengæld gøre projekter af fælles interesse mere interessante for investorer takket være den forbedrede lovgivningsmæssige ramme.

| Energiprojekter af fælles interesse: interaktivt kort

  Europa-Kommissionen har udviklet en gennemsigtighedsplatform (10), hvor brugeren kan finde og undersøge hvert af de 173 projekter af fælles interesse, som blev vedtaget i 2017, på et onlinekort. Projekter kan vises efter energitype (el, gas, olie mv.), infrastrukturtype, land og/eller prioriteret korridor. Der foreligger også et teknisk resumé af hvert projekt umiddelbart efter vedtagelsen. |
| --- |

Energiprojekter af fælles interesse: interaktivt kort

Europa-Kommissionen har udviklet en gennemsigtighedsplatform (10), hvor brugeren kan finde og undersøge hvert af de 173 projekter af fælles interesse, som blev vedtaget i 2017, på et onlinekort. Projekter kan vises efter energitype (el, gas, olie mv.), infrastrukturtype, land og/eller prioriteret korridor. Der foreligger også et teknisk resumé af hvert projekt umiddelbart efter vedtagelsen.

Det bør imidlertid bemærkes, at EU-listen indeholder projekter af fælles interesse på forskellige udviklingstrin. Nogle af dem er stadig i de indledende faser, hvorfor det stadig er nødvendigt med undersøgelser for at vise, at de kan gennemføres.

Medtagelsen af sådanne projekter på EU-listen over projekter af fælles interesse påvirker ikke resultatet af procedurerne for miljøvurderinger og udstedelse af tilladelser. Hvis det viser sig, at et projekt, der er medtaget på EU-listen over projekter af fælles interesse, ikke overholder EU-retten, fjernes det fra listen.

For at hjælpe medlemsstaterne med at fastsætte hensigtsmæssige lovgivningsmæssige og andre foranstaltninger for at strømline miljøvurderingsprocedurerne og sikre en sammenhængende anvendelse af disse procedurer i forbindelse med projekter af fælles interesse udsendte Kommissionen et vejledende dokument i juli 2013 (11).

| Hvad betyder »strømlining«?


  Strømlining betyder: forbedring og

  bedre koordinering

  af miljøvurderingsprocedurer med henblik på at

  mindske unødvendige administrative byrder
  , skabe synergi og dermed

  forkorte den tid
  , der kræves til at gennemføre vurderingen, samtidig med at der sikres et

  højt niveau af miljøbeskyttelse

  gennem omfattende miljøvurderinger i overensstemmelse med EU's miljølovgivning.


  Kilde: Kommissionens vejledende dokument »Streamlining environmental assessment procedures for energy infrastructure »Projects of Common Interest« (PCIs)«, juli 2013. |
| --- |

Hvad betyder »strømlining«?

Strømlining betyder: forbedring og

  bedre koordinering

  af miljøvurderingsprocedurer med henblik på at

  mindske unødvendige administrative byrder
  , skabe synergi og dermed

  forkorte den tid
  , der kræves til at gennemføre vurderingen, samtidig med at der sikres et

  højt niveau af miljøbeskyttelse

  gennem omfattende miljøvurderinger i overensstemmelse med EU's miljølovgivning.

Kilde: Kommissionens vejledende dokument »Streamlining environmental assessment procedures for energy infrastructure »Projects of Common Interest« (PCIs)«, juli 2013.

Det vejledende dokument indeholder seks primære henstillinger vedrørende strømliningen af procedurer. De er baseret på, men går også videre end gennemførelsesoplevelsen og de eksempler på god praksis, der indtil videre er fundet i medlemsstaterne (se kapitel 4 for flere oplysninger).

Disse henstillinger omhandler navnlig:

| — | tidlig planlægning, kortlægning og afgrænsning af vurderinger |
| --- | --- |

—

tidlig planlægning, kortlægning og afgrænsning af vurderinger

| — | tidlig og effektiv integration af miljøvurderinger og andre miljøkrav |
| --- | --- |

—

tidlig og effektiv integration af miljøvurderinger og andre miljøkrav

| — | koordinering af procedurer og tidsfrister |
| --- | --- |

—

koordinering af procedurer og tidsfrister

| — | dataindsamling, datadeling og kvalitetskontrol |
| --- | --- |

—

dataindsamling, datadeling og kvalitetskontrol

| — | grænseoverskridende samarbejde og |
| --- | --- |

—

grænseoverskridende samarbejde og

| — | tidlig og effektiv offentlig deltagelse. |
| --- | --- |

—

tidlig og effektiv offentlig deltagelse.

I de næste kapitler i denne vejledning rettes fokus mod tilladelsesproceduren efter habitatdirektivet i forbindelse med energitransmissionsplaner og -projekter. Andre miljøtilladelsesprocedurer er ikke omfattet i detaljer, men nævnes, når de er relevante.

Dette dokument supplerer derfor Kommissionens ovennævnte vejledning om strømlining af projekter af fælles interesse, men er mere vidtrækkende, idet det omhandler alle typer olie-, gas- og eltransmissionsinfrastrukturer, uanset om de er projekter af fælles interesse eller ej.

2.   EU'S NATURLOVGIVNING

2.1.   Indledning

Nogle infrastrukturplaner og -projekter på energitransmissionsområdet kan potentielt påvirke et eller flere Natura 2000-områder, som er medtaget i EU's Natura 2000-netværk, eller kan have virkning på visse sjældne og beskyttede arter, der er beskyttet i henhold til EU-lovgivningen. I habitatdirektivet og fugledirektivet fastlægges de bestemmelser, der skal overholdes i sådanne tilfælde. En oversigt over disse bestemmelser gives i dette kapitel. I de efterfølgende kapitler præsenteres specifikke elementer af tilladelsesproceduren efter habitatdirektivets artikel 6, som den er relevant for energitransmissionsplaner eller -projekter.

2.2.   Fugledirektivet og habitatdirektivet

Standsning af tabet af EU's biodiversitet anerkendes som et vigtigt element i Europa 2020-strategien, hvor der opfordres til en intelligent, bæredygtig og inklusiv vækstpolitik, som tager hensyn til de vigtige socioøkonomiske fordele, som naturen giver samfundet.

I marts 2010 satte EU's stats- og regeringschefer sig det ambitiøse mål at standse og vende udviklingen med hensyn til tab af biodiversitet i Europa inden 2020. I maj 2011 vedtog Europa-Kommissionen en ny EU-strategi for biodiversitet 2020 (COM(2011) 244) (12), hvori der fastlægges en politisk ramme til dette formål.

Fugledirektivet (13) og habitatdirektivet (14) udgør hjørnestenene i EU's biodiversitetspolitik. De gør det muligt for alle EU-medlemsstater at arbejde sammen inden for en fælles retlig ramme om at bevare Europas mest truede og værdifulde arter og levesteder inden for hele deres naturlige udbredelsesområde i Unionen på tværs af politiske og administrative grænser.

De to direktiver omfatter ikke alle plante- og dyrearter i Europa (dvs. ikke hele Europas biodiversitet). I stedet er de målrettet mod omkring 2 000 arter, som skal beskyttes for at forhindre deres nedgang eller forringelse. Disse betegnes ofte som arter af fællesskabsinteresse eller EU-beskyttede arter. Omkring 230 sjældne eller truede naturtyper er ligeledes selvstændigt beskyttet ifølge habitatdirektivet.

Det overordnede mål for de to direktiver er at sikre, at de arter og naturtyper, de beskytter, bevares og genoprettes til en gunstig bevaringsstatus (15) i deres naturlige udbredelsesområde inden for Unionen. Dette mål er defineret i positive vendinger, der er orienteret mod en gunstig situation, som skal nås eller bevares. Det er derfor mere end blot at undgå en forværring.

For at nå dette mål skal medlemsstaterne i henhold til EU's naturdirektiver:

| — | udpege og bevare centrale områder med henblik på beskyttelse af arter og naturtyper, der er opført i bilag I og II til habitatdirektivet, samt bilag I til fugledirektivet, samt med henblik på beskyttelse af trækfugle. Disse er en del af det EU-dækkende Natura 2000-netværk |
| --- | --- |

—

udpege og bevare centrale områder med henblik på beskyttelse af arter og naturtyper, der er opført i bilag I og II til habitatdirektivet, samt bilag I til fugledirektivet, samt med henblik på beskyttelse af trækfugle. Disse er en del af det EU-dækkende Natura 2000-netværk

| — | oprette en ordning for beskyttelse af arter for alle vilde europæiske fuglearter og andre truede arter, der er opført i bilag IV og V til habitatdirektivet. Denne beskyttelsesordning finder anvendelse inden for hele arternes naturlige udbredelsesområde i Unionen på tværs af det bredere landskab (dvs. både i og uden for Natura 2000-områder). |
| --- | --- |

—

oprette en ordning for beskyttelse af arter for alle vilde europæiske fuglearter og andre truede arter, der er opført i bilag IV og V til habitatdirektivet. Denne beskyttelsesordning finder anvendelse inden for hele arternes naturlige udbredelsesområde i Unionen på tværs af det bredere landskab (dvs. både i og uden for Natura 2000-områder).

2.3.   Forvaltning og beskyttelse af Natura 2000-områder

Indtil videre er mere end 27 000 lokaliteter blevet udpeget som Natura 2000-områder. Tilsammen dækker de omkring 18 % af det europæiske landområde samt vigtige havområder.

| NATURA 2000 VIEWER: et nyttigt værktøj for udviklere

  Natura 2000 viewer er et online GIS-mappingsystem, som angiver den præcise placering af hvert Natura 2000-område i EU-netværket. Områderne kan undersøges i en meget fin skala (1:500), som gør det muligt at se deres grænser og centrale landskabskarakteristika i meget høj opløsning. For hver lokalitet findes der standarddataformular (SDF), som viser de arter og naturtyper, som den er udpeget til, deres skønnede bestandsstørrelse og bevaringsstatus inden for lokaliteten og lokalitetens betydning de pågældende arter og naturtyper Unionen.
  http://natura2000.eea.europa.eu/ |
| --- |

NATURA 2000 VIEWER: et nyttigt værktøj for udviklere

Natura 2000 viewer er et online GIS-mappingsystem, som angiver den præcise placering af hvert Natura 2000-område i EU-netværket. Områderne kan undersøges i en meget fin skala (1:500), som gør det muligt at se deres grænser og centrale landskabskarakteristika i meget høj opløsning. For hver lokalitet findes der standarddataformular (SDF), som viser de arter og naturtyper, som den er udpeget til, deres skønnede bestandsstørrelse og bevaringsstatus inden for lokaliteten og lokalitetens betydning de pågældende arter og naturtyper Unionen.

http://natura2000.eea.europa.eu/

Beskyttelsen og bevaringen af Natura 2000-områder er reguleret af bestemmelserne i habitatdirektivets artikel 6. Den er opdelt i to typer foranstaltninger — den første (artikel 6, stk. 1 og 2) (16) vedrører bevaring af alle Natura 2000-områder til enhver tid, mens den anden (artikel 6, stk. 3 og 4) omhandler en tilladelsesprocedure for planer eller projekter, som med sandsynlighed vil have væsentlig negativ virkning for et Natura 2000-område.

Det fremgår af denne artikel, at Natura 2000 ikke er »forbudte områder«, for så vidt angår nye udviklingsprojekter. Nye planer og projekter kan gennemføres, hvis bestemte proceduremæssige og materielle kontroller respekteres. Tilladelsesproceduren er indført for at sikre, at sådanne planer og projekter gennemføres på en måde, der er forenelig med Natura 2000-områdets bevaringsmål.

2.3.1.   Iværksættelse af bevaringsforanstaltninger og sikring af ikke-forringelse

| Habitatdirektivets artikel 6:











  1. | For de særlige bevaringsområder iværksætter medlemsstaterne de nødvendige bevaringsforanstaltninger, hvilket i givet fald kan indebære hensigtsmæssige forvaltningsplaner, som er specifikke for lokaliteterne eller integreret i andre udviklingsplaner, samt de relevante retsakter, administrative bestemmelser eller aftaler, der opfylder de økologiske behov for naturtyperne i bilag I og de arter i bilag II, der findes på lokaliteterne. |
| --- | --- |

Habitatdirektivets artikel 6:

1.

| 2. | Medlemsstaterne træffer passende foranstaltninger for at undgå forringelse af naturtyperne og levestederne for arterne i de særlige bevaringsområder samt forstyrrelser af de arter, for hvilke områderne er udpeget, for så vidt disse forstyrrelser har betydelige konsekvenser for dette direktivs målsætninger. |
| --- | --- |

2.

I henhold til habitatdirektivets artikel 6, stk. 1 og 2, skal medlemsstaterne:

| — | iværksætte de positive bevaringsforanstaltninger, som er nødvendige for at bevare eller genoprette de naturtyper og arter, for hvilke områderne er udpeget (artikel 6, stk. 1) |
| --- | --- |

—

iværksætte de positive bevaringsforanstaltninger, som er nødvendige for at bevare eller genoprette de naturtyper og arter, for hvilke områderne er udpeget (artikel 6, stk. 1)

| — | træffe foranstaltninger for at for at undgå forringelse af naturtyper eller væsentlig forstyrrelse af de tilstedeværende arter (artikel 6, stk. 2). |
| --- | --- |

—

træffe foranstaltninger for at for at undgå forringelse af naturtyper eller væsentlig forstyrrelse af de tilstedeværende arter (artikel 6, stk. 2).

Med hensyn til førstnævnte skal medlemsstaterne fastsætte klare bevaringsmål for hvert Natura 2000-område på grundlag af den aktuelle bevaringsstatus og de økologiske krav for naturtyperne og arterne af EU-interesse i området. Bevaringsmålet bør som minimum sigte mod bevaringen af de arter og levesteder, for hvilke området er udpeget, og ikke tillade, at den forringes yderligere.

Da naturdirektivernes overordnede mål er at nå en gunstig bevaringsstatus for arterne og naturtyperne på tværs af deres naturlige udbredelsesområde, kan det være nødvendigt med mere ambitiøse bevaringsmål for at forbedre deres bevaringsforhold på de enkelte lokaliteter. Det er især vigtigt, at energitransmissionsudviklere, -planlæggere og -myndigheder er opmærksomme på bevaringsmålene for et Natura 2000-område, eftersom planens eller projektets potentielle negative virkninger skal vurderes i forhold til disse bevaringsmål (17).

Det er ikke obligatorisk, men nationale myndigheder opfordres i habitatdirektivet til at udarbejde Natura 2000-forvaltningsplaner i tæt samarbejde med lokale interessenter (18). Disse planer kan være en meget nyttig informationskilde, da de sædvanligvis indeholder detaljerede oplysninger om de arter og naturtyper, for hvilke et område er udpeget, og forklarer områdets bevaringsmål og i relevante tilfælde forholdet til andre arealanvendelser i området. De indeholder også en oversigt over de praktiske bevaringsforanstaltninger, som skal gennemføres for at nå områdets bevaringsmål.

2.3.2.   Tilladelsesprocedure for planer og projekter, der påvirker Natura 2000-områder

| Habitatdirektivets artikel 6:











  3. | Alle planer eller projekter, der ikke er direkte forbundet med eller nødvendige for lokalitetens forvaltning, men som i sig selv eller i forbindelse med andre planer og projekter kan påvirke en sådan lokalitet væsentligt, vurderes med hensyn til deres virkninger på lokaliteten under hensyn til bevaringsmålsætningerne for denne. På baggrund af konklusionerne af vurderingen af virkningerne på lokaliteten, og med forbehold af stk. 4, giver de kompetente nationale myndigheder først deres tilslutning til en plan eller et projekt, når de har sikret sig, at den/det ikke skader lokalitetens integritet, og når de — hvis det anses for nødvendigt — har hørt offentligheden. |
| --- | --- |

Habitatdirektivets artikel 6:

3.

| 4. | Hvis en plan eller et projekt, på trods af at virkningerne på lokaliteten vurderes negativt, alligevel skal gennemføres af bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser, herunder af social eller økonomisk art, fordi der ikke findes nogen alternativ løsning, træffer medlemsstaten alle nødvendige kompensationsforanstaltninger for at sikre, at den globale sammenhæng i Natura 2000 beskyttes. Medlemsstaten underretter Kommissionen om, hvilke kompensationsforanstaltninger der træffes.


  Hvis der er tale om en lokalitet med en prioriteret naturtype og/eller en prioriteret art, kan der alene henvises til hensynet til menneskers sundhed og den offentlige sikkerhed eller væsentlige gavnlige virkninger på miljøet, eller, efter udtalelse fra Kommissionen, andre bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser. |
| --- | --- |

4.

Hvis der er tale om en lokalitet med en prioriteret naturtype og/eller en prioriteret art, kan der alene henvises til hensynet til menneskers sundhed og den offentlige sikkerhed eller væsentlige gavnlige virkninger på miljøet, eller, efter udtalelse fra Kommissionen, andre bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser.

I habitatdirektivets artikel 6, stk. 3 og 4, fastlægges den tilladelsesprocedure, der skal følges, når der fremsættes en plan og et forslag til et projekt, som kan påvirke et eller flere Natura 2000-områder (19). Denne tilladelsesprocedure finder ikke kun anvendelse på planer eller projekter inden for et Natura 2000-område, men også planer eller projekter uden for området, som kan have væsentlig indvirkning på bevaringen af arter og levesteder inden for området.

I henhold til habitatdirektivets artikel 6, stk. 3, skal alle planer eller projekter, som med sandsynlighed kan have en væsentlig negativ virkning for et Natura 2000-område, underkastes en passende vurdering for at undersøge disse virkninger i detaljer i lyset af bevaringsmålene for det pågældende område. De kompetente myndigheder kan først godkende planen eller projektet, hvis den på grundlag af den passende vurdering fastslår, at den/det ikke vil påvirke det pågældende områdes integritet negativt. Det er vigtigt at bemærke, at det er fraværet (og ikke tilstedeværelsen) af negative virkninger, som skal påvises.

Afhængigt af typen og alvoren af de konstaterede virkninger kan det i nogle tilfælde være muligt at justere planen eller projektet og/eller indføre visse afbødningsforanstaltninger for at undgå eller forebygge, fjerne eller reducere dem til et ikkevæsentligt niveau, så planen eller projektet kan godkendes.

Hvis dette ikke er tilfældet, skal planen eller projektet afvises, og alternative mindre skadelige løsninger undersøges i stedet. I særlige tilfælde kan der i henhold til artikel 6, stk. 4, gennemføres en undtagelsesprocedure for at godkende en plan eller et projekt, som har negativ virkning for integriteten af et eller flere Natura 2000-områder, hvis det kan påvises, at der ikke findes alternativer, og planen eller projektet anses for nødvendigt af bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser. I sådanne tilfælde skal der træffes tilstrækkelige kompensationsforanstaltninger for at sikre, at den overordnede sammenhæng i Natura 2000-netværket beskyttes.

Endelig er det vigtigt at bemærke, at tilladelsesproceduren efter habitatdirektivet ikke er den samme som den, der gennemføres efter direktivet om vurdering af virkningerne for miljøet (VVM) og direktivet om strategisk miljøvurdering (SMV), selv om de kan være integrerede (se kapitel 7 for yderligere oplysninger). I modsætning til VVM- og SMV-vurderinger, hvis resultater skal tages i betragtning, når der træffes beslutning om godkendelse af planen eller projektet, er konklusionerne af den passende vurdering endelige og afgør, om planen eller projektet kan tillades.

2.4.   Bestemmelser om beskyttelse af arter

Det andet sæt bestemmelser i de to EU-naturdirektiver vedrører beskyttelsen af visse arter inden for hele deres udbredelsesområde i Unionen, dvs. både i og uden for Natura 2000-områder.

Nogle beskyttede arter er potentielt sårbare over for visse typer energiinfrastrukturprojekter som f.eks. luftledninger. Disse bestemmelser skal derfor også tages i betragtning, når sådanne planer og projekter i potentielt følsomme områder uden for Natura 2000-områder overvejes inden for rammerne af VVM- og SMV-procedurer.

Bestemmelserne om beskyttelse af arter omfatter alle naturligt forekommende vilde fuglearter i Unionen samt andre arter, der er opført i bilag IV og V til habitatdirektivet.

I det væsentlige kræves det, at medlemsstaterne forbyder:

| — | forsætlig forstyrrelse i perioder, hvor dyrene yngler, plejer yngel, overvintrer eller vandrer |
| --- | --- |

—

forsætlig forstyrrelse i perioder, hvor dyrene yngler, plejer yngel, overvintrer eller vandrer

| — | beskadigelse eller ødelæggelse af yngle- eller rasteområder |
| --- | --- |

—

beskadigelse eller ødelæggelse af yngle- eller rasteområder

| — | forsætlig ødelæggelse af reder eller æg eller oprykning eller ødelæggelse af beskyttede planter. |
| --- | --- |

—

forsætlig ødelæggelse af reder eller æg eller oprykning eller ødelæggelse af beskyttede planter.

De præcise betingelser er fastlagt i fugledirektivets artikel 5 (for fugle) og habitatdirektivets artikel 12 (for dyr) og artikel 13 (for planter) (20).

| Fugledirektivets artikel 5:



  Med forbehold af artikel 7 og 9 træffer medlemsstaterne de nødvendige foranstaltninger til at indføre en generel ordning til beskyttelse af alle de i artikel 1 omhandlede fuglearter, herunder især forbud mod:








  a) | forsætligt at dræbe eller indfange dem, uanset hvilken metode der anvendes |
| --- | --- |

Fugledirektivets artikel 5:

Med forbehold af artikel 7 og 9 træffer medlemsstaterne de nødvendige foranstaltninger til at indføre en generel ordning til beskyttelse af alle de i artikel 1 omhandlede fuglearter, herunder især forbud mod:

a)

forsætligt at dræbe eller indfange dem, uanset hvilken metode der anvendes

| b) | forsætligt at ødelægge eller beskadige deres reder og æg samt fjerne deres reder |
| --- | --- |

b)

forsætligt at ødelægge eller beskadige deres reder og æg samt fjerne deres reder

| c) | at indsamle deres æg i naturen og opbevare disse, også selv om de er tomme |
| --- | --- |

c)

at indsamle deres æg i naturen og opbevare disse, også selv om de er tomme

| d) | forsætligt at forstyrre fuglene navnlig i yngletiden, i det omfang, en sådan forstyrrelse har væsentlig betydning for formålet med dette direktiv |
| --- | --- |

d)

forsætligt at forstyrre fuglene navnlig i yngletiden, i det omfang, en sådan forstyrrelse har væsentlig betydning for formålet med dette direktiv

| e) | at være i besiddelse af fugle af arter, som det ikke er tilladt at jage og indfange. |
| --- | --- |

e)

at være i besiddelse af fugle af arter, som det ikke er tilladt at jage og indfange.

Habitatdirektivets artikel 12:

| 1. | Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at indføre en streng beskyttelsesordning i det naturlige udbredelsesområde for de dyrearter, der er nævnt i bilag IV, litra a), med forbud mod:








  a) | alle former for forsætlig indfangning eller drab af enheder af disse arter i naturen |
| --- | --- | --- |

1.

Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at indføre en streng beskyttelsesordning i det naturlige udbredelsesområde for de dyrearter, der er nævnt i bilag IV, litra a), med forbud mod:

a)

alle former for forsætlig indfangning eller drab af enheder af disse arter i naturen

| b) | forsætlig forstyrrelse af disse arter, i særdeleshed i perioder, hvor dyrene yngler, udviser yngelpleje, overvintrer eller vandrer |
| --- | --- |

b)

forsætlig forstyrrelse af disse arter, i særdeleshed i perioder, hvor dyrene yngler, udviser yngelpleje, overvintrer eller vandrer

| c) | forsætlig ødelæggelse eller indsamling af æg i naturen |
| --- | --- |

c)

forsætlig ødelæggelse eller indsamling af æg i naturen

| d) | beskadigelse eller ødelæggelse af yngle- eller rasteområder. |
| --- | --- |

d)

beskadigelse eller ødelæggelse af yngle- eller rasteområder.

| 2. | For disse dyrearter forbyder medlemsstaterne opbevaring, transport eller salg af eller bytte med og udbud til salg eller bytte af enheder, der er indsamlet i naturen, med undtagelse af dem, der lovligt er indsamlet inden iværksættelsen af dette direktiv. |
| --- | --- |

2.

For disse dyrearter forbyder medlemsstaterne opbevaring, transport eller salg af eller bytte med og udbud til salg eller bytte af enheder, der er indsamlet i naturen, med undtagelse af dem, der lovligt er indsamlet inden iværksættelsen af dette direktiv.

| 3. | Forbuddene i stk. 1, litra a) og b), samt stk. 2 gælder for alle livsstadier hos de dyr, der er omfattet af denne artikel. |
| --- | --- |

3.

Forbuddene i stk. 1, litra a) og b), samt stk. 2 gælder for alle livsstadier hos de dyr, der er omfattet af denne artikel.

Habitatdirektivets artikel 13:

| 1. | Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at indføre en streng beskyttelsesordning for de plantearter, der er nævnt i bilag IV, litra b), med forbud mod:








  a) | forsætlig plukning, indsamling, afskæring, oprivning med rod eller ødelæggelse af disse vildtvoksende planter i naturen |
| --- | --- | --- |

1.

Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at indføre en streng beskyttelsesordning for de plantearter, der er nævnt i bilag IV, litra b), med forbud mod:

a)

forsætlig plukning, indsamling, afskæring, oprivning med rod eller ødelæggelse af disse vildtvoksende planter i naturen

| b) | opbevaring, transport, salg af eller bytte med og udbud til salg eller bytte af enheder af disse arter, der er indsamlet i naturen, med undtagelse af dem, der lovligt er indsamlet inden dette direktivs iværksættelse. |
| --- | --- |

b)

opbevaring, transport, salg af eller bytte med og udbud til salg eller bytte af enheder af disse arter, der er indsamlet i naturen, med undtagelse af dem, der lovligt er indsamlet inden dette direktivs iværksættelse.

| 2. | Forbuddene i stk. 1, litra a) og b), gælder for alle livsstadier for de planter, der er omfattet af denne artikel. |
| --- | --- |

2.

Forbuddene i stk. 1, litra a) og b), gælder for alle livsstadier for de planter, der er omfattet af denne artikel.

Fravigelser af disse bestemmelser er tilladt under visse omstændigheder (f.eks. for at forhindre skade på afgrøder, husdyr, skove, fiskeri og vand), forudsat at der ikke findes nogen anden tilfredsstillende løsning, og konsekvenserne af disse fravigelser ikke er uforenelige med de samlede mål for direktiverne.

Vilkårene for fravigelser er fastsat i fugledirektivets artikel 9 og habitatdirektivets artikel 16. For infrastrukturer til energitransmission er det primært begrundelser vedrørende »hensyn til den offentlige sundhed og sikkerhed« eller »andre bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser« (se artikel 16, stk. 1, litra c)), der kan gøre sig gældende.

3.   ENERGITRANSMISSIONSANLÆGS POTENTIELLE VIRKNINGER FOR NATURA 2000 OG EU-BESKYTTEDE ARTER

3.1.   Indledning

Energiinfrastrukturprojekter udgør sædvanligvis ikke en alvorlig fare for biodiversiteten. Der er mange tilfælde, hvor velplanlagte og hensigtsmæssigt placerede projekter ikke har nogen eller kun begrænsede virkninger. Der er også eksempler på projekter, som overordnet har haft en gavnlig nettovirkning på naturen, især i områder, hvor det naturlige miljø allerede er alvorligt forringet. Dette fjerner dog ikke forpligtelsen til ved brug af de forskellige fastsatte miljøvurderingsprocedurer, f.eks. VVM-/SMV-procedurer og passende vurdering (se kapitel 7 for yderligere oplysninger) at undersøge de potentielle virkninger, som individuelle planer eller projekter kan have på det naturlige miljø.

I dette kapitel gennemgås de typer af mulige virkninger, som energiinfrastrukturer kan have på levesteder og arter, der er beskyttet i henhold til fugledirektivet og habitatdirektivet. Hensigten er at give udviklere, energitransmissionsoperatører og relevante myndigheder et overblik over de typer af potentielle virkninger, de skal holde øje med, når de udarbejder planer eller projekter for energitransmissionsinfrastrukturer, og når de foretager en passende vurdering som et led i den tilladelsesprocedure, der er omhandlet i habitatdirektivets artikel 6, eller en vurdering i henhold til VVM- eller SMV-direktivet.

3.2.   Behovet for en sagsspecifik tilgang

Det skal understreges, at de potentielle virkninger i meget høj grad afhænger af den specifikke energiinfrastrukturs udformning og placering og af følsomheden af de EU-beskyttede levesteder og arter i området. Det er derfor afgørende, at alle planer eller projekter undersøges fra sag til sag.

Udformningen af et energitransmissionsprojekt, herunder projekter af fælles interesse, afhænger naturligvis altid af en lang række faktorer, herunder typen og mængden af energi, der overføres, det modtagende miljø (f.eks. på land eller til havs), de afstande, der kræves til transmission, og den nødvendige kapacitet til modtagelse eller oplagring. Mange projekter vedrører ikke kun opførelse, men også renovering og/eller afvikling af et eller flere anlæg eller infrastrukturer, som bruges til at overføre, modtage eller oplagre energi på land.

Ved vurderingen af de potentielle virkninger for natur og dyreliv er det vigtigt, at ikke kun den primære infrastruktur tages i betragtning, men også at vurdere alle tilknyttede installationer og anlæg, som f.eks. midlertidige adgangsveje, entreprenørfaciliteter og oplagring af udstyr, anlægsmaterialer, betonfundamenter, midlertidige kabler, klapmaterialer og områder til overskudsjord osv. Virkningerne kan være midlertidige eller permanente og forekomme på eller uden for stedet. De kan være kumulative og forekomme på forskellige tidspunkter i projektcyklussen (f.eks. under opførelse, renovering, vedligeholdelse og/eller afvikling). Alle disse faktorer skal tages i betragtning.

Bestemmelserne om beskyttelse af arter i EU's naturdirektiver skal tages i betragtning, når der er risiko for, at energiinfrastrukturplanen eller -projektet kan forårsage død eller skade eller forsætlig forstyrrelse i perioder, hvor dyrene yngler, plejer yngel, overvintrer eller vandrer, eller beskadigelse eller ødelæggelse af yngle- eller rasteområder for arter, som er beskyttet i medfør af de to direktiver (f.eks. ørne og havpattedyr). Disse strenge forbud gælder det bredere landskab, dvs. både i og uden for Natura 2000-områder.

| Afbødningsforanstaltninger

  De negative virkninger, der nævnes i dette kapitel, kan i nogle tilfælde afbødes effektivt. Afbødning omfatter indførelse af foranstaltninger i planen eller projektet, som eliminerer disse potentielle negative virkninger eller reducerer dem til et niveau, hvor de ikke længere er væsentlige. Det betyder, at de skal være direkte knyttet til de sandsynlige virkninger og være baseret på en solid forståelse af de berørte arter og levesteder.
  Afbødningsforanstaltninger kan indebære en ændring i projektets placering, men de kan også indebære ændring af energiinfrastrukturens størrelse, udformning og konfiguration. De kan også tage form af midlertidige justeringer i anlægs- og driftsfasen. Yderligere oplysninger og eksempler på mulige afbødningsforanstaltninger gives i det næste kapitel. |
| --- |

Afbødningsforanstaltninger

De negative virkninger, der nævnes i dette kapitel, kan i nogle tilfælde afbødes effektivt. Afbødning omfatter indførelse af foranstaltninger i planen eller projektet, som eliminerer disse potentielle negative virkninger eller reducerer dem til et niveau, hvor de ikke længere er væsentlige. Det betyder, at de skal være direkte knyttet til de sandsynlige virkninger og være baseret på en solid forståelse af de berørte arter og levesteder.

Afbødningsforanstaltninger kan indebære en ændring i projektets placering, men de kan også indebære ændring af energiinfrastrukturens størrelse, udformning og konfiguration. De kan også tage form af midlertidige justeringer i anlægs- og driftsfasen. Yderligere oplysninger og eksempler på mulige afbødningsforanstaltninger gives i det næste kapitel.

3.3.   Oversigt over potentielle virkninger for EU-beskyttede arter og levesteder

En virknings type og omfang afhænger i høj grad af de EU-beskyttede arter eller naturtyper i området og deres økologi, distribution og bevaringsstatus. Det er derfor nødvendigt at undersøge hver enkelt plan eller projekt fra sag til sag. Følgende er en oversigt over de mest almindelige typer virkninger, der kan forekomme:

3.3.1.   Tab, forringelse eller opsplitning af levesteder

Projekter vedrørende energitransmissionsinfrastruktur kan kræve, at jord ryddes, og overfladevegetation fjernes (ofte kaldet direkte arealforbrug). Denne proces kan medføre ændring, beskadigelse, opsplitning eller ødelæggelse af eksisterende levesteder. Omfanget af tab og forringelse af levesteder afhænger af projektets størrelse, placering og udformning og af de berørte levesteders følsomhed.

Mens det faktiske arealforbrug kan forekomme begrænset, skal det bemærkes, at de indirekte virkninger kan have meget bredere udstrækning, især hvis projekterne griber ind i hydrologiske systemer eller geomorfologiske processer samt vand- eller jordkvalitet. Sådanne indirekte virkninger kan medføre alvorlig forringelse, opsplitning eller tab af levesteder, endda ganske fjernt fra det faktiske projektområde.

Betydningen af tab afhænger også af de berørte levesteders sjældenhed og følsomhed og/eller af deres betydning som fouragerings-, yngle- eller rasteområde for arter. Visse levesteders potentielle betydning som dele af korridorer eller trædesten, som er vigtige for spredning og vandring, samt for mere lokale bevægelser mellem f.eks. fouragerings- og redesteder, skal tages i betragtning, når betydningen af tab eller forringelse af levesteder vurderes.

3.3.2.   Forstyrrelse og fordrivelse

Forstyrrelse af arter i deres sædvanlige yngle-, fouragerings- eller rasteområder samt langs migrationsveje kan føre til fordrivelse og udelukkelse og dermed tab af anvendelse af levesteder. Arter kan f.eks. blive fordrevet fra områder inden for og omkring projektstedet på grund af øget trafik, menneskers tilstedeværelse samt støj, støv, forurening, kunstig belysning eller vibration forårsaget under eller efter anlægsarbejdet.

Omfanget og graden af forstyrrelse og de berørte arters følsomhed afgør betydningen af virkningen, og det samme gør tilgængeligheden og kvaliteten af egnede levesteder i nærheden, som de fordrevne dyr kan benytte. Hvis der er tale om sjældne og truede arter, kan selv små eller midlertidige forstyrrelser have alvorlige følger for deres langsigtede overlevelse i regionen.

3.3.3.   Risiko for sammenstød og elektrisk aflivning

Fugle og muligvis flagermus kan kollidere med forskellige dele af luftledninger og andre elektriske anlæg placeret over jorden. Risikoen for sammenstød afhænger i høj grad af områdets beliggenhed og de tilstedeværende arter samt af vejr- og sigtbarhedsforhold og selve ledningernes specifikke udformning (især i forbindelse med elektrisk aflivning). Arter, som har lang levetid, som har lave reproduktionsfrekvenser, og/eller som er sjældne eller allerede har en sårbar bevaringsstatus (som f.eks. ørne, gribbe og storke), kan være særligt udsatte.

Fugles risiko for sammenstød og elektrisk aflivning undersøges nærmere i kapitel 4 og 5. Med hensyn til flagermus er der desværre generelt mangel på undersøgelser af de potentielle risici for og virkninger af sammenstød med luftledninger, fordi det er så vanskeligt at overvåge små dyrs dødsfald langs så lange lineære infrastrukturer.

3.3.4.   Barrierevirkninger

I forbindelse med elektricitet kan store transmissions-, modtagelses- og oplagringsinfrastrukturer tvinge arter til helt at forbigå området, både under vandring og, mere lokalt, under fouragering. Hvorvidt dette er et problem, afhænger af en række faktorer som f.eks. transformerstationens størrelse, adskillelsen mellem og ruteføringen af elkabler, omfanget af fordrivelse af arter og deres evne til at kompensere for øget energiforbrug samt graden af forstyrrelse af forbindelser mellem fouragerings-, raste- og ynglepladser.

Flere forskere har i nye undersøgelser dokumenteret, at dyr kan skræmmes væk fra elledninger, fordi disse afgiver UV-glimt, som er usynlige for mennesker. En international forskergruppe har gennemført en undersøgelse (21), som er inspireret af observationer af rensdyr, som undgår højspændingsledninger, der løber på tværs af den arktiske tundra. Selv om der stadig kun er meget begrænset viden på bestemte områder, er denne form for undgåelse og opsplitning relevant for vurderingen af en virknings betydning.

3.4.   Sondring mellem væsentlige og ikkevæsentlige virkninger

Udpegning af de arter og levesteder, som med sandsynlighed vil blive påvirket af en plan eller et projekt vedrørende en energitransmissionsinfrastruktur, er det første trin i en konsekvensanalyse, uanset om den gennemføres efter habitatdirektivets artikel 6, hvis projektet påvirker et Natura 2000-område, eller efter VVM- eller SMV-direktivet, hvis projektet påvirker beskyttede arter uden for Natura 2000-netværket. Derefter skal det fastlægges, om virkningen er væsentlig eller ej. Den fastsatte procedure for at afgøre, om planer eller projekter, som specifikt påvirker Natura 2000-områder, er væsentlige, er beskrevet i kapitel 7. Her forklares kort nogle af de generelle principper for at afgøre »væsentligheden« for dyreliv (både i og uden for Natura 2000-områder), så det er muligt at få en generel forståelse af dette begreb.

Vurderingen af væsentlighed skal derfor foretages i hvert enkelt tilfælde og i lyset af de potentielt berørte arter og levesteder. Tabet af enkelte individer kan være uvæsentligt for nogle arter, men kan have alvorlige følger for andre. En bestands størrelse, fordeling, udbredelsesområde, reproduktionsstrategi og levetid er alle faktorer, som påvirker virkningernes væsentlighed. Dette varierer sandsynligvis fra område til område.

Der skal også tages hensyn til den indbyrdes sammenhæng mellem virkningerne. Arealforbrug er måske ikke væsentligt i sig selv for en bestemt art, men kan i kombination med alvorlig forstyrrelse eller risiko for fordrivelse medføre en væsentlig forringelse af den pågældende arts tilstand og i sidste ende overlevelsesrate.

Vurderingen af væsentlighed skal også gennemføres i et passende geografisk omfang. For migrerende arter, der vandrer over lange afstande, kan virkningen på en bestemt lokalitet have følger for den pågældende art i et langt større geografisk område. For ikkevandrende arter, som har store territorier eller anvender forskellige levesteder, kan det stadig være nødvendigt at tage hensyn til de potentielle virkninger på et regionalt snarere end lokalt plan.

Endelig bør ovennævnte overvejelser baseres på de bedste tilgængelige data. Dette kan kræve særlige feltundersøgelser eller overvågningsprogrammer i god tid inden projektet.

3.5.   Kumulative virkninger

Vurderinger af kumulative virkninger bør også tages i betragtning, når virkningerne på Natura 2000-områder fastsættes i overensstemmelse med habitatdirektivets artikel 6, stk. 3. De kumulative virkninger af planer og projekter kan ofte være meget vigtige og skal vurderes nøje. De kan opstå, når flere energiinfrastrukturer er til stede i et område eller langs en trækfuglerute, eller hvis et energiinfrastrukturprojekt gennemføres i det samme område som en plan eller et projekt af en anden type (f.eks. andre industrielle udviklingsprojekter). De kumulative virkninger er den kombinerede virkning af alle disse aktiviteter. Et energiinfrastrukturprojekt har måske i sig selv ikke en væsentlig virkning, men når dets virkninger lægges til virkningerne af andre planer eller projekter i området, kan deres kombinerede virkninger være væsentlige.

En olierørledning, der er ført gennem en del af et vådområde, giver f.eks. anledning til en lille, men acceptabel midlertidig forringelse af levestedet, som dette levested er i stand til at optage. Hvis vådområdet også underkastes et jorddræningsprojekt og/eller et vejanlægsprojekt, kan de samlede hydrologiske virkninger af alle disse projekter medføre permanent tab, opsplitning eller udtørring af det pågældende levested. Mens virkningen af det første og andet projekt hver for sig ikke er betydelige, kan virkningen af de to samlet set være væsentlige. Dette påvirker planlægningsbeslutningen vedrørende begge projektforslag.

Der skal også tages hensyn til kumulative virkninger under VVM- og SMV-procedurer.

Fordi energiinfrastrukturudvikling sker i et hastigt tempo i hele Unionen, er det derfor vigtigt, at kumulative virkninger vurderes allerede i de tidligere faser af en miljøvurdering og ikke som en »eftertanke« sidst i processen, som vil forsinke beslutningerne om projektforslagenes forenelighed med bestemmelserne i EU-lovgivningen.

4.   POTENTIELLE VIRKNINGER AF ELNETINFRASTRUKTURER PÅ VILDE FUGLE

4.1.   Indledning

Det foregående kapitel gav et generelt overblik over de typer af potentielle virkninger, der skal tages i betragtning ved udvikling af energiinfrastrukturprojekter, navnlig i og omkring Natura 2000-områder og i nærheden af andre følsomme områder, som anvendes af arter, der er beskyttet i henhold til EU's to naturdirektiver.

I dette kapitel rettes fokus mod en analyse af de potentielle virkninger af elinfrastruktur på navnlig vilde europæiske fugle. Dette er et emne, som har haft stor bevågenhed i de senere år, og et område, hvor virkningerne kan være hyppigere og mere væsentlige end for andre typer landbaseret energiinfrastruktur.

4.2.   Elnetinfrastrukturer

I modsætning til andre råvarer kan elektricitet ikke oplagres og skal derfor produceres og transporteres til brugerne i realtid. Eltransmissionssystemet er følgelig mere komplekst og dynamisk end andre forsyningssystemer som f.eks. vand eller naturgas. Når elektricitet er blevet produceret på et kraftværk, overfører højspændingstransmissionsledninger (110-750 kV i Europa, ENTSO, 2012) store mængder elektricitet over lange afstande til transformerstationer. Fra transformerstationer transporterer mellemspændingsledninger (1-60 kV) og lavspændingsledninger (1 kV >) elektriciteten til private forbrugere og virksomheder.

Figur 3

(USDA, 2009)

Elsystemet er meget fintmasket. Transmissionsnettet omfatter ikke kun transmissionsledninger fra kraftværker til belastningscentre, men også transmissionsledninger, der løber fra transmissionsledning til transmissionsledning, så der opnås et system, hvor elektricitet kan overføres uden hindringer. Hvis en transmissionsledning tages ud af drift i en del af elnettet, omdirigeres elektriciteten automatisk til andre ledninger, så den fortsat kan leveres til kunden (PSCW, 2009).

Elkraftoverføring sker via luftledninger eller kabler i jorden ved brug af veksel- eller jævnstrøm. I alle tilfælde er spændingerne høje, fordi de kan overføres mere effektivt over lange afstande (typisk over 600 km). Vekselstrømsluftledninger (AC-ledninger) er traditionelt blevet anvendt til transport af elektricitet (EASAC, 2009).

Fordelene ved luftledninger frem for underjordiske kabler er, at omkostningerne til etablering af luftledninger indtil videre har været væsentligt lavere end omkostningerne til nedgravning af kabler, og deres kapacitet har været højere. Den forventede levetid for luftledninger er høj og kan være helt op til 70-80 år. De største ulemper ved luftledninger er deres arealforbrug, visuelle virkning og forskellige virkninger på miljøet (EASAC, 2009) (22).

Transmissionsledningsmaster bærer mindst ét trefaset kredsløb. De er forsynet med tre strømførende ledere (flere, hvis der er tale om en bundle) og kan have en eller to jordforbundne ledere (sædvanligvis kaldet nulledninger), som er installeret over faselederne for at beskytte mod lynnedslag. Distributionsledningsmaster kan være forsynet med forskellige konfigurationer af ledere (APLIC, 2006).

De fleste kommercielle vekselstrømsluftledninger bæres af master, som er forsynet med isolatorer og elektriske ledere. Master kan være træpæle, hule master, gittermaster, stålarmerede betonpæle eller kompositpæle fremstillet af glasfiber eller andre materialer. Isolatorer er fremstillet af porcelæn eller polymermaterialer, som normalt ikke er elektrisk ledende. Elektriske ledere er sædvanligvis fremstillet af kobber eller aluminium (Bayle, 1999, Janss, 2000, APLIC, 2006).

Trefasede systemer anvendes til både distributions- og transmissionsledninger. En af de primære fordele ved trefasede systemer er deres kapacitet til at transportere store mængder elektricitet over lange afstande (APLIC, 2006).

4.3.   Potentielle negative indvirkninger af elinfrastruktur på vilde fugle

I det følgende gives der en oversigt over de væsentligste typer indvirkninger på vilde fugle. Nogle beskyttede europæiske arter er tydeligvis mere sårbare over for visse typer virkninger — især elektrisk aflivning og sammenstød — som følge af deres størrelse, morfologi, adfærd og fordeling.

I tabellen i bilag 2 vises en systematisk prioriteret liste over virkninger af interaktioner mellem fugle og elledninger (Birdlife, 2013). Dette betyder ikke, at disse virkninger vil forekomme som beskrevet under alle omstændigheder. Det afhænger i høj grad af de enkelte arter og særlige omstændigheder i det enkelte tilfælde og af tilgængeligheden af afbødende foranstaltninger.

| Hvorfor er nogle fuglearter mere sårbare over for elledninger end andre?

  Dette skyldes ofte følgende fysiologiske, adfærdsmæssige og økologiske kendetegn:






  — | stor kropsstørrelse |
| --- | --- |

Hvorfor er nogle fuglearter mere sårbare over for elledninger end andre?

Dette skyldes ofte følgende fysiologiske, adfærdsmæssige og økologiske kendetegn:

—

stor kropsstørrelse

| — | ringe frontalt syn |
| --- | --- |

—

ringe frontalt syn

| — | præference for natlig aktivitet |
| --- | --- |

—

præference for natlig aktivitet

| — | dårlig flyver, mindre manøvredygtige fugle (sammenstød) |
| --- | --- |

—

dårlig flyver, mindre manøvredygtige fugle (sammenstød)

| — | uerfarne flyvere, unge fugle (elektrisk aflivning og sammenstød) |
| --- | --- |

—

uerfarne flyvere, unge fugle (elektrisk aflivning og sammenstød)

| — | præference for høje steder som raste-, hvile- eller redebygningssted |
| --- | --- |

—

præference for høje steder som raste-, hvile- eller redebygningssted

| — | præference for åbne levesteder uden træer (elektrisk aflivning) |
| --- | --- |

—

præference for åbne levesteder uden træer (elektrisk aflivning)

| — | flokadfærd |
| --- | --- |

—

flokadfærd

| — | arter, der er følsomme over for forstyrrelser |
| --- | --- |

—

arter, der er følsomme over for forstyrrelser

| — | præference for levesteder i lav højde (dvs. i forhold til elnettets højere densitet) |
| --- | --- |

—

præference for levesteder i lav højde (dvs. i forhold til elnettets højere densitet)

| — | sjældne og truede arter (i kombination med lav tæthed, ringe frugtbarhed osv., se nedenfor) |
| --- | --- |

—

sjældne og truede arter (i kombination med lav tæthed, ringe frugtbarhed osv., se nedenfor)

| — | arter med lav tæthed (med lavere udskiftningspotentiale) |
| --- | --- |

—

arter med lav tæthed (med lavere udskiftningspotentiale)

| — | arter med lavt reproduktionspotentiale (som følge af stigningen i voksenmortaliteten tager genopretning efter bestandtab længere tid) |
| --- | --- |

—

arter med lavt reproduktionspotentiale (som følge af stigningen i voksenmortaliteten tager genopretning efter bestandtab længere tid)

| — | arter med ringe frugtbarhed, lav mortalitet, lang forventet levetid (som følge af lavere rekrutteringspotentiale under konstant bestandtab) |
| --- | --- |

—

arter med ringe frugtbarhed, lav mortalitet, lang forventet levetid (som følge af lavere rekrutteringspotentiale under konstant bestandtab)

| — | interkontinentale trækfugle (stort geografisk omfang og meget forskellige niveauer af afbødning af virkningerne af elledninger). |
| --- | --- |

—

interkontinentale trækfugle (stort geografisk omfang og meget forskellige niveauer af afbødning af virkningerne af elledninger).

4.3.1.   Elektrisk aflivning

Elektrisk aflivning kan have alvorlig indvirkning på adskillige fuglearter og er årsagen til, at tusindvis af fugle dør hvert år (23). En fugl kan blive aflivet elektrisk, når den rører de tofasede ledere eller en leder og en jordforbundet enhed samtidig, især hvis den har våde fjer (Bevanger, 1998). Arter, som særligt ofte udsættes for elektrisk aflivning, omfatter storke, falke, ugler og spurvefugle (Bevanger, 1998) — se tabellen nedenfor.

Der er generel enighed om, at risikoen for aflivning af fugle afhænger af den tekniske konstruktion og den detaljerede udformning af el-anlæg. Risikoen for elektrisk aflivning er f.eks. høj i forbindelse med »dårligt konstruerede« mellemspændingsmaster (»dræbermaster«) (BirdLife International, 2007).

Faktorer, som påvirker sandsynligheden for elektrisk aflivning af fugle, omfatter følgende:

| — | Fuglemorfologi: Store fugle er mere sårbare, fordi der er større sandsynlighed for, at de rammer elektriske komponenter med deres udstrakte vinger, sammenlignet med små fugle (Olendorff et al., 1981, APLIC, 2006). |
| --- | --- |

—

Fuglemorfologi: Store fugle er mere sårbare, fordi der er større sandsynlighed for, at de rammer elektriske komponenter med deres udstrakte vinger, sammenlignet med små fugle (Olendorff et al., 1981, APLIC, 2006).

| — | Fugleadfærd: Fugle, som bruger elmaster til hvile, rast eller redebygning, er mere sårbare (Bevanger, 1998). Arter, som bygger rede på jorden (høge og visse ugler), dør tilsyneladende sjældent af elektrisk stød, fordi de typisk jager i luften og hviler på eller nær jorden (Benson, 1981). |
| --- | --- |

—

Fugleadfærd: Fugle, som bruger elmaster til hvile, rast eller redebygning, er mere sårbare (Bevanger, 1998). Arter, som bygger rede på jorden (høge og visse ugler), dør tilsyneladende sjældent af elektrisk stød, fordi de typisk jager i luften og hviler på eller nær jorden (Benson, 1981).

| — | Mastetype og -konfiguration:







  — | De fleste dødsfald sker ved elmaster med mellemspændingsledninger (1-60 kV), fordi de forskellige dele er placeret tæt på hinanden (Haas & Nipkow, 2006). |
| --- | --- | --- |

—

Mastetype og -konfiguration:

—

De fleste dødsfald sker ved elmaster med mellemspændingsledninger (1-60 kV), fordi de forskellige dele er placeret tæt på hinanden (Haas & Nipkow, 2006).

| — | Master med en særlig funktion (udspændingsmaster, højspændingsmaster, centralmaster eller transformerenheder) kræver langt flere ofre end simple tangentkonstruktioner (Demeter et al., 2004). |
| --- | --- |

—

Master med en særlig funktion (udspændingsmaster, højspændingsmaster, centralmaster eller transformerenheder) kræver langt flere ofre end simple tangentkonstruktioner (Demeter et al., 2004).

| — | López-López m.fl. (2011) har påvist, at man kunne have reduceret antallet af døde fugle markant ved at udskifte farlige og dårligt udformede master. |
| --- | --- |

—

López-López m.fl. (2011) har påvist, at man kunne have reduceret antallet af døde fugle markant ved at udskifte farlige og dårligt udformede master.

| — | Miljømæssige faktorer:







  — | Bestandtæthed af byttedyr: Antallet af rovfugle, som dør af elektrisk stød, stiger, når antallet af byttedyr stiger (Benson, 1981; Guil et al., 2011). |
| --- | --- | --- |

—

Miljømæssige faktorer:

—

Bestandtæthed af byttedyr: Antallet af rovfugle, som dør af elektrisk stød, stiger, når antallet af byttedyr stiger (Benson, 1981; Guil et al., 2011).

| — | Vegetationsstruktur og -dække: Vegetationsstrukturen kan påvirke tilgængeligheden af byttedyr og rovfugles fourageringseffektivitet (Guil et al., 2011). |
| --- | --- |

—

Vegetationsstruktur og -dække: Vegetationsstrukturen kan påvirke tilgængeligheden af byttedyr og rovfugles fourageringseffektivitet (Guil et al., 2011).

| — | Levesteder: Fugle bruger oftere og dør som følge af elektrisk stød på elmaster i områder, hvor der kun er få steder, de kan sidde, f.eks. græsarealer og vådområder (Haas et al., 2005; Lehman et al., 2007). |
| --- | --- |

—

Levesteder: Fugle bruger oftere og dør som følge af elektrisk stød på elmaster i områder, hvor der kun er få steder, de kan sidde, f.eks. græsarealer og vådområder (Haas et al., 2005; Lehman et al., 2007).

| — | Topografi: Med hensyn til elektrisk aflivning påvirker topografi, hvor fugle sidder og hviler, og vegetationshøjden påvirker tilgængeligheden af naturlige siddepladser i området. Mortaliteten for ørne stiger med skråninger, muligvis som følge af deres tilbøjelighed til at jage fra siddepladser. Undersøgelser har vist, at pyloner, som er beliggende på dominerende steder omgivet af stejle skrænter, medfører flere elektriske aflivninger. (Guil et al., 2011). |
| --- | --- |

—

Topografi: Med hensyn til elektrisk aflivning påvirker topografi, hvor fugle sidder og hviler, og vegetationshøjden påvirker tilgængeligheden af naturlige siddepladser i området. Mortaliteten for ørne stiger med skråninger, muligvis som følge af deres tilbøjelighed til at jage fra siddepladser. Undersøgelser har vist, at pyloner, som er beliggende på dominerende steder omgivet af stejle skrænter, medfører flere elektriske aflivninger. (Guil et al., 2011).

| — | Køn: Inden for den samme art er hunfugle, som er større, mere udsatte for elektrisk aflivning (Ferrer & Hiraldo, 1992). |
| --- | --- |

—

Køn: Inden for den samme art er hunfugle, som er større, mere udsatte for elektrisk aflivning (Ferrer & Hiraldo, 1992).

| — | Alder: Unge og umodne fugle er mere udsatte for elektrisk aflivning end voksne fugle. Dette skyldes sandsynligvis deres manglende erfaring med at lande og sætte af (Benson, 1981; Harness, 1997; Bevanger, 1998; Harness & Wilson, 2001; Janss & Ferrer, 2001; González et al., 2007). |
| --- | --- |

—

Alder: Unge og umodne fugle er mere udsatte for elektrisk aflivning end voksne fugle. Dette skyldes sandsynligvis deres manglende erfaring med at lande og sætte af (Benson, 1981; Harness, 1997; Bevanger, 1998; Harness & Wilson, 2001; Janss & Ferrer, 2001; González et al., 2007).

| — | Geografisk fordeling: I visse vigtige områder udsættes flere fugle for elektrisk aflivning end i områder med lav tæthed (f.eks. yngleområder med høj tæthed, spredningsområder, samlesteder og flaskehalsområder) (González et al., 2006; Cadahia et al., 2010). |
| --- | --- |

—

Geografisk fordeling: I visse vigtige områder udsættes flere fugle for elektrisk aflivning end i områder med lav tæthed (f.eks. yngleområder med høj tæthed, spredningsområder, samlesteder og flaskehalsområder) (González et al., 2006; Cadahia et al., 2010).

| — | Årstidsbestemte: De fleste dødsfald rapporteres fra sensommeren og fra perioden, hvor fugleunger bliver flyvedygtige, eller derefter. Store ørne er mere truede om efteråret og vinteren, muligvis fordi deres fjerdragt bliver våd af nedbør (regn og sne), som har meget stor betydning for risikoen for elektrisk aflivning. (Benson, 1981; Bevanger, 1998; Lasch et al., 2010; Manville, 2005; Lehman et al., 2007). |
| --- | --- |

—

Årstidsbestemte: De fleste dødsfald rapporteres fra sensommeren og fra perioden, hvor fugleunger bliver flyvedygtige, eller derefter. Store ørne er mere truede om efteråret og vinteren, muligvis fordi deres fjerdragt bliver våd af nedbør (regn og sne), som har meget stor betydning for risikoen for elektrisk aflivning. (Benson, 1981; Bevanger, 1998; Lasch et al., 2010; Manville, 2005; Lehman et al., 2007).

| — | Den fremherskende vindretning i forhold til tværarmen kan også medvirke til elektrisk aflivning af rovfugle. Det menes, at master med tværarme, som er placeret vinkelret i forhold til den fremherskende vindretning, medfører færre døde ørne end master med tværarme, der er placeret diagonalt eller parallelt i forhold til vinden, på grund af de vanskeligheder, der er forbundet med afsætning og landing med sidevind (Nelson og Nelson (1976)). |
| --- | --- |

—

Den fremherskende vindretning i forhold til tværarmen kan også medvirke til elektrisk aflivning af rovfugle. Det menes, at master med tværarme, som er placeret vinkelret i forhold til den fremherskende vindretning, medfører færre døde ørne end master med tværarme, der er placeret diagonalt eller parallelt i forhold til vinden, på grund af de vanskeligheder, der er forbundet med afsætning og landing med sidevind (Nelson og Nelson (1976)).

I den følgende tabel gives en oversigt over europæiske fuglefamilier, der er udpeget som sårbare over for elektrisk aflivning og/eller sammenstød (Birdlife, 2013).

Tabel 1

Alvor af virkninger på fuglebestande af mortalitet som følge af elektrisk aflivning og sammenstød med elledninger for forskellige fuglefamilier i Eurasien

| Fuglefamilier i Eurasien, der internationalt er udpeget som sårbare over for elektrisk aflivning og/eller sammenstød | Dødsfald som følge af elektrisk aflivning | Dødsfald som følge af kollision |
| --- | --- | --- |
| Lommer (Gaviidae) og lappedykkere (Podicipedidae) | 0 | II |
| Skråpe, petrel (Procellariidae) | 0 | II |
| Sulefugle (Sulidae) | 0 | I |
| Pelikaner (Pelicanidae) | I | II-III |
| Skarver (Phalacrocoracidae) | I | I |
| Hejrer (Ardeidae) | I | II |
| Storke (Ciconidae) | III | II |
| Ibisser (Threskiornithidae) | I | II |
| Flamingoer (Phoenicopteridae) | 0 | II |
| Ænder, gæs, svaner og skalleslugere (Anatidae) | 0 | II |
| Rovfugle (Accipitriformes og Falconiformes) | II-III | I-II |
| Hønsefugle (Galliformes) | 0 | II-III |
| Vandhøns (Rallidae) | 0 | II |
| Traner (Gruidae) | 0 | III |
| Sejlere (Otidae) | 0 | III |
| Brokfugle/sneppefugle (Charadriidae + Scolopacidae) | I | II-III |
| Kjover (Sterkorariidae) og måger (Laridae) | I | II |
| Terner (Sternidae) | 0-I | I-II |
| Alkefugle (Alcidae) | 0 | I |
| Sandhøns (Pteroclididae) | 0 | II |
| Duer (Columbidae) | I-II | II |
| Gøge (Cuculidae) | 0 | I-II |
| Ugler (Strigiformes) | II-III | II |
| Natravne (Caprimulgidae) og egentlige sejlere (Apodidae) | 0 | I-II |
| Hærfugle (Upudidae) og isfugle (Alcedinidae) | I | I-II |
| Biædere (Meropidae) | 0-I | I-II |
| Ellekrager (Coraciidae) | I-II | I-II |
| Spætter (Picidae) | I | I-II |
| Kragefugle (Corvidae) | II | I-II |
| Spurvefugle (Passeriformes) | I | I-II |
| 0= ingen rapporterede eller sandsynlige dødsfald.
  I= dødsfald rapporteret, men ingen umiddelbar trussel mod fuglebestand.
  II= høj regional eller lokal mortalitet, men ingen væsentlig indvirkning på den samlede artsbestand.
  III= dødsfald er en alvorlig mortalitetsfaktor og truer arten med udryddelse regionalt eller i større omfang. |

Fuglefamilier i Eurasien, der internationalt er udpeget som sårbare over for elektrisk aflivning og/eller sammenstød

Dødsfald som følge af elektrisk aflivning

Dødsfald som følge af kollision

Lommer (Gaviidae) og lappedykkere (Podicipedidae)

0

II

Skråpe, petrel (Procellariidae)

0

II

Sulefugle (Sulidae)

0

I

Pelikaner (Pelicanidae)

I

II-III

Skarver (Phalacrocoracidae)

I

I

Hejrer (Ardeidae)

I

II

Storke (Ciconidae)

III

II

Ibisser (Threskiornithidae)

I

II

Flamingoer (Phoenicopteridae)

0

II

Ænder, gæs, svaner og skalleslugere (Anatidae)

0

II

Rovfugle (Accipitriformes og Falconiformes)

II-III

I-II

Hønsefugle (Galliformes)

0

II-III

Vandhøns (Rallidae)

0

II

Traner (Gruidae)

0

III

Sejlere (Otidae)

0

III

Brokfugle/sneppefugle (Charadriidae + Scolopacidae)

I

II-III

Kjover (Sterkorariidae) og måger (Laridae)

I

II

Terner (Sternidae)

0-I

I-II

Alkefugle (Alcidae)

0

I

Sandhøns (Pteroclididae)

0

II

Duer (Columbidae)

I-II

II

Gøge (Cuculidae)

0

I-II

Ugler (Strigiformes)

II-III

II

Natravne (Caprimulgidae) og egentlige sejlere (Apodidae)

0

I-II

Hærfugle (Upudidae) og isfugle (Alcedinidae)

I

I-II

Biædere (Meropidae)

0-I

I-II

Ellekrager (Coraciidae)

I-II

I-II

Spætter (Picidae)

I

I-II

Kragefugle (Corvidae)

II

I-II

Spurvefugle (Passeriformes)

I

I-II

0= ingen rapporterede eller sandsynlige dødsfald.

I= dødsfald rapporteret, men ingen umiddelbar trussel mod fuglebestand.

II= høj regional eller lokal mortalitet, men ingen væsentlig indvirkning på den samlede artsbestand.

III= dødsfald er en alvorlig mortalitetsfaktor og truer arten med udryddelse regionalt eller i større omfang.

4.3.2.   Sammenstød

Sammenstød med elledninger forårsager døden for millioner af fugle på verdensplan og kan medføre høj mortalitet blandt visse fugle (Bevanger 1994, 1998; Janss 2000; APLIC, 2006; Drewitt & Langston, 2008; Jenkins et al., 2010; Martin, 2011; Prinsen et al., 2011). Empiriske data og teoretiske betragtninger tyder på, at arter med høj vingebelastning og lavt aspekt har en høj risiko for sammenstød med elledninger. Disse fugle er kendetegnet ved hurtig flyvning, og kombinationen af en stor krop og små vinger begrænser hurtige reaktioner på uventede hindringer (Bevanger, 1998). Når antallet af rapporterede ofre for sammenstød vurderes i forhold til bestandstørrelsen og -tætheden af de berørte arter, rammes visse arter af Galliformes, Gruiformes, Pelecaniformes og Ciconiiformes tilsyneladende i uforholdsmæssig grad (Bevanger, 1998) — se tabel 1.

Faktorer, der påvirker sammenstød, omfatter følgende:

| — | Fuglemorfologi: Fugle med stor krop og relativt korte vinger og hale, der beskrives som »dårligere flyvere«, er mest udsatte for sammenstød (Bevanger, 1998; Janss, 2000). |
| --- | --- |

—

Fuglemorfologi: Fugle med stor krop og relativt korte vinger og hale, der beskrives som »dårligere flyvere«, er mest udsatte for sammenstød (Bevanger, 1998; Janss, 2000).

| — | Fuglefysiologi: Visse fuglearter er mindst midlertidigt blinde i flyveretningen (Martin, 2011). |
| --- | --- |

—

Fuglefysiologi: Visse fuglearter er mindst midlertidigt blinde i flyveretningen (Martin, 2011).

| — | Fugleadfærd:







  — | Flokadfærd hos arter, der foretager daglige flokflyvninger på tværs af elledninger til og fra fouragerings-, rede- og hvileområder, udgør en særlig risiko (Janss, 2000). |
| --- | --- | --- |

—

Fugleadfærd:

—

Flokadfærd hos arter, der foretager daglige flokflyvninger på tværs af elledninger til og fra fouragerings-, rede- og hvileområder, udgør en særlig risiko (Janss, 2000).

| — | Fuglearter, som almindeligvis flyver lavt om natten eller i tusmørke, er mere udsatte for sammenstød end arter, som primært flyver om dagen. |
| --- | --- |

—

Fuglearter, som almindeligvis flyver lavt om natten eller i tusmørke, er mere udsatte for sammenstød end arter, som primært flyver om dagen.

| — | Andre faktorer såsom vejrforhold, ledningskonfiguration, ledningsrute, levesteder, vegetation langs ledninger, topografi, forstyrrelse, valg af migrationsruter og rastepladser bør også tages i betragtning. |
| --- | --- |

—

Andre faktorer såsom vejrforhold, ledningskonfiguration, ledningsrute, levesteder, vegetation langs ledninger, topografi, forstyrrelse, valg af migrationsruter og rastepladser bør også tages i betragtning.

| Fugles død som følge af elektrisk stød og sammenstød medfører økonomiske tab

  Strømafbrydelser forårsaget af fugle reducerer elsystemets driftsstabilitet og øger omkostningerne til levering af elektricitet. Nogle strømafbrydelser påvirker kun få kunder midlertidigt, men påvirker alligevel forsyningsselskabets driftssikkerhed og kundegarantier. Større afbrydelser kan have katastrofale følger og kan forårsage betydelige økonomiske tab for forsyningsselskaber og forbrugere (APLIC, 2006).
  Omkostninger vedrørende fuglerelaterede afbrydelser omfatter omkostninger til:






  — | tabt indtjening |
| --- | --- |

Fugles død som følge af elektrisk stød og sammenstød medfører økonomiske tab

Strømafbrydelser forårsaget af fugle reducerer elsystemets driftsstabilitet og øger omkostningerne til levering af elektricitet. Nogle strømafbrydelser påvirker kun få kunder midlertidigt, men påvirker alligevel forsyningsselskabets driftssikkerhed og kundegarantier. Større afbrydelser kan have katastrofale følger og kan forårsage betydelige økonomiske tab for forsyningsselskaber og forbrugere (APLIC, 2006).

Omkostninger vedrørende fuglerelaterede afbrydelser omfatter omkostninger til:

—

tabt indtjening

| — | genopretning af elforsyningen |
| --- | --- |

—

genopretning af elforsyningen

| — | reparation af udstyr |
| --- | --- |

—

reparation af udstyr

| — | fjernelse af reder og andre dyrekontrolforanstaltninger |
| --- | --- |

—

fjernelse af reder og andre dyrekontrolforanstaltninger

| — | administration og ledelse |
| --- | --- |

—

administration og ledelse

| — | tabt service til kunder og negativt omdømme i offentligheden og |
| --- | --- |

—

tabt service til kunder og negativt omdømme i offentligheden og

| — | nedsat elsystempålidelighed (APLIC, 2006). |
| --- | --- |

—

nedsat elsystempålidelighed (APLIC, 2006).

4.3.3.   Tab og opsplitning af levesteder

De åbne ROW-korridorer langs elledninger kan opsplitte skove og andre naturlige levesteder. Elledninger kan også føre til tab af levesteder, hvis de forårsager skovbrand (Rich et al., 1994). Elinfrastruktur optager kun et relativt lille areal, men dette areal kan faktisk være betydeligt, hvis arealet er placeret i et centralt levested for en bestemt art, eller hvis der er tale om kumulative virkninger fra andre projekter i det samme område, og det skal derfor undersøges fra sag til sag.

4.3.4.   Forstyrrelse/fordrivelse

I anlægsfasen og under vedligeholdelse af elledninger vil ødelæggelse og ændring af levesteder uundgåeligt finde sted (van Rooyen, 2004; McCann, 2005). Elledninger over jorden kan føre til tab af brugbare fødeområder på ynglepladser og i levesteder for trækfugle og overvintrende fugle. Nye undersøgelser har f.eks. vist, at tilstedeværelsen af en højspændingsledning påvirkede flyveretningen for stortrapper og begrænsede anvendelsen af egnede levesteder (Raab et al., 2010), og at dværgtrapper undgår transmissionsledninger, som er den væsentligste faktor for yngletæthed på steder med egnede levesteder for den pågældende art (Silva, 2010; Silva et al., 2010).

4.3.5.   Elektromagnetiske felter

Alle elektriske strømme, herunder strømme gennem elledninger, skaber elektromagnetiske felter. Mange fuglearter udsættes ligesom mennesker derfor for elektromagnetiske felter gennem hele livet (Fernie og Reynolds, 2005). Der findes betydelig forskning og uenighed med hensyn til, om eksponering for elektromagnetiske felter påvirker hvirveldyrs celle-, hormon-, immun- og reproduktionssystemer. Undersøgelser af elektromagnetiske felters påvirkning af fugle har vist, at fugles eksponering for elektromagnetiske felter generelt, men ikke altid ændrer deres adfærd, reproduktive evne, vækst og udvikling, fysiologi og endokrinologi samt oxidativt stress (Fernie, 2000; Fernie og Reynolds, 2005).

4.4.   Elinfrastrukturs potentielle positive virkninger på vilde fugle

Elledninger, master og distributionsmaster kan også have en række gavnlige virkninger for vilde fuglearter. De kan f.eks. udgøre:

| — | Yngle- og redesteder: Fugle yngler i nogle tilfælde på elinfrastrukturer af forskellige grunde, herunder: mangel på alternative redepladser såsom træer og klipper elinfrastrukturer er en solid platform, der er beskyttet mod patte- og rovdyr, hvor fugle kan bygge rede (van Rooyen, 2004; McCann, 2005). Forsyningsselskabers konstruktioner kan tilbyde redeunderlag i levesteder, hvor der kun er få naturelementer, og de tilbyder en vis beskyttelse, som fremmer udbredelsen af visse arter og øger den lokale tæthed af visse arter (APLIC, 2006). |
| --- | --- |

—

Yngle- og redesteder: Fugle yngler i nogle tilfælde på elinfrastrukturer af forskellige grunde, herunder: mangel på alternative redepladser såsom træer og klipper elinfrastrukturer er en solid platform, der er beskyttet mod patte- og rovdyr, hvor fugle kan bygge rede (van Rooyen, 2004; McCann, 2005). Forsyningsselskabers konstruktioner kan tilbyde redeunderlag i levesteder, hvor der kun er få naturelementer, og de tilbyder en vis beskyttelse, som fremmer udbredelsen af visse arter og øger den lokale tæthed af visse arter (APLIC, 2006).

| — | Sidde-, hvile- og jagtpladser: Gribbe og storke benytter ofte elledningskonstruktioner som hvilepladser, da de er mere beskyttede mod vejrforhold og rovdyr på jorden. Elmaster i levesteder i det åbne landskab er gavnlige for visse rovfugle, idet de bruger dem som siddepladser, hvor de har overblik over jagtområder. Elledningskonstruktioner i relativt træfattige områder har gjort store områder til egnede levesteder for rovfugle, der jager fra siddepladser (Olendoff et al., 1980). |
| --- | --- |

—

Sidde-, hvile- og jagtpladser: Gribbe og storke benytter ofte elledningskonstruktioner som hvilepladser, da de er mere beskyttede mod vejrforhold og rovdyr på jorden. Elmaster i levesteder i det åbne landskab er gavnlige for visse rovfugle, idet de bruger dem som siddepladser, hvor de har overblik over jagtområder. Elledningskonstruktioner i relativt træfattige områder har gjort store områder til egnede levesteder for rovfugle, der jager fra siddepladser (Olendoff et al., 1980).

| — | Forvaltning af levesteder: Elledninger kan også skabe et sammenhængende levested for arter, der kræver lav vegetation. Forskning i USA har vist, at åbne ROW-korridorer langs forsyningsledninger tilbyder et levested for arter i tilbagegang (Confer & Pascoe, 2003; Askins, 2012). |
| --- | --- |

—

Forvaltning af levesteder: Elledninger kan også skabe et sammenhængende levested for arter, der kræver lav vegetation. Forskning i USA har vist, at åbne ROW-korridorer langs forsyningsledninger tilbyder et levested for arter i tilbagegang (Confer & Pascoe, 2003; Askins, 2012).

| ELIA-/RTE LIFE+-projekt: fordele for naturen (24)




  ELIA (operatør af højspændingstransmissionssystemet i Belgien) og RTE (operatør af eltransmissionssystemet i Frankrig) har ledet et femårigt projekt (2011-2017) vedrørende forvaltning og genoprettelse af et areal på mere end 300 hektar under mellem- og højspændingsledninger i Vallonien og Frankrig.
  Dette projekt illustrerer en række naturbevarelsesforanstaltninger og viser, hvordan interessenter kan udnytte infrastrukturudvikling til gavn for biodiversiteten.


  Damme

  (mål: 100 damme i projektområdet på 130 km)

  Ved egnede jordbundsforhold (tilstedeværelse af et uigennemtrængeligt lag: tørv, hvidt ler og gleyjord) og hovedsagelig i områder med godt potentiale for visse sjældne arter blev der gravet damme eller anlagt dæmninger på dræningskanaler for at oversvømme områder på mindst 25 m2 (minimumsstørrelse for at begrænse aflejringsprocessen, dvs. naturlig opfyldning af damme med blade). Nettet af skovdamme vil understøtte koloniseringen af amfibier, guldsmede, vandnymfer, padder og fugle, der lever i vådområder, og forhindrer isolering af de enkelte bestande.


  Plantager

  (mål: 20 ha med 8 000 træer)

  En række meget sjældne og lokale små arter af frugttræer, hovedsagelig vildpære (Pyrus pyraster), skovæble (Malus sylvestris) og mispel (Mespilus germanica), plantet under luftledninger. Deres tilstedeværelse tilfører mangfoldighed til skovbevoksningerne og giver ly og føde til hele den lokale fauna (store dyr, fugle og insekter).


  Blomsterenge

  (mål: 20 ha)

  Blomsterenge er blevet genskabt på adgangsvejene til højspændingsledningerne, og de fungerer som levested for sjældne flora, insekter, fugle og små pattedyr. Regelmæssig slåning og fjernelse af afklippet vil føre til en forarmelse af jorden og få sjældne eller mistede planter til at dukke op igen. I ekstreme tilfælde blev blomsterenge genskabt ved såning af frø fra lokale plantesorter


  Tørvemoser og hedeområder

  (mål: genoprette eller forvalte yderligere 20 ha)

  Genoprettelse af tørvemoser og hedeområder under luftledninger kan ske ved at fjerne det øverste jordlag for at fremme udviklingen af pionerarter fra den underliggende hvilende frøbank. I nogle områder blev vandstanden også genoprettet lokalt ved at lukke dræn, hvorved der blev skabt nyt liv i mose- og hedeområder. Målet er at bevare og forbedre udvekslingen af planter og dyr mellem eksisterende mose- og hedeområder, herunder de netop genoprettede områder.


  Græsning

  (mål: forvaltning af 20 ha ved græsning og 20 ha ved slåning)

  Græsning bidrog til genoprettelsen af beskadigede tørvemoser, heder, enge og dalsænkninger og hjalp med at løse problemet med dominerende arter som f.eks. blågræs. I andre tilfælde (høenge, tørre heder og enge), hjalp regelmæssig græsslåning (gennem kontrakter med lokale landbrugere) med at holde vegetationen på det rigtige niveau for et væld af planter, insekter og krybdyr.


  Invasive arter

  (mål: behandling af 20-30 ha)

  Under projektet blev væksten af de plantearter, der er optaget på Valloniens liste over invasive arter, standset eller bragt under kontrol. Det gælder navnlig glansbladet hæg (Prunus serotina), sommerfuglebusk (Buddleja davidii), kæmpebjørneklo (Heracleum mantegazzianum), kæmpebalsamin (Impatiens glandulifera), japanpileurt (Fallopia japonica), smalbladet brandbæger (Senecio inaequidens) og i en vis udstrækning almindelig robinie (Robinia pseudoacacia).


  Opsplitning

  (mål: etablering af kanter på 30 km (90 ha) og genopretning af 40 km (120 ha))

  De elledningskorridorer, der er etableret i skove i projektområder, er i dag primært U-formede: i centrum er der kort græs, som klippes regelmæssigt, med en brat overgang til skov med høje træer på begge sider. Under projektet er der etableret V-formede kantområder mellem korridoren og skoven.
  Disse kanter med forholdsvis høje træer af forskellige arter kan som overgangszone udgøre føde- og levesteder for en lang række insekt-, pattedyrs- og fuglearter, som ikke findes i korridorerne, hvor de omkringliggende områder er »rene« og regelmæssigt ryddes. Skoven er blevet beriget med sekundære træsorter, som ofte er fraværende. Ved at skabe en hældning mindsker disse kanter også de skader, som vinden kan påføre skovbevoksningen. Kanterne kan også indeholde betydelige mængder undervækst, som giver ly til mange insekter og skaber nyttige levesteder for fugle og flagermus. Når disse kanter er blevet mere tætte, vil det sænke væksten af høje træer (birk, gran og bøg), som kan være til fare for ledningerne.


  Udgangssituation og situation efter projektet |
| --- |

ELIA-/RTE LIFE+-projekt: fordele for naturen (24)

Image

ELIA (operatør af højspændingstransmissionssystemet i Belgien) og RTE (operatør af eltransmissionssystemet i Frankrig) har ledet et femårigt projekt (2011-2017) vedrørende forvaltning og genoprettelse af et areal på mere end 300 hektar under mellem- og højspændingsledninger i Vallonien og Frankrig.

Dette projekt illustrerer en række naturbevarelsesforanstaltninger og viser, hvordan interessenter kan udnytte infrastrukturudvikling til gavn for biodiversiteten.

Damme

  (mål: 100 damme i projektområdet på 130 km)

Ved egnede jordbundsforhold (tilstedeværelse af et uigennemtrængeligt lag: tørv, hvidt ler og gleyjord) og hovedsagelig i områder med godt potentiale for visse sjældne arter blev der gravet damme eller anlagt dæmninger på dræningskanaler for at oversvømme områder på mindst 25 m2 (minimumsstørrelse for at begrænse aflejringsprocessen, dvs. naturlig opfyldning af damme med blade). Nettet af skovdamme vil understøtte koloniseringen af amfibier, guldsmede, vandnymfer, padder og fugle, der lever i vådområder, og forhindrer isolering af de enkelte bestande.

Plantager

  (mål: 20 ha med 8 000 træer)

En række meget sjældne og lokale små arter af frugttræer, hovedsagelig vildpære (Pyrus pyraster), skovæble (Malus sylvestris) og mispel (Mespilus germanica), plantet under luftledninger. Deres tilstedeværelse tilfører mangfoldighed til skovbevoksningerne og giver ly og føde til hele den lokale fauna (store dyr, fugle og insekter).

Blomsterenge

  (mål: 20 ha)

Blomsterenge er blevet genskabt på adgangsvejene til højspændingsledningerne, og de fungerer som levested for sjældne flora, insekter, fugle og små pattedyr. Regelmæssig slåning og fjernelse af afklippet vil føre til en forarmelse af jorden og få sjældne eller mistede planter til at dukke op igen. I ekstreme tilfælde blev blomsterenge genskabt ved såning af frø fra lokale plantesorter

Tørvemoser og hedeområder

  (mål: genoprette eller forvalte yderligere 20 ha)

Genoprettelse af tørvemoser og hedeområder under luftledninger kan ske ved at fjerne det øverste jordlag for at fremme udviklingen af pionerarter fra den underliggende hvilende frøbank. I nogle områder blev vandstanden også genoprettet lokalt ved at lukke dræn, hvorved der blev skabt nyt liv i mose- og hedeområder. Målet er at bevare og forbedre udvekslingen af planter og dyr mellem eksisterende mose- og hedeområder, herunder de netop genoprettede områder.

Græsning

  (mål: forvaltning af 20 ha ved græsning og 20 ha ved slåning)

Græsning bidrog til genoprettelsen af beskadigede tørvemoser, heder, enge og dalsænkninger og hjalp med at løse problemet med dominerende arter som f.eks. blågræs. I andre tilfælde (høenge, tørre heder og enge), hjalp regelmæssig græsslåning (gennem kontrakter med lokale landbrugere) med at holde vegetationen på det rigtige niveau for et væld af planter, insekter og krybdyr.

Invasive arter

  (mål: behandling af 20-30 ha)

Under projektet blev væksten af de plantearter, der er optaget på Valloniens liste over invasive arter, standset eller bragt under kontrol. Det gælder navnlig glansbladet hæg (Prunus serotina), sommerfuglebusk (Buddleja davidii), kæmpebjørneklo (Heracleum mantegazzianum), kæmpebalsamin (Impatiens glandulifera), japanpileurt (Fallopia japonica), smalbladet brandbæger (Senecio inaequidens) og i en vis udstrækning almindelig robinie (Robinia pseudoacacia).

Opsplitning

  (mål: etablering af kanter på 30 km (90 ha) og genopretning af 40 km (120 ha))

De elledningskorridorer, der er etableret i skove i projektområder, er i dag primært U-formede: i centrum er der kort græs, som klippes regelmæssigt, med en brat overgang til skov med høje træer på begge sider. Under projektet er der etableret V-formede kantområder mellem korridoren og skoven.

Disse kanter med forholdsvis høje træer af forskellige arter kan som overgangszone udgøre føde- og levesteder for en lang række insekt-, pattedyrs- og fuglearter, som ikke findes i korridorerne, hvor de omkringliggende områder er »rene« og regelmæssigt ryddes. Skoven er blevet beriget med sekundære træsorter, som ofte er fraværende. Ved at skabe en hældning mindsker disse kanter også de skader, som vinden kan påføre skovbevoksningen. Kanterne kan også indeholde betydelige mængder undervækst, som giver ly til mange insekter og skaber nyttige levesteder for fugle og flagermus. Når disse kanter er blevet mere tætte, vil det sænke væksten af høje træer (birk, gran og bøg), som kan være til fare for ledningerne.

Udgangssituation og situation efter projektet

5.   POTENTIELLE AFBØDNINGSFORANSTALTNINGER FOR ELNETINFRASTRUKTURER, DER PÅVIRKER VILDE FUGLE

5.1.   Hvad er afbødningsforanstaltninger?

Når der under en vurdering af en plan eller et projekt vedrørende en energiinfrastruktur, som gennemføres efter habitatdirektivets artikel 6, konstateres en række negative virkninger for et Natura 2000-område, afvises planen eller projektet ikke automatisk. Afhængigt af alvoren af de potentielle virkninger kan det være muligt at gennemføre afbødningsforanstaltninger, som fjerner, forebygger eller reducerer de potentielle negative virkninger af en plan eller et projekt til et ubetydeligt niveau.

I dette kapitel rettes fokus mod Natura 2000-områder, men foranstaltninger til afbødning af negative virkninger bør også fastlægges under VVM/SMV for planer og projekter, hvor der ikke skal gennemføres passende vurderinger, men som vil have negative virkninger for beskyttede arter.

For at finde frem til, hvilke afbødningsforanstaltninger der kræves, er det vigtigt først at vurdere virkningerne af planen eller projektet på EU-beskyttede arter og naturtyper i Natura 2000-området (alene eller i kombination med andre projekter eller planer). Derved udpeges karakteren og omfanget af de negative virkninger, og der etableres en basislinje, i forhold til hvilken typen af krævede afbødningsforanstaltninger fastlægges.

Effektiv afbødning af negative virkninger på Natura 2000-områder kan kort sagt kun finde sted, når de potentielle negative virkninger er blevet anerkendt, vurderet og rapporteret fuldt ud. Udpegningen af afbødningsforanstaltninger skal ligesom selve konsekvensanalysen baseres på en grundig forståelse af de berørte arter/levesteder.

Afbødningsforanstaltninger kan omfatte ændringer af størrelse, placering, udformning og konfiguration af forskellige aspekter af energiinfrastrukturplanen eller -projektet (f.eks. isolation af ledere for at undgå elektrisk aflivning). De kan også tage form af midlertidige justeringer i anlægs- og driftsfasen (f.eks. ved at undgå anlægsarbejder i ynglesæsonen).

Når passende afbødningsforanstaltninger er blevet udpeget og udarbejdet i detaljer, kan planen eller projektet godkendes efter proceduren i habitatdirektivets artikel 6, såfremt disse afbødningsforanstaltninger gennemføres i overensstemmelse med den kompetente myndigheds anvisninger.

Figur 4

Hierarkisk tilgang til vedtagelse af afbødningsforanstaltninger. Afbødning bør altid målrettes mod toppen af afbødningshierarkiet (dvs. at virkninger ved kilden undgås)

| Tilgang til afbødning | Præference |
| --- | --- |
| Undgå virkninger ved kilden | Højest | |
| Reducere virkninger ved kilden |
| Bekæmpe virkninger på stedet |
| Mindske virkninger ved receptor | Lavest |

Tilgang til afbødning

Præference

Undgå virkninger ved kilden

Højest

Image

Reducere virkninger ved kilden

Bekæmpe virkninger på stedet

Mindske virkninger ved receptor

Lavest

Hvis der stadig er en betydelig tilbageværende virkning på stedet, selv efter gennemførelsen af afbødningsforanstaltninger, skal alternative løsninger undersøges (f.eks. flytning af projektet, udvikling i en anden målestok eller udformning eller alternative processer). Hvis disse ikke findes, kan planen eller projektet alligevel undtagelsesvis godkendes, hvis betingelserne i artikel 6, stk. 4, overholdes, og der opnås godkendelse af egnede kompensationsforanstaltninger, som vil kompensere for de tilbageværende negative virkninger (se kapitel 7 for yderligere oplysninger), så Natura 2000-netværket ikke bringes i fare.

For hver afbødningsforanstaltning er det vigtigt at:

| — | forklare, hvordan foranstaltningen vil medvirke til at forhindre eller reducere de påviste negative virkninger på området til et ikkevæsentligt niveau |
| --- | --- |

—

forklare, hvordan foranstaltningen vil medvirke til at forhindre eller reducere de påviste negative virkninger på området til et ikkevæsentligt niveau

| — | dokumentere, hvordan de vil blive sikret og gennemført, og af hvem |
| --- | --- |

—

dokumentere, hvordan de vil blive sikret og gennemført, og af hvem

| — | dokumentere sandsynligheden for deres vellykkede gennemførelse |
| --- | --- |

—

dokumentere sandsynligheden for deres vellykkede gennemførelse

| — | opstille en tidsplan for deres gennemførelse i forhold til planen eller projektet |
| --- | --- |

—

opstille en tidsplan for deres gennemførelse i forhold til planen eller projektet

| — | dokumentere, hvordan foranstaltningerne vil blive overvåget, og hvordan yderligere foranstaltninger vil blive indført, hvis de afbødende foranstaltninger viser sig ikke at være tilstrækkelige. |
| --- | --- |

—

dokumentere, hvordan foranstaltningerne vil blive overvåget, og hvordan yderligere foranstaltninger vil blive indført, hvis de afbødende foranstaltninger viser sig ikke at være tilstrækkelige.

| EcoMOL-projektet (Ecological Management of Overhead Lines) (25)

  Som en del af det tyske projekt »Südwest-Kuppelleitung/Thüringer Strombrücke« blev der gennemført en undersøgelse (Erfurt University of Applied Sciences et al. 2010), hvori der præsenteres et tværfagligt koncept for økologisk forvaltning af luftledningskorridorer (EcoMOL). Dette kan tilpasses til og anvendes i forskellige europæiske regioner.
  I undersøgelsen anerkendes det, at operatørerne har tekniske krav, f.eks. sikkerhedsafstande og bygge- og anlægsarbejde, med henblik på at garantere transmissionssikkerheden for en højspændingsluftledningskorridor. Der opstilles metoder til afbødning af virkninger, som f.eks. tab og forringelse af levesteder under opførelsen, og til gennemførelse af kompensationsforanstaltninger. Den klassificerer biotoptyperne i korridoren efter væksthøjde, som er fastlagt på grundlag af arternes naturlige vækstkarakteristika, eventuelt ændret ved forvaltning. I forbindelse med linjeføringen opdeles korridoren derfor i områder uden fremtidig skovbevoksning, områder med nuværende skovbevoksning og områder, hvor fældning er påkrævet.
  Kombinationen af fældningsprioritet og nuværende og potentielle væksthøjdezoner definerer mulighederne for udviklings- eller genoprettelsesforanstaltninger. Detaljeret planlægning bør foretages særskilt for hver af de tre skovkantkomponenter (skovbryn, læhegn og vindbrud) opdelt efter væksthøjde.

  Figur 5


  Ideelt forskudt opsætning af en ydre skovkant langs en luftledningskorridor (FVA, 1996 ændret), der viser en skematisk pilot |
| --- |

EcoMOL-projektet (Ecological Management of Overhead Lines) (25)

Som en del af det tyske projekt »Südwest-Kuppelleitung/Thüringer Strombrücke« blev der gennemført en undersøgelse (Erfurt University of Applied Sciences et al. 2010), hvori der præsenteres et tværfagligt koncept for økologisk forvaltning af luftledningskorridorer (EcoMOL). Dette kan tilpasses til og anvendes i forskellige europæiske regioner.

I undersøgelsen anerkendes det, at operatørerne har tekniske krav, f.eks. sikkerhedsafstande og bygge- og anlægsarbejde, med henblik på at garantere transmissionssikkerheden for en højspændingsluftledningskorridor. Der opstilles metoder til afbødning af virkninger, som f.eks. tab og forringelse af levesteder under opførelsen, og til gennemførelse af kompensationsforanstaltninger. Den klassificerer biotoptyperne i korridoren efter væksthøjde, som er fastlagt på grundlag af arternes naturlige vækstkarakteristika, eventuelt ændret ved forvaltning. I forbindelse med linjeføringen opdeles korridoren derfor i områder uden fremtidig skovbevoksning, områder med nuværende skovbevoksning og områder, hvor fældning er påkrævet.

Kombinationen af fældningsprioritet og nuværende og potentielle væksthøjdezoner definerer mulighederne for udviklings- eller genoprettelsesforanstaltninger. Detaljeret planlægning bør foretages særskilt for hver af de tre skovkantkomponenter (skovbryn, læhegn og vindbrud) opdelt efter væksthøjde.

Figur 5

Ideelt forskudt opsætning af en ydre skovkant langs en luftledningskorridor (FVA, 1996 ændret), der viser en skematisk pilot

Image

5.2.   Potentielle foranstaltninger til afbødning af negative virkninger af elinfrastrukturplaner eller -projekter på vilde fuglearter

Resten af dette kapitel omhandler de forskellige afbødningsforanstaltninger, som kan anvendes i forbindelse med elinfrastrukturplaner og -projekter, som navnlig berører vilde fuglearter. Afbødningsforanstaltninger kan gennemføres for hele planen eller på forskellige stadier af projektforløbet.

5.2.1.   Indførelse af proaktive foranstaltninger på planlægningsniveauet

En række foranstaltninger kan indføres på et tidligt tidspunkt i beslutningsprocessen, især i den indledende planlægningsfase for at foregribe, undgå eller mindske risikoen for potentielle indvirkninger på Natura 2000-områder og på vilde fuglearter. De kan omfatte følgende:

Lovgivning

Oprette og godkende specifikke nationale lovgivningsmæssige værktøjer eller ændre de eksisterende for at sikre, at:

| — | fugle er beskyttet mod de negative virkninger af elledninger (f.eks. gennem forpligtelsen til at anvende jordkabler i følsomme områder) |
| --- | --- |

—

fugle er beskyttet mod de negative virkninger af elledninger (f.eks. gennem forpligtelsen til at anvende jordkabler i følsomme områder)

| — | nye og ombyggede elledninger i kraft af deres udformning er sikre for fugle og ikke kræver yderligere ændring eller efterfølgende ombygning |
| --- | --- |

—

nye og ombyggede elledninger i kraft af deres udformning er sikre for fugle og ikke kræver yderligere ændring eller efterfølgende ombygning

| — | ombygning af eksisterende elledninger og navnlig »dræbermaster« sker inden for en overskuelig tidshorisont. |
| --- | --- |

—

ombygning af eksisterende elledninger og navnlig »dræbermaster« sker inden for en overskuelig tidshorisont.

Planlægning

| — | Gennemføre passende vurdering/strategisk miljøvurdering af nationale planer for udvikling af elinfrastrukturer for at sikre, at der fuldt ud tages højde for bevaringsmålene og prioriteterne for Natura 2000 og vilde fugle tidligt i beslutningsprocessen. |
| --- | --- |

—

Gennemføre passende vurdering/strategisk miljøvurdering af nationale planer for udvikling af elinfrastrukturer for at sikre, at der fuldt ud tages højde for bevaringsmålene og prioriteterne for Natura 2000 og vilde fugle tidligt i beslutningsprocessen.

| — | Så vidt muligt tilpasse planerne, så de går uden for følsomme Natura 2000-områder og andre lokaliteter af betydning for de fuglearter, der er anført i kapitel 4. |
| --- | --- |

—

Så vidt muligt tilpasse planerne, så de går uden for følsomme Natura 2000-områder og andre lokaliteter af betydning for de fuglearter, der er anført i kapitel 4.

| — | Udpege særligt følsomme fuglearter på grundlag af deres sårbarhed over for elledninger, bevaringsstatus, bestandstørrelse og udbredelse i landet. |
| --- | --- |

—

Udpege særligt følsomme fuglearter på grundlag af deres sårbarhed over for elledninger, bevaringsstatus, bestandstørrelse og udbredelse i landet.

| — | Udpege prioriterede områder og lokaliteter på grundlag af fordelingen, tætheden og udbredelsen af prioriterede fuglearter og de eksisterende og planlagte infrastrukturer og udarbejde et nationalt følsomhedskort med henblik på at udpege hotspots for konflikter og andre prioriterede lokaliteter (med høj risiko), hvor forebyggelses- afbødningsforanstaltninger bør gennemføres. |
| --- | --- |

—

Udpege prioriterede områder og lokaliteter på grundlag af fordelingen, tætheden og udbredelsen af prioriterede fuglearter og de eksisterende og planlagte infrastrukturer og udarbejde et nationalt følsomhedskort med henblik på at udpege hotspots for konflikter og andre prioriterede lokaliteter (med høj risiko), hvor forebyggelses- afbødningsforanstaltninger bør gennemføres.

| — | Prioritere elledninger til afbødning på grundlag af data om fuglemortalitet og -fordeling. |
| --- | --- |

—

Prioritere elledninger til afbødning på grundlag af data om fuglemortalitet og -fordeling.

| — | Så vidt muligt undgå prioriterede områder og lokaliteter (yngle- og overvintringsområder, vandringsflaskehalse, ynglekolonier, samlesteder, kystlinjer og vådområder) under infrastrukturplanlægningen og linjeføringen. |
| --- | --- |

—

Så vidt muligt undgå prioriterede områder og lokaliteter (yngle- og overvintringsområder, vandringsflaskehalse, ynglekolonier, samlesteder, kystlinjer og vådområder) under infrastrukturplanlægningen og linjeføringen.

| — | Udarbejde retningslinjer for tekniske løsninger, der kan mindske faren for sammenstød eller elektrisk aflivning for fugle (f.eks. Haas et al. 2005, Haas & Nikow, 2006, Prinsen et al., 2011). |
| --- | --- |

—

Udarbejde retningslinjer for tekniske løsninger, der kan mindske faren for sammenstød eller elektrisk aflivning for fugle (f.eks. Haas et al. 2005, Haas & Nikow, 2006, Prinsen et al., 2011).

| — | Gennemføre forudgående evaluering af den potentielle effektivitet af planlagte forebyggende og reaktive strategier med henblik på at sikre, at forvaltningsindgreb er evidensbaserede. |
| --- | --- |

—

Gennemføre forudgående evaluering af den potentielle effektivitet af planlagte forebyggende og reaktive strategier med henblik på at sikre, at forvaltningsindgreb er evidensbaserede.

| — | Opstille en gennemførelsesplan for afbødningsforanstaltninger. |
| --- | --- |

—

Opstille en gennemførelsesplan for afbødningsforanstaltninger.

| — | Etablere en national database og GIS med henblik på forvaltning af data om interaktioner mellem fugle/elledninger og passende fysisk planlægning, herunder optimal linjeføring af elledninger på grundlag af økologiske, tekniske og økonomiske kriterier. |
| --- | --- |

—

Etablere en national database og GIS med henblik på forvaltning af data om interaktioner mellem fugle/elledninger og passende fysisk planlægning, herunder optimal linjeføring af elledninger på grundlag af økologiske, tekniske og økonomiske kriterier.

Overvågning, forskning, evaluering og rapportering af forløbet af gennemførelsen

| — | Vurdere fremskridtet i forhold til mål, milepæle og tidsplanen i de strategiske planer. |
| --- | --- |

—

Vurdere fremskridtet i forhold til mål, milepæle og tidsplanen i de strategiske planer.

| — | Evaluere de opnåede erfaringer med henblik på at forbedre den fremtidige drift. |
| --- | --- |

—

Evaluere de opnåede erfaringer med henblik på at forbedre den fremtidige drift.

| — | Udarbejde gennemførelsesrapporter til centrale interessenter. |
| --- | --- |

—

Udarbejde gennemførelsesrapporter til centrale interessenter.

| — | Støtte international udveksling af erfaringer. |
| --- | --- |

—

Støtte international udveksling af erfaringer.

| — | Samarbejde i bestræbelserne på at beskytte truede trækfugle mod de negative virkninger af elledninger. |
| --- | --- |

—

Samarbejde i bestræbelserne på at beskytte truede trækfugle mod de negative virkninger af elledninger.

| — | Iværksætte og støtte relevante forskningsprojekter vedrørende forebyggende og afbødende foranstaltninger samt udvikling og produktion af fuglesikkerhedsprodukter. |
| --- | --- |

—

Iværksætte og støtte relevante forskningsprojekter vedrørende forebyggende og afbødende foranstaltninger samt udvikling og produktion af fuglesikkerhedsprodukter.

| — | Udvikle overvågningsprotokoller til forskellige betingelser. |
| --- | --- |

—

Udvikle overvågningsprotokoller til forskellige betingelser.

| Forslag til generelt koncept for prioritering af områder og lokaliteter

  Der er en række trin, som nationale myndigheder kan følge for at prioritere områder, hvor der skal træffes særlige sikkerhedsforanstaltninger i forbindelse med elledninger. Det generelle princip bag denne tilgang er, at områder, der rummer eller understøtter det største antal prioriterede arter og væsentlige del af bestandene af sådanne arter, bør udvælges som nationale prioriteter for forebyggelse og afhjælpning.
  Både udpegede og ikke-udpegede områder og lokaliteter skal prioriteres efter deres betydning (midlertidig eller permanent tæthed og udbredelse) for prioriterede arter som områder med høj, mellemhøj eller lav prioritet. |
| --- |

Forslag til generelt koncept for prioritering af områder og lokaliteter

Der er en række trin, som nationale myndigheder kan følge for at prioritere områder, hvor der skal træffes særlige sikkerhedsforanstaltninger i forbindelse med elledninger. Det generelle princip bag denne tilgang er, at områder, der rummer eller understøtter det største antal prioriterede arter og væsentlige del af bestandene af sådanne arter, bør udvælges som nationale prioriteter for forebyggelse og afhjælpning.

Både udpegede og ikke-udpegede områder og lokaliteter skal prioriteres efter deres betydning (midlertidig eller permanent tæthed og udbredelse) for prioriterede arter som områder med høj, mellemhøj eller lav prioritet.

| Områdets prioritetsniveau | Lokalitetens type |
| --- | --- |
| OMRÅDER MED HØJ PRIORITET
  Betydning: international
  (F.eks.:






  — | særligt beskyttede områder (områder, som udfylder en særlig funktion som hvileområde for et internationalt væsentligt antal sårbare arter) |

Områdets prioritetsniveau

Lokalitetens type

OMRÅDER MED HØJ PRIORITET

Betydning: international

(F.eks.:

—

særligt beskyttede områder (områder, som udfylder en særlig funktion som hvileområde for et internationalt væsentligt antal sårbare arter)

| — | lokaliteter i IBA-kategorier — Global: A1, A4i-iv, europæisk: B1i-iv,B2, EU: C1, C2, C3, C4, C5, C6;) |
| --- | --- |

—

lokaliteter i IBA-kategorier — Global: A1, A4i-iv, europæisk: B1i-iv,B2, EU: C1, C2, C3, C4, C5, C6;)

Konflikthotspots for flere prioriterede arter med høj artstæthed, f.eks.

| — | vigtige yngleområder for »kildebestande« af flere prioriterede arter |
| --- | --- |

—

vigtige yngleområder for »kildebestande« af flere prioriterede arter

| — | samlesteder |
| --- | --- |

—

samlesteder

| — | vigtige rastepladser |
| --- | --- |

—

vigtige rastepladser

| — | vigtige siddeområder |
| --- | --- |

—

vigtige siddeområder

| — | vigtige overvintringsområder |
| --- | --- |

—

vigtige overvintringsområder

| — | flaskehalse |
| --- | --- |

—

flaskehalse

| — | vigtige migrationsruter |
| --- | --- |

—

vigtige migrationsruter

| — | vigtige trækruter mellem siddeområder og fourageringsområder. |
| --- | --- |

—

vigtige trækruter mellem siddeområder og fourageringsområder.

OMRÅDER MED MELLEMHØJ PRIORITET

Betydning: National

| — | Nationalt vigtige områder for en eller enkelte prioriterede arter |
| --- | --- |

—

Nationalt vigtige områder for en eller enkelte prioriterede arter

| — | Vigtige yngleområder for »kildebestande« af flere prioriterede arter |
| --- | --- |

—

Vigtige yngleområder for »kildebestande« af flere prioriterede arter

| — | De vigtigste midlertidige opholdssteder |
| --- | --- |

—

De vigtigste midlertidige opholdssteder

| — | Nationalt vigtige samlesteder |
| --- | --- |

—

Nationalt vigtige samlesteder

OMRÅDER MED LAV PRIORITET

Betydning: Regional eller lokal

| — | Regionalt eller lokalt vigtige områder for prioriterede og ikkeprioriterede arter. |
| --- | --- |

—

Regionalt eller lokalt vigtige områder for prioriterede og ikkeprioriterede arter.

| Aftale om beskyttelse af afrikansk-eurasiske migrerende vandfugle (AEWA) Retningslinjer for, hvordan virkningerne af elnet undgås eller afbødes

  I »Guidelines on how to avoid or mitigate impact of elektricitet power grids on migratory birds in the African-Eurasian region«, som blev vedtaget i 2012 af AEWA, anbefales syv vigtige trin (Prinsen et al. 2012): | Trin 1: Udvikle og støtte langsigtet strategisk planlægning af landsdækkende elnet, herunder nedgravning af lav- og mellemspændingsledninger. Anvende passende SMV-procedurer, når der træffes afgørelse om nødvendigheden af elledninger på nationalt plan og anvende lignende relevante VVM-procedurer på opførelsen af en elledning, når det er blevet besluttet, at en sådan elledning er nødvendig. Integrere aspekter vedrørende risikoen for fuglesammenstød og elektrisk aflivning i VVM-procedurerne. |
| --- | --- |

Aftale om beskyttelse af afrikansk-eurasiske migrerende vandfugle (AEWA) Retningslinjer for, hvordan virkningerne af elnet undgås eller afbødes

I »Guidelines on how to avoid or mitigate impact of elektricitet power grids on migratory birds in the African-Eurasian region«, som blev vedtaget i 2012 af AEWA, anbefales syv vigtige trin (Prinsen et al. 2012):

Trin 1: Udvikle og støtte langsigtet strategisk planlægning af landsdækkende elnet, herunder nedgravning af lav- og mellemspændingsledninger. Anvende passende SMV-procedurer, når der træffes afgørelse om nødvendigheden af elledninger på nationalt plan og anvende lignende relevante VVM-procedurer på opførelsen af en elledning, når det er blevet besluttet, at en sådan elledning er nødvendig. Integrere aspekter vedrørende risikoen for fuglesammenstød og elektrisk aflivning i VVM-procedurerne.

| | Trin 2: Udvikle og støtte samarbejdet mellem alle interessenter (forsyningsselskaber, miljøorganisationer og offentlige myndigheder) f.eks. gennem støtte til frivillige aftalememoranda eller om nødvendigt lovkrav om, at forsyningsselskaber skal deltage i samarbejdet om strategisk planlægning og afbødning af negative virkninger på fugle. |
| --- | --- |

Trin 2: Udvikle og støtte samarbejdet mellem alle interessenter (forsyningsselskaber, miljøorganisationer og offentlige myndigheder) f.eks. gennem støtte til frivillige aftalememoranda eller om nødvendigt lovkrav om, at forsyningsselskaber skal deltage i samarbejdet om strategisk planlægning og afbødning af negative virkninger på fugle.

| | Trin 3: Udvikle forskningsbaserede databaser og geografiske datasæt om forekomsten af beskyttede områder og andre vigtige fugleområder og forekomsten af følsomme fuglearter, herunder disse arters flyveruter mellem yngle-, føde- og hvileområder samt vigtige trækruter. Disse datasæt forbedrer den strategiske planlægning i trin 1 og 2 og fastsætter prioriteter i trin 4. Hvis der ikke foreligger data, f.eks. fra nationale fugleovervågningsprojekter, skal feltdata indsamles for mindst ét år. |
| --- | --- |

Trin 3: Udvikle forskningsbaserede databaser og geografiske datasæt om forekomsten af beskyttede områder og andre vigtige fugleområder og forekomsten af følsomme fuglearter, herunder disse arters flyveruter mellem yngle-, føde- og hvileområder samt vigtige trækruter. Disse datasæt forbedrer den strategiske planlægning i trin 1 og 2 og fastsætter prioriteter i trin 4. Hvis der ikke foreligger data, f.eks. fra nationale fugleovervågningsprojekter, skal feltdata indsamles for mindst ét år.

| | Trin 4: Sørge for, at nye elledninger over jorden føres væk fra vigtige områder for vilde fugle under hensyntagen til forekomsten af beskyttede områder (med national eller international status), abiotiske faktorer, der påvirker konflikterne mellem fugle og elledninger, og de relevante fuglearters følsomhed. |
| --- | --- |

Trin 4: Sørge for, at nye elledninger over jorden føres væk fra vigtige områder for vilde fugle under hensyntagen til forekomsten af beskyttede områder (med national eller international status), abiotiske faktorer, der påvirker konflikterne mellem fugle og elledninger, og de relevante fuglearters følsomhed.

| | Trin 5: Udvikle prioriterede lister over de vigtige beskyttede områder og arter med henblik på at udpege de sektioner af nye elledninger og ombyggede elledninger, som skal prioriteres med hensyn til afbødning. |
| --- | --- |

Trin 5: Udvikle prioriterede lister over de vigtige beskyttede områder og arter med henblik på at udpege de sektioner af nye elledninger og ombyggede elledninger, som skal prioriteres med hensyn til afbødning.

| | Trin 6: Gennemføre afbødningsforanstaltninger i de problematiske sektioner af eksisterende og planlagte elledninger for at minimere virkningerne af sammenstød og elektrisk aflivning for fugle ved brug af de nyeste metoder. |
| --- | --- |

Trin 6: Gennemføre afbødningsforanstaltninger i de problematiske sektioner af eksisterende og planlagte elledninger for at minimere virkningerne af sammenstød og elektrisk aflivning for fugle ved brug af de nyeste metoder.

| | Trin 7: Udvikle og støtte evalueringsprogrammer, der anvender standardiserede protokoller til at overvåge effektiviteten af afbødningsforanstaltninger og til at forbedre afbødningsteknikker, herunder overvågning af hændelser (elektrisk aflivning og sammenstød) og fugles tilstedeværelse og bevægelser, med henblik på at vurdere omfanget af de (artsspecifikke) virkninger. |
| --- | --- |

Trin 7: Udvikle og støtte evalueringsprogrammer, der anvender standardiserede protokoller til at overvåge effektiviteten af afbødningsforanstaltninger og til at forbedre afbødningsteknikker, herunder overvågning af hændelser (elektrisk aflivning og sammenstød) og fugles tilstedeværelse og bevægelser, med henblik på at vurdere omfanget af de (artsspecifikke) virkninger.

5.2.2.   Undersøgelse af mulige afbødende og forebyggende foranstaltninger på projektniveau

På projektniveau bør følgende aspekter tages i betragtning under den passende vurdering eller ved udførelsen af en konsekvensanalyse under VVM for projekter, som kan påvirke beskyttede arter uden for Natura 2000 (jf. fugledirektivets artikel 5 og habitatdirektivets artikel 12).

Fase I. Før opførelsen

| — | Undersøge forskellige muligheder for afbødning af konflikter mellem fugle og elledninger som en del af VVM eller den passende vurdering for nye elledninger og for ombyggede infrastrukturer. |
| --- | --- |

—

Undersøge forskellige muligheder for afbødning af konflikter mellem fugle og elledninger som en del af VVM eller den passende vurdering for nye elledninger og for ombyggede infrastrukturer.

| — | Planlægge fuglesikre løsninger (jordkabler, plastoverdækkede ledere eller »PAS-kabler«) på transmissions- og distributionsledninger, hvor det er teknisk og økonomisk muligt, men især i områder, som er vigtige for fugle. |
| --- | --- |

—

Planlægge fuglesikre løsninger (jordkabler, plastoverdækkede ledere eller »PAS-kabler«) på transmissions- og distributionsledninger, hvor det er teknisk og økonomisk muligt, men især i områder, som er vigtige for fugle.

| — | Sikre, at nye luftledninger er sikre for fugle i kraft af deres udformning. |
| --- | --- |

—

Sikre, at nye luftledninger er sikre for fugle i kraft af deres udformning.

| — | Samle ledninger i klynger. |
| --- | --- |

—

Samle ledninger i klynger.

| — | Så vidt muligt placere ledninger væk fra tydelige trækruter, hvilepladser eller andre områder med koncentrationer af fugle. |
| --- | --- |

—

Så vidt muligt placere ledninger væk fra tydelige trækruter, hvilepladser eller andre områder med koncentrationer af fugle.

| — | Planlægge vegetation, topografi eller menneskeskabte konstruktioner, så ledningerne afskærmes. |
| --- | --- |

—

Planlægge vegetation, topografi eller menneskeskabte konstruktioner, så ledningerne afskærmes.

| — | Planlægge kontrol af indvirkninger før og efter (BACI) og overvågning. |
| --- | --- |

—

Planlægge kontrol af indvirkninger før og efter (BACI) og overvågning.

| — | Udskifte reaktive masteafhængige reaktioner, når master ombygges, eller luftledninger ændres efter fund af døde fugle, med et proaktivt program for at undgå de fleste dødsfald, inden de forekommer. |
| --- | --- |

—

Udskifte reaktive masteafhængige reaktioner, når master ombygges, eller luftledninger ændres efter fund af døde fugle, med et proaktivt program for at undgå de fleste dødsfald, inden de forekommer.

Fase II. Anlæg af nye ledninger

| — | Sikre, at fuldt ombyggede ledninger er sikre for fugle i kraft af deres udformning (f.eks. jordkabler, plastoverdækkede kabeltræk (PAS-kabler) eller mastekapper, som er sikre i kraft af deres udformning). |
| --- | --- |

—

Sikre, at fuldt ombyggede ledninger er sikre for fugle i kraft af deres udformning (f.eks. jordkabler, plastoverdækkede kabeltræk (PAS-kabler) eller mastekapper, som er sikre i kraft af deres udformning).

| — | Undgå master med stiftisolatorer ved nye luftledninger. |
| --- | --- |

—

Undgå master med stiftisolatorer ved nye luftledninger.

| — | Bruge master med ophængte isolatorer. |
| --- | --- |

—

Bruge master med ophængte isolatorer.

| — | Så vidt muligt undgå brug af neutrale (jord-)kabler over lederkabler. |
| --- | --- |

—

Så vidt muligt undgå brug af neutrale (jord-)kabler over lederkabler.

Fase III. Drift, vedligeholdelse, modernisering, ombygning og renovering af eksisterende ledninger

| — | Sikre, at fuldt ombyggede ledninger er sikre for fugle i kraft af deres udformning (f.eks. jordkabler, plastoverdækkede PAS-kabler eller mastekapper, som er sikre i kraft af deres udformning). |
| --- | --- |

—

Sikre, at fuldt ombyggede ledninger er sikre for fugle i kraft af deres udformning (f.eks. jordkabler, plastoverdækkede PAS-kabler eller mastekapper, som er sikre i kraft af deres udformning).

| — | Sikre, at elledninger, som er vigtige for beskyttelse af fugle, og de farligste mastetyper i alle elinfrastrukturer ombygges/ændres til fuglevenlige ledninger og mastetyper efter de nyeste tekniske standarder for fuglesikkerhed. |
| --- | --- |

—

Sikre, at elledninger, som er vigtige for beskyttelse af fugle, og de farligste mastetyper i alle elinfrastrukturer ombygges/ændres til fuglevenlige ledninger og mastetyper efter de nyeste tekniske standarder for fuglesikkerhed.

| — | Gennemføre standardiseret overvågning af virkningerne af elledninger på fugle og overvågning med henblik på at evaluere effektiviteten af afbødningsforanstaltninger. |
| --- | --- |

—

Gennemføre standardiseret overvågning af virkningerne af elledninger på fugle og overvågning med henblik på at evaluere effektiviteten af afbødningsforanstaltninger.

| — | Forbedre levesteder med henblik på at afbøde elledningernes indvirkning på biodiversiteten. |
| --- | --- |

—

Forbedre levesteder med henblik på at afbøde elledningernes indvirkning på biodiversiteten.

| — | Etablere levesteder på den samme side af elledningen for at minimere krydsninger. |
| --- | --- |

—

Etablere levesteder på den samme side af elledningen for at minimere krydsninger.

| — | Minimere menneskelig aktivitet/forstyrrelse i nærheden af ledningen (uddannelsesproces). |
| --- | --- |

—

Minimere menneskelig aktivitet/forstyrrelse i nærheden af ledningen (uddannelsesproces).

| — | Jævnligt rapportere om resultaterne af overvågnings- og afbødningsaktiviteter og dele resultaterne med centrale interessenter. |
| --- | --- |

—

Jævnligt rapportere om resultaterne af overvågnings- og afbødningsaktiviteter og dele resultaterne med centrale interessenter.

Fase IV. Afvikling

| — | Sikre, at der ikke efterlades infrastruktur langs elledningerne. |
| --- | --- |

—

Sikre, at der ikke efterlades infrastruktur langs elledningerne.

| — | Sikre integriteten af levesteder langs tidligere elledninger. |
| --- | --- |

—

Sikre integriteten af levesteder langs tidligere elledninger.

5.3.   Detaljerede tekniske anbefalinger for afhjælpende og afbødende foranstaltninger

For at opnå eltransmissions- og distributionsanlæg, der er sikre for fugle, anbefales følgende afbødningsforanstaltninger og tekniske parametre:

5.3.1.   Afbødning af elektrisk aflivning

Principper for afbødning

| 1. | Elmaster af stål udskiftes med mindre farlige pæle af beton eller træ. |
| --- | --- |

1.

Elmaster af stål udskiftes med mindre farlige pæle af beton eller træ.

| 2. | Da midlertidige isoleringsmaterialer nedbrydes, og ombyggede pyloner kan nedbrydes til dødelige konstruktioner over tid, skal brugen af mere sikre pylonudformninger (f.eks. med hængeisolatorer og med afstande, der overstiger minimumssikkerhedsafstanden, se nedenfor) prioriteres frem for midlertidige løsninger. |
| --- | --- |

2.

Da midlertidige isoleringsmaterialer nedbrydes, og ombyggede pyloner kan nedbrydes til dødelige konstruktioner over tid, skal brugen af mere sikre pylonudformninger (f.eks. med hængeisolatorer og med afstande, der overstiger minimumssikkerhedsafstanden, se nedenfor) prioriteres frem for midlertidige løsninger.

| 3. | Stiftisolatorer udskiftes med hængende isolatorer, eller stiftisolatorer eftermonteres med den seneste generation af isolerende materiale af tilstrækkelig længde. |
| --- | --- |

3.

Stiftisolatorer udskiftes med hængende isolatorer, eller stiftisolatorer eftermonteres med den seneste generation af isolerende materiale af tilstrækkelig længde.

| 4. | Det sikres, at der er tilstrækkelig plads mellem forskellige ledere og mellem forskellige ledere og jordkabler eller jernvarer. |
| --- | --- |

4.

Det sikres, at der er tilstrækkelig plads mellem forskellige ledere og mellem forskellige ledere og jordkabler eller jernvarer.

| 5. | Det sikres, at afstanden mellem lederne er mindst 1 400 mm. |
| --- | --- |

5.

Det sikres, at afstanden mellem lederne er mindst 1 400 mm.

| 6. | Det sikres, at afstandene mellem siddepladser (tværarm og mastetop) og strømførende dele er mindst 600 mm. |
| --- | --- |

6.

Det sikres, at afstandene mellem siddepladser (tværarm og mastetop) og strømførende dele er mindst 600 mm.

| 7. | Fugle afskrækkes fra at sætte sig på usikre steder. |
| --- | --- |

7.

Fugle afskrækkes fra at sætte sig på usikre steder.

Anbefalede afbødende metoder

Master med stiftisolatorer

| — | Isolatorer og ledere isoleres med plastikkapper med en længde på 1 400 mm. |
| --- | --- |

—

Isolatorer og ledere isoleres med plastikkapper med en længde på 1 400 mm.

| — | Der anvendes kabelrør med en længde på 1 400 mm. |
| --- | --- |

—

Der anvendes kabelrør med en længde på 1 400 mm.

| — | Den midterste leder på en stiftisolator på en vandret konfiguration af master uden tværarm isoleres for at opnå den nødvendige afstand mellem de yderste ledere. |
| --- | --- |

—

Den midterste leder på en stiftisolator på en vandret konfiguration af master uden tværarm isoleres for at opnå den nødvendige afstand mellem de yderste ledere.

Master med ophængte isolatorer

| — | Der anvendes mastetyper, hvor afstanden mellem den midterste hængende isolator og mastetoppen er mindst 1 000 mm. |
| --- | --- |

—

Der anvendes mastetyper, hvor afstanden mellem den midterste hængende isolator og mastetoppen er mindst 1 000 mm.

| — | På master (trekantede eller buede) med hængende isolatorer bør den midterste leder isoleres over en samlet længde på 2 000 mm, hvis et farligt siddested er placeret under den midterste isolator på mastetoppen. |
| --- | --- |

—

På master (trekantede eller buede) med hængende isolatorer bør den midterste leder isoleres over en samlet længde på 2 000 mm, hvis et farligt siddested er placeret under den midterste isolator på mastetoppen.

Udspændingsmaster og master med fasekrydsning

| — | Der anvendes isolatorkæder med en længde på mindst 700 mm. |
| --- | --- |

—

Der anvendes isolatorkæder med en længde på mindst 700 mm.

| — | Mindst to krydstråde føres under tværarmen, og den tredje krydstråd isoleres. |
| --- | --- |

—

Mindst to krydstråde føres under tværarmen, og den tredje krydstråd isoleres.

| — | Anvend isolerede krydstråde. |
| --- | --- |

—

Anvend isolerede krydstråde.

Transformere og terminaler

| — | Terminaler konstrueres med tilstrækkelig isolering på krydstråde og overspændingsafledere. |
| --- | --- |

—

Terminaler konstrueres med tilstrækkelig isolering på krydstråde og overspændingsafledere.

Master med afbrydere

| — | Master med afbrydere udformes, så fugle afskrækkes fra at sætte sig, og/eller alle farlige komponenter isoleres. |
| --- | --- |

—

Master med afbrydere udformes, så fugle afskrækkes fra at sætte sig, og/eller alle farlige komponenter isoleres.

| — | Afbrydere monteres under tværarmen, og krydstråde isoleres. |
| --- | --- |

—

Afbrydere monteres under tværarmen, og krydstråde isoleres.

| — | Bøsninger tildækkes. |
| --- | --- |

—

Bøsninger tildækkes.

| — | Der monteres isolerede (ikkeledende) siddepinde over afbrydere i hele længden eller på siden af mastetoppen, som overholder den krævede minimumsafstand for fuglesikkerhed. |
| --- | --- |

—

Der monteres isolerede (ikkeledende) siddepinde over afbrydere i hele længden eller på siden af mastetoppen, som overholder den krævede minimumsafstand for fuglesikkerhed.

| — | Fugle afskrækkes fra at sætte sig på usikre steder. |
| --- | --- |

—

Fugle afskrækkes fra at sætte sig på usikre steder.

Ombygning af ledninger

| — | Luftledninger udskiftes så vidt muligt med jordkabler. |
| --- | --- |

—

Luftledninger udskiftes så vidt muligt med jordkabler.

| — | Undgå master med stiftisolatorer ved nye luftledninger. |
| --- | --- |

—

Undgå master med stiftisolatorer ved nye luftledninger.

| — | Bruge master med ophængte isolatorer. |
| --- | --- |

—

Bruge master med ophængte isolatorer.

5.3.2.   Afbødning af sammenstød

| — | Antallet af sammenstødsniveauer reduceres (lodret adskillelse af ledere). |
| --- | --- |

—

Antallet af sammenstødsniveauer reduceres (lodret adskillelse af ledere).

| — | Undgå så vidt muligt brug af neutrale (jord-)kabler over lederkabler. |
| --- | --- |

—

Undgå så vidt muligt brug af neutrale (jord-)kabler over lederkabler.

| — | Der monteres klart synlige markører med høj kontrast (dvs. sort/hvid) og/eller bevægelige og reflekterende fugleafledere på strømførende ledere og jordkabler. |
| --- | --- |

—

Der monteres klart synlige markører med høj kontrast (dvs. sort/hvid) og/eller bevægelige og reflekterende fugleafledere på strømførende ledere og jordkabler.

6.   BETYDNINGEN AF EN STRATEGISK TILGANG TIL PLANLÆGNING

6.1.   Fordelene ved integreret planlægning

En ineffektiv metode til at udvikle en plan eller et projekt vedrørende energitransmissionsinfrastrukturer eller andre udviklingsaktiviteter er først at udforme planen eller projektet til det fastsatte formål og først senere overveje projektets eller planens bredere miljøpåvirkning og andre konsekvenser. På denne måde tages potentielle konflikter først i betragtning på et relativt sent trin i planlægningsprocessen, hvor der er færre alternativer til rådighed.

Når fastlæggelsen af projektudformningen allerede er så fremskreden, bliver vurderingen af indvirkningen på miljøet uundgåeligt en øvelse i at begrænse skaderne, og der er, selv om alle reglerne vedrørende vurderinger af indvirkningen på miljøet følges nøje, ingen garanti for succes. En sådan tilgang til projektudformning og -planlægning kan også føre til lange diskussioner med planlægningsmyndigheder, andre interessegrupper og NGO'er i den offentlige høringsfase, hvilket igen kan føre til betydelige forsinkelser i planlægningsprocessen og ekstraomkostninger.

Anvendelsen af en integreret og fremadskuende tilgang til planlægning af energitransmissionsinfrastruktur, som tager højde for både behovet for energitransmission og de økologiske behov allerede fra begyndelsen og under den indledende projekt- eller planudformning, har en række vigtige fordele:

| — | Det fremmer en mere interaktiv og gennemsigtig planlægningsproces og tilskynder til tidlig og fortsat dialog, som kan hjælpe med i høj grad at reducere den tid, der kræves til tilladelsesproceduren. |
| --- | --- |

—

Det fremmer en mere interaktiv og gennemsigtig planlægningsproces og tilskynder til tidlig og fortsat dialog, som kan hjælpe med i høj grad at reducere den tid, der kræves til tilladelsesproceduren.

| — | Hvis strategisk (fysisk) planlægning gennemføres korrekt, kan den medvirke til at undgå eller reducere antallet af potentielle lokale konflikter på et senere tidspunkt i udviklingsprocessen, når de finansielle og juridiske ressourcer er tildelt, og der er mindre råderum. |
| --- | --- |

—

Hvis strategisk (fysisk) planlægning gennemføres korrekt, kan den medvirke til at undgå eller reducere antallet af potentielle lokale konflikter på et senere tidspunkt i udviklingsprocessen, når de finansielle og juridiske ressourcer er tildelt, og der er mindre råderum.

| — | Dette kan igen give udviklerne mere gennemsigtige og stabile reguleringsmæssige rammer og større vished med hensyn til, om deres ansøgning om tilladelse vil blive godkendt, fordi de har taget hensyn til miljøaspekterne allerede ved udformningen af projektet. |
| --- | --- |

—

Dette kan igen give udviklerne mere gennemsigtige og stabile reguleringsmæssige rammer og større vished med hensyn til, om deres ansøgning om tilladelse vil blive godkendt, fordi de har taget hensyn til miljøaspekterne allerede ved udformningen af projektet.

| — | På lang sigt kan det også være mere omkostningseffektivt. Hvis potentielle undgåelses- eller afbødningsforanstaltninger er medtaget allerede i en tidlig udformnings- eller planlægningsfase, vil det sandsynligvis være teknisk lettere og billigere at gennemføre dem. |
| --- | --- |

—

På lang sigt kan det også være mere omkostningseffektivt. Hvis potentielle undgåelses- eller afbødningsforanstaltninger er medtaget allerede i en tidlig udformnings- eller planlægningsfase, vil det sandsynligvis være teknisk lettere og billigere at gennemføre dem.

| — | Det kan føre til udvikling af nye, kreative og innovative løsninger og potentielle win-win-situationer, som sandsynligvis ikke ville være blevet afdækket, hvis en mere klassisk sektortilgang til projektplanlægning var blevet benyttet. |
| --- | --- |

—

Det kan føre til udvikling af nye, kreative og innovative løsninger og potentielle win-win-situationer, som sandsynligvis ikke ville være blevet afdækket, hvis en mere klassisk sektortilgang til projektplanlægning var blevet benyttet.

| — | Dette kan medvirke til at give offentligheden et mere positivt syn på projektet og de ansvarlige institutioner. |
| --- | --- |

—

Dette kan medvirke til at give offentligheden et mere positivt syn på projektet og de ansvarlige institutioner.

Udarbejdelsen og gennemførelsen af en sådan integreret planlægningsproces vil i nogle tilfælde kræve større indledende investeringer, men der foreligger overbevisende dokumentation for, at en sådan tilgang næsten uundgåeligt sikrer betydelige fordele, som overstiger de indledende ekstraomkostninger.

En mere integreret tilgang til planlægning vil også have stor betydning for tilladelsesproceduren for Natura 2000-områder efter habitatdirektivets artikel 6, stk. 3. Det er ingen garanti for, at projektansøgningen godkendes, men det vil med sandsynlighed lette godkendelsesproceduren.

Hvis der tidligt i beslutningsprocessen tages hensyn til miljøet, kan der erfaringsmæssigt findes løsninger, hvor der stadig er mange valgmuligheder.

Hvis denne tværgående dialog derimod udsættes til de sidste faser i tilladelsesproceduren efter artikel 6, stk. 3, bliver udvalget af løsninger meget mindre (og dyrere at gennemføre), og der er en tendens til, at diskussionerne bliver mere polariserede og konfrontationsprægede.

Dette gælder navnlig, hvis en sektorpolitik eller udviklingsstrategi er blevet godkendt på et højt regeringsniveau uden at tage hensyn til andre politiske virkninger. Når der derefter skal vedtages mere detaljerede planer og projekter, har mange vanskeligt ved at forstå, hvordan tilladelsesproceduren efter artikel 6, stk. 3, kan blokere noget, som allerede er blevet aftalt politisk på det højeste niveau (endda uden geografisk information).

Der kan dog stadig være tilfælde, hvor et projekt ganske enkelt ikke er foreneligt med bevaringsmålsætningerne for Natura 2000-områder eller vil medføre uoprettelig skade for visse vilde fuglearter. Hvis der benyttes integreret planlægning, vil denne konklusion imidlertid blive tydelig meget tidligt i processen, og der kan træffes foranstaltninger for så vidt muligt at undgå sådanne virkninger.

6.2.   Udpegelse af egnede steder til energitransmissionsanlæg

Potentielle konflikter med Natura 2000-områder og EU-beskyttede arter undgås mest effektivt ved at overveje placeringen af nye energitransmissionsanlæg på et strategisk planlægningsniveau — f.eks. i en regional eller national udviklingsplan — hvor der fuldt ud kan tages hensyn til den følsomme karakter af Natura 2000-områder. Dette vil hjælpe med at udpege de mest velegnede steder til energitransmissionsanlæg og vil i videst mulig udstrækning minimere risikoen for potentielle konflikter med Natura 2000-områder på individuelt projektniveau.

| Aftale om »adgang til himlen« i Ungarn (26)

  Som resultat af et årelangt samarbejde indgik den ungarske ornitolog- og naturfredningsforening (MME/BirdLife Hungary) den 26. februar 2008 en aftale om adgang til himlen med miljø- og vandministeriet og relevante elselskaber i Ungarn. Aftalens langsigtede mål er et sikre en langsigtet løsning på problemet med fugle, der aflives elektrisk.
  Inden for rammerne af denne aftale udarbejdede MME i 2008 et kort over de vigtigste områder med konflikt mellem elledninger og fuglebestande i Ungarn. Elselskaberne lovede, at alle farlige elledninger i Ungarn ville blive udskiftet med fuglevenlige elledninger inden 2020, og at nye elledninger ville blive underlagt fuglevenlige forvaltningsmetoder.

  Prioriteter for beskyttelse af fugle langs mellemspændingsnettet i Ungarn




  Koordinationsudvalget, som er sammensat af repræsentanter for hver undertegnende part, garanterer et regelmæssigt og struktureret samarbejde. Elselskaber og miljøeksperter samarbejder om at udforme retningslinjer for den bedste tilgængelige teknologi, der ajourføres løbende, og teste nye løsninger i marken. Ændringen af loven om naturbeskyttelse har yderligere styrket dette samarbejde.
  Ifølge erfaringerne fra gennemførelsen af aftalen kræver koordinering, overvågning af fremskridt og evaluering af gennemførelsen af ikkebindende aftaler en betydelig kapacitet, helst fra den førende naturfredningsforenings side. Det er stadig en stor udfordring at finde tilstrækkelige midler til finansiering af prioriterede foranstaltninger. De seneste foranstaltninger er blevet gennemført, fordi elselskaberne frivilligt har forpligtet sig til at yde medfinansiering af EU LIFE Nature-projekter på 25 %. |
| --- |

Aftale om »adgang til himlen« i Ungarn (26)

Som resultat af et årelangt samarbejde indgik den ungarske ornitolog- og naturfredningsforening (MME/BirdLife Hungary) den 26. februar 2008 en aftale om adgang til himlen med miljø- og vandministeriet og relevante elselskaber i Ungarn. Aftalens langsigtede mål er et sikre en langsigtet løsning på problemet med fugle, der aflives elektrisk.

Inden for rammerne af denne aftale udarbejdede MME i 2008 et kort over de vigtigste områder med konflikt mellem elledninger og fuglebestande i Ungarn. Elselskaberne lovede, at alle farlige elledninger i Ungarn ville blive udskiftet med fuglevenlige elledninger inden 2020, og at nye elledninger ville blive underlagt fuglevenlige forvaltningsmetoder.

Prioriteter for beskyttelse af fugle langs mellemspændingsnettet i Ungarn

Image

Koordinationsudvalget, som er sammensat af repræsentanter for hver undertegnende part, garanterer et regelmæssigt og struktureret samarbejde. Elselskaber og miljøeksperter samarbejder om at udforme retningslinjer for den bedste tilgængelige teknologi, der ajourføres løbende, og teste nye løsninger i marken. Ændringen af loven om naturbeskyttelse har yderligere styrket dette samarbejde.

Ifølge erfaringerne fra gennemførelsen af aftalen kræver koordinering, overvågning af fremskridt og evaluering af gennemførelsen af ikkebindende aftaler en betydelig kapacitet, helst fra den førende naturfredningsforenings side. Det er stadig en stor udfordring at finde tilstrækkelige midler til finansiering af prioriterede foranstaltninger. De seneste foranstaltninger er blevet gennemført, fordi elselskaberne frivilligt har forpligtet sig til at yde medfinansiering af EU LIFE Nature-projekter på 25 %.

| National planlægning i Slovenien

  I Slovenien har transmissionssystemoperatøren (Elektro-Slovenija, d.o.o.) og en naturfredningsforening (DOPPS — BirdLife Slovenija) samarbejdet om at planlægge og anlægge fuglevenlige elledninger.
  Undersøgelsen omhandler en række emner vedrørende fuglebeskyttelse og transmissionsledninger: [1] begrebet truede arter og faktorer, der truer fuglebestande i Slovenien, [2] fuglearter i Slovenien, og deres bevaringsstatus, [3] lovgivning og retspraksis vedrørende elledninger og beskyttelse af fugle i Slovenien, [4] transmissionsledningers virkninger på fugle, [5] foranstaltninger til afbødning af negative og styrkelse af positive virkninger af elledninger på fugle, [6] vurdering af effektiviteten af mulige afbødende foranstaltninger.
  Elektro-Slovenija, transmissionssystemoperatøren i Slovenien, har for nylig finansieret en omfattende undersøgelse af interaktionen mellem fugle og transmissionsledninger med det formål at finde løsninger, som er til gavn for både elforbrugere og fugle. Undersøgelsen blev udarbejdet af DOPPS — BirdLife Slovenija.
  Næsten 242 km eksisterende transmissionsledninger krydser særligt beskyttede områder (Natura 2000) i Slovenien, og yderligere 123 km planlagte transmissionsledninger overlapper disse områder. Ikke alle fuglearter i disse områder interagerer med transmissionsledninger, men i de fleste områder findes der store bestande af fugle, som kan være truet af transmissionsledninger.
  Som et resultat af dette samarbejde foreslås følgende retningslinjer for opførelse af fuglevenlige transmissionsledninger:






  — | samarbejde med fuglebeskyttelsesorganisationer (naturbeskyttelsesorganisationer) allerede fra begyndelse af projektet |
| --- | --- |

National planlægning i Slovenien

I Slovenien har transmissionssystemoperatøren (Elektro-Slovenija, d.o.o.) og en naturfredningsforening (DOPPS — BirdLife Slovenija) samarbejdet om at planlægge og anlægge fuglevenlige elledninger.

Undersøgelsen omhandler en række emner vedrørende fuglebeskyttelse og transmissionsledninger: [1] begrebet truede arter og faktorer, der truer fuglebestande i Slovenien, [2] fuglearter i Slovenien, og deres bevaringsstatus, [3] lovgivning og retspraksis vedrørende elledninger og beskyttelse af fugle i Slovenien, [4] transmissionsledningers virkninger på fugle, [5] foranstaltninger til afbødning af negative og styrkelse af positive virkninger af elledninger på fugle, [6] vurdering af effektiviteten af mulige afbødende foranstaltninger.

Elektro-Slovenija, transmissionssystemoperatøren i Slovenien, har for nylig finansieret en omfattende undersøgelse af interaktionen mellem fugle og transmissionsledninger med det formål at finde løsninger, som er til gavn for både elforbrugere og fugle. Undersøgelsen blev udarbejdet af DOPPS — BirdLife Slovenija.

Næsten 242 km eksisterende transmissionsledninger krydser særligt beskyttede områder (Natura 2000) i Slovenien, og yderligere 123 km planlagte transmissionsledninger overlapper disse områder. Ikke alle fuglearter i disse områder interagerer med transmissionsledninger, men i de fleste områder findes der store bestande af fugle, som kan være truet af transmissionsledninger.

Som et resultat af dette samarbejde foreslås følgende retningslinjer for opførelse af fuglevenlige transmissionsledninger:

—

samarbejde med fuglebeskyttelsesorganisationer (naturbeskyttelsesorganisationer) allerede fra begyndelse af projektet

| — | planlægge linjeføringen for transmissionsledninger under hensyntagen til de særlige forhold i området baseret på specifikke helårsoplysninger om fugle i området |
| --- | --- |

—

planlægge linjeføringen for transmissionsledninger under hensyntagen til de særlige forhold i området baseret på specifikke helårsoplysninger om fugle i området

| — | undgå konstruktion af transmissionsledninger i områder med høje koncentrationer af fugle, regelmæssige flyveruter og trækruter for fugle, som er udsatte for sammenstød |
| --- | --- |

—

undgå konstruktion af transmissionsledninger i områder med høje koncentrationer af fugle, regelmæssige flyveruter og trækruter for fugle, som er udsatte for sammenstød

| — | bruge eksisterende elledningsruter og samle elledningerne med andre eksisterende lineær infrastruktur |
| --- | --- |

—

bruge eksisterende elledningsruter og samle elledningerne med andre eksisterende lineær infrastruktur

| — | tilpasse konfigurationen af ledere og jordforbindelser |
| --- | --- |

—

tilpasse konfigurationen af ledere og jordforbindelser

| — | forsyne elledningerne med markører, som øger synligheden af ledere og navnlig jordforbindelser |
| --- | --- |

—

forsyne elledningerne med markører, som øger synligheden af ledere og navnlig jordforbindelser

| — | så vidt muligt grave kablerne ned, hvis det ikke er muligt at undgå meget sårbare områder |
| --- | --- |

—

så vidt muligt grave kablerne ned, hvis det ikke er muligt at undgå meget sårbare områder

| — | anbringe sikre redeplatforme og redekasser på ledningstårne for at støtte visse redebyggende fugle. |
| --- | --- |

—

anbringe sikre redeplatforme og redekasser på ledningstårne for at støtte visse redebyggende fugle.

| Tysk strategisk miljøvurdering (SMV) for tiårsplan for udvikling af elnettet

  Det tyske netagentur (Bundesnetzagentur) har gennemført en SMV af den tyske tiårsplan for udvikling af elnettet. Følgende eltransmissionsanlæg skulle tages i betragtning: jordbaserede jævnstrøms- og vekselstrømshøjspændingsledninger (luftledninger og jordkabler), undersøiske kabler, hybridnet og tilknyttede komponenter.
  Formålet med den strategiske miljøvurdering er at:






  — | tidligt påvise, beskrive og vurdere de direkte og indirekte virkninger af udviklingsplanen på miljøet (navnlig dyr, planter og biodiversitet for især Natura 2000-områder) så udførligt som muligt |
| --- | --- |

Tysk strategisk miljøvurdering (SMV) for tiårsplan for udvikling af elnettet

Det tyske netagentur (Bundesnetzagentur) har gennemført en SMV af den tyske tiårsplan for udvikling af elnettet. Følgende eltransmissionsanlæg skulle tages i betragtning: jordbaserede jævnstrøms- og vekselstrømshøjspændingsledninger (luftledninger og jordkabler), undersøiske kabler, hybridnet og tilknyttede komponenter.

Formålet med den strategiske miljøvurdering er at:

—

tidligt påvise, beskrive og vurdere de direkte og indirekte virkninger af udviklingsplanen på miljøet (navnlig dyr, planter og biodiversitet for især Natura 2000-områder) så udførligt som muligt

| — | systematisere og styrke integrationen af miljøspørgsmål i beslutningsprocessen |
| --- | --- |

—

systematisere og styrke integrationen af miljøspørgsmål i beslutningsprocessen

| — | forbedre gennemsigtigheden af vægtningen af navnlig økonomiske, sociale og miljømæssige spørgsmål i beslutningsprocessen. |
| --- | --- |

—

forbedre gennemsigtigheden af vægtningen af navnlig økonomiske, sociale og miljømæssige spørgsmål i beslutningsprocessen.

De forskellige miljøvurderinger af forskellige individuelle projekter, som er blevet iværksat og udarbejdet af forskellige institutioner som f.eks. ministerier, føderale myndigheder, universiteter, konsulentvirksomheder og netoperatører, blev indsamlet og anvendt for så vidt angår SMV-direktivet. Der blev også gennemført en offentlig høring for at drøfte analysen og udviklingen af en fælles metodologi med henblik på at undgå, at miljøvurderinger af enkelte netudviklingsprojekter hver gang skal starte fra bunden.

Det bevirkede imidlertid, at omfanget blev betydeligt bredere, og Bundesnetzagentur undersøgte for første gang miljøvirkningen ikke blot for projekter på land, men også for projekter i Tysklands farvande. I visse tilfælde blev miljøvirkningerne af projekter med underjordiske kabler også vurderet.

Analysen af alternative løsninger i miljørapporten er også blevet mere omfattende. Alternativer til individuelle projekter blev vurderet sammen med et alternativt nettilslutningssystem i territorialfarvandene og forskellige transmissionsteknologier. Bundesnetzagentur vurderede desuden miljøvirkningerne på forskellige udviklingsscenarier, og det hjalp agenturet med at træffe informerede beslutninger og vælge de mindst miljøskadelige projekter.

6.3.   Søgning efter metoder til at strømline tilladelsesprocedurerne for energitransmissionsanlæg

En anden fordel ved at benytte en mere strategisk tilgang til planlægning af energitransmissionsinfrastruktur er, at det hjælper med at organisere de forskellige tilladelsesprocedurer og miljøvurderinger på en mere effektiv måde.

Denne strømlining er blevet formaliseret for projekter af fælles interesse under TEN-E-forordningen, og Kommissionen har udarbejdet specifikke retningslinjer for, hvordan en sådan strømlining kan gennemføres i praksis, samtidig med at det højeste niveau af miljøbeskyttelse sikres i overensstemmelse med EU's miljølovgivning.

I det vejledende dokument fremsætter Kommissionen en række henstillinger, som — selv om de er udformet med henblik på projekter af fælles interesse — også er meget relevante for alle andre planer eller projekter vedrørende energitransmissionsinfrastruktur. De er derfor opsummeret her (27).

Disse henstillinger omhandler navnlig:

| — | tidlig planlægning, kortlægning og afgrænsning af vurderinger |
| --- | --- |

—

tidlig planlægning, kortlægning og afgrænsning af vurderinger

| — | tidlig og effektiv integration af miljøvurderinger og andre miljøkrav |
| --- | --- |

—

tidlig og effektiv integration af miljøvurderinger og andre miljøkrav

| — | koordinering af procedurer og tidsfrister |
| --- | --- |

—

koordinering af procedurer og tidsfrister

| — | dataindsamling, datadeling og kvalitetskontrol |
| --- | --- |

—

dataindsamling, datadeling og kvalitetskontrol

| — | grænseoverskridende samarbejde og |
| --- | --- |

—

grænseoverskridende samarbejde og

| — | tidlig og effektiv offentlig deltagelse. |
| --- | --- |

—

tidlig og effektiv offentlig deltagelse.

6.3.1.   Tidlig planlægning, kortlægning og afgrænsning af vurderinger

Som tidligere beskrevet i dette kapitel er tidlig planlægning og opstilling af en »køreplan« for de forskellige vurderinger og andre miljømæssige krav, der skal opfyldes, afgørende for en vellykket strømlining af miljøvurderingsprocedurerne. Ideelt set vil dette ske i en meget tidlig fase af en plan eller et projekt (f.eks. definition af sammenkoblingspunkter) og vil føre til en kortfattet vurderingskøreplan med angivelse af de forskellige typer vurderinger, der vil blive gennemført på forskellige tidspunkter under den samlede vurderings-/tilladelsesprocedure. Ansvaret for opstillingen af denne køreplan ligger hos projektiværksætteren i tæt samarbejde med den koordinerende myndighed.

I tilfælde af trinvis vurdering skal det i køreplanen også angives, hvilke aspekter der skal vurderes, på hvilket trin i processen for at sikre komplementaritet og undgå, at bestemte elementer overses, og mindske risikoen for gentagne vurderinger. I køreplanen kan det også beskrives, hvordan og på hvilket tidspunkt i processen andre miljøkrav vil blive opfyldt.

For at opstille en tilstrækkelig køreplan for de forskellige krævede vurderinger og andre relevante miljøkrav bør der gennemføres en meget tidlig afgrænsning af alle potentielle miljøvirkninger af projekt, helst allerede i konceptfasen. Mere detaljeret afgrænsning kan ske i overensstemmelse med den videre udvikling af projektet, f.eks. i fasen før indgivelse af ansøgningen (som krævet i henhold til den nye TEN-E-forordnings artikel 10, stk. 4, litra a)), eller som et led i VVM-vurderingen eller den passende vurdering.

Afgrænsning fremmer tidlig dialog, hjælper med at identificere relevant lovgivning, de nødvendige vurderinger og tilsyn samt potentielle virkninger, som vil være relevante for projektet, men ikke umiddelbart opfattes af projektiværksætteren. Processen hjælper også med at identificere relevante data, mulige alternativer, metoder til indsamling af oplysninger, herunder deres omfang og detaljeringsgrad, og spørgsmål af særlig relevans for de berørte interessenter og offentligheden. Ved allerede fra begyndelsen at indgå aftale om forventningerne til vurderingen med de relevante myndigheder kan projektiværksætteren i vished effektivt planlægge og indsamle miljømæssige oplysninger i god tid i forvejen.

6.3.2.   Tidlig og effektiv integration af miljøvurderinger og andre miljøkrav

Det tilrådes på det kraftigste, at miljøvurderinger gennemføres med den mulige detaljeringsgrad så tidligt som muligt i den samlede procedure. Effektiv »tiering« (hierarkisk forbindelse) (28) (29) bør anvendes for at sikre, at de forskellige vurderinger, som kræves i henhold til forskellige EU-retsakter eller i forskellige faser af proceduren, bygger videre på og supplerer hinanden. Andre miljøkrav end vurderinger (f.eks. vedrørende den strenge beskyttelse af arter omhandlet i de to naturdirektiver) kan også integreres så tidligt som muligt i den overordnede proces for at identificere og løse problemer på et tidligt tidspunkt og for at undgå forsinkelser og problemer med offentlighedens accept forud for projektets godkendelse.

Med hensyn til tidlig integration af miljøvurderinger anbefales det på det kraftigste, at strategiske miljøvurderinger og eventuelle passende vurderinger gøres obligatoriske allerede i planlægningsfasen for nationale energiprogrammer og -planer (f.eks. netudviklingsplaner, som indgives af transmissionssystemoperatører og godkendes af kompetente myndigheder i henhold til direktiv 2009/72/EF (30)). Derved kan den miljømæssige bæredygtighed af forskellige typer energikilder og forskellige beliggenheder til energiprojekter vurderes fra begyndelsen.

Det opfordrer til en mere integreret og effektiv tilgang til fysisk planlægning, hvor miljøhensyn inddrages meget tidligere i planlægningsprocessen og på et meget mere strategisk niveau. Det sikrer også, at vurderingsniveauet altid matcher planlægnings-/beslutningstagningsniveauet, og forhindrer faits accomplis i form af medtagelsen af projekter i de nationale energiplaner, som ikke har været genstand for relevante vurderinger. Dette vil føre til færre konflikter på projektniveau, både med hensyn til indhold og med hensyn til offentlighedens accept.

| Integration af passende vurdering på forskellige niveauer af planlægnings- og tilladelsesproceduren


  På niveauet for den nationale energi- eller netplanlægning har den passende vurdering navnlig til formål at undgå følsomme lokaliteter, dvs. lokaliteter, hvor en placering af den foreslåede energiinfrastruktur kan bringe opfyldelsen af bevaringsmålsætningerne for Natura 2000-områder og EU-beskyttede arter uden for Natura 2000-områder i fare. Dette betyder ikke, at der ikke kan opføres energiinfrastruktur i Natura 2000-områder, eller at energiinfrastruktur uden for Natura 2000-områder ikke vil skade bevaringsmålsætningerne for Natura 2000-områder. Dette skal undersøges fra sag til sag.

  På niveauet for projektbaseret fysisk planlægning fokuseres der i den passende vurdering i højere grad på de potentielle virkninger af nærmere bestemte alternative placeringer i forhold til Natura 2000-områder. Det kan f.eks. være alternative linjeføringer, som afviger med få kilometer eller mindre. I nogle tilfælde kan behovet for kompensationsforanstaltninger og endda placeringen af disse foranstaltninger identificeres gennem den passende vurdering på dette niveau.

  Endelig fokuseres den passende vurdering som et led i tilladelsesproceduren for et konkret projekt på en mere detaljeret beskrivelse af virkningernes type og betydning og af krævede afbødningsforanstaltninger. Denne mere detaljerede beskrivelse kan omfatte fastlæggelsen af en mere egnet placering og den præcise karakter af foranstaltninger til afbødning af virkningerne. Hvis der er tale om projekter, som er bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser, kan der mistes betydelig tid, hvis behovet for omlægning af linjeføringen eller kompensationsforanstaltninger først konstateres i den sidste fase af planlægnings- og tilladelsesprocessen. Sådanne spørgsmål skal derfor overvejes i en tidlig fase. |
| --- |

Integration af passende vurdering på forskellige niveauer af planlægnings- og tilladelsesproceduren

På niveauet for den nationale energi- eller netplanlægning har den passende vurdering navnlig til formål at undgå følsomme lokaliteter, dvs. lokaliteter, hvor en placering af den foreslåede energiinfrastruktur kan bringe opfyldelsen af bevaringsmålsætningerne for Natura 2000-områder og EU-beskyttede arter uden for Natura 2000-områder i fare. Dette betyder ikke, at der ikke kan opføres energiinfrastruktur i Natura 2000-områder, eller at energiinfrastruktur uden for Natura 2000-områder ikke vil skade bevaringsmålsætningerne for Natura 2000-områder. Dette skal undersøges fra sag til sag.

På niveauet for projektbaseret fysisk planlægning fokuseres der i den passende vurdering i højere grad på de potentielle virkninger af nærmere bestemte alternative placeringer i forhold til Natura 2000-områder. Det kan f.eks. være alternative linjeføringer, som afviger med få kilometer eller mindre. I nogle tilfælde kan behovet for kompensationsforanstaltninger og endda placeringen af disse foranstaltninger identificeres gennem den passende vurdering på dette niveau.

Endelig fokuseres den passende vurdering som et led i tilladelsesproceduren for et konkret projekt på en mere detaljeret beskrivelse af virkningernes type og betydning og af krævede afbødningsforanstaltninger. Denne mere detaljerede beskrivelse kan omfatte fastlæggelsen af en mere egnet placering og den præcise karakter af foranstaltninger til afbødning af virkningerne. Hvis der er tale om projekter, som er bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser, kan der mistes betydelig tid, hvis behovet for omlægning af linjeføringen eller kompensationsforanstaltninger først konstateres i den sidste fase af planlægnings- og tilladelsesprocessen. Sådanne spørgsmål skal derfor overvejes i en tidlig fase.

6.3.3.   Koordinering af procedurer og tidsfrister

I henhold til den nye TEN-E-forordning skal medlemsstaterne vælge mellem en integreret, koordineret eller samarbejdsbaseret tilladelsesordning, når den såkaldte »one-stop shop-tilladelse« gennemføres for projekter af fælles interesse. Selv om tilrettelæggelsen af den samlede tilladelsesprocedure ikke er direkte knyttet til strømlining af relevante miljøvurderingsprocedurer, anbefales det på det kraftigste, at medlemsstaterne vælger den integrerede eller koordinerede tilgang til tilladelsesproceduren, så der sikres et niveau af overordnet koordinering, som også vil optimere strømliningsvirkningerne i forbindelse med koordineringen af relevante miljøvurderingsprocedurer.

Et andet effektivt redskab til at strømline miljøvurderingsprocedurer er fastsættelse af tidsfrister for dele af miljøvurderingsprocedurer eller for miljøvurderingsprocedurerne som helhed. I lyset af de meget specifikke videnskabelige og tekniske undersøgelser, der kræves i forbindelse med passende vurderinger efter habitatdirektivet, skal tidsfristerne for sådanne vurderinger fastsættes i det enkelte tilfælde afhængigt af karakteren og varigheden af de feltundersøgelser, der kræves i forbindelse med de tilstedeværende EU-beskyttede arter og naturtyper.

Det skal også bemærkes, at tidsfrister kan medvirke til at begrænse unødvendige forsinkelser i forbindelse med vurderingsprocedurer og tilskynde til synergier mellem vurderinger, og at de på ingen måde forringer kvaliteten af de udførte miljøvurderinger.

I det ændrede VVM-direktiv 2014/52/EU er der fastsat særlige forpligtelser vedrørende indførelsen af tidsfrister og »one-stop shop-procedurer«.

6.3.4.   Rapporternes kvalitet

Anvendelsen af kvalificerede eksterne eksperter og uafhængig kvalitetskontrol kan også sikre, at vurderingsrapporter er robuste, og at de anvendte data er gyldige og relevante. Dette vil hjælpe med at undgå forsinkelser som følge af ufuldstændige vurderinger eller vurderinger af ringe kvalitet. I henhold til det ændrede VVM-direktiv 2014/52/EU skal medlemsstaterne desuden sikre fuldstændigheden og kvaliteten af VVM-rapporterne.

Dette spørgsmål er især relevant i forbindelse med artikel 6-tilladelsesproceduren, hvor det er fraværet (og ikke tilstedeværelsen) af negative virkninger, som skal påvises, og hvor resultaterne af den passende vurdering er bindende for den kompetente myndighed.

6.3.5.   Grænseoverskridende samarbejde

I grænseoverskridende projekter skal medlemsstaterne samarbejde og koordinere indbyrdes, navnlig hvad angår afgrænsningen og detaljeringsgraden af de oplysninger, der skal indgives af projektiværksætteren, og tidsplanen for tilladelsesproceduren. Dette kan ske gennem en fælles procedure, især med hensyn til vurderingen af miljøvirkningerne og sandsynligheden for deres grænseoverskridende karakter. Sådanne procedurer kan tilrettelægges i fællesskab af de kompetente myndigheder i de berørte medlemsstater, eller der kan etableres en tredjepart (et koordineringsorgan) specifik med henblik på grænseoverskridende koordinering.

Unionen er part i konventionen om vurdering af virkningerne på miljøet på tværs af landegrænserne (Espookonventionen) og protokollen om strategisk miljøvurdering (31). Ligesom i VVM- og SMV-direktivet bestemmes det her, at en medlemsstat, på hvis område et projekt påtænkes udført, og som konstaterer, at planer og projekter kan forventes at få væsentlig indvirkning på miljøet i en anden medlemsstat, eller anmoder en medlemsstat, der kan forventes at blive berørt i væsentlig grad, herom, snarest muligt og senest på tidspunktet for projektets vedtagelse oplyse de øvrige medlemsstater herom (32). I 2013 udarbejdede Kommissionen en vejledning om anvendelsen af proceduren for vurdering af indvirkningen på miljøet for store grænseoverskridende projekter, som har til formål at lette godkendelsen og den effektive gennemførelse af sådanne projekter i fremtiden (33).

I henhold til den nye TEN-E-forordning er sådant grænseoverskridende samarbejde obligatorisk for grænseoverskridende projekter af fælles interesse (artikel 8, stk. 3). Hvis et projekt af fælles interesse får betydelige vanskeligheder med gennemførelsen, kan Kommissionen, efter aftale med de pågældende medlemsstater, udpege en EU-koordinator, som bl.a. skal bidrage til og fremme den offentlige høring og tilladelsesproceduren (artikel 6). En sådan koordinator kan også udpeges af medlemsstaterne selv på et tidligere tidspunkt i proceduren for at undgå vanskeligheder med gennemførelsen på et senere tidspunkt.

6.3.6.   Tidlig og effektiv offentlig deltagelse

I EU's lovgivning om miljøvurdering (f.eks. VVM- og SMV-direktivet) og andre relevante EU- og internationale instrumenter (Aarhuskonventionen) stilles der krav om offentlig deltagelse i processen for godkendelse af projekter af fælles interesse. For så vidt angår habitatdirektivet, er offentlig høring ikke obligatorisk, men anbefales på det kraftigste, hvis det er relevant.

Det er vigtigt, at medlemsstaterne fastsætter det ideelle omfang af og den ideelle tidsplan for den offentlige inddragelse i forberedelses- og tilladelsesprocedurerne. Den indledende planlægning og opstilling af en køreplan for miljøvurderingsprocedurer, der anbefales ovenfor, skal også omfatte tidlig planlægning af og opstilling af en køreplan for offentlig deltagelse. Tidlig afgrænsning bør desuden ikke kun omfatte et fremtidigt projekts potentielle miljøvirkninger, men også omhandle dets særlige kendetegn og potentielle problemer med hensyn til offentlig deltagelse.

Det anbefales, at offentligheden informeres og involveres i den første afgrænsning og opstilling af køreplaner for projektet allerede i konceptfasen. Offentlige arrangementer om afgrænsning er meget velegnede til at informere og modtage feedback fra offentligheden.

7.   TILLADELSESPROCEDUREN EFTER HABITATDIREKTIVETS ARTIKEL 6

7.1.   Indledning

Som nævnt ovenfor udelukker EU's naturbeskyttelsesbestemmelser ikke udviklingsaktiviteter i og omkring Natura 2000-områder. De kræver i stedet, at alle planer eller projekter, som kan have en væsentlig negativ indvirkning på et eller flere Natura 2000-områder, underkastes en passende vurdering i henhold til habitatdirektivets artikel 6, stk. 3, med hensyn til deres virkninger på området eller områderne.

I dette kapitel forklares det, hvordan en passende vurdering foretages i henhold til artikel 6, navnlig i forbindelse med infrastrukturplaner og -projekter på energitransmissionsområdet.

Natura 2000 vedrører Europas mest værdifulde og truede levesteder og arter, og derfor er procedurerne for godkendelse af udviklingsprojekter, som kan have en væsentlig negativ indvirkning på disse områder, så strenge, at de overordnede målsætninger for fugledirektivet og habitatdirektivet ikke udhules.

Forsinkelser i godkendelsesprocessen skyldes i mange tilfælde vurderinger af dårlig kvalitet, som ikke sætter de kompetente myndigheder i stand til klart at bedømme virkningerne af en plan eller et projekt. Der lægges derfor særlig vægt på behovet for at træffe afgørelser på grundlag af robust videnskabelig dokumentation og ekspertise.

Det er også vigtigt ikke at sammenblande de konsekvensanalyser, der udføres efter VVM- og SMV-direktivet, og den passende vurdering, der udføres efter habitatdirektivets artikel 6, stk. 3. Selv om disse vurderinger ofte gennemføres samtidig som en integreret procedure, har de hver sit formål og omhandler indvirkninger på forskellige miljøaspekter. En strategisk miljøvurdering (SMV) eller en vurdering af virkningerne for miljøet (VVM) kan derfor ikke erstatte en passende vurdering.

Resultatet af hver vurderingsprocedure er også forskelligt. Ved VVM og SMV skal myndighederne tage virkningerne i betragtning. Ved en passende vurdering er resultatet imidlertid retligt bindende for den kompetente myndighed, og det lægges til grund for myndighedens endelige afgørelse. Hvis det ved den passende vurdering ikke kan fastslås, at der ikke vil være nogen negativ indvirkning på Natura 2000-områdets integritet, på trods af gennemførelsen af afbødningsforanstaltninger, kan planen eller projektet kun godkendes, hvis betingelserne for fravigelse i artikel 6, stk. 4, er opfyldt.

Bilag 6 indeholder en sammenligning af konsekvensanalyser efter habitatdirektivet, VVM-direktivet og SMV-direktivet.

| Habitatdirektivets artikel 6, stk. 3



  Alle planer eller projekter, der ikke er direkte forbundet med eller nødvendige for lokalitetens forvaltning, men som i sig selv eller i forbindelse med andre planer og projekter kan påvirke en sådan lokalitet væsentligt, vurderes med hensyn til deres virkninger på lokaliteten under hensyn til bevaringsmålsætningerne for denne. På baggrund af konklusionerne af vurderingen af virkningerne på lokaliteten, og med forbehold af stk. 4, giver de kompetente nationale myndigheder først deres tilslutning til en plan eller et projekt, når de har sikret sig, at den/det ikke skader lokalitetens integritet, og når de — hvis det anses for nødvendigt — har hørt offentligheden. |
| --- |

Habitatdirektivets artikel 6, stk. 3

Alle planer eller projekter, der ikke er direkte forbundet med eller nødvendige for lokalitetens forvaltning, men som i sig selv eller i forbindelse med andre planer og projekter kan påvirke en sådan lokalitet væsentligt, vurderes med hensyn til deres virkninger på lokaliteten under hensyn til bevaringsmålsætningerne for denne. På baggrund af konklusionerne af vurderingen af virkningerne på lokaliteten, og med forbehold af stk. 4, giver de kompetente nationale myndigheder først deres tilslutning til en plan eller et projekt, når de har sikret sig, at den/det ikke skader lokalitetens integritet, og når de — hvis det anses for nødvendigt — har hørt offentligheden.

7.2.   Omfanget af tilladelsesproceduren efter artikel 6

Tilladelsesproceduren og dermed den passende vurdering har fokus på arter og naturtyper, som er beskyttet af fugledirektivet og habitatdirektivet, og navnlig de arter og naturtyper, for hvilke et Natura 2000-område er blevet udpeget.

Dette betyder, at den passende vurdering ikke nødvendigvis skal omfatte indvirkningen på andre dyr og planter, medmindre de er økologisk relevante for de EU-beskyttede arter og levesteder i det pågældende område. En passende vurdering efter artikel 6, stk. 3, har derfor et snævrere omfang end en vurdering efter VVM-direktivet og SMV-direktivet, som er begrænset til virkninger for Natura 2000-områder i lyset af deres bevaringsmålsætninger.

Med hensyn til geografisk afgrænsning er bestemmelserne i artikel 6, stk. 3, ikke begrænset til planer og projekter, som udelukkende gennemføres i et Natura 2000-område. De vedrører også udviklingsprojekter, der gennemføres uden for Natura 2000-områder, men som kan påvirke sådanne områder væsentligt. Den udløsende faktor for en sådan vurdering er ikke, om projektet er beliggende i et Natura 2000-område, men om det kan have en væsentlig indvirkning på et Natura 2000-område og dets bevaringsmålsætninger.

Dette omfatter overvejelsen af sandsynlige grænseoverskridende virkninger. Hvis en plan eller et projekt i ét land vil kunne have en betydelig indvirkning på et Natura 2000-område i et andet land, i sig selv eller i forbindelse med andre planer eller projekter, skal indvirkninger på integriteten af Natura 2000-områder i dette andet land også vurderes. Dette er i overensstemmelse med Espookonventionen og den tilhørende SMV-protokol, som er gennemført i Unionen ved VVM-direktivet og SMV-direktivet (se punkt 6.3.5 i dette vejledende dokument).

Virkningerne skal fastsættes ud fra de arter og naturtyper, for hvilke et bestemt område er udpeget. Dette afgør, hvor langt væk fra projektområdet mulige virkninger skal undersøges. En sjælden plante, som er meget lokal og kun findes på særlige levesteder, påvirkes f.eks. kun af projekter i dens umiddelbare nærhed, mens vandrende arter, som stiller bredere krav til deres levesteder, kan blive påvirket af planer eller projekter, som gennemføres længere væk.

Figur 6

Flowdiagram over proceduren efter artikel 6, stk. 3 og 4 (baseret på Kommissionens metodevejledning om artikel 6)

Ja

Kan de negative virkninger fjernes, f.eks. gennem afbødningsforanstaltninger?

Fravigelse efter artikel 6,stk. 4

Plan/projekt omformuleres

Tilladelse kan kun gives af andre bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser, hvis Kommissionen afgiver en positiv udtalelse, og der træffes tilstrækkelige kompensations-foranstaltninger

Tilladelse kan ikke gives

Er der tale om bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser?

Tilladelse kan gives såfremt der træffes tilstrækkelige kompensationsforan-staltninger

Er der tale om hensyn til menneskers sundhed og sikkerhed eller væsentlige gavnlige virkninger på miljøet?

Er lokaliteten vært for en prioriteret naturtype eller art?

Nej

Tilladelse kan ikke gives

Findes der alternative løsninger?

Tilladelse kangives

Kan det konkluderes, at planen eller projektet ikke vil påvirke lokalitetens integritet negativt?

Vurder de kumulative og samlede virkninger med andre planer og/eller projekter

Passende vurdering

Screening

Nej

Nej

Nej

Nej

Ja

Ja

Ja

Ja

Ja

Ja

Ja

Ja

Nej

Nej

Vurder virkninger i lyset af lokalitetens bevaringsmålsætninger

Kan planen eller projektet have væsentlige virkninger for lokaliteten?

Er planen eller projektet direkte tilknyttet eller nødvendig for bevaringen af lokaliteten?

7.3.   Passende vurderinger — trinvis procedure

Den procedure, der er fastsat i artikel 6, stk. 3, skal udføres i rækkefølge. Hvert trin afgør, om det næste trin i proceduren skal tages. Hvis det efter screeningen konkluderes, at planen eller projektet ikke vil have negativ indvirkning på Natura 2000-området, kan planen eller projektet godkendes uden yderligere vurdering.

Proceduren omfatter følgende trin (se diagram):

| — | Første trin: screening — med dette indledende trin fastslås det, om en plan eller et projekt skal underkastes en passende vurdering eller ej. Hvis planen eller projektet kan have en væsentlig negativ indvirkning på et Natura 2000-område, skal der gennemføres en passende vurdering. |
| --- | --- |

—

Første trin: screening — med dette indledende trin fastslås det, om en plan eller et projekt skal underkastes en passende vurdering eller ej. Hvis planen eller projektet kan have en væsentlig negativ indvirkning på et Natura 2000-område, skal der gennemføres en passende vurdering.

| — | Andet trin: passende vurdering — når det er blevet besluttet, at en passende vurdering skal gennemføres, skal der udføres en detaljeret analyse af de potentielle virkninger af planen eller projektet, alene eller i kombination med andre planer eller projekter, på Natura 2000-områdets integritet i lyset af dets bevaringsmålsætninger. |
| --- | --- |

—

Andet trin: passende vurdering — når det er blevet besluttet, at en passende vurdering skal gennemføres, skal der udføres en detaljeret analyse af de potentielle virkninger af planen eller projektet, alene eller i kombination med andre planer eller projekter, på Natura 2000-områdets integritet i lyset af dets bevaringsmålsætninger.

| — | Tredje trin: beslutningstagning — hvis det efter den passende vurdering konkluderes, at planen eller projektet vil have negative virkninger på områdets integritet, og disse ikke kan afbødes, skal de kompetente myndigheder afvise planen eller projektet. |
| --- | --- |

—

Tredje trin: beslutningstagning — hvis det efter den passende vurdering konkluderes, at planen eller projektet vil have negative virkninger på områdets integritet, og disse ikke kan afbødes, skal de kompetente myndigheder afvise planen eller projektet.

I artikel 6, stk. 4, fastsættes der visse undtagelser til denne generelle regel. Selv om det konkluderes, at planen eller projektet vil have en skadelig virkning på et Natura 2000-område, kan planen eller projektet alligevel godkendes, hvis betingelserne i artikel 6, stk. 4, er opfyldt. Ovennævnte viser tydeligt, at denne beslutningsproces er baseret på forsigtighedsprincippet. Det skal navnlig objektivt og med pålidelig dokumentation påvises, at planen eller projektet ikke medfører negative virkninger for Natura 2000-området.

7.3.1.   Første trin: screening

Som det første trin i proceduren efter artikel 6, stk. 3, fastlægges det, om der er behov for en passende vurdering, dvs. om en plan eller et projekt kan påvirke et Natura 2000-område væsentligt. Hvis det med tilstrækkelig sikkerhed fastslås, at planen eller projektet ikke kan påvirke området væsentligt, hverken i sig selv eller i forbindelse med andre planer eller projekter, kan planen eller projektet godkendes uden yderligere vurdering.

I tvivlstilfælde skal der imidlertid gennemføres en passende vurdering, så disse virkninger kan undersøges i detaljer. Dette blev bekræftet af EU-Domstolen i Waddenzee-dommen (C-127/02), hvor Domstolen fastslog, at: »udløsningen af den mekanisme for beskyttelse af miljøet, der er fastsat i habitatdirektivets artikel 6, stk. 3, giver ikke vished for, -som det også fremgår klart af Kommissionens vejledning »Forvaltning af Natura 2000-områder — Habitatdirektivets artikel 6 — 92/43/EØF« om fortolkning af denne artikel — at den påtænkte plan eller det påtænkte projekt påvirker den omhandlede lokalitet væsentligt, men er et resultat af den blotte sandsynlighed for, at en sådan virkning knytter sig til den pågældende plan eller det pågældende projekt«. I samme dom bekræftede Domstolen, der i tilfælde af tvivl med hensyn til, om der er væsentlige virkninger, skal der foretages en vurdering med henblik på effektivt at sikre, at der ikke bliver givet tilladelse til planer eller projekter, der kan skade den omhandlede lokalitets integritet.

Begrundelserne for den endelige beslutning vedrørende gennemførelsen af en passende vurdering, registreres sammen med tilstrækkelige oplysninger, der ligger til grund for den konklusion, der er nået.

7.3.2.   Andet trin: passende vurdering

Når det er blevet besluttet, at der kræves en passende vurdering, skal en sådan vurdering udføres, inden den kompetente myndighed træffer sin afgørelse om, hvorvidt en plan eller et projekt skal tillades. Som anført ovenfor har den passende vurdering til formål at vurdere planens eller projektets indvirkninger på området i lyset af dets bevaringsmålsætninger, i sig selv eller i forbindelse med andre planer eller projekter.

Udtrykket »passende« betyder, at vurderingen skal være passende til dens formål i henhold til fugledirektivet og habitatdirektivet, dvs. beskyttelse af arter og naturtyper, der er opført i de to direktiver. »Passende« betyder også, at vurderingen skal være en begrundet afgørelse. Hvis rapporten ikke indeholder en tilstrækkeligt detaljeret vurdering af virkningerne på Natura 2000-området eller ikke indeholder tilstrækkelig dokumentation til, at der kan drages klare konklusioner om, hvorvidt områdets integritet påvirkes, opfylder vurderingen ikke sit formål og kan ikke anses for at være »passende«.

Vurderinger, som alene indeholder generelle beskrivelser og en generel gennemgang af eksisterende data om forholdene inden for området, anses ikke for »passende«, for så vidt angår artikel 6, stk. 3. Dette er blevet bekræftet af EU-Domstolen, som har fastslået, at »den passende vurdering skal indeholde fuldstændige, præcise og endelige konstateringer og konklusioner, der kan fjerne enhver rimelig videnskabelig tvivl for så vidt angår virkningerne af de arbejder, som var planlagt i det omhandlede særligt beskyttede område« (Kommissionen mod Italien, C-304/05).

Domstolen fremhævede også betydningen af at anvende den bedste videnskabelige viden på området til at gennemføre en passende vurdering, så de kompetente myndigheder med tilstrækkelig vished kan konkludere, at planen eller projektet ikke vil påvirke områdets integritet. Domstolen fastslog i denne forbindelse, at »alle de aspekter af en plan eller et projekt, som i sig selv eller i forbindelse med andre planer og projekter ville kunne påvirke den nævnte målsætning, skal identificeres under hensyn til den bedste videnskabelige viden på området.« (C-127/02, præmis 54).

Som følge af den særlige karakter af den passende vurdering anbefales det på det kraftigste, at vurderingen baseres på analyser foretaget af kvalificerede miljøeksperter.

Endelig skal det bemærkes, at det, selv om projektiværksætteren foretager eller bestiller den passende vurdering, er de kompetente myndigheders ansvar at sikre, at den passende vurdering er blevet gennemført korrekt, og et det objektivt og med dokumentation påvises, at planen eller projektet ikke vil påvirke Natura 2000-områdets integritet i lyset af dets bevaringsmålsætninger.

—   
  Vurdering af virkninger i lyset af områdets bevaringsmål

Som anført ovenfor skal vurderingen omfatte en plans eller et projekts mulige påvirkning af et område i lyset af områdets bevaringsmålsætninger. For at forstå, hvad bevaringsmålsætninger er, er det nødvendigt at se på den måde, hvorpå Natura 2000-områder udvælges. Som tidligere forklaret medtages et område i Natura 2000-nettet, hvis det er af bevaringsværdi for en eller flere af de naturtyper, der er anført i bilag I, eller de arter, der er anført i bilag II til habitatdirektivet, eller arter, der er opført i bilag I til fugledirektivet (og de regelmæssigt tilbagevendende koncentrationer af trækfuglearter).

Hvert områdes bevaringsværdi på tidspunktet for udpegelsen er registreret i en standardformular. Den angiver områdets formelle identifikationskode, navn, beliggenhed, størrelse og detaljerede kort. I formularen registreres også områdets økologiske karakteristika, som ligger til grund for dets udpegning som et Natura 2000-område, og der gives en bred vurdering af bevaringsstatussen for hver art eller naturtype i det pågældende område (med en score fra A-D).

Standardformularen er derfor referencegrundlaget for fastsættelsen af bevaringsmålsætninger for området i overensstemmelse med habitatdirektivets overordnede formål (artikel 6, stk. 1). Et områdes bevaringsmålsætning skal som minimum være at bevare status for de arter og naturtyper, for hvilke det er udpeget (som status er registreret i standardformularen). Dette betyder, at de ikke forringes under dette niveau.

Habitatdirektivets og fugledirektivets overordnede formål går dog videre end blot at undgå yderligere forringelse. De har til formål at sikre, at EU's beskyttede arter og naturtyper opnår en gunstig bevaringstilstand i hele deres naturlige udbredelsesområde inden for Unionen. Det kan derfor være nødvendigt med mere ambitiøse bevaringsmålsætninger for at genoprette og forbedre bevaringstilstanden for EU-beskyttede arter og naturtyper i det pågældende område (i henhold til artikel 6, stk. 1).

Hvis der er fastsat mere ambitiøse bevaringsmålsætninger, skal virkningerne af planen eller projektet måles i forhold til disse mere ambitiøse målsætninger. Hvis målsætningen f.eks. er at genoprette bestanden af lammegribbe til en vis størrelse i løbet af otte år, skal det vurderes, om planen eller projektet vil eller ikke vil hindre opfyldelsen af bevaringsmålsætning, og ikke kun, om bestanden af gribbe vil forblive stabil.

Projektiværksætteren bør henvende sig til myndighederne med ansvar for et Natura 2000-område så tidligt som muligt for at få flere oplysninger om området, dets bevaringsmålsætninger og bevaringsstatus for de naturtyper og arter, for hvilke det er udpeget. De kan også oplyse, om der findes mere detaljerede oplysninger om dette, f.eks. en forvaltningsplan vedtaget for området eller overvågningsrapporter og undersøgelser om bevaringsstatus for de pågældende arter og naturtyper i regionen eller landet.

—   
  Indsamling af oplysninger til den passende vurdering

| Informationskilder til oplysninger om Natura 2000-områder omfatter:







  — | Natura 2000-standardformularer |
| --- | --- |

Informationskilder til oplysninger om Natura 2000-områder omfatter:

—

Natura 2000-standardformularer

| — | Natura 2000-forvaltningsplaner |
| --- | --- |

—

Natura 2000-forvaltningsplaner

| — | ajourførte data offentliggjort i teknisk og videnskabelig litteratur |
| --- | --- |

—

ajourførte data offentliggjort i teknisk og videnskabelig litteratur

| — | naturbeskyttelsesmyndigheder, videnskabelige eksperter og specialister vedrørende arter eller naturtyper, naturbeskyttelsesorganisationer og lokale eksperter |
| --- | --- |

—

naturbeskyttelsesmyndigheder, videnskabelige eksperter og specialister vedrørende arter eller naturtyper, naturbeskyttelsesorganisationer og lokale eksperter

| — | rapporter om bevaringsstatus for arter og levesteder i henhold til fugledirektivets artikel 12 og habitatdirektivets artikel 17. |
| --- | --- |

—

rapporter om bevaringsstatus for arter og levesteder i henhold til fugledirektivets artikel 12 og habitatdirektivets artikel 17.

Figur 7

Trin i den passende vurdering

INDSAML EKSISTERENDE OPLYSNINGER, OG GENNEMFØR YDERLIGERE FELTUNDERSØGELSER OG UNDERSØGELSER EFTER BEHOV

KONTAKT KOMPETENTE MYNDIGHEDER OG INTERESSENTER

AFGRÆNS UNDERSØGELSES-OMRÅDET

FASTSLÅ, OM DER ER TILBAGEVÆRENDE VIRKNINGER PÅ OMRÅDETS INTEGRITET

UDPEG OG VURDER FOREBYGGENDE OG AFBØDENDE FORANSTALTNINGER

for at eliminere eller mindske virkningerne til et ikkevæsentligt niveau

OPSTIL ET OVERVÅGNINGS-PROGRAM

INDSAML OPLYSNINGER OM ANDRE PLANER OG PROJEKTER

med henblik på at vurdere de kumulative virkninger

VURDER VIRKNINGERNE OG DERES BETYDNING

for de omhandlede naturtyper, naturtyperne for arterne og arterne samt for områdets økologiske struktur og funktion

UDPEG DE ØKOLOGISKE KARAKTERISTIKA, SOM SKAL INDGÅ I VURDERINGEN

Analyser projektets potentielle virkninger på arter og levesteder i området

UDPEG BEVARINGSMÅLSÆTNINGERNE FOR NATURA 2000-OMRÅDET

Indsamling af alle nødvendige oplysninger om projektet og Natura 2000-området er et vigtigt første skridt i den passende vurdering. Dette er sædvanligvis en proces, der gentages. Hvis den første identifikation og analyse viser, at der er store huller i viden, kan det være nødvendigt med yderligere økologiske feltundersøgelser for at supplere de eksisterende data.

Som nævnt ovenfor, er det vigtigt, at den passende vurdering baseres på den bedste videnskabelige viden på området og kan fjerne enhver rimelig videnskabelig tvivl, for så vidt angår virkningerne af de påtænkte projekter i det berørte område. EU-Domstolen har bekræftet dette i flere domme. I Waddenzee-dommen (C-127/02) fastslog Domstolen, at »at de kompetente nationale myndigheder først giver tilladelse til (en plan eller et projekt), når de ved hjælp af en vurdering af planen eller projektets virkning på lokaliteten har sikret sig, at den/det ikke skader lokalitetens integritet. Det forholder sig således, når det ud fra et videnskabeligt synspunkt uden rimelig tvivl kan fastslås, at der ikke er sådanne virkninger.«

Detaljerede undersøgelser og feltarbejde skal navnlig omhandle de naturtyper og arter, der er særligt følsomme over for projektaktiviteterne. Følsomhed skal analyseres under hensyntagen til de mulige interaktioner mellem projektaktiviteter (art, omfang, metoder osv.) og de berørte naturtyper og arter (placering, miljømæssige krav, vitale områder, adfærd osv.).

Feltundersøgelser skal være tilstrækkeligt robuste og langvarige til at tage hensyn til det forhold, at økologiske betingelser kan variere betydeligt afhængigt af årstiden. Hvis der f.eks. udføres en feltundersøgelse af en art i løbet af få dage om vinteren, vil den ikke omfatte deres brug af levestedet i andre vigtigere perioder af året (f.eks. når arten vandrer eller yngler).

Høring af naturbeskyttelsesmyndigheder, andre videnskabelige eksperter og naturbeskyttelsesorganisationer på et tidligt tidspunkt vil medvirke til at sikre, at der opnås et så udførligt billede som muligt af området, de tilstedeværende arter og naturtyper og den type virkninger, der skal analyseres. De kan også tilbyde rådgivning om de ajourførte videnskabelige oplysninger, som foreligger om området og dets EU-beskyttede arter og naturtyper (herunder Natura 2000-forvaltningsplaner), og om, hvilke supplerende referenceundersøgelser og feltundersøgelser der skal gennemføres for at vurdere de sandsynlige virkninger af projektet.

Andre interessenter som f.eks. naturbeskyttelsesorganisationer, forskningsinstitutioner eller lokale organisationer kan også bidrage med yderligere lokal viden og økologiske oplysninger, som kan anvendes i den passende vurdering.

—   
  Udpegning af negative virkninger

Når alle de nødvendige referencedata er blevet indsamlet og kontrolleret for fuldstændighed, kan vurderingen af planens eller projektets indvirkninger på Natura 2000-område indledes. Beskrivelsen af de potentielle negative virkninger af infrastrukturplaner og -projekter på energitransmissionsområdet (se kapitel 3 og 4) kan hjælpe med at udpege de typer virkninger, der kan være tale om.

Dette kan navnlig vedrøre:

| — | tab, forringelse eller opsplitning af levesteder |
| --- | --- |

—

tab, forringelse eller opsplitning af levesteder

| — | elektrisk aflivning eller sammenstød |
| --- | --- |

—

elektrisk aflivning eller sammenstød

| — | forstyrrelse og fordrivelse af arter |
| --- | --- |

—

forstyrrelse og fordrivelse af arter

| — | barriereeffekter. |
| --- | --- |

—

barriereeffekter.

Virkningerne af hvert projekt er entydige og skal vurderes i hvert enkelt tilfælde. Dette er i overensstemmelse med Waddenzee-sagen: »I forbindelse med bedømmelsen af de forventede virkninger, der er forbundet med planen eller projektet, skal væsentligheden af virkningerne bl.a. fastlægges i lyset af den i planen eller projektet omhandlede lokalitets særlige kendetegn og miljømæssige vilkår«.

Det første trin består i at identificere, hvilke EU-beskyttede naturtyper og arter i hvert område der potentielt kan blive berørt og skal underkastes en yderligere vurdering. Dette er vigtigt, da alle arter og naturtyper har deres egne økologiske og bevaringsmæssige behov. Virkningen på hver vil også variere fra det ene sted til det andet afhængigt af deres bevaringsstatus og de økologiske betingelser i det pågældende område.

For hver udpeget virkning skal vurderingen også omfatte virkningens omfang, type, udstrækning, varighed, intensitet og timing.

Som et led i den passende vurdering undersøges alle aspekter af planen eller projektet, som kan have konsekvenser for området. Hvert element af planen eller projektet skal undersøges særskilt, og de potentielle virkninger af hvert element skal i første omgang overvejes i forhold til hver af de arter eller naturtyper, for hvilke området er udpeget. Derefter skal virkningerne af de forskellige elementer undersøges samlet og i forhold til hinanden, således at samspillet mellem dem kan kortlægges.

Fokus bør rettes mod de arter og naturtyper af EU-interesse, der lå til grund for udpegningen af området, men det bør ikke glemmes, at disse arter og naturtyper interagerer tæt med andre arter og naturtyper samt det fysiske miljø på komplekse måder. Det er derfor vigtigt, at alle elementer, som har afgørende betydning for f.eks. økosystemets struktur, funktion og dynamik, undersøges, da enhver ændring også kan have negativ indvirkning på naturtyperne og arterne i området.

Virkninger skal forudsiges så nøjagtigt som muligt, og grundlaget for disse prognoser bør præciseres og registreres i den passende vurdering (her angives også prognosernes sikkerhed).

Som alle andre konsekvensanalyser bør den passende vurdering foretages inden for en struktureret ramme for at sikre, at prognoserne er så objektive som muligt og er baseret på målbare kriterier, hvor det er muligt. Det vil også gøre det lettere at udforme afbødningsforanstaltninger, der kan bidrage til at fjerne de forventede virkninger eller reducere dem til et ikkevæsentligt niveau.

Forudsigelse af sandsynlige virkninger kan være en kompliceret opgave, da det kræver en grundig forståelse af de økologiske processer og bevaringskravene for hver art og naturtype, som kan blive påvirket. Der bør derfor indhentes ekspertrådgivning og videnskabelig støtte ved gennemførelsen af den passende vurdering.

| Almindeligt anvendte metoder til at forudsige virkninger:

  I den passende vurdering anvendes de bedste tilgængelige teknikker og metoder til at bedømme omfanget af virkningerne. Nogle af de teknikker, der almindeligvis anvendes, er anført nedenfor.






  — | Direkte målinger, f.eks. af tabte eller berørte levesteder eller lignende diversitetstab fra populationer, arter, habitater og samfund. |
| --- | --- |

Almindeligt anvendte metoder til at forudsige virkninger:

I den passende vurdering anvendes de bedste tilgængelige teknikker og metoder til at bedømme omfanget af virkningerne. Nogle af de teknikker, der almindeligvis anvendes, er anført nedenfor.

—

Direkte målinger, f.eks. af tabte eller berørte levesteder eller lignende diversitetstab fra populationer, arter, habitater og samfund.

| — | Flowdiagrammer, netværk og systemdiagrammer for at identificere kæder af virkninger som følge af direkte virkninger. Indirekte virkninger betegnes som sekundære, tertiære osv. virkninger afhængigt af, hvordan de er opstået. Systemdiagrammer er mere fleksible end netværk til at illustrere indbyrdes forhold og procesgange. |
| --- | --- |

—

Flowdiagrammer, netværk og systemdiagrammer for at identificere kæder af virkninger som følge af direkte virkninger. Indirekte virkninger betegnes som sekundære, tertiære osv. virkninger afhængigt af, hvordan de er opstået. Systemdiagrammer er mere fleksible end netværk til at illustrere indbyrdes forhold og procesgange.

| — | Kvantitative prognosemodeller, som kan give matematisk afledte forudsigelser baseret på data og antagelser om virkningers intensitet og retning. Modeller kan ekstrapolere prognoser, som er i overensstemmelse med tidligere og nuværende data (tendensanalyser, scenarier, analogier, der overfører oplysninger fra andre relevante lokaliteter) og intuitive prognoser. Normative tilgange til modellering, som går bagud i forhold til et ønsket resultat, med henblik på at vurdere, om det foreslåede projekt vil nå disse mål. |
| --- | --- |

—

Kvantitative prognosemodeller, som kan give matematisk afledte forudsigelser baseret på data og antagelser om virkningers intensitet og retning. Modeller kan ekstrapolere prognoser, som er i overensstemmelse med tidligere og nuværende data (tendensanalyser, scenarier, analogier, der overfører oplysninger fra andre relevante lokaliteter) og intuitive prognoser. Normative tilgange til modellering, som går bagud i forhold til et ønsket resultat, med henblik på at vurdere, om det foreslåede projekt vil nå disse mål.

| — | Undersøgelser af bestandniveauer kan bruges til at fastslå virkningerne på bestandniveau for f.eks. fugle, flagermus eller havpattedyr. |
| --- | --- |

—

Undersøgelser af bestandniveauer kan bruges til at fastslå virkningerne på bestandniveau for f.eks. fugle, flagermus eller havpattedyr.

| — | Geografiske informationssystemer (GIS) anvendes til at modellere fysiske forbindelser, f.eks. overlapning af begrænsninger, eller til at kortlægge følsomme områder og tab af levesteder. GIS er en kombination af elektronisk kartografi, lagring af kortdata og databaselagring af egenskaber såsom arealanvendelse eller hældning. Via GIS kan de lagrede variabler hurtigt vises, kombineres og analyseres. |
| --- | --- |

—

Geografiske informationssystemer (GIS) anvendes til at modellere fysiske forbindelser, f.eks. overlapning af begrænsninger, eller til at kortlægge følsomme områder og tab af levesteder. GIS er en kombination af elektronisk kartografi, lagring af kortdata og databaselagring af egenskaber såsom arealanvendelse eller hældning. Via GIS kan de lagrede variabler hurtigt vises, kombineres og analyseres.

| — | Oplysninger fra tidligere lignende projekter kan være nyttige, især hvis kvantitative prognoser er blevet opstillet og overvåget i praksis. |
| --- | --- |

—

Oplysninger fra tidligere lignende projekter kan være nyttige, især hvis kvantitative prognoser er blevet opstillet og overvåget i praksis.

| — | Ekspertudtalelser og -vurderinger fra tidligere erfaringer og høringer vedrørende lignende udviklingsprojekter. |
| --- | --- |

—

Ekspertudtalelser og -vurderinger fra tidligere erfaringer og høringer vedrørende lignende udviklingsprojekter.

| — | Beskrivelse og sammenhæng: Fysiske faktorer (f.eks. vandsystem, strøm og underlag) kan være direkte knyttet til udbredelsen og tætheden af arter. Hvis fremtidige fysiske forhold kan forudsiges, kan levesteders og bestandes fremtidige udvikling eller deres reaktioner forudsiges på grundlag heraf. |
| --- | --- |

—

Beskrivelse og sammenhæng: Fysiske faktorer (f.eks. vandsystem, strøm og underlag) kan være direkte knyttet til udbredelsen og tætheden af arter. Hvis fremtidige fysiske forhold kan forudsiges, kan levesteders og bestandes fremtidige udvikling eller deres reaktioner forudsiges på grundlag heraf.

| — | Kapacitetsanalyser omfatter identifikation af den stresstærskel, hvorunder bestande og økosystemfunktioner kan opretholdes. Det omfatter identifikation af potentielt begrænsende faktorer, og matematiske formler udvikles for at beskrive ressourcens eller systemets kapacitet med hensyn til den tærskel, der følger af hver begrænsende faktor. |
| --- | --- |

—

Kapacitetsanalyser omfatter identifikation af den stresstærskel, hvorunder bestande og økosystemfunktioner kan opretholdes. Det omfatter identifikation af potentielt begrænsende faktorer, og matematiske formler udvikles for at beskrive ressourcens eller systemets kapacitet med hensyn til den tærskel, der følger af hver begrænsende faktor.

Tilpasset fra: »Methodological guidance on the provisions of Article 6(3) and (4) of the Habitats Directive« http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/art6/natura_2000_assess_en.pdf.

—   
  Vurdering af de potentielle kumulative virkninger

Kumulative virkninger må ikke overses i vurderingen. Denne vurdering kræves ikke kun i henhold til habitatdirektivets artikel 6, stk. 3, men kan også være at stor betydning for planen eller projektet og for efterfølgende planer eller projekter, som påtænkes i det samme område.

Udviklingen af energiinfrastruktur sker i hurtigt tempo i hele Unionen, og det er derfor vigtigt, at kumulative virkninger vurderes fuldt ud i de tidligere faser af vurderingen og ikke kun behandles som en »eftertanke« til allersidst.

Artikel 6, stk. 3, definerer altså ikke udtrykkeligt, hvilke andre planer og projekter der er omfattet af bestemmelsen om den samlede påvirkning, men hensigten er at tage højde for kumulative virkninger, der måtte opstå med tiden. I denne sammenhæng bør planer eller projekter, som er fuldført, godkendt, men endnu ikke fuldført, eller som faktisk er foreslået, tages i betragtning.

Når medlemsstaterne vurderer en foreslået plan eller et foreslået projekt, skaber de ingen formodninger om andre lignende planer eller projekter, som endnu ikke er blevet foreslået. Tværtimod. Hvis et eller flere projekter allerede er blevet godkendt i et område, kan det sænke den økologiske tærskel med hensyn til betydningen af virkningerne af fremtidige planer eller projekter i det pågældende område.

Hvis flere elinfrastrukturprojekter i eller omkring en række Natura 2000-områder indgives ét efter ét, vil det måske efter vurderingen af det første eller det andet projekt blive konkluderet, at de ikke vil påvirke Natura 2000-områderne negativt. De senere projekter vil dog muligvis ikke blive godkendt, fordi deres virkninger sammen med virkningerne af de tidligere projekter bliver tilstrækkeligt væsentlige til, at områdets integritet vil blive påvirket.

I denne forbindelse er det vigtigt, at energiinfrastrukturprojekter betragtes fra et strategisk perspektiv og i kombination med hinanden over et større geografisk område og ikke blot betragtes som enkeltstående projekter.

—   
  Trin i kumulativ vurdering

Figur 8

(Tilpasset fra: »Methodological guidance on the provisions of Article 6(3) and (4) of the Habitats Directive«

http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/art6/natura_2000_assess_en.pdf)

| Trin i vurdering | Aktivitet |
| --- | --- |
| Identifikation af alle projekter eller planer, der kan interagere | Identificere alle potentielle kilder til virkninger fra projektet eller planen sammen med alle andre kilder i det eksisterende miljø samt andre virkninger, der kan opstå som følge af andre foreslåede projekter eller planer. |
| Identifikation af virkninger | Fastlægge, hvilke typer af virkninger (f.eks. støj, mindskelse af vandressourcer, kemiske udledninger osv.) der kan påvirke aspekter af strukturen og funktionerne i det sårbare område. |
| Afgrænsning af vurdering | Fastsætte grænserne for undersøgelse af kumulative virkninger. Bemærk, at disse vil være forskellige for forskellige typer virkninger (f.eks. virkninger på vandressourcer og støj) og kan omfatte lokaliteter uden for området. |
| Identifikation af spredningsveje | Identificere potentielle kumulative spredningsveje (f.eks. via vand, luft osv., akkumulering af virkninger i tid eller rum). Undersøge forholdene på stedet for at fastlægge, hvor de sårbare aspekter af områdets struktur og funktion er i fare. |
| Forudsigelse | Forudsigelse af omfanget/udstrækningen af identificerede kumulative virkninger. |
| Vurdering | Bemærkninger om, hvorvidt de potentielle kumulative virkninger vil være væsentlige. |

Trin i vurdering

Aktivitet

Identifikation af alle projekter eller planer, der kan interagere

Identificere alle potentielle kilder til virkninger fra projektet eller planen sammen med alle andre kilder i det eksisterende miljø samt andre virkninger, der kan opstå som følge af andre foreslåede projekter eller planer.

Identifikation af virkninger

Fastlægge, hvilke typer af virkninger (f.eks. støj, mindskelse af vandressourcer, kemiske udledninger osv.) der kan påvirke aspekter af strukturen og funktionerne i det sårbare område.

Afgrænsning af vurdering

Fastsætte grænserne for undersøgelse af kumulative virkninger. Bemærk, at disse vil være forskellige for forskellige typer virkninger (f.eks. virkninger på vandressourcer og støj) og kan omfatte lokaliteter uden for området.

Identifikation af spredningsveje

Identificere potentielle kumulative spredningsveje (f.eks. via vand, luft osv., akkumulering af virkninger i tid eller rum). Undersøge forholdene på stedet for at fastlægge, hvor de sårbare aspekter af områdets struktur og funktion er i fare.

Forudsigelse

Forudsigelse af omfanget/udstrækningen af identificerede kumulative virkninger.

Vurdering

Bemærkninger om, hvorvidt de potentielle kumulative virkninger vil være væsentlige.

—   
  Fastlæggelse af betydningen af virkningerne

Når virkningerne er blevet identificeret, skal deres betydning for området og dets mål bedømmes. Følgende parametre kan tages i betragtning ved vurderingen af væsentligheden:

| — | Kvantitative parametre: f.eks. størrelsen af de levesteder, der tabt for den pågældende art eller naturtype. I nogle tilfælde anses tabet af enkelte individer eller små arealer i et bestemt Natura 2000-område (f.eks. for prioriterede naturtyper og arter) som en væsentlig virkning. For andre er tærsklen for væsentlighed højere. Dette afhænger af arterne og naturtyperne, deres bevaringsstatus i området og deres fremtidsudsigter. |
| --- | --- |

—

Kvantitative parametre: f.eks. størrelsen af de levesteder, der tabt for den pågældende art eller naturtype. I nogle tilfælde anses tabet af enkelte individer eller små arealer i et bestemt Natura 2000-område (f.eks. for prioriterede naturtyper og arter) som en væsentlig virkning. For andre er tærsklen for væsentlighed højere. Dette afhænger af arterne og naturtyperne, deres bevaringsstatus i området og deres fremtidsudsigter.

| — | Kvalitative parametre: Ved vurderingen af virkningers væsentlighed bør der også tages hensyn til kvaliteten af naturtyperne eller arterne i det pågældende område. Det kan f.eks. være et område med en vigtig forekomst af arten (f.eks. et kerneområde for forekomsten, større områder med repræsentative bevoksninger osv.), eller et område, hvor arten er på grænsen af dens eksisterende udbredelsesområde. Naturtypen eller arten kan have en god bevaringsstatus inden for området eller i ringe status med behov for genoprettelse. |
| --- | --- |

—

Kvalitative parametre: Ved vurderingen af virkningers væsentlighed bør der også tages hensyn til kvaliteten af naturtyperne eller arterne i det pågældende område. Det kan f.eks. være et område med en vigtig forekomst af arten (f.eks. et kerneområde for forekomsten, større områder med repræsentative bevoksninger osv.), eller et område, hvor arten er på grænsen af dens eksisterende udbredelsesområde. Naturtypen eller arten kan have en god bevaringsstatus inden for området eller i ringe status med behov for genoprettelse.

| — | Områdets betydning med hensyn til artens biologi, f.eks. reproduktionsområde (ynglepladser, gydepladser osv.), fødested, beskyttelsesmuligheder og migrationsveje. |
| --- | --- |

—

Områdets betydning med hensyn til artens biologi, f.eks. reproduktionsområde (ynglepladser, gydepladser osv.), fødested, beskyttelsesmuligheder og migrationsveje.

| — | Økologiske funktioner, der er nødvendige for at bevare eller genoprette arter og levesteder i området og for områdets integritet som helhed. |
| --- | --- |

—

Økologiske funktioner, der er nødvendige for at bevare eller genoprette arter og levesteder i området og for områdets integritet som helhed.

Hvis der er tvivl eller uenighed med hensyn til væsentligheden, bør de relevante eksperter finde frem til en bredere aftale, f.eks. mellem regionale og/eller nationale specialister i de berørte områder, så der kan opnås enighed.

—   
  Indførelse af afbødningsforanstaltninger for at eliminere negative virkninger

Når de negative virkninger er blevet identificeret, kan det overvejes, om afbødningsforanstaltninger kan indføres for at fjerne, forebygge eller mindske disse virkninger til et ikkevæsentligt plan (se kapitel 5 for forslag til forskellige typer afbødningsforanstaltninger, der kan bruges til energiinfrastrukturprojekter). Når passende afbødningsforanstaltninger undersøges, er det vigtigt først at undersøge de foranstaltninger, som kan fjerne virkningerne ved kilden. Hvis disse ikke kan gennemføres, undersøges andre afbødningsforanstaltninger, der som minimum væsentligt reducerer eller begrænser de negative virkninger af projektet.

Afbødningsforanstaltninger skal være specifikt udformet til at eliminere eller mindske negative virkninger, som er udpeget under den passende vurdering. De må ikke forveksles med kompensationsforanstaltninger, der har til formål at kompensere for den forsagede skade. Kompensationsforanstaltninger må kun overvejes, hvis planen eller projektet er blevet godkendt som bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser, og hvis der ikke findes alternativer (i henhold til artikel 6, stk. 4, se nedenfor).

Foreslåede afbødningsforanstaltninger kan omfatte:

| — | nærmere oplysninger om hver af de foreslåede foranstaltninger og en redegørelse for, hvordan den vil eliminere eller mindske de negative virkninger, som er blevet udpeget |
| --- | --- |

—

nærmere oplysninger om hver af de foreslåede foranstaltninger og en redegørelse for, hvordan den vil eliminere eller mindske de negative virkninger, som er blevet udpeget

| — | dokumentation for, hvordan foranstaltningerne vil blive gennemført, og af hvem |
| --- | --- |

—

dokumentation for, hvordan foranstaltningerne vil blive gennemført, og af hvem

| — | en tidsplan for gennemførelsen i forhold til planen eller projektet (nogle foranstaltninger kan gennemføres, inden projektet kan fortsættes) |
| --- | --- |

—

en tidsplan for gennemførelsen i forhold til planen eller projektet (nogle foranstaltninger kan gennemføres, inden projektet kan fortsættes)

| — | nærmere oplysninger om, hvordan foranstaltningen vil blive overvåget, og hvordan resultaterne vil blive anvendt i den daglige drift af projektet (tilpasningsorienteret forvaltning — se nedenfor). |
| --- | --- |

—

nærmere oplysninger om, hvordan foranstaltningen vil blive overvåget, og hvordan resultaterne vil blive anvendt i den daglige drift af projektet (tilpasningsorienteret forvaltning — se nedenfor).

Dette vil sætte den kompetente myndighed i stand til at afgøre, om foranstaltningerne kan fjerne de udpegede negative virkninger (og ikke uforvarende skaber andre negative virkninger for de pågældende arter og naturtyper). Hvis afbødningsforanstaltningerne anses for tilstrækkelige, integreres de i den endelige plan eller det endelige projekt eller opstilles som en betingelse for godkendelsen af projektet.

—   
  Fastlæggelse af, om områdets integritet påvirkes

Når virkningerne af projektet er blevet forudsagt så præcist som muligt, deres væsentlighed er blevet vurderet, og alle mulige afbødningsforanstaltninger er blevet undersøgt, drages der en endelig konklusion af den passende plan om, hvorvidt de kan påvirke integriteten af Natura 2000-området.

Udtrykket »integritet« vedrører klart den økologiske integritet. »Områdets integritet« kan defineres som en sammenhængende sum af områdets økologiske struktur, funktion og økologiske processer på tværs af området eller de naturtyper, den kombination af naturtyper og/eller artsbestande, for hvilke området er udpeget. Et område kan beskrives som et område med en høj grad af integritet, hvis potentialet for at opfylde bevaringsmålsætningerne for området er realiseret, hvis dets kapacitet for at reparere og forny sig selv under dynamiske forhold er bevaret, og hvis der kun kræves et minimum af ekstern forvaltningsstøtte.

Hvis en plan eller et projekt kun påvirker et områdes integritet visuelt eller har væsentlige virkninger for andre naturtyper eller arter end dem, for hvilke det er udpeget som Natura 2000-område, er dette ikke en negativ virkning i henhold til artikel 6, stk. 3. Hvis en af de arter eller naturtyper, for hvilke området er udpeget, påvirkes væsentligt, påvirkes områdets integritet nødvendigvis også.

Udtrykket »områdets integritet« viser, at der fokuseres på det specifikke område. Et argument om, at skade på et område eller en del heraf kan begrundes, hvis bevaringsstatussen for områdets naturtyper og arter alligevel forbliver gunstig på medlemsstatens europæiske område, kan således ikke accepteres.

I praksis fokuseres der ved vurderingen af områdets integritet navnlig på, om projektet:

| — | forårsager ændringer af væsentlige økologiske funktioner for de omhandlede arter eller naturtyper |
| --- | --- |

—

forårsager ændringer af væsentlige økologiske funktioner for de omhandlede arter eller naturtyper

| — | væsentligt reducerer udbredelsen af naturtyper (også naturtyper af ringere kvalitet) eller levedygtigheden af artsbestande i et undersøgt område |
| --- | --- |

—

væsentligt reducerer udbredelsen af naturtyper (også naturtyper af ringere kvalitet) eller levedygtigheden af artsbestande i et undersøgt område

| — | reducerer områdets diversitet |
| --- | --- |

—

reducerer områdets diversitet

| — | fører til opsplitning af området |
| --- | --- |

—

fører til opsplitning af området

| — | fører til tab eller forringelse af vigtige karakteristika i området (f.eks. træbevoksning og regelmæssige årlige oversvømmelser), som den undersøgte arts eller naturtype er afhængig af |
| --- | --- |

—

fører til tab eller forringelse af vigtige karakteristika i området (f.eks. træbevoksning og regelmæssige årlige oversvømmelser), som den undersøgte arts eller naturtype er afhængig af

| — | forhindrer opfyldelsen af bevaringsmålsætningerne. |
| --- | --- |

—

forhindrer opfyldelsen af bevaringsmålsætningerne.

7.3.3.   Tredje trin: godkendelse eller afvisning af planen eller projektet i lyset af konklusionerne af den passende vurdering

Det påhviler de kompetente nationale myndigheder at godkende en plan eller et projekt på baggrund af konklusionerne af den passende vurdering. Dette kan først ske, når myndigheden har forvisset sig om, at planen eller projektet ikke skader det pågældende områdes integritet. Hvis konklusionerne af vurderingen er positive, dvs. at det ud fra et videnskabeligt synspunkt uden rimelig tvivl kan fastslås, at området ikke påvirkes, kan de kompetente myndigheder godkende planen eller projektet.

Det er fraværet og ikke tilstedeværelsen af negative virkninger, som skal påvises. EU-Domstolen har bekræftet dette i flere domme. I Waddenzee-sagen (C-127/02) bekræftede EU-Domstolen, at der kun kan »gives tilladelse til den omhandlede plan eller det omhandlede projekt på betingelse af, at de kompetente nationale myndigheder har opnået vished for, at planen eller projektet ikke har skadelige virkninger for den omhandlede lokalitets integritet. Ligeledes skal den kompetente myndighed afvise at give tilladelse hertil, såfremt der er usikkerhed om, hvorvidt der er skadelige virkninger for lokalitetens integritet forbundet med den påtænkte plan eller det påtænkte projekt«.

Den passende vurdering og dens konklusioner bør registreres, og rapporten om den passende vurdering bør være tilstrækkelig fyldestgørende og konkluderende til at påvise, hvordan man har nået frem til den endelige afgørelse, og den videnskabelige begrundelse for afgørelsen.

7.4.   Undtagelsesproceduren i henhold til artikel 6, stk. 4

| Artikel 6, stk. 4



  Hvis en plan eller et projekt, på trods af at virkningerne på lokaliteten vurderes negativt, alligevel skal gennemføres af bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser, herunder af social eller økonomisk art, fordi der ikke findes nogen alternativ løsning, træffer medlemsstaten alle nødvendige kompensationsforanstaltninger for at sikre, at den globale sammenhæng i Natura 2000 beskyttes. Medlemsstaten underretter Kommissionen om, hvilke kompensationsforanstaltninger der træffes.


  Hvis der er tale om en lokalitet med en prioriteret naturtype og/eller en prioriteret art, kan der alene henvises til hensynet til menneskers sundhed og den offentlige sikkerhed eller væsentlige gavnlige virkninger på miljøet, eller, efter udtalelse fra Kommissionen, andre bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser. |
| --- |

Artikel 6, stk. 4

Hvis en plan eller et projekt, på trods af at virkningerne på lokaliteten vurderes negativt, alligevel skal gennemføres af bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser, herunder af social eller økonomisk art, fordi der ikke findes nogen alternativ løsning, træffer medlemsstaten alle nødvendige kompensationsforanstaltninger for at sikre, at den globale sammenhæng i Natura 2000 beskyttes. Medlemsstaten underretter Kommissionen om, hvilke kompensationsforanstaltninger der træffes.

Hvis der er tale om en lokalitet med en prioriteret naturtype og/eller en prioriteret art, kan der alene henvises til hensynet til menneskers sundhed og den offentlige sikkerhed eller væsentlige gavnlige virkninger på miljøet, eller, efter udtalelse fra Kommissionen, andre bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser.

I artikel 6, stk. 4, fastsættes der undtagelser til den generelle regel i artikel 6, stk. 3. Dette er ikke en automatisk proces. Projektets eller planens iværksættere afgør, om de ønsker at ansøge om en undtagelse. I artikel 6, stk. 4, fastlægges de betingelser, der skal opfyldes i sådanne tilfælde, og den procedure, der skal følges, inden en kompetent national myndighed kan godkende en plan eller et projekt, hvis virkninger på et områdes integritet er blevet vurderet negativt i henhold til artikel 6, stk. 3.

I henhold til artikel 6, stk. 4, skal de kompetente myndigheder sikre, at følgende betingelser er opfyldt, inden de beslutter, om en plan eller projekt, der kan påvirke et område, kan godkendes:

| — | Den løsning, der er fremsat til godkendelse, er den mindst skadelige for naturtyper, arter og Natura 2000-områdets integritet, og der findes ingen andre gennemførlige alternativer, som ikke vil påvirke områdets integritet. |
| --- | --- |

—

Den løsning, der er fremsat til godkendelse, er den mindst skadelige for naturtyper, arter og Natura 2000-områdets integritet, og der findes ingen andre gennemførlige alternativer, som ikke vil påvirke områdets integritet.

| — | Der er bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser, som begrunder godkendelsen af planen eller projektet, herunder af social eller økonomisk art. |
| --- | --- |

—

Der er bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser, som begrunder godkendelsen af planen eller projektet, herunder af social eller økonomisk art.

| — | Alle de kompensationsforanstaltninger, der er nødvendige for at sikre beskyttelsen af den globale sammenhæng i Natura 2000-nettet, er blevet truffet. |
| --- | --- |

—

Alle de kompensationsforanstaltninger, der er nødvendige for at sikre beskyttelsen af den globale sammenhæng i Natura 2000-nettet, er blevet truffet.

Den rækkefølge, hvori disse betingelser undersøges, er vigtig, da hvert trin afgør, om det næste trin er påkrævet. Hvis det f.eks. konstateres, at der er et alternativ til den pågældende plan eller det pågældende projekt, er det ikke nødvendigt at undersøge, om den oprindelige plan eller det oprindelige projekt skal gennemføres af bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser, eller at udvikle passende kompensationsforanstaltninger, da planen eller projektet under ingen omstændigheder kan godkendes, hvis der findes et brugbart alternativ.

Figur 9

Flowdiagram over betingelser i henhold til artikel 6, stk. 4

Er der tale om bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser?

Tilladelse kan ikke gives

Tilladelse kan gives Kompensationsforanstaltninger skal træffes

Der kan gives tilladelse af andre bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser efter høring af Kommissionen.

Kompensationsforanstaltninger skal træffes

Er der tale om hensyn til menneskers sundhed og sikkerhed eller væsentlige gavnlige virkninger på miljøet?

Er området vært for en prioriteret naturtype eller art, som kan blive påvirket af planen eller projektet?

Findes der alternative løsninger?

Plan eller projekt kan påvirke områdets integritet

Ja

Nej

Nej

Nej

Ja

Ja

Ja

—   
  Påvise, at der ikke findes nogen alternativ løsning

Søgningen efter alternativer kan være ganske bred og bør have forbindelse til planens eller projektets målsætninger af almen interesse. Den kan omfatte alternative placeringer, udvikling i anden målestok eller anden udformning, andre konstruktionsmetoder eller alternative processer og metoder.

Selv om kravet om at søge efter alternativer er omfattet af anvendelsesområdet for artikel 6, stk. 4, bør planlæggerne overveje alle mulige alternativer så tidligt som muligt, når de planlægger udviklingsprojektet. Hvis der i en tidlig fase findes et passende alternativ, der ikke vil få betydelige virkninger for et Natura 2000-område, kan det straks godkendes, og der kræves ikke en passende vurdering.

Hvis der er gennemført en passende vurdering af projektet, hvorefter det er konkluderet, at områdets integritet vil blive påvirket, skal den kompetente myndighed afgøre, om der findes alternative løsninger. Alle gennemførlige alternativer, herunder deres relative effektivitet med hensyn til bevaringsmålsætningerne for Natura 2000-området og områdets integritet, bør analyseres.

De valgte alternative løsninger skal også underkastes en ny passende vurdering, hvis de med sandsynlighed kan have væsentlig indvirkning på det samme eller et andet Natura 2000-område. Hvis den alternative løsning ligner det oprindelige forslag, kan den nye vurdering muligvis baseres på en stor del af oplysningerne fra den første passende vurdering.

—   
  Bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser

Hvis der ikke findes alternative løsninger, eller hvis der findes løsninger, som har flere negative virkninger på det berørte områdes bevaringsmålsætninger eller integritet, skal de kompetente myndigheder undersøge, om bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser kan begrunde godkendelsen af planen eller projektet, selv om de påvirker et Natura 2000-områdes integritet.

Begrebet »bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser« er ikke defineret i direktivet. Det fremgår dog klart af ordlyden, at en plan eller et projekt skal opfylde alle tre følgende betingelser for at blive godkendt i henhold til artikel 6, stk. 4:

| — | der skal være bydende grunde til at gennemføre planen eller projektet — bydende betyder i denne henseende klart, at projektet skal være nødvendigt for samfundet og ikke kun ønskværdigt eller nyttigt |
| --- | --- |

—

der skal være bydende grunde til at gennemføre planen eller projektet — bydende betyder i denne henseende klart, at projektet skal være nødvendigt for samfundet og ikke kun ønskværdigt eller nyttigt

| — | planen eller projektet skal være af væsentlig samfundsinteresse — det skal med andre ord påvises, at gennemførelsen af planen eller projektet er endnu vigtigere end opfyldelsen af fugledirektivets og habitatdirektivets målsætninger. Det er også klart, at ikke enhver form for samfundsinteresse af social eller økonomisk karakter er tilstrækkelig, navnlig ikke når de afvejes mod de interesser, der beskyttes ved direktiverne. Det må også rimeligvis antages, at samfundsinteressen kun kan være væsentlig, hvis der er tale om en langsigtet interesse. Kortsigtede økonomiske interesser eller andre interesser, som kun kan have fordele på kort sigt, vil ikke være tilstrækkelige til at opveje de langsigtede bevaringsinteresser, der er beskyttet af direktiverne |
| --- | --- |

—

planen eller projektet skal være af væsentlig samfundsinteresse — det skal med andre ord påvises, at gennemførelsen af planen eller projektet er endnu vigtigere end opfyldelsen af fugledirektivets og habitatdirektivets målsætninger. Det er også klart, at ikke enhver form for samfundsinteresse af social eller økonomisk karakter er tilstrækkelig, navnlig ikke når de afvejes mod de interesser, der beskyttes ved direktiverne. Det må også rimeligvis antages, at samfundsinteressen kun kan være væsentlig, hvis der er tale om en langsigtet interesse. Kortsigtede økonomiske interesser eller andre interesser, som kun kan have fordele på kort sigt, vil ikke være tilstrækkelige til at opveje de langsigtede bevaringsinteresser, der er beskyttet af direktiverne

| — | planen eller projektet skal være af samfundsinteresse — det fremgår klart af ordlyden, at kun samfundsinteresser kan afvejes mod direktivernes bevaringsmål. Projekter, der udvikles af private organer, kan således kun komme i betragtning, hvis de bevisligt tjener sådanne samfundsinteresser. |
| --- | --- |

—

planen eller projektet skal være af samfundsinteresse — det fremgår klart af ordlyden, at kun samfundsinteresser kan afvejes mod direktivernes bevaringsmål. Projekter, der udvikles af private organer, kan således kun komme i betragtning, hvis de bevisligt tjener sådanne samfundsinteresser.

I artikel 6, stk. 4, andet afsnit, nævnes menneskers sundhed, den offentlige sikkerhed og væsentlige gavnlige virkninger på miljøet som eksempler på sådanne bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser. Der henvises også til »andre bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser« af social eller økonomisk karakter.

Projekter af fælles interesse, som er omfattet af TEN-E-forordningen, er af samfundsinteresse fra et energipolitisk synspunkt og anses for at være af væsentlig samfundsinteresse, hvis alle betingelserne i artikel 6, stk. 4, er opfyldt.

Det bemærkes, at betingelserne om væsentlig samfundsinteresse er endnu strengere, hvis der er tale om gennemførelsen af en plan eller et projekt, som kan påvirke integriteten af et Natura 2000-område, som er vært for prioriterede naturtyper og/eller arter, hvis disse naturtyper og/eller arter påvirkes.

Disse kan kun begrundes, hvis de bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser vedrører:

| — | menneskers sundhed og den offentlige sikkerhed eller |
| --- | --- |

—

menneskers sundhed og den offentlige sikkerhed eller

| — | væsentlige gavnlige virkninger på miljøet eller |
| --- | --- |

—

væsentlige gavnlige virkninger på miljøet eller

| — | eller andre bydende nødvendige hensyn efter udtalelse fra Kommissionen inden godkendelsen af planen eller projektet. |
| --- | --- |

—

eller andre bydende nødvendige hensyn efter udtalelse fra Kommissionen inden godkendelsen af planen eller projektet.

—   
  Kompensationsforanstaltninger

Hvis ovennævnte betingelser er opfyldt, skal myndighederne også sikre, at kompensationsforanstaltninger er vedtaget og iværksat, før projektet kan indledes. Kompensationsforanstaltninger skal derfor være »den sidste udvej« og kun bruges, hvis det er blevet besluttet at gennemføre en plan eller et projekt, fordi det er blevet påvist, at der ikke findes alternative løsninger, og at projektet er nødvendigt af bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser efter ovennævnte betingelser.

Kompensationsforanstaltninger som omhandlet i artikel 6, stk. 4, er klart forskellige fra de afbødningsforanstaltninger, der er omhandlet i artikel 6, stk. 3. Afbødningsforanstaltninger er foranstaltninger, som tager sigte på at minimere eller helt ophæve de negative virkninger på et område, der sandsynligvis vil opstå som følge af gennemførelsen af en plan eller et projekt.

Kompensationsforanstaltninger er på den anden side i snæver forstand uafhængige af projektet. De har til formål at kompensere for de negative virkninger af en plan eller et projekt (efter indførelsen af mulige afbødningsforanstaltninger i en plan eller et projekt), således at Natura 2000-nettets overordnede økologiske sammenhæng bevares. Kompensationsforanstaltningerne skal kunne kompensere fuldt ud for den skade, der påføres området og dets EU-beskyttede naturtyper og arter, og de skal være tilstrækkelige til at sikre, at Natura 2000-nettets overordnede sammenhæng beskyttes.

For at sikre, at Natura 2000-nettets overordnede sammenhæng beskyttes, skal de kompensationsforanstaltninger, der foreslås for en plan eller et projekt, navnlig:

| — | bidrage til bevaringen af de påvirkede naturtyper og arter i den berørte biogeografiske region eller inden for det samme udbredelsesområde, den samme trækrute eller det samme overvintringsområde i den berørte medlemsstat |
| --- | --- |

—

bidrage til bevaringen af de påvirkede naturtyper og arter i den berørte biogeografiske region eller inden for det samme udbredelsesområde, den samme trækrute eller det samme overvintringsområde i den berørte medlemsstat

| — | tilvejebringe funktioner, der svarer til de funktioner, der lå til grund for udvælgelsen af det oprindelige område, navnlig med hensyn til tilstrækkelig geografisk fordeling |
| --- | --- |

—

tilvejebringe funktioner, der svarer til de funktioner, der lå til grund for udvælgelsen af det oprindelige område, navnlig med hensyn til tilstrækkelig geografisk fordeling

| — | gælde i tillæg til de sædvanlige forpligtelser, der er omhandlet i direktivet, dvs. de kan ikke erstatte eksisterende forpligtelser som f.eks. gennemførelsen af Natura 2000-forvaltningsplaner. |
| --- | --- |

—

gælde i tillæg til de sædvanlige forpligtelser, der er omhandlet i direktivet, dvs. de kan ikke erstatte eksisterende forpligtelser som f.eks. gennemførelsen af Natura 2000-forvaltningsplaner.

I henhold til Kommissionens retningslinjer (34) kan kompensationsforanstaltninger som omhandlet i artikel 6, stk. 4, bestå af en eller flere af følgende:

| — | genskabelse af en tilsvarende naturtype eller biologisk forbedring af en forringet naturtype inden for et eksisterende udpeget område, såfremt dette går ud over områdets bevaringsmål |
| --- | --- |

—

genskabelse af en tilsvarende naturtype eller biologisk forbedring af en forringet naturtype inden for et eksisterende udpeget område, såfremt dette går ud over områdets bevaringsmål

| — | tilføjelse af et nyt område af tilsvarende eller bedre kvalitet og status end det oprindelige område til Natura 2000-netværket |
| --- | --- |

—

tilføjelse af et nyt område af tilsvarende eller bedre kvalitet og status end det oprindelige område til Natura 2000-netværket

| — | genskabelse af en tilsvarende naturtype eller biologisk forbedring af en forringet naturtype uden for et udpeget område, som derefter medtages i Natura 2000-netværket. |
| --- | --- |

—

genskabelse af en tilsvarende naturtype eller biologisk forbedring af en forringet naturtype uden for et udpeget område, som derefter medtages i Natura 2000-netværket.

De berørte naturtyper og arter skal som minimum kompenseres for i tilsvarende omfang, men det anbefales på det kraftigste, at der — i lyset af de høje risici og den videnskabelige usikkerhed, der er forbundet med genskabelse eller genoprettelse af forringede levesteder — anvendes forhold, der ligger et godt stykke over 1:1, for at sikre, at foranstaltningerne faktisk udmønter sig i den nødvendige kompensation.

Det er god praksis at gennemføre kompensationsforanstaltninger så tæt på det berørte område som muligt for at maksimere chancerne for at beskytte Natura 2000-netværket overordnede sammenhæng. Det foretrækkes derfor, at kompensationsforanstaltninger placeres inden for eller i nærheden af det berørte Natura 2000-område på et sted med egnede betingelser for gennemførelse af foranstaltningerne. Dette er imidlertid ikke altid muligt, og der skal derfor opstilles en række prioriteter, som anvendes ved søgningen efter steder, der opfylder habitatdirektivets krav. Under disse omstændigheder evalueres sandsynligheden for langsigtet succes bedst gennem videnskabelige peer-review-undersøgelser af tendenser.

Medlemsstaterne skal især være opmærksomme, hvis de negative virkninger af en plan eller et projekt berører sjældne naturtyper eller naturtyper, som først efter lang tid kan sikre de samme økologiske funktioner som før. For nogle naturtyper og arter vil det ikke være muligt at kompensere for eventuelle tab inden for en rimelig tidsramme, fordi deres udvikling tager årtier eller er teknisk umulig.

Endelig skal kompensationsforanstaltningerne skal være på plads og fuldt funktionsdygtige, inden arbejdet med planen eller projektet påbegyndes. Dette vil hjælpe med at afbøde projektets skadelige virkninger på arter og naturtyper ved at tilbyde dem alternative placeringer i kompensationsområdet. Hvis dette ikke kan opnås fuldt ud, bør de kompetente myndigheder kræve yderligere kompensation for de tab, der kan opstå i mellemtiden.

Oplysningerne om kompensationsforanstaltninger indgives til Kommissionen, inden de gennemføres, og inden planen eller projektet gennemføres. Oplysninger om kompensationsforanstaltninger bør derfor indgives til Kommissionen, straks de er vedtaget i planlægningsprocessen, for at give Kommissionen mulighed for at vurdere, om direktivets bestemmelser anvendes korrekt.

8.   ENERGITRANSMISSIONSINFRASTRUKTUR I HAVMILJØET

Dette afsnit af dokumentet omhandler virkninger vedrørende installation, drift og afvikling af energitransmissionsinfrastruktur i havmiljøet og forbindelser til nettet på land på tværs af tidevandsområder. De vigtigste komponenter i sådan infrastruktur er undersøiske kabler og rørledninger. Virkninger fra offshoretransformerstationer og LNG-terminaler samt skibstransport af olie og gas og den dermed forbundne infrastruktur, f.eks. havneanlæg og offshoreproduktionsplatforme, er ikke omfattet af dette dokument. Der foreligger oplysninger om de potentielle miljøvirkninger, som er forbundet med disse aktiviteter og infrastrukturer, og det bør bemærkes, at disse kan være væsentlige, f.eks. større olieudslip og indvirkning på Natura 2000-naturtyper og -arter i havet. Der foreligger også relevante retningslinjer fra en række kilder, herunder Europa-Kommissionen, OSPAR-konventionen (konventionen om beskyttelse af havmiljøet i det nordøstlige Atlanterhav), HELCOM-konventionen (konventionen om beskyttelse af havmiljøet i Østersøområdet) og IMO (Den Internationale Søfartsorganisation) om potentielle afbødningsforanstaltninger (35).

Den miljøvirkning af energitransmission i havet i Europa, der er forbundet med offshoreolie- og gasindustrien har været genstand for omfattende undersøgelser i mere end 50 år. I denne periode er der gennem erfaringer, nye teknologier og en forbedret forståelse af virkningerne indsamlet betydelige mænger oplysninger om, hvordan potentielle virkninger kan undgås og/eller afbødes. Disse oplysninger er ikke kun relevante for olie- og gasindustrien, men også for nyere havenergiteknologier som f.eks. havvindmøller, undervandsturbiner og potentiel fremtidig infrastruktur til opsamling og lagring af CO2 (CCS). Muligheder og tilgange til afbødende virkninger, som er baseret på god praksis fra hele Unionen og tredjelande, beskrives i dette afsnit, og der henvises til andre kilder til information om dette emne.

8.1.   Oversigt over nuværende energiinfrastruktur i EU's farvande

Den ulige globale fordeling af energikilder som f.eks. olie, gas, kul og endda visse vedvarende energikilder i forhold til de steder, hvor energiefterspørgslen er størst, betyder, at betydelige mængder energi i alle former transporteres i verden. En stor del af den infrastruktur, som er etableret for at transportere de nødvendige materialer befinder sig i havmiljøet. I Europa er denne infrastruktur ikke kun placeret på de relativt lavvandede områder af kontinentalsoklen, Østersøen, Det Irske Hav og Nordsøen, men også i de dybere områder af Middelhavet, Norske Rende og Atlanterhavet nord og vest for De Britiske Øer.

Kabler og rørledninger udgør den primære infrastruktur, og der er nye muligheder for at anvendelse eksisterende rørledninger, f.eks. til CCS-aktiviteter.

8.1.1.   Olie og gas

Olie og gas har været grundlaget for offshore-energiindustrien i Europas farvande i næsten 50 år lige fra opdagelsen af Brent- og Forties-feltet i Nordsøen i 1960'erne. Rørledninger af forskellige størrelser og konstruktionsmaterialer udgør den nødvendige infrastruktur til transport af væskerne under olie- og gasproduktion (tabel 2). Hjælpeudstyr, som indgå i infrastrukturen, omfatter betonmadrasser, som forankrer rørledninger til havbunden, og krydsninger, som kan være konstrueret ved brug af madrasser, cementsække og støbte betonkonstruktioner med dumpede sten som beskyttelse. Det anslås eksempelvis, at der er udlagt 35 000-45 000 betonmadrasser på og omkring undersøisk olie- og gasinfrastruktur i Det Forenede Kongeriges sektor af Nordsøen, og mere end 45 000 km rørledning og kabler (Oil & Gas UK, 2013).

Tabel 2

Overordnet kategorisering af rørledninger i drift i Nordsøen

(figur 1 fra Oil & Gas UK, 2013)

| Rørledning Beskrivelse | Typiske dimensioner | Anvendelse | Primære konstruktionsmaterialer | Yderligere belægninger |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Trunklines | Diameter op til 44 tommer, længde op til 840 km | Primær eksportinfrastruktur for olie og gas | Kulstofstål | Korrosionshindrende belægning plus betonvægtbelægning |
| Faste flowlines | Diameter op til 16 tommer, længde højst 50 km | Flowlines og sammenkoblingsspoler i felt | Kulstofstål eller højspecifikationslegering | Korrosionshindrende polymerbelægning |
| Fleksibel flowline | Diameter op til 16 tommer, længde op til 10 km | Flowlines og sammenkoblingsspoler i felt | Kerne af højspecifikationslegering og polymerlag, endebeslag af legeringer | Eksterne polymerbelægninger |
| Forbindelsesledninger | Diameter 2-8 tommer, længde op til 50 km | Distribution af kemikalier, hydraulik og kommunikation | Termoplastrør eller højspecifikationsstållegeringer, stålarmeret beskyttelse | Eksterne polymerbelægninger |
| Elkabler | Diameter 2-4 tommer, længde op til 300 km | Eldistribution mellem og inden for felter | Kerne af kobber med stålarmeret beskyttelse | Eksterne polymerbelægninger |

Rørledning Beskrivelse

Typiske dimensioner

Anvendelse

Primære konstruktionsmaterialer

Yderligere belægninger

Trunklines

Diameter op til 44 tommer, længde op til 840 km

Primær eksportinfrastruktur for olie og gas

Kulstofstål

Korrosionshindrende belægning plus betonvægtbelægning

Faste flowlines

Diameter op til 16 tommer, længde højst 50 km

Flowlines og sammenkoblingsspoler i felt

Kulstofstål eller højspecifikationslegering

Korrosionshindrende polymerbelægning

Fleksibel flowline

Diameter op til 16 tommer, længde op til 10 km

Flowlines og sammenkoblingsspoler i felt

Kerne af højspecifikationslegering og polymerlag, endebeslag af legeringer

Eksterne polymerbelægninger

Forbindelsesledninger

Diameter 2-8 tommer, længde op til 50 km

Distribution af kemikalier, hydraulik og kommunikation

Termoplastrør eller højspecifikationsstållegeringer, stålarmeret beskyttelse

Eksterne polymerbelægninger

Elkabler

Diameter 2-4 tommer, længde op til 300 km

Eldistribution mellem og inden for felter

Kerne af kobber med stålarmeret beskyttelse

Eksterne polymerbelægninger

Olie- og gasrørledninger findes i alle regionale havområder i Europa. Middelhavet transporterer tre rørledninger gas direkte fra Nordafrika til Spanien og Italien. Rørledninger og kabler, som er forbundet med de store olie- og gasprojekter i den nordlige del af Nordsøen, gasprojekter i den sydlige del Nordsøen og produktionsbrønde i Det Irske Hav, Det Keltiske Hav, Biscayabugten og Cadizbugten, er også en del af transmissionsinfrastrukturen (OSPAR, 2010).

Undersøiske kabler, som er forbundet med offshoreolie og -gas, er en anden komponent. Der anvendes fire forskellige typer til vekselstrømstransmission: olieisolerede kabler med en eller tre ledere og PEX-isolerede kabler med en eller tre ledere. Disse er ikke kun steget i antal under sektorens udvikling gennem de sidste 50 år, men også i teknisk kompleksitet til et punkt, hvor visse offshoreinstallationer, f.eks. flydende produktionsanlæg med lagrings- og afskibningsfunktioner, kan strømforsynes fra landbaserede anlæg via undersøiske kabler.

8.1.2.   Offshorevind-, bølge- og tidevandsenergi

I de sidste to årtier har væksten i den europæiske industri for vedvarende energi omfattet en udvidelse til havmiljøet. Først blev der bygget et mindre antal vindmøller tæt på kysten i Nordsøen og Østersøen med en produktionskapacitet på under 1 MW. Vindmøllestørrelse og projektomfang er steget, og ændringer i teknologien og økonomien bag havvindmøller har gjort det muligt at opføre vindmøller i dybere områder i nogle tilfælde mere end 20 km fra kysten. Størstedelen af den nuværende havvindmøllekapacitet findes i Nordsøen (figur 10, tabel 3) (36). Den største af disse vindmølleparker, London Array ud for Themsens udmunding (175 vindmøller med en samlet kapacitet på 630 MV), er i dag verdens største havvindmøllepark.

Figur 10

| Installeret kapacitet — Kumulativ andel pr. land (MW)

  Det Forenede Kongerige har den største installerede havvindmøllekapacitet i Europa og tegner sig for 40,8 % af alle installationer. Derefter kommer Tyskland med 32,5 %. Selv om kapaciteten ikke blev udvidet i 2016, er Danmark stadig det tredjestørste marked med 10,1 %, og Nederlandene (8,8 %) har overhalet Belgien (5,6 %) og har nu den fjerdestørste andel i Europa | |
| --- | --- |

Installeret kapacitet — Kumulativ andel pr. land (MW)

Det Forenede Kongerige har den største installerede havvindmøllekapacitet i Europa og tegner sig for 40,8 % af alle installationer. Derefter kommer Tyskland med 32,5 %. Selv om kapaciteten ikke blev udvidet i 2016, er Danmark stadig det tredjestørste marked med 10,1 %, og Nederlandene (8,8 %) har overhalet Belgien (5,6 %) og har nu den fjerdestørste andel i Europa

Image

Tabel 3

Installeret havvindmøllekapacitet i Europa ved udgangen af 2016 (Wind Europe, 2016)

| LAND | BE | DE | DK | ES | FI | IE | NL | NO | SE | UK | I ALT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Antal vindmølleparker | 6 | 18 | 13 | 1 | 2 | 1 | 6 | 1 | 5 | 28 | 81 |
| Antal tilsluttede vindmøller | 182 | 947 | 517 | 1 | 11 | 7 | 365 | 1 | 86 | 1 472 | 3 589 |
| Installeret kapacitet | 712 MW | 4 108 MW | 1 271 MW | 5 MW | 32 MW | 25 MW | 1 118 MW | 2 MW | 202 MW | 5 156 MW | 12 631 MW |

LAND

BE

DE

DK

ES

FI

IE

NL

NO

SE

UK

I ALT

Antal vindmølleparker

6

18

13

1

2

1

6

1

5

28

81

Antal tilsluttede vindmøller

182

947

517

1

11

7

365

1

86

1 472

3 589

Installeret kapacitet

712 MW

4 108 MW

1 271 MW

5 MW

32 MW

25 MW

1 118 MW

2 MW

202 MW

5 156 MW

12 631 MW

Infrastrukturen til energitransmission fra havvindmølleparker omfatter undersøiske transmissionskabler med ilandførings- og overgangssteder. Da anlæggenes antal og størrelse er vokset, er der sket en tilsvarende stigning i tætheden af kabelnet tæt på kysten og i antallet af eksportkabler og kabler inden for parker og felter. Vindmølleparken Horns Rev 2 har f.eks. 70 km kabler mellem vindmøllerne (37) (figur 11), og der er udlagt mere end 200 km kabler mellem vindmøllerne i London Array-havvindmølleparken. Både vekselstrømskabler (AC) og højspændingskabler med jævnstrøm bruges afhængigt af transmissionskravene og omkostningerne.

Figur 11

Kabler mellem vindmøller i havvindmølleparken Horns Rev 2

Image

Sammenlignet med havvind befinder teknologien til at udnytte energien fra bølger og tidevandsstrømme sig i en relativt tidlig fase, for så vidt angår kommerciel udvikling. Den er imidlertid nået til det punkt, hvor store prototyper installeres, som i nogle tilfælde overfører energi til nettet. De omfatter konstruktioner, som er fritflydende, delvist undersøiske og fastgjorte til havbunden med forankrings-, monopol- og gravitationsfundamenter (38). Specifikke udviklingszoner i EU's medlemsstater, herunder testanlæg, netinfrastruktur og licenser, er tilgængelige for udviklere i Irland, Danmark, Det Forenede Kongerige, Portugal, Finland, Spanien, Frankrig og Italien. I Europa var der over 14 MW installeret kapacitet ved udgangen 2016 (39), største del i Det Forenede Kongeriges farvande. European Marine Energy Centre (EMEC) i Orkney er det første nettilsluttede test- og akkrediteringsanlæg i fuld skala med virkelige havforhold og »Wave Hub« ud for Cornwalls nordkyst, som har en fælles offshoreinfrastruktur til demonstration og test af bølgeenergianlæg.

Den transmissionsinfrastruktur, som skal etableres fra bølge- og strømanlæg, vil sandsynligvis svare til vekselstrømstransmissionsinfrastrukturen til havvind, men højspændingskabler kan også overvejes i fremtiden. Da disse anlæg skal installeres i mere urolige miljøer, herunder klippehavbund med kraftig strøm, kan der imidlertid blive behov for mere avancerede fortøjningssystemer. På det nuværende udviklingstrin er produktionsanlæggene placeret tæt på kysten med lavere krav til kabler og transformerstationer sammenlignet med den mere modne havvindmøllesektor.

8.1.3.   Opsamling og lagring af CO2 (CCS)

Opsamlingen af CO2 fra forbrændingen af fossile brændstoffer og dens transport til og oplagring i geologiske formationer under havbunden er et relativt nyt tiltag i energisektoren. Processen kan omfatte transport af CO2 i rørledninger fra landbaserede anlæg til oplagringssteder i havet og fra produktionsanlæg på havet til land til behandling og derefter tilbage havet til oplagring. Indtil videre omfatter de relevante erfaringer i havmiljøet Enhanced Oil Recovery (EOR) (i det norske Sleipner West-gasfelt i den nordlige del af Nordsøen) og opsamling og lagring af CO2 fra Snøhvit-gasfeltet, som er blevet ført i et 152 km langt rør tilbage til feltet til injektion i en dyb offshoresaltformation (40). CO2 komprimeres til dets tætte fase (dvs. flydende eller overkritiske fase), så der opnås et effektivt flow.

8.1.4.   Transmissionsnet

Der findes flere mellemstore og store HVDC-sammenkoblinger på tværs af Østersøen. De omfatter forbindelser mellem Finland og Sverige, Sverige og Polen, Danmark og Tyskland samt Sverige og Tyskland. Den 580 km lange NorNed-forbindelse i Nordsøen, som forbinder Norges og Nederlandenes elnet, er verdens længste undersøiske højspændingskabel. Der findes på nuværende tidspunkt kun en eltransmissionsrute mellem de sydlige og østlige middelhavslande og EU's medlemsstater, mellem Marokko og Spanien, men andre forbindelser er under planlægning, f.eks. mellem Tunesien og Italien (idriftsættes inden 2017). Andre eksempler er de undersøiske forbindelser mellem Italien og Grækenland, Korsika og Italien og Sardinien til det italienske fastland.

8.1.5.   Prognoser

Den fremtidige energitransmissionsinfrastruktur i havene omkring Europa vil kræve vedligeholdelse, opgradering med henblik på udvidelse og afvikling. Dette vil være nødvendigt for at udnytte de eksisterende ressourcer bedst muligt med henblik på at udvide kapaciteten (til offshoreproduktion af vedvarende energi) og drage fordel af nyere produktionsteknologier til havs. Ændringer drives også af strategiske spørgsmål, f.eks. behovet for bedre energiforsyningssikkerhed, systemoptimering og transmissionsomkostninger.

Nordsøen giver unikke muligheder for at producere en betydelig mængde kulstoffattig og hjemmehørende energi tæt på den del af Europa, hvor en stor del af dets BNP genereres. Indtil 2030 forventes det, at denne nye produktion primært vil ske i havvindmølleparker. Der er også et væsentligt potentiale for integration af elhandelen og -markedet, som vil fjerne de strukturelle forskelle i elpriserne (engros) mellem markederne i regionen (hvor priserne i Det Forenede Kongerige er betydeligt højere end på kontinentet). Nordsøen giver også mulighed for demonstration og storskalainstallation af nye kulstoffattige teknologier, f.eks. CCS, bølge- og tidevandsenergi og offshoreenergioplagring.

Forbedret sammenkobling og koordinering af et offshorenet vil være afgørende for udnyttelsen af dette potentiale. Et integreret energiressourcesystem i de nordlige havområder vil styrke den økonomiske vækst og skabelsen af højtkvalificerede job i regionen. Udviklingen af et sådant system vil gavne alle lande i medfør af de mange komplementariteter mellem landenes energiprofiler.

Den nuværende havinfrastruktur transporter store mængder olie og gas på tværs af Europa og til tredjelande. Dette vil ikke kun fortsætte i fremtiden, men vil sandsynligvis blive suppleret, efterhånden som produktionen længere til havs bliver rentabel, og der gøres nye opdagelser, f.eks. i kulbrintefelterne i Levantbassinet i den østlige del af Middelhavet. Der er fremsat infrastrukturforslag vedrørende transport af gas fra Rusland, Den Kaspiske Region, Mellemøsten, den østlige del af Middelhavet og Nordafrika til Unionen. Flere af disse forslag omfatter sektioner af undersøiske rørledninger i Sortehavet, Middelhavet og Adriaterhavet.

Infrastrukturbehovene til CCS i Europa er uklare, idet det er vanskeligt at forudsige de dermed forbundne rørledningskrav, selv om nogle forslag nu er i offentlig høring.

Det forventes også, at der vil blive behov for infrastruktur til integration af en stigende mængde offshoreproduktion fra vedvarende energikilder. Vækst i denne sektor vil kræve en tilsvarende udvidelse af kablerne til at overføre elektricitet mellem produktionsstederne og nettene på land og en forstærkning af nettet på land. European Wind Energy Association (nu Wind Europe) anslår, at der inden 2020 vil være 24,6 GW installeret kapacitet. Inden 2030 kan havvindmøllekapaciteten nå op på 150 GW, hvilket kan dække omkring 14 % af EU's forventede elektricitetsbehov (41). På mellemlang sigt forventer industrien, at Nordsøen fortsat vil være den primære region for offshoreinstallationer, men at Atlanterhavet og Østersøen også vil tiltrække vigtige udviklingsprojekter.

Elproduktion fra bølge- og tidvandsenergi i kommerciel skala er ikke så langt fremme som havvind. Det anslås, at denne sektor vil levere 120 MV i 2020 i Det Forenede Kongerige (42), mens den spanske regering i sin plan for vedvarende energi har fastsat et mål om årlig installation af havenergi på 20-25 MW i perioden 2016-2020. Det anslås, at Europas største forsyningsselskaber overvejer projekter svarende til 2 GW.

Et fintmasket offshorenet, som forbinder klynger af havvindmølleparker med centraler, og som forbinder disse centraler til sammenkoblingssteder, vil sikre væsentlige velfærdsfordele sammenlignet med traditionelle radiale forbindelser mellem hver enkelt vindmøllepark og kysten. Disse fordele vil også omfatte en væsentlig reduktion i den samlede undersøiske kabellængde, og de skrøbelige og værdifulde kystzoner skal ikke krydses så ofte, når kablerne til kysten samles i bundter. North Seas Countries Offshore Grid Initiative (NSCOGI), som blev etableret i 2009 og har deltagelse af ni EU-medlemsstater og Norge samt Kommissionen, har undersøgt mulige netudformninger med henblik på at udvikle et offshorenet, herunder gennem NorthSeaGrid-projektet (43) og en undersøgelse af fordelene ved et fintmasket offshorenet (44). I Middelhavet fremmer MEDRING sammenkoblinger mellem elsystemerne i Middelhavsområdet. Dette omfatter planer om flere sammenkoblinger, som skal forsyne norden med elektricitet fra det betydelige potentiale for vedvarende vind- og solenergi i den sydlige del af Middelhavet (45).

På baggrund af det konstaterede behov for øget netkapacitet fremsættes der forslag til flere infrastrukturprojekter. De omfatter undersøiske elkabelforbindelser, som kan forbedre forbindelserne mellem littorale lande. Norge og Det Forenede Kongerige har planer om en 700 km lang sammenkobling inden 2020, og en sammenkobling mellem Tyskland og Norge tages i brug i 2018. En række projekter forventes også at forbedre sammenkoblingerne mellem Det Forenede Kongerige og Irland og kontinentet. Forskellige muligheder for at integrere elektricitet fra havvindmølleparker i offshorenet drøftes også. I North Sea Grid-projektet er der blevet udpeget 16 sammenkoblingsprojekter, som er under udvikling, og som i nogle tilfælde har potentiale til at udvikle sig til et »North Sea Grid« (46).

Prioriterede energiinfrastrukturkorridorer og -områder udpeget i bilag I til TEN-E-forordningen (47) omfatter offshoreelnettet i de nordlige have (NSOG) som en prioriteret elkorridor og sammenkoblingsplanen for det baltiske energimarked (BEMIP gas) som en prioriteret gaskorridor. De prioriterede tematiske områder i TEN-E, som er mest relevante for havenergiinfrastruktur, er at rumme den stadig stigende overskudsproduktion af vindenergi i og omkring de nordlige have og Østersøen og infrastruktur til et grænseoverskridende kuldioxidnet.

Endelig bør det bemærkes, at afvikling af energiinfrastruktur også er relevant. I Nordsøen er dette sket siden 1990'erne, idet systemerne nærmer sig slutningen af deres levetid.

8.2.   NATURA 2000 i havmiljøet

I december 2014 var der etableret mere end 3 000 Natura 2000-havområder, som dækker mere end 300 000 km2. Dette svarer til lidt mere end 5 % af Europas have. Dækningen varierer afhængigt af afstanden fra kysten, idet de fleste områder er beliggende tæt på kysten. Natura 2000-havområder dækker f.eks. 33 % af de europæiske have inden for 0-1 sømil fra kysten, men kun 2 % af området mellem 12 sømilegrænsen og grænsen for den eksklusive økonomiske zone. Der er gjort betydelige fremskridt med etableringen af områder i de senere år, og medlemsstaterne fortsætter deres arbejde. Ifølge vurderingen for perioden 2007-2012, som er gennemført i henhold til habitatdirektivets artikel 17, er imidlertid kun 9 % af de marine levesteder og 7 % af de marine arter i gunstig tilstand, mens 64 % af vurderingerne af marine arter og omkring 25 % af vurderingerne af marine levesteder blev klassificeret som ukendte (48).

De generelle krav i habitatdirektivet og fugledirektivet, herunder etablering og forvaltning af Natura 2000-netværk, er beskrevet i dette dokuments kapitel 2. I dette kapitel fremhæves og beskrives de aspekter, som især er relevante for planlægningen eller gennemførelsen af nye energiinfrastrukturplaner og -projekter i havmiljøet, herunder sammenhæng med havstrategirammedirektivet.

8.2.1.   Beskyttelsen af miljø, levesteder og arter i havet

I habitatdirektivet opstilles omkring 230 naturtyper i bilag I, hvis bevaring og opnåelse af gunstig bevaringsstatus kræver udpegning af særlige bevaringsområder. Ti af disse naturtyper behandles som »marine« i forbindelse med rapporter:

| — | 1110 Sandbanker med lavvandet vedvarende dække af havvand |
| --- | --- |

—

1110 Sandbanker med lavvandet vedvarende dække af havvand

| — | 1120 Posidonia-bevoksninger |
| --- | --- |

—

1120 Posidonia-bevoksninger

| — | 1130 Flodmundinger |
| --- | --- |

—

1130 Flodmundinger

| — | 1140 Mudder og sandflader blottet ved ebbe |
| --- | --- |

—

1140 Mudder og sandflader blottet ved ebbe

| — | 1150 Kystlaguner og strandsøer |
| --- | --- |

—

1150 Kystlaguner og strandsøer

| — | 1160 Større lavvandede bugter og vige |
| --- | --- |

—

1160 Større lavvandede bugter og vige

| — | 1170 Rev |
| --- | --- |

—

1170 Rev

| — | 1180 Undersøiske formationer forårsaget af udstrømmende gas |
| --- | --- |

—

1180 Undersøiske formationer forårsaget af udstrømmende gas

| — | 1650 Boreale smalle havarme i Østersøen |
| --- | --- |

—

1650 Boreale smalle havarme i Østersøen

| — | 8330 Havgrotter, der står helt eller delvis under vand |
| --- | --- |

—

8330 Havgrotter, der står helt eller delvis under vand

Nogle af disse naturtyper forekommer i kystegne, mens andre forekommer i lavvandede og dybere havområder (49). Havgrotter, der står helt eller delvis under vand, er sandsynligvis den naturtype, som sjældnest kommer i berøring med havenergiinfrastruktur, men de øvrige kan potentielt overlappe og være følsomme for aktiviteter i forbindelse med anlæg, vedligeholdelse og afvikling af havenergiinfrastruktur.

I henhold til habitatdirektivet og fugledirektivet skal der også gennemføres beskyttelsesforanstaltninger for visse havarter, hvoraf de fleste er meget mobile. Med hensyn til habitatdirektivet drejer det sig om hvaler, sæler, krybdyr, fisk, hvirvelløse dyr og planter, der er opført i bilag II eller IV. Ved fugledirektivet fastlægges der generel beskyttelse af alle naturligt forekommende vilde fuglearter i Unionen, herunder havfugle.

Udviklere og planlæggere skal vurdere sårbarheden og de potentielle virkninger af havenergiinfrastruktur på disse marine naturtyper og arter, både i og uden for Natura 2000-områder.

Hvis en aktivitet ikke anses for en plan eller et projekt i henhold til artikel 6, stk. 3, skal medlemsstaterne alligevel sikre, at de arter og naturtyper, for hvilke et område er udpeget, ikke forringes, i henhold til artikel 6, stk. 2. Hvis aktiviteterne er direkte forbundet med eller er nødvendige for områdets forvaltning (i henhold til artikel 6, stk. 3), er en passende vurdering muligvis heller ikke påkrævet.

I henhold til habitatdirektivets artikel 12 og fugledirektivet artikel 5 skal medlemsstaterne beskytte henholdsvis bilag IV- arter af fællesskabsinteresse og alle vilde fugle i hele deres udbredelsesområde i Unionen.

EU's havstrategirammedirektiv blev vedtaget i juni 2008. Ved direktivet skabes en ramme, inden for hvilken medlemsstaterne skal træffe de fornødne foranstaltninger til at opnå eller opretholde en god miljøtilstand i havmiljøet senest i år 2020 (artikel 1, stk. 1). Hovedformålet er at beskytte, bevare og forebygge forringelse af havmiljøet og, hvor det er muligt, genoprette Europas marine økosystemer i områder, hvor de er blevet negativt påvirket, og at forebygge og reducere tilførsler i havmiljøet (artikel 1, stk. 2, litra a) og b)). Der opstilles 11 kvalitative deskriptorer til beskrivelse af en god miljøtilstand i bilag I, hvoraf flere kan blive påvirket af installation, vedligeholdelse og afvikling af havenergiinfrastruktur. De omfatter deskriptor 1 (biodiversitet), deskriptor 6 (havbundens integritet), deskriptor 11 (indførelse af energi, herunder undervandsstøj), deskriptor 7 (hydrografiske egenskaber), deskriptor 8 (forurenende stoffer) og deskriptor 10 (affald i havet).

To brede kategorier af naturtyper er omfattet af vurdering, bestemmelse og overvågning af god miljøtilstand: dominerende naturtyper og særlige naturtyper. Sidstnævnte omfatter navnlig naturtyper, der er anerkendt eller udpeget i EU-lovgivning (f.eks. habitatdirektivet og fugledirektivet) eller internationale konventioner som naturtyper af særlig videnskabelig eller biodiversitetsmæssig interesse. Overlapningen med marine naturtyper opført i henhold til habitatdirektivet fremgår af tabel 4. I havstrategirammedirektivet fokuseres der ikke på bestemte arter, men alle elementer af den marine biodiversitet. Alle arter, som er omfattet af habitatdirektivet og fugledirektivet, er derfor også omfattet af havstrategirammedirektivet som en del af vurderingen af god miljøtilstand.

Tabel 4

Potentiel overlapning mellem marine naturtyper efter havstrategirammedirektivet og habitatdirektivet (50)

| Dominerende havbundsnaturtyper efter havstrategirammedirektivet | NATURTYPER OPFØRT I HABITATDIREKTIVETS BILAG I OG BETEGNET SOM »MARINE« I ARTIKEL 17-RAPPORTER |
| --- | --- |
| 1110
  Sandbanker med lavvandet vedvarende dække af havvand | 1120

  Posidonia-bevoksninger | 1130
  Flodmundinger | 1140
  Mudder og sandflader blottet ved ebbe | 1150
  Kystlaguner og strandsøer | 1160
  Større lavvandede bugter og vige | 1170
  Rev | 1180
  Undersøiske formationer forårsaget af udstrømmende gas | 1650
  Boreale smalle havarme i Østersøen | 8330
  Havgrotter, der står helt eller delvis under vand |
| Littoral klippe, sten og biogent rev | | | | | | | | Disse formationer kan forekomme i forskellige dominerede natur-typer | | |
| Littoralt sediment | | | | | | | | | |
| Littoral klippe, sten og biogent rev på lavt vand | | | | | | | | | |
| Sublittoralt groft sediment på lavt vand | | | | | | | | | |
| Sublittoralt sand på lavt vand | | | | | | | | | |
| Sublittoralt mudder på lavt vand | | | | | | | | | |
| Sublittoralt blandet sediment på lavt vand | | | | | | | | | |
| Littoral klippe, sten og biogent rev på sokkel | | | | | | | | | |
| Sublittoralt groft sediment på sokkel | | | | | | | | | |
| Sublittoralt sand på sokkel | | | | | | | | | |
| Sublittoralt mudder på sokkel | | | | | | | | | |
| Sublittoralt blandet sediment på sokkel | | | | | | | | | |
| Øverste bathyal klippe og biogent rev | | | | | | | | | |
| Øverste bathyalt sediment | | | | | | | | | |
| Nederste bathyal klippe, sten og biogent rev | | | | | | | | | |
| Nederste bathyalt sediment | | | | | | | | | |
| Abyssal klippe og biogent rev | | | | | | | | | |
| Abyssalt sediment | | | | | | | | | |
| Flodmundinger (1130) findes oftest i overgangsområder omhandlet i fugledirektivet og falder derfor oftest uden for havstrategirammedirektivets anvendelsesområde. Kystlaguner og strandsøer (1150) er omfattet af havrapporter, hvis de har permanent forbindelse til havet. Naturtyper i kystegne (f.eks. Atlanterhavs-strandenge (1330) og vadegræssamfund (1320)) er omfattet af rapporter om landområder i henhold til habitatdirektivet, men kan forekomme i kystområder omhandlet i fugledirektivet og er derfor omfattet af havstrategirammedirektivets anvendelsesområde. |

Dominerende havbundsnaturtyper efter havstrategirammedirektivet

NATURTYPER OPFØRT I HABITATDIREKTIVETS BILAG I OG BETEGNET SOM »MARINE« I ARTIKEL 17-RAPPORTER

1110

Sandbanker med lavvandet vedvarende dække af havvand

1120

Posidonia-bevoksninger

1130

Flodmundinger

1140

Mudder og sandflader blottet ved ebbe

1150

Kystlaguner og strandsøer

1160

Større lavvandede bugter og vige

1170

Rev

1180

Undersøiske formationer forårsaget af udstrømmende gas

1650

Boreale smalle havarme i Østersøen

8330

Havgrotter, der står helt eller delvis under vand

Littoral klippe, sten og biogent rev

Disse formationer kan forekomme i forskellige dominerede natur-typer

Littoralt sediment

Littoral klippe, sten og biogent rev på lavt vand

Sublittoralt groft sediment på lavt vand

Sublittoralt sand på lavt vand

Sublittoralt mudder på lavt vand

Sublittoralt blandet sediment på lavt vand

Littoral klippe, sten og biogent rev på sokkel

Sublittoralt groft sediment på sokkel

Sublittoralt sand på sokkel

Sublittoralt mudder på sokkel

Sublittoralt blandet sediment på sokkel

Øverste bathyal klippe og biogent rev

Øverste bathyalt sediment

Nederste bathyal klippe, sten og biogent rev

Nederste bathyalt sediment

Abyssal klippe og biogent rev

Abyssalt sediment

Flodmundinger (1130) findes oftest i overgangsområder omhandlet i fugledirektivet og falder derfor oftest uden for havstrategirammedirektivets anvendelsesområde. Kystlaguner og strandsøer (1150) er omfattet af havrapporter, hvis de har permanent forbindelse til havet. Naturtyper i kystegne (f.eks. Atlanterhavs-strandenge (1330) og vadegræssamfund (1320)) er omfattet af rapporter om landområder i henhold til habitatdirektivet, men kan forekomme i kystområder omhandlet i fugledirektivet og er derfor omfattet af havstrategirammedirektivets anvendelsesområde.

8.2.2.   Støtteforanstaltninger og nyttige informationskilder

Den Europæiske Union og dens medlemsstater og andre europæiske lande er kontraherende parter i forskellige relevante internationale miljøkonventioner og -aftaler. Disse har hjulpet med at forme de retlige rammer for EU's biodiversitetspolitik og -lovgivning og har medvirket til at definere forholdet mellem Unionen og andre lande. Europæiske og nationale retsakter om natur og biodiversitet skal til fulde opfylde de forpligtelser, der er indgået inden for rammerne af sådanne konventioner og aftaler. De konventioner og aftaler, som er mest relevante for bevaring af biodiversitet i Europa i forbindelse med havenergiinfrastrukturer, er beskrevet i det følgende.

Konventionen om beskyttelse af havmiljøet i det nordøstlige Atlanterhav (OSPAR) udgør et grundlag for samarbejdet mellem 15 lande langs Europas vestlige kyster og afvandingsområder og Unionen om beskyttelse af havmiljøet i det nordøstlige Atlanterhav. I OSPAR-strategien om biologisk diversitet og økosystemet udpeges udlægning, vedligeholdelse og afvikling af kabler og rørledninger som en af de menneskelige aktiviteter, der kan påvirke havmiljøet negativt. Den potentielle indvirkning af rørledninger er blevet vurderet af OSPAR's Joint Assessment and Monitoring Programme (JAMP) som et led i en evaluering af olie- og gasindustriens omfang, input og indvirkning (OSPAR, 2009a), mens OSPAR's Biodiversity Committee har vurderet miljøvirkningerne af undersøiske kabler (OSPAR, 2009). OSPAR har også udarbejdet »Guidelines on Best Environmental Practice in Cable Laying and Operation«, herunder de mulige afbødningsforanstaltninger (OSPAR, 2012). OSPAR's søsterorganisation, BONN Agreement (51), arbejder også med en integreret tilgang til forvaltning af virkningen af utilsigtede udslip af olie og andre farlige stoffer til havmiljøet.

Konventionen om beskyttelse af havmiljøet i Østersøområdet (HELCOM, »Helsingforskonventionen«) omfatter Østersøen og alle indre farvande i dens afvandingsområder. Alle lande, der støder op til Østersøen, plus Unionen er kontraherende parter. Baltic Sea Action Plan (2007), som er udarbejdet inden for HELCOM og vedtaget af alle kystlande og Unionen, indeholder en aftale om, at alle kontraherende parter skal benytte relevante procedurer for at undgå, forebygge, begrænse og om muligt neutralisere væsentlige skadelige indvirkninger på miljøet forårsaget af offshoreinstallationer, herunder undersøiske kabler og rørledninger.

De kontraherende parter i konventionen om beskyttelse af Middelhavets havmiljø og kystområder (»Barcelonakonventionen«) har forpligtet sig til »forebygge, begrænse og bekæmpe forurening af Middelhavet og beskytte og forbedre havmiljøet i dette område« (artikel 4, stk. 1). De forpligtelser, der er særligt relevante i forbindelse med havenergiinfrastrukturer, er forpligtelserne vedrørende forurening som følge af undersøgelse og udnyttelse af kontinentalsoklen og af havbunden og dennes undergrund (»Offshoreprotokollen«), som omhandler forureningsberedskab og -overvågning, som er blevet ratificeret af Unionen.

Konventionen af om vurdering af virkningerne på miljøet på tværs af landegrænserne (Espookonventionen) fremmer internationalt samarbejde og offentlighedens deltagelse i de situationer, hvor en planlagt aktivitets virkning på miljøet ventes at gå på tværs af landegrænserne. Store olie- og gasrørledninger er opført på listen over aktiviteter, som sandsynligvis vil have betydelig negativ grænseoverskridende virkning, og som bør underkastes den VVM-procedure, der er beskrevet i konventionen.

Konventionen om beskyttelse af migrerende arter af vilde dyr (»Bonnkonventionen«) har til formål at bevare migrerende arter i hele deres udbredelsesområde. Flere aftaler indgået inden for rammerne af denne konvention er relevante for forvaltningen af konflikter mellem migrerende dyr og havenergiinfrastruktur.

Aftale om beskyttelse af små hvaler i Østersøen, Nordøstatlanten, Det Irske Hav og Nordsøen (ASCOBANS): Denne aftale har til formål at koordinere foranstaltninger med henblik på at mindske de negative følger af bifangst, tab af naturtyper, havforurening og akustisk forstyrrelse mellem de ti parter. En resolution om negative virkninger af undervandsstøj på havpattedyr under anlægsaktiviteter vedrørende produktion af vedvarende energi blev vedtaget i 2009, og en resolution om de negative virkninger fra støj, fartøjer og andre former for forstyrrelse på små hvaler blev vedtaget i 2006. Begge er relevante for undersøgelsen af de potentielle virkninger af havenergiinfrastruktur.

Aftalen om bevarelse af hvalerne i Sortehavet, Middelhavet og tilgrænsende Atlanterhavsområder (ACCOBAMS) er en samarbejdsramme for bevaringen af den marine biodiversitet i Middelhavet og Sortehavet. Dens primære formål er at mindske truslen mod og forbedre kendskabet til hvaler i disse havområder. Aftalen omfatter resolutioner om vurdering og konsekvensanalyse af menneskeskabt støj, som er relevant for forvaltning af konflikter mellem hvaler, som er beskyttet i henhold til habitatdirektivet, og havenergiinfrastruktur. Der er også offentliggjort retningslinjer for afbødning af undervandsstøj (ACCOBAMS-MOP5, 2013).

8.3.   Potentielle virkninger og tilgange til afbødning

Miljøvirkningerne af energiinfrastruktur på den marine biodiversitet kan opstå fra biologisk, fysisk og kemisk belastning, idet de præcise virkninger afhænger af en række faktorer, herunder om infrastrukturen er i installations-, drifts- eller afviklingsfasen, tidspunktet og hyppigheden af arbejder, infrastrukturens omfang og beliggenhed. Belastninger af beskyttede naturtyper og arter kan være både indirekte og direkte, og virkninger kan være akutte eller kroniske. De potentielle indvirkninger på Natura 2000-naturtyper og -arter er opsummeret i tabel 5. Virkningerne og de potentielle afbødningsforanstaltninger er beskrevet i det følgende. Projekter skal vurderes fra sag til sag for at afgøre, om sådanne foranstaltninger er tilstrækkelige til at beskytte Natura 2000-interessen.

For havenergiinfrastrukturplaner og -projekter omfatter begrænsninger, som afgør, om en passende vurdering er tilstrækkelig, følgende:

| — | tilgængelighed af data, adgang til data og mulighed for at indsamle relevante data |
| --- | --- |

—

tilgængelighed af data, adgang til data og mulighed for at indsamle relevante data

| — | videnskabelig forståelse af økologiske processer, følsomheden af Natura 2000-naturtyper og arter i havet over for bestemte belastninger og af potentielle kumulative virkninger |
| --- | --- |

—

videnskabelig forståelse af økologiske processer, følsomheden af Natura 2000-naturtyper og arter i havet over for bestemte belastninger og af potentielle kumulative virkninger

| — | afbødningsstrategier — kort tidsrum for at afgøre effektiviteten, på forsøgsplan eller endnu ikke tilstrækkeligt udviklet |
| --- | --- |

—

afbødningsstrategier — kort tidsrum for at afgøre effektiviteten, på forsøgsplan eller endnu ikke tilstrækkeligt udviklet

| — | udviklingstype — ny, under stadig udvikling og kompliceret, da det kan have komponenter på både land og i havmiljøet. |
| --- | --- |

—

udviklingstype — ny, under stadig udvikling og kompliceret, da det kan have komponenter på både land og i havmiljøet.

For vedvarende havenergi [bølge- og tidevandskraft] har konsekvensanalyser analyser for en stor dels vedkommende haft fokus på produktionsapparater. Disse er endnu ikke sat i drift i et omfang, hvor de er kommercielt levedygtige. De potentielle miljøvirkninger af hele parker og deres krævede transmissionsinfrastruktur er derfor endnu ikke blevet testet. Der hersker også usikkerhed med hensyn til forståelsen af omfanget og kompleksiteten af de samlede og kumulative virkninger af havenergiinfrastrukturen i kombination med andre aktiviteter til havs, og derfor er der behov for strategisk planlægning, som det foreslås i kapitel 4. Der skal typisk gennemføres en vurdering i hver enkelt sag for at udpege typen og alvoren af de sandsynlige virkninger på baggrund af de områdespecifikke omstændigheder og tilgængelige data.

Tabel 5

Potentiel følsomhed for naturtyper og arter beskyttet under Natura 2000 over for belastninger i forbindelse med anlæg, vedligeholdelse og afvikling af havenergiinfrastruktur

| | FYSISK TAB/SKADE | BIOLOGISK FORSTYRRELSE/SKADE/TAB | HYDROLOGISK FORANDRING | FARLIGE STOFFER | ELEKTROMAGNETISKE FELTER |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sandbanker | V | V | V | V | |
| Posidonia-bevoksninger | V | V | V | V | |
| Flodmundinger | V | V | V | V | |
| Mudder og sandflader | V | V | V | V | |
| Kystlaguner og strandsøer | V | V | V | V | |
| Bugter og vige | V | V | V | V | |
| Rev | V | V | V | V | |
| Formationer forårsaget af udstrømmende gas | V | V | V | V | |
| Boreale smalle havarme i Østersøen | V | V | V | V | |
| Huler * | ? | ? | ? | V | |
| |
| Hvaler | ? | V | ? | V | |
| Sæler | ? | V | ? | V | |
| Krybdyr | ? | V | ? | V | |
| Fisk | ? | V | V | V | V |
| Hvirvelløse dyr | V | V | ? | V | |
| Planter | V | V | V | V | |
| Havfugle | | V | | V | |
| * | som usandsynlig trækrute |

FYSISK TAB/SKADE

BIOLOGISK FORSTYRRELSE/SKADE/TAB

HYDROLOGISK FORANDRING

FARLIGE STOFFER

ELEKTROMAGNETISKE FELTER

Sandbanker

V

V

V

V

Posidonia-bevoksninger

V

V

V

V

Flodmundinger

V

V

V

V

Mudder og sandflader

V

V

V

V

Kystlaguner og strandsøer

V

V

V

V

Bugter og vige

V

V

V

V

Rev

V

V

V

V

Formationer forårsaget af udstrømmende gas

V

V

V

V

Boreale smalle havarme i Østersøen

V

V

V

V

Huler *

?

?

?

V

Hvaler

?

V

?

V

Sæler

?

V

?

V

Krybdyr

?

V

?

V

Fisk

?

V

V

V

V

Hvirvelløse dyr

V

V

?

V

Planter

V

V

V

V

Havfugle

V

V

*

som usandsynlig trækrute

| + | forståelse af mekanismer og virkninger er stadig ringe |
| --- | --- |

+

forståelse af mekanismer og virkninger er stadig ringe

| ? | ukendt/dårligt forstået |
| --- | --- |

?

ukendt/dårligt forstået

—   
  Resumé af potentielle indvirkninger

Der foreligger betydelige mængder oplysninger om de potentielle virkninger af undersøiske rørledninger, da de i vid udstrækning og gennem lang tid har været brugt til at transportere olie og gas i havmiljøet. Kabellægning er også en meget udbredt teknologi, selv om de fleste oplysninger om potentielle miljøvirkninger kommer fra telekommunikationssektoren. De kabler, der bruges til energitransport, er generelt tungere og stivere og har en større diameter. Metoder til at undgå eller afbøde miljøvirkninger af både kabler og rørledninger er også blevet undersøgt og omfatter undgåelses- og afbødningsstrategier, som er relevante for Natura 2000-naturtyper og -arter.

De mest indlysende direkte virkninger er skade, forstyrrelse eller tab af bentiske naturtyper under udlægning af kabler og rørledninger. Det skyldes, at linjeføringen oftest går over områder med blødt sediment, hvor tracéring eller nedgravning skal foretages. Det berørte område afhænger i høj af de anvendte teknikker og maskiner og af sedimenttype, og det kan omfatte en zone inden for 10-20 m af linjen. Benthos i denne forstyrrede zone kan genoprettes, men ikke nødvendigvis til den samme kombination af arter, og genoprettelsestiden afhænger af sedimenttype og lokale forhold. Virkninger afhænger af omfanget og varigheden af ændringer og de områdespecifikke karakteristika. Forskellige sedimenttyper kan også blive tilført området og potentielt ændre dets karakter. Sublittorale sandbanker, bløde sedimentnaturtyper i bugter og vige, tidevandsmudder og -sandflader, søgræsbede, posidonia-bevoksninger og rev er nogle af de Natura 2000-naturtyper, som er sårbare over for direkte skader af naturtyper og foranstaltningerne forbundet med udlægning af kabler og rørledninger. I nogle tilfælde skal kabler også krydse klippehavbund. Skade på natursteder, f.eks. revmiljøer, kan ske, hvis der skal udhugges render i klippen.

Indførelsen af kunstige hårde overflader på kabler og rørledninger og klippeforstærkning og betonmadrasser til beskyttelse af driftsinfrastruktur eller afviklede rørledninger kan også have en lokal virkning, fordi de kan være grundlag for kolonisering af arter, som ikke er typiske for naturtyper på blødt sediment. Der er også mulighed for, at invasive fremmedarter koloniserer og spreder sig fra sådanne konstruktioner. Ændringer i turbiditet, havbundsstrømme og topografi er en anden potentiel belastning af bentiske samfund i nærheden af kabler og rørledninger, mens ændringer i fødeadfærd, forstyrrelse og fordrivelse under anlægsarbejder kan påvirke havpattedyr og havfugle, som er beskyttet i henhold til habitatdirektivet og fugledirektivet. Der vides mindre om virkningerne af de elektromagnetiske felter (EMF) omkring kabler, men de kan være et problem for fisk som f.eks. stør, som er beskyttet i henhold til habitatdirektivet, og som vides at kunne registrere sådanne felter. Varmeudledning kan også påvirke visse arter, som er følsomme over for endda små stigninger i den omgivende temperatur, men typen og betydningen af virkninger på bentiske samfund, f.eks. omkring sandbanker, kendes ikke. Reduktion og undgåelse af sådanne emissioner gennem kablernes udformning er omhandlet i afsnittet om afbødningsforanstaltninger.

Risiciene og de potentielle virkninger af kemisk forurening på Natura 2000-naturtyper og -arter er andre aspekter, som skal tages i betragtning. Disse kan opstå fra beskadigede rørledninger, forstyrrelse af forurenet sediment eller farlige stoffer eller kabelbrud. Emissioner fra fartøjer, der bruges til anlæg og vedligeholdelse af infrastruktur, kan påvirke vandkvaliteten, selv om det er vanskeligt at adskille disse fra udledninger, der mere generelt er forbundet med anlægs- og vedligeholdelsesarbejder på havet.

—   
  Resumé af potentielle afbødningsforanstaltninger

OSPAR Commission har opstillet et nyttigt resumé af potentielle afbødningsforanstaltninger, som kan minimere eller forhindre miljøvirkninger i forbindelse med undersøiske kabler (tabel 6) (52). Disse omfatter først og fremmest omhyggelig linjeføring og planlægning af anlægsarbejder, valg af de rigtige kabeltyper, hensigtsmæssig nedgravning af kabler og brug af inert materiale, hvis der er behov for et beskyttende lag. Forstyrrelse af havbunden, støj, forurening, kvælning, tab af naturtyper, korridorer til spredning af fremmedarter og kumulative virkninger er også relevante i forbindelse med anlæg og vedligeholdelse af undersøiske rørledninger.

Tabel 6

Mulige afbødningsforanstaltninger for at undgå eller minimere miljøvirkninger af forskellige menneskeskabte belastninger som følge af kabeludlægning og -drift (fra OSPAR, 2009)

| | Afbødningsforanstaltninger |
| --- | --- |
| Miljøvirkninger | Linjevalg | Udlægningstid | Nedgravningsteknik | Nedgravningsdybde | Kabeltype | Fjernelse |
| Forstyrrelse | x | x | x | (x) | (x) | Se tekst |
| Støj | (x) | (x) | (x) | | | |
| Varmeudledning | (x) | | | x | x | |
| Elektromagnetisk | | | | x | x | |
| Forurening | x | | (x) | (x) | x | x |
| Kumulative virkninger* | x | x | x | x | x | |
| x: vigtig foranstaltning, (x) mindre vigtig foranstaltning, * utilstrækkelig viden. |

Afbødningsforanstaltninger

Miljøvirkninger

Linjevalg

Udlægningstid

Nedgravningsteknik

Nedgravningsdybde

Kabeltype

Fjernelse

Forstyrrelse

x

x

x

(x)

(x)

Se tekst

Støj

(x)

(x)

(x)

Varmeudledning

(x)

x

x

Elektromagnetisk

x

x

Forurening

x

(x)

(x)

x

x

Kumulative virkninger*

x

x

x

x

x

x: vigtig foranstaltning, (x) mindre vigtig foranstaltning, * utilstrækkelig viden.

I de følgende afsnit redegøres der nærmere for de potentielle virkninger og afbødningsforanstaltninger i forbindelse med udlægning, drift og afvikling af kabler og rørledninger.

8.3.1.   Udlægning

Der bruges en lang række metoder til at udlægge undersøiske kabler og rørledninger. I områder med blødt sediment anvendes der plove og spuleudstyr hver for sig eller i kombination til at etablere render, som typisk er 1-3 m dybe, og samtidig nedgrave kabler og rørledninger i dem. Alternativt fjernes klapmateriale midlertidigt fra området eller deponeres langs kabel- eller rørledningsudlægningsstedet og fyldes senere tilbage i de etablerede render. Mortaliteten for hvirvelløse dyr vil sandsynligvis være højere langs den foreslåede linjeføring, hvis der anvendes nedspuling (hvor sedimentet under kablet gøres flydende, så kablet kan synke ned til en bestemt dybde), da der sker en øget forstyrrelse af sedimentet, og mange dyr vil blive eksponeret for rovdrift. Ved anvendelse af en plov kan de slæder, der understøtter ploven efterlade et fodaftryk, især i områder med blødt sediment. De potentielle virkninger under disse omstændigheder er øget sedimentkomprimering og forstyrrelse af den marine fauna. Spredningen af forstyrrelsen afhænger af zonens karakteristika og udlægningsmetode (53).

Nogle mobile arter kan undgå de forstyrrede områder, men det kan kun de færreste svampearter, og visse biogene rev, f.eks. hestemuslingebanker og mergelbanker, to naturtyper på sublittorale sandbanker, samt søgræsbede kan være særligt sårbare over for direkte tab eller kvælning af suspenderede sedimenter (f.eks. OSPAR 2010). Lokal beskadigelse af bentiske samfund af revnaturtyper kan også opstå, hvis kabler krydser områder med klippebund, enten ved abrasion eller udgravning af render gennem blød og hård klippe.

Resuspension og remobilisering af næringsstoffer og farlige stoffer under tracéring skaber risici i områder med forurenet sediment, mens ændringer i havbundsprofilen kan føre til ændringer i det hydrodynamiske system. Dette kan påvirke stabiliteten af sublittorale naturtyper, f.eks. sandbanker, og potentielt ændre de marine samfund i området. Endelig bør den potentielle virkning af idriftsættelsesaktiviteter tages i betragtning. For rørledninger omfatter dette gennempumpning med testvand, som indeholder biocider og antikorrosionsmidler. Sammensætningen og spredningen af testvand skal fastlægges, selv om øgede koncentrationer ved udledningsstederne generelt anses for at være kortvarige. Der foreligger tilstrækkelige oplysninger til at måle de potentielle virkninger på de marine samfund, som er knyttet til Natura 2000-naturtyper, og på beskyttede arter.

ÆNDRINGER I BENTISKE NATURTYPER, SAMFUND OG ARTER

De umiddelbare virkninger af udlægning af kabler og rørledninger er lokal beskadigelse, abrasion, fordrivelse og forstyrrelse af naturtyper og arter på havbunden omkring anlægsarbejderne (Söker et al. 2000). Bentiske samfund i og tæt på render kan påvirkes af sedimentspild, nedgravning, forstyrrelse, bundfældning af fint sediment og ændringer i de kemiske egenskaber gennem resuspension af forurenende stoffer eller forstyrrelse af anoxiske lag, men disse virkninger er kun kortvarige eller fører til mindre ændringer på længere sigt, hvis betydning det er vanskeligt at evaluere.

I en undersøgelse af virkninger og genoprettelse i forbindelse med en kabelrende i Rødsand, et Natura 2000-område i Danmark, med henblik på havvindmølleparken Nysted, blev der påvist betydelige forskelle i muslingesamfundet på lavt vand umiddelbart efter arbejderne. Skuddensiteten og biomassen for ålegræsrhizomer blev også reduceret i nærheden af renden (som følge af den kombinerede virkning af skygge og nedgravning), men blev ført tilbage til værdierne før anlægsarbejdet inden for to år (Birklund, 2003). Den bentiske makrofauna langs et undersøisk kabel i Østersøen mellem Sverige og Polen var også genoprettet uden væsentlige ændringer i sammensætningen, udbredelsen eller biomassen, som klart kunne tilskrives kabeludlægningen, efter et år (Andrulewicz et al., 2003).

Disse undersøgelser viser, at virkninger på samfund i sublittoralt blødt sediment, som f.eks. samfundene i lavvandede områder med sandbanker, kan være betydelige, men at de er relativt kortvarige og begrænset til en kabelkorridor med en bredde på omkring 10 m (OSPAR, 2009). Mere langvarige virkninger kan ses på biogene rev, der er sammensat af arter, som er følsomme over for kvælning, f.eks. mergelbanker, på undersøiske formationer forårsaget af udstrømmende gas eller på arter, som lever særligt længe og langsomt genoprettes, f.eks. hestemuslingebanker. De præcise virkninger afhænger af de tilstedeværende naturtyper og områdets karakteristika.

Bortset fra direkte beskadigelse omfatter potentielle belastninger fra anlægsarbejde for bentiske naturtyper og arter stigninger i turbiditet, frigivelse af forurenende stoffer og ændringer i sedimentsammensætning. Virkninger afhænger af omfanget og varigheden af ændringer og de områdespecifikke karakteristika. Blødt sediment, som flyttes til klipperev, eller naturtyper, der er følsomme over for kvælning, f.eks. posidonia-bevoksninger og mergelbanker, er et større problem end genetablering i områder i områder med lignende sedimentkarakteristika (Zucco et al., 2006; Hall-Spencer & Moore, 2000). Forskellige sedimenttyper kan også blive tilført området og potentielt ændre dets karakter. Ved havvindmølleparken Nysted i Danmark betød nødvendigheden af at tildække kabler nogen tid efter den indledende udlægning, at småsten skulle tilføres for at fylde renden i et område domineret af blødt sediment (Andrulewicz et al., 2003).

I områder med klipper, meget mobilt sand eller dybe områder, hvor havbunden er uegnet til nedgravning af kabler og rørledninger, kan infrastruktur beskyttes eller stabiliseres ved brug af klippeforstærkning og betonmadrasser. Der vil sandsynligvis opstå en midlertidig stigning i turbiditeten i nærheden af aktiviteter, selv når tracéring ikke finder sted. Dumpning af sten kan omfatte anbringelse af 1 ton sten pr. kvadratmeter, 5 m på hver side af rørledningen. Det medfører tilførsel af en betydelig mængde materiale, som er af en anden karakter end de eksisterende sedimenter i området inden udlægningen.

| Eksempler på afbødningsforanstaltninger for sublittorale naturtyper i Natura 2000-netværket

  Føringen af SwePol-transmissionsledningen mellem Sverige og Polen til dele af Natura 2000-området Slupsk Bank blev delvist omlagt som en afbødningsforanstaltning. Størstedelen af transmissionsledningen går gennem truede naturtyper, men sten- og klippeområderne i Slupsk Bank, som understøtter røde algearter i tilbagegang, blev undgået. Det samme projekt eliminerede potentiel kemisk forurening fra chlor ved at ændre forslaget fra en monopolar udformning, som krævede offeranoder, til en bipolar udformning (Andrulewicz et al., 2003). |
| --- |

Eksempler på afbødningsforanstaltninger for sublittorale naturtyper i Natura 2000-netværket

Føringen af SwePol-transmissionsledningen mellem Sverige og Polen til dele af Natura 2000-området Slupsk Bank blev delvist omlagt som en afbødningsforanstaltning. Størstedelen af transmissionsledningen går gennem truede naturtyper, men sten- og klippeområderne i Slupsk Bank, som understøtter røde algearter i tilbagegang, blev undgået. Det samme projekt eliminerede potentiel kemisk forurening fra chlor ved at ændre forslaget fra en monopolar udformning, som krævede offeranoder, til en bipolar udformning (Andrulewicz et al., 2003).

SKADE PÅ NATURTYPER OG ARTER I TIDEVANDSZONER

Naturtyper og arter i tidevandszoner, som er beskyttet af habitatdirektivet og fugledirektivet, kan blive udsat for forstyrrelse, skade og tab i forbindelse med udlægning af kabler og rørledninger. De Natura 2000-naturtyper, der med størst sandsynlighed vil blive berørt, er vige og bugter, boreale smalle havarme i Østersøen, flodmundinger, tidevandsmudder og -sandflader og posidonia-bevoksninger. De mest sårbare beskyttede arter omfatter vadefugle og vildfugle.

Virkningerne på infauna er ofte dramatiske, men kortvarige. Ved en undersøgelse af virkningerne af tracéring med henblik på udlægning af en rørledning på tværs af et område med tidevandsmudder og sandflader i Irland, blev der f.eks. påvist et samlet tab af bentiske hvirvelløse dyr og en ændring i sedimentstrukturen umiddelbart efter afslutningen af arbejderne. Det berørte område blev efterfølgende rekoloniseret til et niveau, hvor der ikke var nogen tydelig forskel i antallet af individer af alle de arter, der blev indsamlet i sedimentkerner seks måneder senere, selv om de repræsenterede taxa var forskellige (Lewis et al., 2002). Andre undersøgelser har påvist lignende virkninger, og selv om artsrigdom kan genoprettes, kan der gå flere år, inden den samlede biomasse når de samme niveauer som det omkringliggende uforstyrrede område. Genoprettelse afhænger af de arter, der findes i de omkringliggende områder, deres livscyklus og mobilitet og tidspunktet for anlægsarbejderne.

| Eksempler afbødningsforanstaltninger for at beskytte naturtyper i tidevandszoner

  Afbødningsforanstaltninger vedrørende ilandførings- og overgangssteder for kabler, der krydser naturtyper i tidevandszoner, f.eks. i flodmundinger, varierer fra ændret linjeføring for at undgå følsomme områder, minimering af det berørte område, omhyggelig timing af anlægsarbejder for at undgå forstyrrelse og brug af mindre skadende udgravningsteknikker. Dette er nogle af de afbødningsforanstaltninger, som blev fastlagt, da eksportkabler blev udlagt på tværs af tidevandszonen ved Swale Estuary for at forbinde havvindmølleparken London Array til transmissionsnettet (London Array/National Grid 2007).






  — | Der udføres ingen arbejder i Swale SPA og Ramsar-området inden for 500 m af deres grænse mod havet i perioden 1. oktober-31. marts. |
| --- | --- |

Eksempler afbødningsforanstaltninger for at beskytte naturtyper i tidevandszoner

Afbødningsforanstaltninger vedrørende ilandførings- og overgangssteder for kabler, der krydser naturtyper i tidevandszoner, f.eks. i flodmundinger, varierer fra ændret linjeføring for at undgå følsomme områder, minimering af det berørte område, omhyggelig timing af anlægsarbejder for at undgå forstyrrelse og brug af mindre skadende udgravningsteknikker. Dette er nogle af de afbødningsforanstaltninger, som blev fastlagt, da eksportkabler blev udlagt på tværs af tidevandszonen ved Swale Estuary for at forbinde havvindmølleparken London Array til transmissionsnettet (London Array/National Grid 2007).

—

Der udføres ingen arbejder i Swale SPA og Ramsar-området inden for 500 m af deres grænse mod havet i perioden 1. oktober-31. marts.

| — | Der udføres ingen arbejder på noget tidspunkt i områder, der understøtter ålegræsbede, eller i selve muslingebankerne. Dette omfatter alle arbejder, der er forbundet med kabeludlægning, herunder placeringen af ankersteder til pramme (hvis det er nødvendigt). |
| --- | --- |

—

Der udføres ingen arbejder på noget tidspunkt i områder, der understøtter ålegræsbede, eller i selve muslingebankerne. Dette omfatter alle arbejder, der er forbundet med kabeludlægning, herunder placeringen af ankersteder til pramme (hvis det er nødvendigt).

| — | Kabler, der udlægges på tværs af en tidevandszone, bør nedgraves i en dybde på mindst 1 m og bør normalt udlægges ved hjælp af pløjning og/eller tracéring. Hvis tracéring benyttes i tidevandszonen, bør udgravning og den efterfølgende opfyldning af kabelrenden udføres på en sådan måde, at sedimentprofilen bevares. Nedspuling bør kun anvendes undtagelsesvis efter forudgående godkendelse og under overvågning. |
| --- | --- |

—

Kabler, der udlægges på tværs af en tidevandszone, bør nedgraves i en dybde på mindst 1 m og bør normalt udlægges ved hjælp af pløjning og/eller tracéring. Hvis tracéring benyttes i tidevandszonen, bør udgravning og den efterfølgende opfyldning af kabelrenden udføres på en sådan måde, at sedimentprofilen bevares. Nedspuling bør kun anvendes undtagelsesvis efter forudgående godkendelse og under overvågning.

| — | Ornitologiske undersøgelser af strandområde, tidevandszone og områder på land bør gennemføres fra oktober til marts hvert år i anlægsperioden og i mindst et år. |
| --- | --- |

—

Ornitologiske undersøgelser af strandområde, tidevandszone og områder på land bør gennemføres fra oktober til marts hvert år i anlægsperioden og i mindst et år.

| — | Der må først udføres arbejder, når foranstaltninger vedrørende håndtering og oplagring af potentielt farlige stoffer, beredskab ved spild og dræning af overfladevand er blevet godkendt af de kompetente myndigheder. |
| --- | --- |

—

Der må først udføres arbejder, når foranstaltninger vedrørende håndtering og oplagring af potentielt farlige stoffer, beredskab ved spild og dræning af overfladevand er blevet godkendt af de kompetente myndigheder.

| — | Personale/entreprenører skal orienteres om placeringen af miljøfølsomme elementer og de arbejdsmetoder, der skal benyttes for at beskytte disse elementer. |
| --- | --- |

—

Personale/entreprenører skal orienteres om placeringen af miljøfølsomme elementer og de arbejdsmetoder, der skal benyttes for at beskytte disse elementer.

| — | Der bør vælges metoder til udlægning af kabler i tidevandszoner, som reducerer frigivelsen af suspenderet sediment til et minimum. |
| --- | --- |

—

Der bør vælges metoder til udlægning af kabler i tidevandszoner, som reducerer frigivelsen af suspenderet sediment til et minimum.

| — | Anlægsaktiviteter bør gennemføres på en måde, som minimerer forstyrrelsen af fugle, f.eks. retningsbestemt belysning. |
| --- | --- |

—

Anlægsaktiviteter bør gennemføres på en måde, som minimerer forstyrrelsen af fugle, f.eks. retningsbestemt belysning.

FORSTYRRELSE OG FORDRIVELSE AF MEGET MOBILE ARTER

Støj og tilstedeværelse af mennesker, maskiner og aktiviteter i forbindelse med anlægsarbejdet i både tidevandszoner og offshore vides at påvirke meget mobile arters adfærd, herunder havfugle, vadefugle og vildfugle, hvaler, sæler, skildpadder og fisk, som er beskyttet i henhold til habitatdirektivet og fugledirektivet. De primære virkninger er forstyrrelse og fordrivelse. De potentielle virkninger, som er artsspecifikke, omfatter tab af fødemuligheder, risiko for sammenstød og hindringer for bevægelse, som kan have energimæssige omkostninger. Dykkende fugle er meget følsomme over for visuel forstyrrelse og fordrives af skibstrafik (Mendel et al., 2008). Længerevarende virkninger kan forekomme, f.eks. høreskader for havpattedyr, som eksponeres for høje lydniveauer i lange perioder. Et kritisk problem er niveauet af baggrundsstøj i forhold til anlægsstøj, da dette påvirker dyrenes evne til at registrere og reagere på belastningen (Robinson & Lepper, 2013).

Støj fra udlægning af rørledninger og kabler er typisk forbundet med tracéring, rørlægning og dumpning af sten. I forbindelse med det foreslåede 65 km lange eksportkabel fra Beatrice Offshore Wind Farm i Moray Firth blev anlægsstøj isoleret ved modellering, hvor den potentielle forstyrrelseszone for forskellige arter blev kortlagt (se boksen nedenfor). I henhold til OSPAR er der ingen klare tegn på, at undervandsstøj forårsaget af undersøiske kabler udgør en høj risiko for den marine fauna (OSPAR, 2009).

| Afgrænsning for at vurdere risici for mobile havarter

  De sandsynlige virkninger af støj i forbindelse med udlægningen af de 65 km lange eksportkabler fra Beatrice Offshore Wind Farm til ilandføringen i Moray Firth ved Skotlands nordøstkyst blev vurderet ved at modellere den potentielle indvirkning på en række arters adfærd (Nedwell et al., 2012). Resultaterne viser, at tracéring sandsynligvis ville have den største indvirkning på de forskellige havarter, og at den største sandsynlige indvirkning ville være på marsvin. | Målingen dBht (Species) er udviklet som en metode til at kvantificere potentialet for indvirkning på en arts adfærd i havet (Nedwell et al., 2007). Lyd opfattes forskelligt af forskellige arter. Niveauer over 90 dBht blev vurderet at frembringe en stærk undvigereaktion hos næsten alle individer. |
| --- | --- |
| | |

Afgrænsning for at vurdere risici for mobile havarter

De sandsynlige virkninger af støj i forbindelse med udlægningen af de 65 km lange eksportkabler fra Beatrice Offshore Wind Farm til ilandføringen i Moray Firth ved Skotlands nordøstkyst blev vurderet ved at modellere den potentielle indvirkning på en række arters adfærd (Nedwell et al., 2012). Resultaterne viser, at tracéring sandsynligvis ville have den største indvirkning på de forskellige havarter, og at den største sandsynlige indvirkning ville være på marsvin.

Image

Målingen dBht (Species) er udviklet som en metode til at kvantificere potentialet for indvirkning på en arts adfærd i havet (Nedwell et al., 2007). Lyd opfattes forskelligt af forskellige arter. Niveauer over 90 dBht blev vurderet at frembringe en stærk undvigereaktion hos næsten alle individer.

Image

I dette tilfælde blev det forudsagt, at der ville være en kortvarig lokal støjforstyrrelse under kabeludlægningen, som kunne føre til en midlertidig fordrivelse af havpattedyr fra en meget lille del af deres egnede levested (Arcus, 2012). Andre aspekter af anlægsarbejderne blev anset for væsentlige for øresvin og spættet sæl, og de blev følgelig underlagt afbødningsforanstaltninger, f.eks. »blød opstart« ved spunsramning og brug af observatører af havpattedyr.

8.3.2.   Drift

De negative virkninger, der er forbundet med kabler og rørledninger i drift, vil med størst sandsynlighed opstå som følge af forurening. Forurening kan opstå ved akutte hændelser, f.eks. utilsigtede udledninger fra driftsfartøjer eller brud på rørledninger. Kroniske virkninger som følge af kabel- og rørledningsbrud og udslip af kemikalier kan forekomme. De sandsynlige virkninger af elektromagnetiske felter og stigninger i temperaturen omkring kabler er ikke blevet undersøgt i samme grad. Vedligeholdelses- og reparationsarbejde, som fører til resuspension af sedimenter og farlige stoffer, vil have samme virkninger som de virkninger, der er beskrevet under udlægning.

FORURENING

Rørledningsskader kan opstå som følge af korrosion, havbundsbevægelser og kontakt med ankre og bundfiskeredskaber. Konsekvenserne kan være små kortvarige eller langvarige udslip eller mere katastrofale blowouts, som fører til alvorlig forurening. Ifølge European Gas Pipeline Incident-databasen er ydre påvirkninger den mest almindelige årsag til hændelser (48,4 %) efterfulgt af konstruktionsfejl/materialesvigt og korrosion. I databasen skelnes der dog ikke mellem undersøiske og andre gasrørledninger (EGIG, 2011). Kulbrinter og gasser, f.eks. kuldioxid, methan og hydrogensulfid, er nogle af de kontaminanter, der kan tilføres vandsøjlen.

En anden kilde til forurening er offeranoder, der bruges til at nedsætte nedbrydningen af rørledninger i havvand. Komponenter af disse anoder (kviksølv, kobber, cadmium og bly) kan migrere gennem sediment og akkumuleres i visse havarter. Korrosionsraten for disse anoder afhænger af områdets karakteristika, f.eks. vanddybde, temperatur og saltholdighed. Sandsynligheden for virkninger på Natura 2000-naturtyper og -arter er uklar.

I forbindelse med CCS-aktiviteter afgør temperatur og tryk, om CO2 transporteres gennem rørledninger som en væske eller som en gas. Dette skal kontrolleres omhyggeligt, da hydratdannelse i rørledningen øger den indvendige korrosion og kan medføre tilstopning og derved øge risikoen for rørledningssvigt. Den primære virkning af rørledningsskade eller -svigt er forsuring af det omgivende vand.

De akutte og kroniske virkninger af olieforurening på havarter og -naturtyper, som er opført i habitatdirektivet og fugledirektivet, f.eks. havpattedyr, havfugle, søgræsbede samt mudder og sandflader, har været genstand for omfattende undersøgelser og er veldokumenterede (54). Det samme gælder nødvendigheden af overvågning og beredskabsplanlægning for at undgå, at hændelser eskaleres, og mindske virkningen. Der foreligger også oplysninger om virkningen af andre kontaminanter, f.eks. tungmetaller i havpattedyr, og de potentielle virkninger af forsuring af havet, men som ikke specifikt vedrører havenergiinfrastruktur.

Forurening fra kabler og rørledninger afbødes primært ved at minimere risikoen for udslip gennem deres udformning og ved regelmæssig inspektion. Regelmæssig overvågning fungerer som et tidligt varslingssystem, og i beredskabsplaner angives foranstaltninger til reduktion af virkninger på naturtyper og arter i havet i tilfælde af hændelser.

ELEKTROMAGNETISKE FELTER OG VIRKNINGER PÅ FISK

Lavfrekvente elektromagnetiske felter udsendes under transmission af elektricitet, herunder gennem undersøiske kabler. Elektriske felter kan også skabes i det omkringliggende miljø, når vand og organismer bevæges gennem det magnetiske felt. Havorganismer, som bruger elektromagnetiske felter til lokalisering, større bevægelser, orientering i nærområdet, fødesøgning eller magesøgning, kan derfor blive påvirket, hvis de elektromagnetiske felter er tilstrækkeligt kraftige og/eller forskellige fra baggrundsniveauet. Sandsynligheden for og betydningen af virkninger er endnu ikke klarlagt (Boehlert & Gill, 2010). Simulering af magnetiske felter omkring den bipolare transmissionsledning mellem Sverige og Polen har vist, at ændringer i inklination ikke overstiger de naturlige ændringer på land i en afstand på mere end 20 m fra kablerne. Målinger af det undersøiske magnetiske felt efter udlægninger af kablet viste, at de ikke oversteg det forventede ifølge simuleringerne (Andrulewicz et al., 2003).

Fiskearter, som registrerer elektriske felter, omfatter bruskfisk og stør, og nogle af disse udviser adfærdsmæssige ændringer inden for området af de elektromagnetiske felter, der udsendes omkring kablerne. For magnetiske felter har en overvågning af migrerende europæisk ål (A. anguilla) i Østersøen vist en midlertidig reaktion, idet ålene undgik kabler på deres migrationsvej, men det blev ikke påvist, at dette udgør en permanent hindring. For elektriske felter er der konstateret ændringer i adfærd hos småplettet rødhaj (S. canicula), sømrokke (R. clavata) og pighaj (S. acanthias), som kan være forbundet med sandbanker, selv om virkningerne varierede fra individ til individ (55).

En vis afbødning er allerede sikret i form af industristandard afskærmning, som begrænser de direkte udsendte elektriske felter, men ikke den magnetiske komponent. Andre muligheder er ændringer i kabeludformning, reduktion af strømmængde og dybere nedgravning.

Mekanismerne og virkningerne af elektromagnetiske felter på havorganismer forstås ikke fuldt ud, ligesom betydningen af de udsendte niveauer sammenlignet med jordens geomagnetiske felt heller ikke forstås fuldt ud. Den nuværende praksis i Europa omfatter hensyntagen til elektromagnetiske felter i VVM-undersøgelser og samtykkeprocesser, men der er fastsat forskellige forpligtelser vedrørende overvågning og undersøgelse af potentielle virkninger i EU's medlemsstater.

ÆNDRINGER I BENTHOS

I forbindelse med kabler og rørledninger, der udlægges på havbunden, kan indførelsen af hårde substrater på længere sigt have en »revvirkning«, efterhånden som de koloniseres af forskellige arter (56). Arter, der forventes at kolonisere dumpede sten og betonmadrasser omkring rørledninger i Mariner Area Development, som er beliggende i den nordlige del af Nordsøen, omfatter smågopler, bløde koraller, søanemoner, rørorm, rankefødder, sækdyr og mobile organismer som f.eks. krebsdyr, børsteorm og pighuder (Statoil, 2012). Ved havvindmølleparkerne Nysted og Horns Rev har kolonisering omkring havvindmøllefundamenterne øget biomassens og naturtypernes heterogenitet. Indførelsen af hårde overflader i et område, der er domineret af sandede sedimenter, har medført betydelige ændringer i benthos. Koloniseringen af disse strukturer indebærer også en potentiel spredning af invasive fremmedarter, især hvis der også forekommer temperaturændringer. Små stigninger i temperaturen kan forekomme få centimeter fra transmissionskabler afhængigt af nedgravningsdybde, kabeltype og det omkringliggende sediments karakteristika. Disse stigninger vil sandsynligvis være større for AC-kabler end for HVDC-kabler ved samme transmissionshastighed. Varmeudledning kan ændre de fysisk-kemiske forhold i sedimentet og øge den bakterielle aktivitet, og det kan have sekundær indvirkning på den bentiske fauna og flora (Meissner & Sordyl, 2006). Det er dokumenteret, at nogle arter er følsomme over for selv små stigninger i den omgivende temperatur, men typen og betydningen af virkninger på bentiske samfund, f.eks. med tilknytning til sandbanker, kendes ikke.

8.3.3.   Afvikling

Der er indgået en række internationale aftaler om afvikling af offshoreinstallationer, f.eks. inden for rammerne af OSPAR (Decision 98/3), men de omfatter ikke kabler og rørledninger. De potentielle virkninger af afvikling af kabler og rørledninger på marine naturtyper og arter svarer til de virkninger, der er beskrevet for udlægning, og kan understøttes af tilsvarende afbødningsforanstaltninger. For rørledninger er udgangspunktet tømning og rensning af rørledninger. Derefter fjernes rørledningerne fra havbunden, eller de opskæres og efterlade på stedet med passende beskyttelse og efterfølgende overvågning. Nedgravede kabler kan afdækkes ved pløjning eller spuling, inden de fjernes, hvilket forstyrre sedimentet og dets bentiske samfund. Anden tilknyttet infrastruktur, f.eks. madrasser, skal eventuel fjernes med grab, afhængigt af deres tilstand.

De teknikker, der bruges til fjernelse af rørledninger, f.eks. tilbagerulning, opskæring og hævning, og slæbning på overfladen eller i en kontrolleret dybde, kan direkte beskadige naturtyper på havbunden, forstyrre eller fordrive mobile arter og sænke vandkvaliteten, hvis der sker udledninger til havet fra fartøjstrafik og -aktiviteter. Den fysiske forstyrrelse af havbunden, øget turbiditet, potentiel kvælning af benthos og genoprettelsestid svarer sandsynligvis til dem, der er beskrevet under udlægning, og vil påvirke de samme naturtyper og arter i en zone på begge sider af rørledningen. Ældre madrasser eller ødelagte madrasser skal eventuelt fjernes med en konventionel grab. Hvis dumpede sten skal anbringes på havbunden for at beskytte sektioner af nedlukkede rørledninger, vil de tilvejebringe en hård overflade i områder med primært blødt sediment, som vil ændre de marine samfund i områderne.

Afviklingsplaner skal sædvanligvis foreligge fra et projekts start med områdespecifikke vurderinger, da de varierer afhængigt af rørledningens type, diameter, længde, integritet og tilstand. Rørledninger kan efterlades på stedet, genbruges på stedet, genbruges andre steder eller fjernes og bortskaffes på land. I det danske felt vest for Jylland har man i en undersøgelse af afviklingsmulighederne f.eks. konstateret, at den første og den sidste mulighed skal undersøges nærmere. Når rørledninger efterlades på havbunden, skal de sandsynligvis overvåges på lang sigt for at sikre stabiliteten og sikkerheden for andre brugere af havet, da der går årtier, inden de nedbrydes (HSE, 1997).

8.3.4.   Kumulative virkninger

Havenergiinfrastrukturprojekter gennemføres ikke isoleret. De indgår i projekter vedrørende olie og gas, CCS, havvindmøller og vedvarende havenergi og kan også være beliggende i nærheden af andre planer og projekter. Den samlede virkning af disse aktiviteter, både tidligere, nuværende og planlagte, kan føre til kumulative miljøvirkninger på Natura 2000-naturtyper og -arter. Meget mobile arter som f.eks. havpattedyr, fisk og havfugle kan være særligt sårbare, fordi de kan påvirkes af aktiviteter på mange forskellige steder, herunder steder, som ligger langt fra hinanden.

Kumulative virkninger kan opstå inden for et enkelt projekt, f.eks. som følge af tætheden af infrastruktur og aktiviteter på ét sted (kabler, rørledninger, platforme og fartøjstrafik). Der er også mulighed for kumulative virkninger, hvis andre projekter gennemføres i nærheden. I forbindelse med havvindmølleparken Beatrice i den nordlige del af Nordsøen blev den forventede støj fra kabeludlægning og en stigning i mængden af suspenderede stoffer i nærheden af transmissionsarbejderne ikke anset for væsentlig. Set sammen med andre aktiviteter på stedet og et andet vedvarende havenergiprojekt i nærheden blev den samtidige anlægsstøj midlertidig anset for potentielt at have en kumulativ virkning på sild, europæisk ål, laks og havørred. Samlet set blev de to projekter på den anden side ikke vurderet at kunne få yderligere virkninger på sedimenttransport (Arcus, 2012).

En vurdering af kumulative virkninger skal gennemføres som et led i VVM og SMV og kræves i den passende vurdering af planer og projekter, som er omhandlet i habitatdirektivet. Afgrænsning af potentielle virkninger, forslag til afbødnings- og overvågningsforanstaltninger og rapportering om forhold, der giver anledning til usikkerhed, er centrale elementer. Der findes både generelle og sektorspecifikke retningslinjer for vurdering af kumulative virkninger (f.eks. RenewableUK, 2013), og der findes yderligere oplysninger i dette dokuments afsnit 7.3.

8.3.5.   Potentielle afbødningsforanstaltninger

Oplysninger om tilgangen til afbødning findes i dette dokuments kapitel 5. Vigtige muligheder for at afbøde de potentielle virkninger af havenergiinfrastrukturprojekter på Natura 2000-naturtyper og -arter er anført nedenfor.

| Mulige afbødningsforanstaltninger på forskellige faser i energiinfrastrukturprojekter


  Vurdering







  — | Afgrænsning, screening og indledende vurdering af udlægnings-, drifts- og afviklingsfaserne med henblik på at udpege potentielle belastninger, virkninger og påvirkninger for Natura 2000-naturtyper og -arter. Afbødningsforanstaltninger skal foreslås som en del af denne proces. |
| --- | --- |

Mulige afbødningsforanstaltninger på forskellige faser i energiinfrastrukturprojekter

Vurdering

—

Afgrænsning, screening og indledende vurdering af udlægnings-, drifts- og afviklingsfaserne med henblik på at udpege potentielle belastninger, virkninger og påvirkninger for Natura 2000-naturtyper og -arter. Afbødningsforanstaltninger skal foreslås som en del af denne proces.

Linjeføring/placering

| — | Kabel- og rørledningskorridorer, som undgår Natura 2000-naturtyper og virkninger på EU-beskyttede arter, f.eks. undgåelse af posidonia-bevoksninger, sælers hvilepladser og vadefugles og vildfugles fødeområder i tidevandszoner. |
| --- | --- |

—

Kabel- og rørledningskorridorer, som undgår Natura 2000-naturtyper og virkninger på EU-beskyttede arter, f.eks. undgåelse af posidonia-bevoksninger, sælers hvilepladser og vadefugles og vildfugles fødeområder i tidevandszoner.

| — | Undgå opførelse af transformerstationer/omformerstationer i Natura 2000-områder. |
| --- | --- |

—

Undgå opførelse af transformerstationer/omformerstationer i Natura 2000-områder.

| — | Undgå linjeføring gennem områder med risiko for at forstyrre farlige stoffer eller kontaminerede sedimenter. |
| --- | --- |

—

Undgå linjeføring gennem områder med risiko for at forstyrre farlige stoffer eller kontaminerede sedimenter.

Fodaftryk

| — | Begræns zonen for forstyrrelse ved at minimere tracékorridorerne, f.eks. ved at overveje infrastrukturtype, størrelse, afstand mellem tracéer, bundling af kabler og parallel linjeføring. |
| --- | --- |

—

Begræns zonen for forstyrrelse ved at minimere tracékorridorerne, f.eks. ved at overveje infrastrukturtype, størrelse, afstand mellem tracéer, bundling af kabler og parallel linjeføring.

| — | Minimer kabelforbindelser mellem produktionsenheder (inden for vindmøllepark), omformerstationer og transformerstationer og nettilslutningssteder på land. |
| --- | --- |

—

Minimer kabelforbindelser mellem produktionsenheder (inden for vindmøllepark), omformerstationer og transformerstationer og nettilslutningssteder på land.

| — | Anvend udlægningsmetoder (f.eks. pløjning, nedspuling, horisontal boring eller spunsvægge), som minimerer forstyrrelsen af naturtyper på havbunden og i tidevandszoner. |
| --- | --- |

—

Anvend udlægningsmetoder (f.eks. pløjning, nedspuling, horisontal boring eller spunsvægge), som minimerer forstyrrelsen af naturtyper på havbunden og i tidevandszoner.

| — | Overvej muligheder for at koordinere udlægningsarbejdet i tracéer og udlægge ekstra kapacitet med henblik på fremtidig udvikling. |
| --- | --- |

—

Overvej muligheder for at koordinere udlægningsarbejdet i tracéer og udlægge ekstra kapacitet med henblik på fremtidig udvikling.

| — | Minimer den mængde materiale, der skal dumpes på havbunden. |
| --- | --- |

—

Minimer den mængde materiale, der skal dumpes på havbunden.

Tidsramme

| — | Minimer udlægnings- og afviklingstiden for at mindske varigheden af forstyrrelsen. |
| --- | --- |

—

Minimer udlægnings- og afviklingstiden for at mindske varigheden af forstyrrelsen.

Planlægning

| — | Minimer perioden mellem tracéring og nedgravning af kabler og rørledninger |
| --- | --- |

—

Minimer perioden mellem tracéring og nedgravning af kabler og rørledninger

| — | Planlæg nedlægnings- og afviklingsaktiviteter med henblik på at undgå perioder, hvor forstyrrelse af beskyttede arter kan have væsentlige virkninger, f.eks. yngle- og migrationsperioder. |
| --- | --- |

—

Planlæg nedlægnings- og afviklingsaktiviteter med henblik på at undgå perioder, hvor forstyrrelse af beskyttede arter kan have væsentlige virkninger, f.eks. yngle- og migrationsperioder.

Udformning

| — | Vurder størrelsen og typen af den krævede infrastruktur på baggrund af sandsynlige miljøvirkninger, f.eks. kabeltyper, som reducerer størrelsen og omfanget af elektromagnetiske felter. |
| --- | --- |

—

Vurder størrelsen og typen af den krævede infrastruktur på baggrund af sandsynlige miljøvirkninger, f.eks. kabeltyper, som reducerer størrelsen og omfanget af elektromagnetiske felter.

Driftsmæssige problemer

| — | Undgå udlægnings- og afviklingsmetoder som kan medføre støj og visuel forstyrrelse, f.eks. detonation af sprængstoffer under vand. |
| --- | --- |

—

Undgå udlægnings- og afviklingsmetoder som kan medføre støj og visuel forstyrrelse, f.eks. detonation af sprængstoffer under vand.

| — | Brug afbødningsforanstaltninger, der mindsker risikoen for forurening, og fastlæg beredskabsforanstaltninger med henblik på at håndtere eventuelle hændelser. |
| --- | --- |

—

Brug afbødningsforanstaltninger, der mindsker risikoen for forurening, og fastlæg beredskabsforanstaltninger med henblik på at håndtere eventuelle hændelser.

| — | Brug afbødningsforanstaltninger til at reducere risikoen for virkninger, hvis støj forventes at være et problem, f.eks. aktive foranstaltninger til afbødning af lyd (boblegardiner, isolation af pæle og spunsvægge), blød opstart og brug af observatører af havpattedyr ved spunsramning. |
| --- | --- |

—

Brug afbødningsforanstaltninger til at reducere risikoen for virkninger, hvis støj forventes at være et problem, f.eks. aktive foranstaltninger til afbødning af lyd (boblegardiner, isolation af pæle og spunsvægge), blød opstart og brug af observatører af havpattedyr ved spunsramning.

| — | Reducer størrelsen og omfanget af elektromagnetiske felter ved at gennemgå kabeltype og nedgravningsdybde. |
| --- | --- |

—

Reducer størrelsen og omfanget af elektromagnetiske felter ved at gennemgå kabeltype og nedgravningsdybde.

| — | Vælg afviklingsmuligheder, som i overensstemmelse med lovkravene minimerer den potentielle miljøvirkning. |
| --- | --- |

—

Vælg afviklingsmuligheder, som i overensstemmelse med lovkravene minimerer den potentielle miljøvirkning.

Overvågning

| — | Muliggør hurtig indsats/indgreb, hvis tærskler overskrides, f.eks. vedrørende rørledningens integritet, kablernes tildækning, støj eller elektromagnetiske felter. |
| --- | --- |

—

Muliggør hurtig indsats/indgreb, hvis tærskler overskrides, f.eks. vedrørende rørledningens integritet, kablernes tildækning, støj eller elektromagnetiske felter.

Ramme

| — | Arbejd inden for eksisterende international, europæisk og national lovgivning med henvisning til relevante retningslinjer, f.eks. MARPOL, OSPAR og SMV/AA. |
| --- | --- |

—

Arbejd inden for eksisterende international, europæisk og national lovgivning med henvisning til relevante retningslinjer, f.eks. MARPOL, OSPAR og SMV/AA.

8.4.   Betydningen af strategisk planlægning

Havenergiinfrastruktur er en af de mange anvendelser, som konkurrerer om plads i de europæiske have. I mange dele af verden kortlægges de konflikter, som kan opstå, i en procedure for maritim fysisk planlægning. Maritim fysisk planlægning bruges også som en mere integreret og strategisk tilgang til planlægning af udnyttelsen af havene på tværs af forskellige sektorer, herunder miljøbeskyttelse og naturbevaring.

| Potentielle fordele ved maritim fysisk planlægning (på grundlag af UNESCO/IOC (57)
  )


  Økonomiske fordele:







  — | skaber større vished for den private sektor, når den planlægger nye investeringer, som ofte har en levetid på 30 år |
| --- | --- |

Potentielle fordele ved maritim fysisk planlægning (på grundlag af UNESCO/IOC (57)
  )

Økonomiske fordele:

—

skaber større vished for den private sektor, når den planlægger nye investeringer, som ofte har en levetid på 30 år

| — | viser forenelige anvendelser, der kan udvikles inden for samme område |
| --- | --- |

—

viser forenelige anvendelser, der kan udvikles inden for samme område

| — | mindsker konflikterne mellem uforenelige anvendelser og mellem anvendelser og naturen |
| --- | --- |

—

mindsker konflikterne mellem uforenelige anvendelser og mellem anvendelser og naturen

| — | strømliner tilladelsesprocessen og |
| --- | --- |

—

strømliner tilladelsesprocessen og

| — | fremmer den effektive udnyttelse af ressourcer og områder. |
| --- | --- |

—

fremmer den effektive udnyttelse af ressourcer og områder.

Miljøfordele:

| — | kortlægger områder af biologisk eller økologisk betydning |
| --- | --- |

—

kortlægger områder af biologisk eller økologisk betydning

| — | integrerer mål vedrørende biodiversitet og økosystem i centrum af maritim fysisk planlægning med udgangspunkt i økosystemet |
| --- | --- |

—

integrerer mål vedrørende biodiversitet og økosystem i centrum af maritim fysisk planlægning med udgangspunkt i økosystemet

| — | afsætter plads til biodiversitet og naturbevaring samt plads til vedvarende energi af klimahensyn |
| --- | --- |

—

afsætter plads til biodiversitet og naturbevaring samt plads til vedvarende energi af klimahensyn

| — | tilvejebringer en planlægningsramme for et netværk af beskyttede havområder og |
| --- | --- |

—

tilvejebringer en planlægningsramme for et netværk af beskyttede havområder og

| — | reducerer de negative virkninger af menneskelige aktiviteter på havøkosystemer baseret på en strategisk miljøvurdering (SMV), som tager hensyn til kumulative virkninger |
| --- | --- |

—

reducerer de negative virkninger af menneskelige aktiviteter på havøkosystemer baseret på en strategisk miljøvurdering (SMV), som tager hensyn til kumulative virkninger

| — | bevarer det åbne rum, der typisk kendetegner havområder, ved at holde store områder frie for specifikke anvendelser. |
| --- | --- |

—

bevarer det åbne rum, der typisk kendetegner havområder, ved at holde store områder frie for specifikke anvendelser.

Sociale fordele:

| — | forbedrer mulighederne for offentlig og forvaltningsmæssig deltagelse og for grænseoverskridende høring og samarbejde |
| --- | --- |

—

forbedrer mulighederne for offentlig og forvaltningsmæssig deltagelse og for grænseoverskridende høring og samarbejde

| — | viser virkninger af beslutninger vedrørende fordeling af plads på havet til bestemte anvendelser (eller ikke-anvendelse) for samfund og økonomier på land |
| --- | --- |

—

viser virkninger af beslutninger vedrørende fordeling af plads på havet til bestemte anvendelser (eller ikke-anvendelse) for samfund og økonomier på land

| — | udpeger og forbedrer beskyttelsen af kulturarv og |
| --- | --- |

—

udpeger og forbedrer beskyttelsen af kulturarv og

| — | udpeger og bevarer sociale og åndelige værdier vedrørende brugen af havet. |
| --- | --- |

—

udpeger og bevarer sociale og åndelige værdier vedrørende brugen af havet.

Inden for Unionen skal medlemsstaterne i henhold til havstrategirammedirektivet udvikle havstrategier for deres egne farvande og koordinerede strategier med andre medlemsstater for Østersøen, det nordøstlige Atlanterhav, Middelhavet og Sortehavet. Dette er miljøsøjlen i den integrerede EU-havpolitik, som fremmer en økosystembaseret tilgang til forvaltning og integration af miljøhensyn i forskellige politikker. Maritim fysisk planlægning er blevet udpeget som et tværsektorielt værktøj, som understøtter disse mål. I direktiv 2014/89/EU om rammerne for maritim fysisk planlægning (58) opfordres medlemsstaterne til at fastlægge og gennemføre maritim fysisk planlægning med henblik på at støtte en bæredygtig udvikling af havarealerne ved brug af en økosystembaseret tilgang, som fremmer sameksistensen af relevante aktiviteter og anvendelser. I betragtning 23 til direktivet anerkendes det, at fysiske planer for det maritime rum, som forventes af have betydelig indvirkning på miljøet, er de underlagt SMV-direktivet, og at miljøvurderingen kan kombineres med kravene i habitatdirektivets artikel 6, hvis fysiske planer for det maritime rum omfatter Natura 2000-lokaliteter, for at undgå dobbeltarbejde.

Den strategiske planlægning for havområder omfatter:

| — | udvikling af bæredygtige havrelaterede aktiviteter og beskyttelse af havmiljøet på grundlag af fælles rammer og ensartet lovgivning |
| --- | --- |

—

udvikling af bæredygtige havrelaterede aktiviteter og beskyttelse af havmiljøet på grundlag af fælles rammer og ensartet lovgivning

| — | mindskelse af risikoen for konflikter om den fysiske anvendelse af havområder mellem de voksende havrelaterede aktiviteter, herunder havmiljøbeskyttelsestiltag, så de sociale og økonomiske krav til havområder kan forenes med behovet for at beskytte havmiljøet og dets økologiske funktioner |
| --- | --- |

—

mindskelse af risikoen for konflikter om den fysiske anvendelse af havområder mellem de voksende havrelaterede aktiviteter, herunder havmiljøbeskyttelsestiltag, så de sociale og økonomiske krav til havområder kan forenes med behovet for at beskytte havmiljøet og dets økologiske funktioner

| — | støtte til gennemførelsen af den eksisterende EU-lovgivning |
| --- | --- |

—

støtte til gennemførelsen af den eksisterende EU-lovgivning

| — | en fælles tilgang, som giver de medlemsstater, der benytter maritim fysisk planlægning, mulighed for at udveksle erfaringer med andre. |
| --- | --- |

—

en fælles tilgang, som giver de medlemsstater, der benytter maritim fysisk planlægning, mulighed for at udveksle erfaringer med andre.

Hvis der tidligt i beslutningsprocessen tages hensyn til miljøet, kan der erfaringsmæssigt findes løsninger, hvor der stadig er mange valgmuligheder. Det fremmer også en mere åben og kreativ beslutningsproces, hvor samtidige fordele og win-win-løsninger nemmere kan udpeges og er billigere eller mindre besværlige at gennemføre. Dette kan også omfatte uformelle strategier og procedurer inden eller parallelt med formelle planlægningsprocedurer, f.eks. integreret kystzoneforvaltning, for navnlig at tage hensyn til interaktion mellem land og hav, eller brugen af matricer ved analyse af betydningen af en virkning.

Hvis denne tværgående dialog derimod udsættes til de sidste faser i tilladelsesproceduren efter artikel 6, stk. 3, bliver udvalget af løsninger meget mindre og mindre effektivt som i en overordnet fysisk og sektoriel sammenhæng (og dyrere at gennemføre), og der er en tendens til, at diskussionerne bliver mere polariserede og konfrontationsprægede.

Denne stadig tydelige grænseoverskridende karakter af mange havenergiinfrastrukturprojekter er en anden grund til, at strategisk planlægning er gavnlig og kan sikre en ensartet tilgang til et projekt, som omfatter mange parter og retlige rammer.

Grænseoverskridende planlægning gennemføres også inden for havenergisektoren (f.eks. North Seas Countries Offshore Grid Initiative) og for alle anvendelser af havområder (f.eks. BaltSeaPlan og TPEA-projektet (Transboundary Planning in the European Atlantic), som involverer Spanien, Portugal, Irland og Det Forenede Kongerige). Netplanlægning med henblik på havvindmølleparker i den tyske eksklusive økonomiske zone er et eksempel på anvendelsen af en sektorspecifik tilgang, hvor miljøforanstaltninger som en af grundpillerne er integreret i en multisektoriel fysisk plan. En lignende tilgang vil, hvis den er grænseoverskridende og anvendes ved planlægningen af mulighederne for transmission og produktion, også gøre det muligt at udpege og tage fat om kumulative virkninger på en større skala.

| Fysisk planlægning med angivelse af rørledninger og kabler i den tyske eksklusive økonomiske zone og planlægning af offshorenet i den tyske eksklusive økonomiske zone i Nordsøen

  Den tyske fysiske plan indeholder retningslinjerne for den fysiske udvikling samt mål og principperne for funktioner og anvendelser i den tyske eksklusive økonomiske zone i henhold til den tyske lov om fysisk planlægning. Den indeholder bestemmelser om koordinering af udlægningen af rørledninger og undersøiske kabler med andre aktiviteter som f.eks. skibsfart, fiskeri og naturbevaring. Der er udpeget prioriterede områder for skibsfart, rørledninger og produktion af havvindenergi, og andre anvendelser er, såfremt det er i overensstemmelse med international lovgivning, forbudt i disse områder, medmindre de er forenelige. I Natura 2000-områder er vindmøller imidlertid ikke tilladt. Ved overgangen til territorialfarvandet og ved krydsning af trafikseparationssystemer skal undersøiske kabler til transport af den energi, der produceres i den tyske eksklusive økonomiske zone, føres langs de udpegede kabelkorridorer. I forbindelse med udarbejdelsen af planen blev der gennemført en strategisk miljøvurdering. For at minimere de mulige negative virkninger på havmiljøet, når rørledninger og kabler udlægges, fastsættes det i plan, at følsomme naturtyper ikke på krydses i perioder, hvor bestemte arter er særligt sårbare. Skade på eller ødelæggelse af sandbanker, rev og områder af bentiske samfund, der skal beskyttes, og som udgør særligt følsomme naturtyper, skal undgås under udlægningen og driften af rørledninger og kabler, og bedste miljøpraksis i henhold til OSPAR-konventionen skal følges. I planen forsøges det også at etablere overlapninger mellem områder, der er udpeget til prioriterede områder for rørledninger og vindmølleparker.
  Offshorenettilslutninger til vindmølleparker planlægges af den føderale maritime og hydrografiske myndighed (BSH) i overensstemmelse med den tyske energilov. En offshorenetplan har som en sektorspecifik fysisk plan været gældende for Nordsøen siden marts 2013 og er under udvikling for Østersøen. Heri udpeges de havvindmølleparker, der er egnede til bundlede nettilslutninger, placeringer til omformerstationer, linjeføringer til nettilslutninger, grænseoverskridende kabler (sammenkoblinger) og linjeføringer til mulige sammenkoblinger mellem netinfrastrukturer. Planlægningsprincipperne i dokumentet, f.eks. maksimal bundling af kabler og undgåelse af linjeføring gennem Natura 2000-områder, har til formål at reducere det område, der skal bruges til netinfrastruktur og mindske den mulige påvirkning af havmiljøet. I planen, som har været genstand for en strategisk miljøvurdering, beskrives kapaciteten og den forventede tidsplan for de offshorenettilslutninger, der skal etableres i de kommende ti år. De fysiske reguleringer, der følger af disse planer, indarbejdes i de ajourførte maritime fysiske planer for de tyske eksklusive økonomiske zoner i Nordsøen og Østersøen (BSH, 2012).

  Fysisk offshorenetplan for den tyske EEZ i Nordsøen 2012 |
| --- |

Fysisk planlægning med angivelse af rørledninger og kabler i den tyske eksklusive økonomiske zone og planlægning af offshorenet i den tyske eksklusive økonomiske zone i Nordsøen

Den tyske fysiske plan indeholder retningslinjerne for den fysiske udvikling samt mål og principperne for funktioner og anvendelser i den tyske eksklusive økonomiske zone i henhold til den tyske lov om fysisk planlægning. Den indeholder bestemmelser om koordinering af udlægningen af rørledninger og undersøiske kabler med andre aktiviteter som f.eks. skibsfart, fiskeri og naturbevaring. Der er udpeget prioriterede områder for skibsfart, rørledninger og produktion af havvindenergi, og andre anvendelser er, såfremt det er i overensstemmelse med international lovgivning, forbudt i disse områder, medmindre de er forenelige. I Natura 2000-områder er vindmøller imidlertid ikke tilladt. Ved overgangen til territorialfarvandet og ved krydsning af trafikseparationssystemer skal undersøiske kabler til transport af den energi, der produceres i den tyske eksklusive økonomiske zone, føres langs de udpegede kabelkorridorer. I forbindelse med udarbejdelsen af planen blev der gennemført en strategisk miljøvurdering. For at minimere de mulige negative virkninger på havmiljøet, når rørledninger og kabler udlægges, fastsættes det i plan, at følsomme naturtyper ikke på krydses i perioder, hvor bestemte arter er særligt sårbare. Skade på eller ødelæggelse af sandbanker, rev og områder af bentiske samfund, der skal beskyttes, og som udgør særligt følsomme naturtyper, skal undgås under udlægningen og driften af rørledninger og kabler, og bedste miljøpraksis i henhold til OSPAR-konventionen skal følges. I planen forsøges det også at etablere overlapninger mellem områder, der er udpeget til prioriterede områder for rørledninger og vindmølleparker.

Offshorenettilslutninger til vindmølleparker planlægges af den føderale maritime og hydrografiske myndighed (BSH) i overensstemmelse med den tyske energilov. En offshorenetplan har som en sektorspecifik fysisk plan været gældende for Nordsøen siden marts 2013 og er under udvikling for Østersøen. Heri udpeges de havvindmølleparker, der er egnede til bundlede nettilslutninger, placeringer til omformerstationer, linjeføringer til nettilslutninger, grænseoverskridende kabler (sammenkoblinger) og linjeføringer til mulige sammenkoblinger mellem netinfrastrukturer. Planlægningsprincipperne i dokumentet, f.eks. maksimal bundling af kabler og undgåelse af linjeføring gennem Natura 2000-områder, har til formål at reducere det område, der skal bruges til netinfrastruktur og mindske den mulige påvirkning af havmiljøet. I planen, som har været genstand for en strategisk miljøvurdering, beskrives kapaciteten og den forventede tidsplan for de offshorenettilslutninger, der skal etableres i de kommende ti år. De fysiske reguleringer, der følger af disse planer, indarbejdes i de ajourførte maritime fysiske planer for de tyske eksklusive økonomiske zoner i Nordsøen og Østersøen (BSH, 2012).

Fysisk offshorenetplan for den tyske EEZ i Nordsøen 2012

Image

REFERENCER

ACCOBAMS-MOP5, 2013 Methodological Guide: Guidance on underwater noise mitigation measures. ACCOBAMS-MOP5/2013/Doc24.

AEWA (2008) International Single Species Action Plan for the Conservation of the Lesser White-fronted Goose (Western Palearctic Population) Anser erythropus. Agreement on the Conservation of African-Eurasian Migratory Waterbirds ( AEWA ). Technical Document.

Anderson, D.R. (2001) The need to get the basics right in wildlife field studies. Wildlife Society Bulletin, 29: 1294-1297.

Andrews, A., 1990. Fragmentation of habitat by roads and utility corridors: a review. Australian Zoologist, 26(3-4), s. 130-141. Findes på: shanespark.com/Documents/Andrews (1990) Fragmentation of Habitat by Roads and Utility Corridors A Review.pdf [hentet 11. april 2012].

Andrulewicz, E., Napierska, D., & Otremba, Z. (2003). The environmental effects of the installation and functioning of the submarine SwePol Link HVDC transmission lie: a case study of the Polish Marine Area of the Baltic Sea. J.Sea.Res 49:337-345.

Angelov, I., Hashim, I., Oppel, S. (2012) Persistent electrocution mortality of Egyptian Vultures Neophron percnopterus over 28 years in East Africa. Bird Conservation International (online).

Arcus, 2012 Beatrice Offshore Wind Farm Environmental Statement .Non-Technical Summary. Arcus Renewable Energy Consulting Ltd

Askins, R.A, Folsom-O'Keefe, C.M., Hardy, M.C. (2012) Effects of vegetation, corridor width and regional land use on early successional birds on power line corridors. PloS one, 7(2): e31520.

Avian Power Line Interaction Committee (APLIC) (2006) Suggested Practices for Avian Protection on Power Lines: The State of the Art in 2006. Edison Electric Institute, APLIC, and the California Energy Commission. Washington, D.C and Sacramento, CA.

Ayers, D. & Wallace, G., 1997. Pipeline trenches: an under- utilised resource for finding fauna. I P. Hale & D. Lamb, red. Conservation Outside Nature Reserves. Brisbane: Centre for Conservation Biology, The University of Queensland, s. 349-357.

Barber, J.R., Crooks, K.R. & Fristrup, K.M., 2010. The costs of chronic noise exposure for terrestrial organisms. Trends in ecology & evolution, 25(3), s.180-9. Findes på: www.sciencedirect.com/science/article/pii/S0169534709002614 [hentet 17. marts 2012].

Bayle, P. (1999) Preventing Birds of Prey Problems at Transmission Lines in Western Europe. Journal of Raptor Research, 33(1): 43-48.

Bayne, E.M., Habib, L. & Boutin, S., 2008. Impacts of chronic anthropogenic noise from energy-sector activity on abundance of songbirds in the boreal forest. Conservation biology: the journal of the Society for Conservation Biology, 22(5), s.1186-93. Findes på: www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/18616740 [hentet 26. april 2012].

BCTC, 2006. Environmental Assessment Certificate Application - Vancouver Island Transmission Reinforcement Project,

Bell, S.S. et al., 2001. Faunal response to fragmentation in seagrass habitats: implications for seagrass conservation. Biological Conservation, 100(1), s.115-123. Findes på: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0006320700002123 [hentet 2. maj 2012].

Bennett, P.M. & Owens, I.P.F. 1997. Variation in extinction risk among birds: chance or evolutionary predisposition? Proceedings of the Royal Society of London B:401-408.

Benson, P.C. (1981) Large raptor electrocution and power pole utilization: a study in six western states. Ph.D. Dissertation, Brigham Young University, Provo, UT, USA.

BERR, 2008. Review of Cabling Techniques and Environmental Effects Applicable to the Offshore Wind Farm Industry - Technical Report,

Bevanger, K. (1994b) Bird interactions with utility structures: collision and electrocution, causes and mitigating measures. Ibis, 136: 412-425.

Bevanger, K. (1995) Estimates and population consequences of Tetraonid mortality caused by collisions with high tension power lines in Norway. Journal of Applied Ecology, 32: 745-753.

Bevanger, K. (1998) Biological and Conservation Aspects of Bird Mortality Caused by Electricity Power Lines: a Review. Biological Conservation, 86: 67-76.

Bevanger, K. (1999) Estimating bird mortality caused by collision and electrocution with power lines; a review of methodology. I: Ferrer, M., Janss, G.F. (Eds.), Birds and Power Lines: Collision, Electrocution, and Breeding. Quercus, Madrid, Spain, s. 29-56.

Bevanger, K., Overskaug, K. (1998) Utility Structures as a mortality factor for Raptors and Owls in Norway. I: Chancellor, R.D., B.-U. Meyburg & J.J. Ferrero (Eds.) Holarctic Birds of Prey. ADENEX-WWGBP, Berlin, Tyskland.

Binetti, R. et al., 2000. Environmental risk assessment of linear alkyl benzene, an intermediate for the detergency industry. International Journal of Environmental Health Research, 10(2), s.153-172. Findes på: www.tandfonline.com/doi/abs/10.1080/09603120050021155 [hentet 27. april 2012].

BirdLife International (2004) Birds in Europe: population estimates, trends and conservation status. Cambridge, Det Forenede Kongerige: BirdLife International. (BirdLife Conservation Series No. 12).

BirdlifeInternational (2007) Position statement on birds and power lines. Birdlife Birds and Habitats Directives Task Force adopted position papers. www.birdlife.org/action/change/europe/habitat_directive/index.html

Birklund, J. (2003) Marine Biological Surveys along the cable trench in the Lagoon of Rødsand in September 2002 and March 2003. DHI Water & Environment. 37pp.

Bocquené, G., Chantereau, S., Clérendeau, C., Beausir, E., Ménard, D., Raffin, B., Minier, C., et al. (2004). Biological effects of the »Erika« oil spill on the common mussel (Mytilus edulis). Aquatic Living Resources, 17(3), 309-316.

Boehlert, G.W. & Gill, A.B. (2010) Environmental and ecological effects of ocean renewable energy development. A current synthesis. Oceanography 23(2); 68-81.

Borrmann, C.B., 2006. Wärmeemission von Stromkabeln in Windparks — Laboruntersuchungen zum Einfluss auf die benthische Fauna. Rostock University, Institute of Applied Ecology Ltd.

Bruderer, B., Peter, D. & Steuri, T. (1999) Behaviour of migrating birds exposed to x-band radar and a bright light beam. The Journal of Experimental Biology, 202, 1015–1022.

Budzinski, H., Mazéas, O., Tronczynski, J., Désaunay, Y., Bocquené, G., & Claireaux, G. (2004). Link between exposure of fish ( Solea solea ) to PAHs and metabolites: Application to the »Erika« oil spill. Aquatic Living Resources, 17(3), 329-334.

Bulgarian Society for the Protection of Birds (BSPB) (2010) Safe Ground for Redbreasts. LIFE+ project website. bspb-redbreasts.org/?page_id=6

Bulgarian Society for the Protection of Birds (BSPB) Save the Raptors. Conservation of Imperial Eagle and Saker Falcon in Bulgaria. LIFE+ project website. www.saveraptors.org

Bundesamt für Seeschifffahrt und Hydrographie (2012) Spatial Offshore Grid Plan for the German Exclusive Economic Zone of the North Sea. Comprehensive Summary. Unofficial translation.

Cadahía, L., López-lópez, P., Urios, V. (2010) Satellite telemetry reveals individual variation in juvenile Bonelli ' s eagle dispersal areas. Ibis, 147(2): 415-419.

Cadiou, B., Riffaut, L., McCoy, K. D., Cabelguen, J., Fortin, M., Gélinaud, G., Le Roch, A., et al. (2004). Ecological impact of the »Erika« oil spill: Determination of the geographic origin of the affected common guillemots. Aquatic Living Resources, 17(3), 369-377.

Camphuysen, C.J., Dieckhoff, M.A., Fleet, D.M. & Laursen, K. (2009) Oil Pollution and Seabirds. Thematic Report No. 5.3. I: Marencic, H. & Vlas, J. de (Eds), 2009. Quality Status Report 2009. Wadden Sea Ecosystem No. 25. Common Wadden Sea Secretariat, Trilateral Monitoring and Assessment Group, Wilhelmshaven, Tyskland.

Carrete, M., Sánchez-Zapata, J.A., Benítez, J.R., Lobón, M., Donázar, J.A. (2009) Large scale risk-assessment of wind-farms on population viability of a globally endangered long-lived raptor. Biological Conservation, 142(12): 2954-2961.

Carter, L., Burnett, D., Drew, S. et al., 2009. Submarine Cables and the Oceans – Connecting the World. UNEP-WCMC Biodiversity Series No. 31. ICPC/UNEP/UNEP-WCMC.

Chandrasekara, W.U. & Frid, C.L.J., 1998. A laboratory assessment of the survival and vertical movement of two epibenthic gastropod species, Hydrobia ulvae (Pennant) and Littorina littorea (Linnaeus), after burial in sediment. Journal of Experimental Marine Biology and Ecology, 221(2), s. 191-207. Findes på: www.sciencedirect.com/science/article/B6T8F-3S967BY-3/2/8d8547d6fd13b48bcdb40c1fe171482c [hentet 20. april 2012].

Clarke, D.J. & White, J.G., 2008. Towards ecological management of Australian powerline corridor vegetation. Landscape and Urban Planning, 86(3-4), s. 257-266. Findes på: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0169204608000509 [hentet 27. april 2012].

CONCAWE, 2011. Performance of European cross-country oil pipelines - Statistical summary of reported spillages in 2010 and since 1971,

Confer, J.L., Pascoe, S.M. (2003) Avian communities on utility rights-of-ways and other managed shrublands in the northeastern United States. Forest Ecology and Management, 185: 193-205.

Cooney, R. (2004) Better safe than sorry? The precautionary principle and biodiversity conservation. Oryx 38: 357-358.

Crivelli, A.J., Jerrentrup, H., Mitchev, T. (1987) Electric power lines: a cause of mortality in Pelecanus crispus Bruch, a world endangered bird species, in Porto-Lago, Greece. Colonial Waterbirds 11: 301-305.

Curtis, M.R., Vincent, A.C.J. (2008) Use of population viability analysis to evaluate CITES trade-management options for threatened marine fishes. Conservation Biology 22: 1225-1232.

Daan, R. & Mulder, M., 1996. On the short-term and long-term impact of drilling activities in the Dutch sector of the North Sea. ICES Journal of Marine Science, 53, s. 1036-1044. Findes på: icesjms.oxfordjournals.org/content/53/6/1036.short [hentet 27. april 2012].

Daan, R., Mulder, M. & Van Leeuwen, A., 1994. Differential sensitivity of macrozoobenthic species to discharges of oil-contaminated drill cuttings in the North Sea. Netherlands Journal of Sea Research, 33(1), s. 113-127. Findes på: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/0077757994900566 [hentet 27. april 2012].

Deeks, J.J., Higgins J.P.T., Altman D.G. (2005) Analysing and presenting results. I: Cochrane Handbook for Systematic Reviews of Interventions 4.2.5 [ajourført maj 2005]; Section 8. (ed by J.P.T. Higgins and S. Green.). Findes på: www.cochrane.org/resources/handbook/hbook.htm.

De la Huz, R., Lastra, M., Junoy, J. et al. (2005) Biological impacts of oil pollution and cleaning in the intertidal zone of exposed sandy beaches: Preliminary study of the »Prestige« oil spill. Est.Coast.Shelf.Sci. 65:19-29.

Demeter, I. (2004) Medium-Voltage Power Lines and Bird Mortality in Hungary. Technical Document. MME/BirdLife Hungary.

Department of Energy and Climate Change, 2010. Planning For New Energy Infrastructure, London.

Dernie, K.M., Kaiser, M.J. & Warwick, R.M., 2003. Recovery rates of benthic communities following physical disturbance. Journal of Animal Ecology, 72(6), s. 1043-1056. Findes på: onlinelibrary.wiley.com/doi/10.1046/j.1365-2656.2003.00775.x/full [hentet 6. april 2012].

Deutsche WindGuard GmbH & Greenpeace International, 2005. Offshore Wind Energy - Implementing a New Powerhouse for Europe,

Dierschke, V. & Bernotat, D. (2012): Übergeordnete Kriterien zur Bewertung der Mortalität wildlebender Tiere im Rahmen von Projekten und Eingriffen – unter besonderer Berücksichtigung der deutschen Brutvogelarten. Stand 01.12.2012, 175 S. http://www.bfn.de/0306_eingriffe-toetungsverbot.html.

Dodd, A.M. et al., 2007. The Appropriate Assessment of Spatial Plans in England: a guide to why, when and how to do it, findes på: www.rspb.org.uk/Images/NIAA_tcm9-196528.pdf.

Doody, J.S. et al., 2003. Fauna by-catch in pipeline trenches: conservation, animal ethics, and current practices in Australia. Australian Zoologist, 32(3), s. 410-419.

Drewitt, A.L., Langston, R.H.W. (2008) Collision effects of wind-power generators and other obstacles on birds. Annals of the New York Academy of Sciences, 1134: 233-66.

Duhamel, B & Beaussant, H. (2011) EU Energy Strategy in the South Mediterranean. Directorate-General for Internal Policies. Policy Department A. Economic and Scientific Policy. 110pg

EASAC (2009) Transforming Europe's Electricity Supply — An Infrastructure Strategy for a Reliable, Renewable and Secure Power System. The Royal Society. London, Det Forenede Kongerige.

EGIG, 2011 Gas Pipeline incidents. 8th report of the European Gas Pipeline Incident Data group. EGIG 11.R.0402 (version 2).

Ellis, D.H., Smith, D.G., Murphy, J.R. (1969) Studies on raptor mortality in western Utah. Great Basin Naturalist 29: 165-167.

ENTSO (2012) ENTSO-E Grid Map. Findes på: www.entsoe.eu/nc/resources/grid-map/?sword_list[]=Kv

Environ & InterGen, 2010. Spalding Energy Expansion - Gas Pipeline - Environmental statement - Non-technical summary — Volume 1,

Erfurt University of Applied Sciences, IBU Ingenieurbüro Schöneiche GmbH & Co. KG and 50Hertz Transmission GmbH (2010). Ecological management of overhead lines (EcoMOL): General overview. Findes på: www.50hertz.com/en/file/100304_EcoMOL_ShortReport_eng_final_med.pdf.

ERM Iberia, 2004. MEDGAZ natural gas transportation system - Environmental impact assessment - Final report,

Europa-Kommissionen (2000) Managing Natura 2000 sites. The provisions of Article 6 of the »Habitats« Directive 92/43/EEC. Bruxelles, Belgien. Findes på: ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm

Europa-Kommissionen (2002) Evaluering af projekter og planer, der har væsentlig indvirkning på Natura 2000-lokaliteter. Metodologisk vejviser om bestemmelserne i artikel 6, stk. 3 og 4, i habitatdirektiv 92/43/EØF. Impacts Assessment Unit School of Planning Oxford Brookes University, Oxford, Det Forenede Kongerige.

Europa-Kommissionen (2007) Guidance document on Article 6(4) of the 'Habitats Directive' 92/43/EEC. Bruxelles, Belgien.

Europa-Kommissionen (2011) Vores livsgaranti, vores naturkapital: EU's biodiversitetsstrategi 2020. Bruxelles, Belgien.

Europa-Kommissionen (2012) Natura 2000 network. Bruxelles, Belgien. Findes på: ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/index_en.htm

Europa-Kommissionen (2013) Streamlining environmental assessment procedures for energy infrastructure Projects of Common Interest (PCIs). Europa-Kommissionen. Energy & Environment.

Europa-Kommissionen, 2000. Forvaltning af Natura 2000-lokaliteter, bestemmelserne i artikel 6 i habitatdirektiv 92/43/EØF, Luxembourg: Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer.

Europa-Kommissionen (2001a). Evaluering af projekter og planer, der har væsentlig indvirkning på Natura 2000-lokaliteter. Metodologisk vejviser om bestemmelserne i artikel 6, stk. 3 og 4, i habitatdirektiv 92/43/EØF, Luxembourg.

Europa-Kommissionen (2001b). Guidelines for the Assessment of Indirect and Cumulative Impacts as well as Impact Interactions, Luxembourg: Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer.

Europa-Kommissionen, 2007. Vejledning vedrørende artikel 6, stk. 4, i »habitatdirektivet« 92/43/EØF - Belysning af begreberne: alternative løsninger, bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser, kompensationsforanastaltninger, global sammenhæng, udtalelse fra Kommissionen: ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/art6/guidance_art6_4_da.pdf.

Europa-Kommissionen, 2010. Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget »Prioriteringer på energiinfrastrukturområdet for 2020 og derefter — en plan for et integreret europæisk energinet«,

Europa-Kommissionen (2011a). Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Vores livsgaranti, vores naturkapital: EU's biodiversitetsstrategi frem til 2020, KOM(2011) 244 endelig.

Europa-Kommissionen (2011b). Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Energikøreplanen 2050, COM(2011) 885.

Europa-Kommissionen (2011c). Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om retningslinjer for den transeuropæiske energiinfrastruktur og om ophævelse af beslutning nr. 1364/2006/EF (KOM(2011) 658 endelig — 2011/0300 (COD))

Europa-Kommissionen, Energy infrastructure — Energy infrastructure priorities for 2020 and beyond. Findes på: ec.europa.eu/energy/infrastructure/strategy/2020_en.htm.

Det Europæiske Miljøagentur (EEA), 2010a. The European Environment — State and Outlook 2010 - Biodiversity,

Det Europæiske Miljøagentur (EEA), 2010b. The European Environment — State and Outlook 2010 — Land use,

Det Europæiske Miljøagentur (EEA), 2011. Landscape fragmentation in Europe — EEA Report No 2/2011 — Joint EEA-FOEN report,

EWEA (2014) Wind in power. 2013 European Statistics. February 2014. The European Wind Energy Association. 12pp.

Faulkner, W., 1999. AGL Central West Project: Marsden- Dubbo gas pipeline. Fauna impact monitoring. Draft report to NSW National Parks and Wildlife Service and AGL.,

Fernie, K.J. & Reynolds, S.J., 2005. The effects of electromagnetic fields from power lines on avian reproductive biology and physiology: a review. Journal of toxicology and environmental health. Part B, Critical reviews, 8(2), s. 127-40. Findes på: www.tandfonline.com/doi/abs/10.1080/10937400590909022 [hentet 21. marts 2012].

Fernie, K.J., Bird, D.M., Dawson, R.D., Lague, P.C. (2000) Effects of Electromagnetic Fields on the Reproductive Success of American Kestrels. Physiological and Biochemical Zoology, 73(1): 60-65.

Fernie, K.J., Reynolds, S. J. (2005) The effects of electromagnetic fields from power lines on avian reproductive biology and physiology: a review. Journal of Toxicology and Environmental Health, 8(2): 127-40.

Ferrer, M. (2001) The Spanish Imperial Eagle. Lynx Edicions. Barcelona, Spanien.

Ferrer. M., Hiraldo. F. (1992) Man-induced sex-biased mortality in the Spanish Imperial Eagle. Biological Conservation. 60: 57-60.

Fischer, J. et al., 2007. Mind the sustainability gap. Trends in ecology & evolution, 22(12), s. 621-4. Findes på: www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/17997188 [hentet 7. marts 2012].

Freemark, K., 1995. Impacts of agricultural herbicide use on terrestrial wildlife in temperate landscapes: A review with special reference to North America. Agriculture, Ecosystems & Environment, 52(2-3), s. 67-91. Findes på: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/016788099400534L [hentet 26. april 2012].

Frost, M.T., Rowden, A.A. & Attrill, M.J., 1999. Effect of habitat fragmentation on the macroinvertebrate infaunal communities associated with the seagrass Zostera marina L. Aquatic Conservation: Marine and Freshwater Ecosystems, 9(3), s. 255-263. Findes på: doi.wiley.com/10.1002/(SICI)1099-0755(199905/06)9:3<255::AID-AQC346>3.0.CO;2-F [hentet 2. maj 2012].

Garcia-del-Rey, E., Rodriguez-Lorenzo, J.A. (2011) Avian mortality due to power lines in the Canary Islands with special reference to the steppe-land birds. Journal of Natural History, Volume 45, Numbers 35-36: 2159-2169.

Gesteira, J.L.G. & Dauvin, J.-C., 2000. Amphipods are Good Bioindicators of the Impact of Oil Spills on Soft-Bottom Macrobenthic Communities. Marine Pollution Bulletin, 40(11), s. 1017-1027. Findes på: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0025326X00000461 [hentet 27. april 2012].

GIE (2012) Gas Infrastructure Europe Key Messages on Energy roadmap 2050. http://www.gie.eu/index.php/13-news/gie/161-gie-publishes-its-new-qkey-messages-energy-roadmap-2050q-brochure

Gleason, N.C., 2008. Impacts of Power Line Rights-of-Way on Forested Stream Habitat in Western Washington. I J. W. Goodrich-Mahoney et al., red. Environment Concerns in Rights-of-Way Management 8th International Symposium. Amsterdam: Elsevier, s. 665-678. Findes på: www.sciencedirect.com/science/article/pii/B9780444532237500757.

González, L.M., Margalida, A., Mañosa, S., Sánchez, R., Oria, J., Molina, J.I., Caldera, J. (2007) Causes and Spatio-temporal Variations of Non-natural Mortality in the Vulnerable Spanish Imperial Eagle Aquila adalberti During a Recovery Period. Oryx, 41(04): 495-502.

Goosem, M. & Marsh, H., 1997. Fragmentation of a Small-mammal Community by a Powerline Corridor through Tropical Rainforest. Wildlife Research, 24(5), s. 613. Findes på: www.publish.csiro.au/paper/WR96063 [hentet 27. april 2012].

Grande, J.M., Serrano, D., Tavecchia, G., Carrete, M., Ceballos, O., Tella, J.L. and Donázar, J.A. (2009) Survival in a long-lived territorial migrant: effects of life- history traits and ecological conditions in wintering and breeding areas. Oikos, 118: 580-590.

Granström, A., 2001. Fire management for biodiversity in the European boreal forest. Scandinavian Journal of Forest Research, 16(Supplement 3), s. 62-69. Findes på: www.tandfonline.com/doi/abs/10.1080/028275801300090627 [hentet 26. april 2012].

GRT gaz, Dossier du maître d'ouvrage - Débat public sur le projet Eridan,

Guil, F., Fernández-Olalla, M., Moreno-Opo, R., Mosqueda, I., Gómez, M.E., Aranda, A., Arredondo, A. (2011) Minimising Mortality in Endangered Raptors due to Power Lines: The Importance of Spatial Aggregation to Optimize the Application of Mitigation Measures. PloS one, 6(11), e28212.

Haas, D., Nipkow, M. (2006) Caution: Electrocution! NABU Bundesverband. Bonn, Tyskland.

Haas, D., Nipkow, M., Fiedler, G., Schneider, R., Haas, W., Schürenberg, B. (2005) Protecting birds from powerlines. Nature and Environment, No. 140. Council of Europe Publishing, Strassbourg.

HABIB, L., BAYNE, E.M. & BOUTIN, S., 2006. Chronic industrial noise affects pairing success and age structure of ovenbirds Seiurus aurocapilla. Journal of Applied Ecology, 44(1), s. 176-184. Findes på: doi.wiley.com/10.1111/j.1365-2664.2006.01234.x [hentet 18. april 2012].

Hall-Spencer, J.M. & Moore, P.G. (2000) Scallop dredging has profound, long-term impacts on maerl habitats. ICES J.Mar.Sci 57:1407-1415

Harness, R.E. (1997) Raptor electrocutions caused by rural electric distribution power lines. Ft. Collins: Colorado State University; 110 p. M.S. thesis.

Harness, R.E., Wilson, K.R., (2001) Utility structures associated with raptor electrocutions in rural areas. Wildlife Society Bulletin 29, 612-623.

Heubeck, M., Camphuysen, K. C. J., Bao, R., Humple, D., Sandoval Rey, A., Cadiou, B., Bräger, S., et al. (2003). Assessing the impact of major oil spills on seabird populations. Marine pollution bulletin, 46(7), 900-2.

Hirst, J.A. & Attrill, M.J., 2008. Small is beautiful: An inverted view of habitat fragmentation in seagrass beds. Estuarine, Coastal and Shelf Science, 78(4), s. 811-818. Findes på: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0272771408000929 [hentet 2. maj 2012].

Hirst, R.A. et al., 2005. The resilience of calcareous and mesotrophic grasslands following disturbance. Journal of Applied Ecology, 42(3), s. 498-506. Findes på: onlinelibrary.wiley.com/doi/10.1111/j.1365-2664.2005.01028.x/full [hentet 9. april 2012].

Hollmen, A. et al., 2007. The value of open power line habitat in conservation of ground beetles (Coleoptera: Carabidae) associated with mires. Journal of Insect Conservation, 12(2), s. 163-177. Findes på: www.springerlink.com/index/510hq085388q826h.pdf [hentet 12. april 2012].

Horváth, M., Demeter, I., Fatér, I., Firmánszky, G., Kleszó, A., Kovács, A., Szitta, T., Tóth, I., Zalai, T., Bagyura, J. (2011) Population Dynamics of the Eastern Imperial Eagle ( Aquila heliaca ) in Hungary between 2001 and 2009. Acta Zoologica Bulgarica, Suppl. 3, 2011: 61-70.

Horváth, M., Nagy, K., Papp, F., Kovács, A., Demeter, I., Szügyi, K., Halmos, G. (2008) Assessment of the Hungarian medium-voltage electric grid based on bird conservation considerations. MME/BirdLife Hungary, Budapest (på ungarsk).

Hovel, K.A. & Lipcius, R.N., 2001. HABITAT FRAGMENTATION IN A SEAGRASS LANDSCAPE: PATCH SIZE AND COMPLEXITY CONTROL BLUE CRAB SURVIVAL. Ecology, 82(7), s. 1814-1829. Findes på: www.esajournals.org/doi/abs/10.1890/0012-9658(2001)082[1814:HFIASL]2.0.CO;2 [hentet 2. maj 2012].

Hovel, K.A. & Lipcius, R.N., 2002. Effects of seagrass habitat fragmentation on juvenile blue crab survival and abundance. Journal of Experimental Marine Biology and Ecology, 271(1), s. 75-98. Findes på: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0022098102000436 [hentet 2. maj 2012].

Hovel, K.A., 2003. Habitat fragmentation in marine landscapes: relative effects of habitat cover and configuration on juvenile crab survival in California and North Carolina seagrass beds. Biological Conservation, 110(3), s. 401-412. Findes på: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0006320702002343 [hentet 2. maj 2012].

Howard, D.C., Wadsworth R.A., Whitaker J.W., Hughes N., Bunce R.G.H. (2009) The impact of sustainable energy production on land use in Britain through to 2050. Land Use Policy 26S s. 284-292.

HSE, (1997). The abandonment of offshore pipelines. Methods and Procedures for Abandonment. Health and Safety Executive. Offshore Technology Report 535. HSE Books.

Jenssen, B.M. (1996) An overview of exposure to, and effects of, petroleum oil and organochlorine pollution in Grey Seals (Halichoerus grypus). The Science of the Total Environment 186:109-118.

IMO, 2011a. Ballast Water Management. Findes på: www.imo.org/ourwork/environment/ballastwatermanagement/Pages/Default.aspx [hentet 13. april 2012].

IMO, 2011b. International Convention for the Control and Management of Ships' Ballast Water and Sediments (BWM). Findes på: www.imo.org/About/Conventions/ListOfConventions/Pages/International-Convention-for-the-Control-and-Management-of-Ships%27-Ballast-Water-and-Sediments-(BWM).aspx.

Infante, S., Neves, J., Ministro, J. & Brandão, R. (2005). Estudo sobre o Impacto das Linhas Eléctricas de Média e Alta Tensão na Avifauna em Portugal. Quercus Associação Nacional de Conservação da Natureza e SPEA Sociedade Portuguesa para o Estudo das Aves, Castelo Branco (relatório não publicado). Findes på: www.spea.pt/fotos/editor2/relatorio_edp_icn_spea_quercus_avifaunai.pdf

IPCC, 2005. IPCC Special Report on Carbon dioxide capture and storage Working Group III of the Intergovernmental Panel on Climate Change et al., eds., Cambridge, UK, New York, USA: Cambridge University Press.

Jackson, C.W. et al., 2011. Static electric fields modify the locomotory behaviour of cockroaches. The Journal of experimental biology, 214(Pt 12), s. 2020-6. Findes på: jeb.biologists.org/content/214/12/2020.short [hentet 12. april 2012].

Jackson, M.J. & James, R., 1979. The influence of bait digging on cockle, Cerastoderma edule, populations in North Norfolk. Journal of Applied Ecology, 16(3), s. 671-679. Findes på: www.mendeley.com/research/influence-bait-digging-cockle-cerastodermaedule-populations-north-norfolk-england-uk-13/ [hentet 11. april 2012].

Jacques Whitford Limited, 2006. Vancouver Island Transmission Reinforcement Project Technical Data Report: Potential Effects of Alkylbenzene Release to the Marine Environment.,

Janss, G.F.E, Ferrer, M. (2001) Avian Electrocution Mortality in Relation to Pole Design and Adjacent Habitat in Spain. Bird Conservation International, 3-12.

Janss, G.F.E. (2000) Avian Mortality from Power Lines: a Morphologic Approach of a Species-specific Mortality. Biological Conservation, 95: 353-359.

Jenkins, A.R., Smallie, J.J., Diamond, M. (2010) Avian collisions with power lines: a global review of causes and mitigation with a South African perspective. Bird Conservation International, 20(03): 263-278.

Johnson, M. & Heck KL, J., 2006. Effects of habitat fragmentation per se on decapods and fishes inhabiting seagrass meadows in the northern Gulf of Mexico. Marine Ecology Progress Series, 306, s. 233-246. Findes på: www.int-res.com/abstracts/meps/v306/p233-246/ [hentet 2. maj 2012].

JRC-report »Evaluation of Smart Grid projects within the Smart Grid Task Force Expert Group 4 (EG4)«

Karyakin, I.V. (2012) Birds of prey and power lines in northern Eurasia: What are the prospects for survival? Raptors Conservation 24: 69 - 86.

King, D.I. et al., 2009. Effects of width, edge and habitat on the abundance and nesting success of scrub–shrub birds in powerline corridors. Biological Conservation, 142(11), s. 2672-2680. Findes på: www.sciencedirect.com/science/article/pii/S0006320709002717 [hentet 23. marts 2012].

Klarić, S., Pavičić-Hamer, D. & Lucu, Č., 2004. Seasonal variations of arsenic in mussels Mytilus galloprovincialis. Helgoland Marine Research, 58(3), s. 216-220. Findes på: www.springerlink.com/index/10.1007/BF01606105 [hentet 27. april 2012].

Ko, J.-Y. & Day, J.W., 2004. A review of ecological impacts of oil and gas development on coastal ecosystems in the Mississippi Delta. Ocean & Coastal Management, 47(11-12), s. 597-623. Findes på: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0964569104000973 [hentet 13. april 2012].

Kuijper, D.P.J., Schut, J., Van Dullemen, D., Toorman,H., Goossens, N., Ouwehand, J. & Limpens, H.J.G.A. (2008) Experimental evidence of light disturbance along the commuting routes of pond bats (Myotis dasycneme). Vereniging voor Zoogdierkunde en Zoogdierbescherming, 51(1), 37-49.

Kunz, T.H. et al., 2007. Ecological impacts of wind energy development on bats: questions, research needs, and hypotheses. Frontiers in Ecology and the Environment, 5(6), s. 315-324. Findes på: www.esajournals.org/doi/abs/10.1890/1540-9295(2007)5%5B315:EIOWED%5D2.0.CO;2 [hentet 12. april 2012].

Kuussaari, M. et al., 2003. Voimajohtoaukeiden merkitys niittyjen kasveille ja perhosille - Significance of Power Line Areas for Grassland Plants and Butterflies Finnish Environment Institute, ed., Helsinki.

Kyläkorpi, L. & Grusell, E., 2001. Livsmiljö i kraftledningsgatan, findes på: scholar.google.fr/scholar?hl=fr&q=“Livsmiljö+i+Kraftledningsgatan”&btnG=Rechercher&lr=&as_ylo=&as_vis=0#0 [hentet 30. april 2012].

Lasch, U., Zerbe, S., Lenk, M. (2010) Electrocution of Raptors at Power Lines in Central Kazakhstan. Waldökologie, Landschaftforschung und Naturschutz, 9: 95-100.

Lehman, R.N., Kennedy, P.L., Savidge, J.A. (2007) The state of the art in raptor electrocution research: A global review. Biological Conservation, 136, 2: 159-174.

Lensu, T. et al., 2011. The role of power line rights-of-way as an alternative habitat for declined mire butterflies. Journal of environmental management, 92(10), s. 2539-46. Findes på: www.sciencedirect.com/science/article/pii/S0301479711001745 [hentet 12. april 2012].

Lévesque, L.M. & Dubé, M.G., 2007. Review of the effects of in-stream pipeline crossing construction on aquatic ecosystems and examination of Canadian methodologies for impact assessment. Environmental monitoring and assessment, 132(1-3), s. 395-409. Findes på: www.springerlink.com/index/cu76l5guk3u28106.pdf [hentet 20. marts 2012].

Lewis, L.J., Davenport, J. & Kelly, T.C., 2002. A Study of the Impact of a Pipeline Construction on Estuarine Benthic Invertebrate Communities. Estuarine, Coastal and Shelf Science, 55(2), s. 213-221. Findes på: www.sciencedirect.com/science/article/pii/S0272771401908984 [hentet 9. marts 2012].

López-López, P., Ferrer, M., Madero, A., Casado, E., McGrady, M. (2011) Solving Man-induced Large-scale Conservation Problems: the Spanish Imperial Eagle and Power Lines. PloS one, 6(3), e17196.

London Array/National Grid (2007) Ecological Mitigation and Management Plan. London Array Offshore Wind Farm Project and associated grid connection works. Oktober 2007. 17 s.

Lorne, J.K. & Salmon, M. (2007) Effects of exposure to artificial lighting on orientation of hatching sea turtles on the beach and in the ocean. Endangered species research, 1, 23-30.

Macreadie, P.I. et al., 2009. Fish Responses to Experimental Fragmentation of Seagrass Habitat. Conservation biology: the journal of the Society for Conservation Biology. Findes på: www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/19183213 [hentet 23. marts 2012].

Manville, A.M. (2005) Bird Strikes and Electrocutions at Power Lines, Communication Towers, and Wind Turbines: State of the Art and State of the Science – Next Steps Toward Mitigation 1. USDA Forest Service Technical report, 1051-1064.

Marshall, J.S. & Vandruff, L.W., 2002. Impact of selective herbicide right-of-way vegetation treatment on birds. Environmental management, 30(6), s. 801-6. Findes på: www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/12402095 [hentet 17. april 2012].

Martin, G.R. (2011) Review article Understanding bird collisions with man-made objects: a sensory ecology approach. Ibis, 239-254.

Meissner, K. & Sordyl, H. (2006). Literature Review of Offshore Wind Farms with Regard to Benthic Communities and Habitats. I. Zucco, C., Wende, W., Merck, T., Köchling, I. & Köppel, J. (eds.):Ecological Research on Offshore Wind Farms: International Exchange of Experiences - PART B: Literature Review of the Ecological Impacts of Offshore Wind Farms. BfN-Skripten 186: 1-45.

Meißner, K., Bockhold, J. & Sordyl, H., 2006. Problem Kabelwärme? - Vorstellung der Ergebnisse von Feldmessungen der Meeresbodentemperatur im Bereich der elektrischen Kabel im Offshore-Windpark Nysted Havmøllepark (Dänemark). I Bundesamt für Seeschifffahrt und Hydrographie (BSH), red. Meeresumwelt- Symposium. Hamburg, Rostock. Findes på: scholar.google.fr/scholar?hl=fr&q=Problem+Kabelwärme?&btnG=Rechercher&lr=&as_ylo=&as_vis=0#0 [hentet 13. april 2012].

Mendel, B., Sonntag, N., Wahl, et al., (2008) Profiles of seabirds and waterbirds of the German North and Baltic Seas. Distribution, ecology and sensitivities to human activities within the marine environment. Naturschutz und Biologische Vielfalt 61, Bundesamt für Naturschutz, Bonn – Bad Godesberg, 427 s.

MME/BirdLife Hungary (2011) »Budapest Declaration on bird protection and power lines«. Findes på: www.mme.hu/termeszetvedelem/budapest-conference-13-04-2011.html

Myers, N. (1993) Biodiversity and Precautionary Principle. Ambio, 22: 74-79.

Nedwell, J.R., Brooker, A.G. & Barham, R.J. (2012) Assesment of underwater noise during the installation of export power cables at the Beatrice Offshore Wind Farm. Subacoustech Environmental Report No. E318R0106

Nedwell, J., Langworthy, J. & Howell, D., 2003. Assessment of sub-sea acoustic noise and vibration from offshore wind turbines and its impact on marine wildlife; initial measurements of underwater noise during construction of offshore windfarms, and comparison with background noise - Report No. 544 R,

Nekola, J.C., 2012. The impact of a utility corridor on terrestrial gastropod biodiversity. Biodiversity and Conservation, 21(3), s. 781-795. Findes på: www.springerlink.com/index/3357H23G15537M77.pdf [hentet 11. april 2012].

Nellemann, C. et al., 2003. Progressive impact of piecemeal infrastructure development on wild reindeer. Biological Conservation, 113(2), s. 307-317. Findes på: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S000632070300048X [hentet 16. marts 2012].

Nikolaus, G. (1984) Large numbers of birds killed by electric power line. Scopus, 8: 42.

Nikolaus, G. (2006) Where have all the African vultures gone? Vulture News, 55: 65-67.

Oil and Gas UK, (2013) Decommissioning of Pipelines in the North Sea Region. Oil & Gas UK. 48 s.

OGB, 2010. Riser & pipeline release frequencies, London, Brussels.

Olendorff, R.R., Motroni, R.S., Call, M.W. (1980) Raptor Management: The State of the Art in 1980. Bureau of Land Management Technical Note No. 345. US Department of Interior, Denver, USA.

Olson, C.V. (2002) Human-related causes of raptor mortality in western Montana: things are not always as they seem. I: Carlton, R.G. (Ed.), Avian Interactions with Utility and Communication Structures, Proceedings of a Workshop. Electric Power Research Institute, Palo Alto, CA, USA, s. 71-82.

OSPAR Commission, 2008. Background document on potential problems associated with power cables other than those for oil and gas activities,

OSPAR (2009) Assessment of the environmental impacts of cables. Biodiversity Series. 18 s.

OSPAR (2010) Background document for maerl beds. OSPAR Commission. 34 s.

OSPAR (2012) Guidelines on Best Environmental Practice (BEP) in Cable Laying and Operation. Agreement 2012-2. OSPAR 12/22/1, Annex 14.

Parsons Brinkerhoff & Cable Consulting International Ltd, 2012. Electricity Transmission Costing Study - An Independent Report Endorsed by the Institution of Engineering & Technology,

Prinsen, H.A.M., G.C. Boere, N. Píres & J.J. Smallie (Compilers), 2011. Review of the conflict between migratory birds and electricity power grids in the African-Eurasian region. CMS Technical Series, AEWA Technical Series No. XX. Bonn, Tyskland. Findes på: www.cms.int/bodies/COP/cop10/docs_and_inf_docs/inf_38_electrocution_review.pdf.

Prinsen, H.A.M., J.J. Smallie, G.C. Boere & N. Píres (Compilers), 2012. Guidelines on how to avoid or mitigate impact of electricity power grids on migratory birds in the African-Eurasian region. CMS Technical Series No. XX, AEWA Technical Series, Bonn, Tyskland. Findes på: www.unep-aewa.org/meetings/en/stc_meetings/stc7docs/pdf/stc7_20_electrocution_guidelines.pdf.

Prommer, M. (2011) Electrocuted Sakers. Saker LIFE, BNPI, Ungarn. sakerlife2.mme.hu/en/content/electrocuted-sakers

PSCW (2009) Electric Transmission Lines. Wisconsin, USA.

Pullin, A.S., Stewart, G.B. (2006) Guidelines for systematic review in conservation and environmental management. Conservation biology: the journal of the Society for Conservation Biology, 20(6), 1647-56.

Raab, R., Spakovszky, P., Julius, E., Schütz, C., Schulze, C.H. (2010) Effects of power lines on flight behaviour of the West-Pannonian Great Bustard Otis tarda population. Bird Conservation International: 1- 14.

Real, J., Grande, J.M., Mañosa, S., Antonio, J. (2001) Causes of Death in Different Areas for Bonelli's Eagle Hieraaetus fasciatus in Spain. Bird Study, 221-228.

Reed, B. & Hovel, K., 2006. Seagrass habitat disturbance: how loss and fragmentation of eelgrass Zostera marina influences epifaunal abundance and diversity. Marine Ecology Progress Series, 326, s. 133-143. Findes på: www.int-res.com/abstracts/meps/v326/p133-143/ [hentet 2. maj 2012].

RenewableUK, (2013) cumulative Impact Assessment Guidelines. Guiding Principles for cumulative impacts assessment in offshore wind farms. Juni 2013.

Rheindt, F.E., 2003. The impact of roads on birds: Does song frequency play a role in determining susceptibility to noise pollution? Journal of Ornithology, 144(3), s. 295-306. Findes på: www.springerlink.com/index/10.1007/BF02465629 [hentet 24. april 2012].

Rich, A.C., Dobkin, D.S. & Niles, L.J., 1994. Defining Forest Fragmentation by Corridor Width: The Influence of Narrow Forest-Dividing Corridors on Forest-Nesting Birds in Southern New Jersey. Conservation Biology, 8(4), s. 1109-1121. Findes på: onlinelibrary.wiley.com/doi/10.1046/j.1523-1739.1994.08041109.x/abstract [hentet 30. april 2012].

Rich, A.C., Dobkin, D.S., Niles, L.J. (1994) Defining forest fragmentation by corridor width: the influence of narrow forest-dividing corridors on forest-nesting birds in southern New Jersey. Conservation Biology, 8: 1109-1121.

Rich, C. & Longcore, T. (Eds). (2006) Ecological Consequences of Artificial Night Lighting. Washington, Island Press.

Roberts, D.A., 2012. Causes and ecological effects of resuspended contaminated sediments (RCS) in marine environments. Environment international, 40, s. 230-43. Findes på: www.sciencedirect.com/science/article/pii/S0160412011002704 [hentet 16. april 2012].

Robinson, S.P & Lepper, P.A. (2013) Scoping study: Review of current knowledge of underwater noise emissions from wave and tidal stream energy devices. The Crown Estate, 2013.

RTE, 2011. Liaison électrique souterraine à courant continu à 320 000 volts SAVOIE - PIEMONT - Etude d'impact,

RTE, Projet de zone d'accueil de production d'électricité de Lavera-Fos - Etude d'impact,

Russell, K.N., Ikerd, H. & Droege, S., 2005. The potential conservation value of unmowed powerline strips for native bees. Biological Conservation, 124(1), s. 133-148. Findes på: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0006320705000467 [hentet 17. marts 2012].

Schaub, M., Aebischer, A., Gimenez, O., Berger, S., Arlettaz, R. (2010) Massive Immigration Balances High Anthropogenic Mortality in a Stable Eagle Owl Population: Lessons for Conservation. Biological Conservation, 143(8): 1911-1918.

Schreiber, M. et al., 2004. Maßnahmen zur Vermeidung und Verminderung negativer ökologischer Auswirkungen bei der Netzanbindung und -integration von Offshore-Windparks - Abschlussbericht, Bramsche.

Secretariat of the Convention on Biological Diversity, 2010. Global Biodiversity Outlook 3, Montréal. Findes på: www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/22532583 [hentet 27. april 2012].

Sergio, F., Marchesi, L., Pedrini, P., Ferrer, M., Penteriani, V. (2004) Electrocution Alters the Distribution and Density of a Top Predator, the Eagle Owl Bubo bubo. Journal of Applied Ecology, December: 836-845.

Silva, J.P., Santos, M., Queirós,L., Leitão, D., Moreira, F., Pinto, M., Leqoc, M., Cabral, J.A. (2010): Estimating the influence of overhead transmission power lines and landscape context on the density of little bustard Tetrax tetrax breeding populations. Ecological Modelling 221: s. 1954-1963.

Skonberg, E.R. et al., 2008. Inadvertent Slurry Returns during Horizontal Directional Drilling: Understanding the Frequency and Causes. I J. W. Goodrich-Mahoney et al., red. Environment Concerns in Rights-of-Way Management 8th International Symposium. Amsterdam: Elsevier, s. 613-621.

Slabbekoorn, H. & Ripmeester, E. a P., 2008. Birdsong and anthropogenic noise: implications and applications for conservation. Molecular ecology, 17(1), s. 72-83. Findes på: www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/17784917 [hentet 4. marts 2012].

SmartGrids ERA-Net (2012) Mapping & Gap Analysis of current European Smart Grids Projects. Report by the EEGI Member States Initiative: A pathway towards functional projects for distribution grids. Austrian Institute of Technology, Østrig.

Söker, H., Rehfeldt, K., Santjer, F. et al. (2000) Offshore Wind Energy in the North Sea. Technical Possibilities and Ecological Considerations – A study for Greenpeace. 83 s.

SP Transmission & National Grid, 2011a. Western HVDC Link - Environmental Appraisal Supporting Report - Northern Point of Connection: Hunterson - Ardneil Bay Undergournd HDVC Cable,

SP Transmission & National Grid, 2011b. Western HVDC Link - Environmental Report - Marine Cable Route,

Statoil, (2012) Mariner Area Development Environmental Statement. DECC Project Reference: D/4145/2012.

Strevens, T.C., 2007. Powerline easements: ecological impacts and effects on small mammal movement. University of Wollongong. Findes på: ro.uow.edu.au/theses/691/ [hentet 23. februar 2012].

Strevens, T.C., Puotinen, M.L. & Whelan, R.J., 2008. Powerline Easements: Ecological Impacts and Contribution to Habitat Fragmentation from Linear Features. Pacific Conservation Biology, 14(3), s. 159-168.

Summers, P.D., Cunnington, G.M. & Fahrig, L., 2011. Are the negative effects of roads on breeding birds caused by traffic noise? Journal of Applied Ecology, 48(6), s. 1527-1534. Findes på: onlinelibrary.wiley.com/doi/10.1111/j.1365-2664.2011.02041.x/full [hentet 29. marts 2012].

Swannell, R.P., Lee, K. & McDonagh, M., 1996. Field evaluations of marine oil spill bioremediation. Microbiological reviews, 60(2), s. 342-65. Findes på: www.pubmedcentral.nih.gov/articlerender.fcgi?artid=239447&tool=pmcentrez&rendertype=abstract [hentet 6. juli 2012].

Swanson, C. & Isaji, T., 2006. Simulations of sediment transport and deposition from cable burial operations in Nantucket Sound for the Cape Wind Energy project, findes på: www.mms.gov/offshore/renewableenergy/DEIS/ReportReferences-CapeWindEnergyEIS/ReportNo4.1.1-2.pdf [hentet 17. april 2012].

Temple, S.A. (1986) The problem of avian extinctions. I: Johnston, R.F (ed.) Current Ornithology, Vol. 3: 453-485 Plenum, New York.

Thompson, P.M., Wilson, B., Grellier, K., Hammond, P.S. (2001) Combining power analysis and population viability analysis to compare traditional and precautionary approaches to conservation of coastal cetaceans. Conservation Biology, 14: 1253-1263.

Tintó, A., Real, J., Manosa, S. (2001) Avaluació del risc d'electrocució d'aus en línies elèctriques situades a Sant Llorenç del Munt i rodalies. V Trobada d'estudiosos de Sant Llorenç del Munt i l'Obac. Monografies, 35: 129-133

Tri-State (2009) San Luis Valley - Calumet – Comanche Transmission Project. Southern Colorado Transmission Improvements. Working with Landowners. Colorado, USA.

Tucker, G.M., Evans, M.I. (1997) Habitats for birds in Europe: a conservation strategy for the wider environment. Cambridge, Det Forenede Kongerige: BirdLife International (BirdLife Conservation Series no. 6).

UNEP (2011) UN Wildlife Meeting Pushes to Make Power Lines Safer for Birds. UNEP COP 10 communication. Bergen, Norge.

Ussenkov, S.M., 1997. Contamination of harbor sediments in the eastern Gulf of Finland (Neva Bay), Baltic Sea. Environmental Geology, 32(4), s. 274-280. Findes på: www.springerlink.com/openurl.asp?genre=article&id=doi:10.1007/s002540050217 [hentet 27. april 2012].

Vallejo, V.R., Arianoutsou, M. & Moreira, F., 2012. Fire Ecology and Post-Fire Restoration Approaches in Southern European Forest Types. I F. Moreira et al., red. Post-Fire Management and Restoration of Southern European Forests. Springer Netherlands, s. 93-119. Findes på: dx.doi.org/10.1007/978-94-007-2208-8_5 [hentet 26. april 2012].

Van Rooyen, C. (2004) The Management of Wildlife Interactions with Overhead Lines. I The fundamentals and practice of overhead line maintenance (132kV and above), s. 217-245. Eskom Technology, Services International, Johannesburg.

Van Rooyen, C. (2012) Bird Impact Assessment Report. Technical Document.

Venus, B., McCann, K. (2005) Bird Impact Assessment Study. Technical Document (s. 1-45).

Vistnes, I. et al., 2001. Wild reindeer: impacts of progressive infrastructure development on distribution and range use. Polar Biology, 24(7), s. 531-537. Findes på: www.springerlink.com/openurl.asp?genre=article&id=doi:10.1007/s003000100253 [hentet 27. april 2012].

Walker, L. J. and Johnston, J. (1999) Guidelines for the Assessment of Indirect and Cumulative Impacts as well as Impact Interactions. Europa-Kommissionen. ec.europa.eu/environment/eia/eia-support.htm

Wetlands International, Wings Over Wetlands - UNEP-GEF African-Eurasian Flyways Project (2011) The Critical Site Network: Conservation of Internationally Important Sites for Waterbirds in the African-Eurasian Waterbird Agreement area. Wetlands International, Ede, the Netherlands and BirdLife International, Cambridge, Det Forenede Kongerige.

Williams, R.J. & Bradstock, R.A., 2008. Large fires and their ecological consequences: introduction to the special issue. International Journal of Wildland Fire, 17(6), s. 685. Findes på: www.publish.csiro.au/?paper=WF07155 [hentet 25. april 2012].

Woinarski, J.C.Z. et al., 2000. A different fauna?: captures of vertebrates in a pipeline trench, compared with conventional survey techniques; and a consideration of mortality patterns in a pipeline trench. Australian Zoologist, 31(3), s. 421-431.

Wolff, A., 2010. Plan de gestion 2010 - 2014 - Section A: Diagnostic et enjeux,

Xu, J., Pancras, T. & Grotenhuis, T., 2011. Chemical oxidation of cable insulating oil contaminated soil. Chemosphere, 84(2), s. 272-7. Findes på: www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/21571353 [hentet 26. april 2012].

Zalles, J.I., Bildstein, K.L. (2000) Raptor watch: A Global directory of Raptor Migration Sites. Cambridge, Det Forenede Kongerige: BirdLife International; and Kempton, PA, USA: Hawk Mountain Sanctuary (Birdlife Conservation Series, Vol. 9).

Zozaya, E.L., Brotons, L. & Saura, S., 2011. Recent fire history and connectivity patterns determine bird species distribution dynamics in landscapes dominated by land abandonment. Landscape Ecology, 27(2), s. 171-184. Findes på: www.springerlink.com/index/10.1007/s10980-011-9695-y [hentet 13. marts 2012].

Zucco, C. et al., 2006. Ecological research on Offshore Wind Farms: International Exchange of Experiences - Part B: Literature Review of Ecological Impacts, Bonn.

---

(1)  Alle dokumenter kan hentes fra: http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm.

(2)  COM(2015) 80 final.

(3)  Prioriteringer på energiinfrastrukturområdet for 2020 og derefter — en plan for et integreret europæisk energinet http://ec.europa.eu/energy/publications/doc/2011_energy_infrastructure_en.pdf.

(4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 347/2013 af 17. april 2013 om retningslinjer for den transeuropæiske energiinfrastruktur og om ophævelse af beslutning nr. 1364/2006/EF og ændring af forordning (EF) nr. 713/2009, (EF) nr. 714/2009 og (EF) nr. 715/2009 (EUT L 115 af 25.4.2013, s. 39).

(5)  Infrastrukturer til energitransmission i havet er beskrevet i dokumentets kapitel 8.

(6)  I denne vejledning bruges udtrykket »transmission« for hele systemet fra transmission til strengt taget distribution. Hvis virkningerne er forskellige for transmissions-, transformer- og distributionsledninger, anvendes det specifikke udtryk.

(7)  https://ec.europa.eu/energy/en/topics/infrastructure/projects-common-interest.

(8)  De energiinfrastrukturkategorier, der skal udvikles efter TEN-E-forordningen, er anført i forordningens bilag II.

(9)  https://ec.europa.eu/energy/sites/ener/files/publication/MJ3010705ENC.pdf.

(10)  http://ec.europa.eu/energy/infrastructure/transparency_platform/map-viewer.

(11)  Kommissionens vejledende dokument »Streamlining environmental assessment procedures for energy infrastructure »Projects of Common Interest« (PCIs)«, juli 2013 http://ec.europa.eu/energy/infrastructure/pci/doc/20130724_pci_guidance.pdf.

(12)  http://ec.europa.eu/environment/nature/biodiversity/strategy/index_en.htm.

(13)  Direktiv 2009/147/EF (kodificeret version af Rådets direktiv 79/409/EØF om beskyttelse af vilde fugle, som ændret) — se http://ec.europa.eu/environment/nature/legislation/index_en.htm.

(14)  Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, konsolideret version 1.1.2007 — http://ec.europa.eu/environment/nature/legislation/index_en.htm.

(15)  Begrebet »gunstig bevaringsstatus«, nævnes ikke i fugledirektivet, men fugledirektivet indeholder tilsvarende krav i artikel 4, stk. 1 og 2, for særligt beskyttede områder.

(16)  Bemærk, at habitatdirektivets artikel 6, stk. 1, ikke finder anvendelse på særligt beskyttede områder. Tilsvarende bestemmelser finder dog anvendelse på særligt beskyttede områder i medfør af fugledirektivets artikel 4, stk. 1 og 2, som fastlægger »særlige bevaringsforanstaltninger« for de særligt beskyttede områder. I henhold til habitatdirektivets artikel 7 finder samme direktivs artikel 6, stk. 2-4, imidlertid anvendelse på både lokaliteter af fællesskabsbetydning og allerede klassificerede særligt beskyttede områder.

(17)  http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/commission_note/commission_note2_EN.pdf.

(18)  http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/commission_note/comNote%20conservation%20measures_EN.pdf.

(19)  I henhold til habitatdirektivets artikel 7 finder samme direktivs artikel 6, stk. 3-4, anvendelse på både lokaliteter af fællesskabsbetydning og allerede klassificerede særligt beskyttede områder.

(20)  Se »Guidance document on the strict protection of animal species of Community interest under the Habitats Directive« http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/guidance/index_en.htm.

(21)  http://onlinelibrary.wiley.com/doi/10.1111/cobi.12262/full.

(22)  http://www.easac.eu/fileadmin/PDF_s/reports_statements/Transforming.pdf.

(23)  https://www.unenvironment.org/news-and-stories/story/planning-can-help-prevent-renewable-energy-surge-harming-wildlife.

(24)  http://www.life-elia.eu/en/.

(25)  Resumé af projektet findes på: http://www.50hertz.com/en/file/100304_EcoMOL_ShortReport_eng_final_med.pdf.

(26)  www.birdlife.org/datazone/sowb/casestudy/240.

(27)  Kommissionens vejledende dokument »Streamlining environmental assessment procedures for energy infrastructure »Projects of Common Interest« (PCIs)«, juli 2013 http://ec.europa.eu/energy/infrastructure/pci/doc/20130724_pci_guidance.pdf.

(28)  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/DA/TXT/PDF/?uri=CELEX:52009DC0469&from=da.

(29)  Begrebet tiering kan defineres som: sondring mellem forskellige planlægningsniveauer — politik, planer og programmer — som udarbejdes fortløbende og påvirker hinanden (EF 1999). Tiering omhandler, hvordan de forskellige planlægningsniveauer har forbindelse til hinanden.

(30)  Direktiv 2009/72/EF om fælles regler for det indre marked for elektricitet.

(31)  Rådets beslutning af 27. juni 1997 om indgåelse på Fællesskabets vegne af Konventionen om Vurdering af Virkningerne på Miljøet på Tværs af Landegrænserne (Espookonventionen) (forslag EUT C 104 af 24.4.1992, s. 5; afgørelsen ikke offentliggjort) og Rådets afgørelse 2008/871/EF af 20. oktober 2008 om godkendelse på Det Europæiske Fællesskabs vegne af protokollen om strategisk miljøvurdering til FN/ECE Espookonventionen af 1991 om vurdering af virkningerne på miljøet på tværs af landegrænserne (EUT L 308 af 19.11.2008, s. 33).

(32)  SMV-direktivets artikel 7 og VVM-direktivets artikel 7.

(33)  http://ec.europa.eu/environment/eia/pdf/Transboundry%20EIA%20Guide.pdf.

(34)  http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/art6/new_guidance_art6_4_en.pdf.

(35)  http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/Wind_farms.pdf, http://ec.europa.eu/news/energy/101013_en.htm, http://qsr2010.ospar.org/en/ch07_01.html http://www.ospar.org/content/content.asp?menu=00210305000000_000000_000000.

(36)  https://windeurope.org/wp-content/uploads/files/about-wind/statistics/WindEurope-Annual-Offshore-Statistics-2016.pdf.

(37)  http://www.4coffshore.com/windfarms/horns-rev-2-denmark-dk10.html.

(38)  http://si-ocean.eu/en/upload/docs/WP3/Technology%20Status%20Report_FV.pdf.

(39)  https://ec.europa.eu/jrc/en/news/jrc-ocean-energy-status-report-2016-edition.

(40)  http://sequestration.mit.edu/tools/projekter/index.html.

(41)  https://windeurope.org/about-wind/reports/wind-energy-in-europe-scenarios-for-2030/.

(42)  http://www.renewableuk.com/en/renewable-energy/wave-and-tidal/.

(43)  http://northseagrid.info/projekt-description.

(44)  http://ec.europa.eu/energy/infrastructure/studies/doc/2014_nsog_report.pdf.

(45)  http://www.europarl.europa.eu/meetdocs/2009_2014/documents/itre/dv/160/160620/16062011_study_pe457373_en.pdf.

(46)  http://e3g.org/showcase/North-Seas-Grid.

(47)  http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2013:115:0039:0075:DA:PDF.

(48)  http://ec.europa.eu/environment/nature/knowledge/rep_habitats/index_en.htm.

(49)  Europa-Kommissionen (2013) Interpretation Manual of European Union Habitats. EUR 28. april 2013 http://ec.europa.eu/environment/nature/legislation/habitatsdirective/docs/Int_Manual_EU28.pdf.

(50)  http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/marine/docs/FAQ%20final%202012-07-27.pdf.

(51)  https://www.bonnagreement.org/.

(52)  http://qsr2010.ospar.org/media/assessments/p00437_Cables.pdf.

(53)  En zone med en bredde på 2-8 m afhængigt af plovens størrelse nævnes af (Carter et al., 2009).

(54)  F.eks. Camphuysen et al., (2009); Jenssen (1996); de la Huz et al., (2005).

(55)  Opsummeret i AMETS Foreshore Lease Application EIS, Appendix 4 (2010).

(56)  F.eks. Meissner & Sordyl, 2006 http://www.bfn.de/fileadmin/MDB/documents/themen/meeresundkuestenschutz/downloads/Forschungsberichte/Ecological_Research_Offshore-Wind_Part_B_Skripten_186.pdf.

(57)  http://www.unesco-ioc-marinesp.be/msp_faq.

(58)  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/DA/TXT/HTML/?uri=CELEX:32014L0089&from=DA.

---

BILAG 1

Nationale og internationale initiativer

Eksempler på national lovgivning

I dette afsnit beskrives eksempler på bl.a. national lovgivning om virkningen af energitransmissionsanlæg på biodiversiteten.

Tyskland

Artikel 41 i den tyske lov om naturbeskyttelse og landskabsbevaring (Gesetz über Naturschutz und Landschaftspflege) bestemmes det, at master og tekniske dele af mellemspændingskabler skal være udformet, så de beskytter fugle mod elektrisk aflivning. For eksisterende mellemspændingskabler med høj risiko for fugle skal de nødvendige foranstaltninger være truffet inden den 31. december 2012 for at beskytte fugle mod elektrisk aflivning.

Slovakiet

I artikel 4 i Slovakiets lov nr. 543/2002 om natur- og landskabsbeskyttelse (som ændret) bestemmes det, at: »enhver, der opfører eller udfører planlagte ændringer af luftledninger, har pligt til at bruge tekniske løsninger, der forhindrer aflivning af fugle«, og at »hvis aflivning af fugle på elledninger eller telekommunikationsanlæg konstateres, kan naturbeskyttelsesmyndigheden bestemme, at operatøren af elledninger eller telekommunikationsanlæg skal træffe foranstaltninger for at forhindre aflivning af fugle«. Distriktets eller regionens miljøkontor afgiver en udtalelse om hver territorial afgørelse eller bygningstilladelse (herunder vedrørende elinfrastruktur). I 2007 blev der udarbejdet retningslinjer med henblik på at eliminere drab af fugle på elinfrastruktur. De indeholder et sammendrag af de retlige værktøjer, en beskrivelse af hensigtsmæssige tekniske løsninger for både bjergområde og sletter og yderligere forslag (f.eks. ikkebindende møder med energiselskaber, inden en afgørelse træffes).

Spanien

I Spanien er der vedtaget regionale og nationale love vedrørende elektrisk aflivning af fugle: dekret 178/2006 (10. oktober) (1) om fastlæggelse af regler om beskyttelse af fugle mod højspændingsledninger i Junta de Andalucía og kongeligt dekret 1432/2008 (29. august) (2) om fastlæggelse af tekniske foranstaltninger for højspændingsledninger med henblik på at beskytte fugle. I henhold til dette nationale dekret må selskaber ikke opsætte farlige elledninger i områder af betydning for fugle (herunder særligt beskyttede områder). I dette dekret fastsættes bindende tekniske bestemmelser om udformningen af elpylonerne, foranstaltninger mod sammenstød, planlægning af arbejder osv.

Gennemførelse af internationale konventioner

Flere medlemsstater gennemfører også Bernkonventionens henstilling nr. 110 ved at vedtage tekniske standarder for elledningers sikkerhed, planlægning og foranstaltninger mod sammenstød i deres nationale lovgivninger.

Frivillige aftaler og værktøjer

I dette afsnit beskrives eksempler på bl.a. frivillige aftaler vedrørende virkningen af energitransmissionsanlæg på biodiversiteten.

European Grid Declaration om Electricity Network Development and Nature Conservation in Europe (3)

Flere europæiske NGO'er, transmissionssystemoperatører og andre interessenter undertegnede denne erklæring den 10. november 2011. Erklæringens hovedformål er at tilvejebringe en fælles principramme for interessenterne i deres arbejde for at minimere de negative virkninger på naturen (biodiversitet og økosystemer), der kan opstå i forbindelse med udviklingen af eltransmissionsanlæg (herunder både luftledninger og jordkabler). Erklæringen omfatter overordnede principper, principper for strategisk planlægning (herunder tilslutning til behovet for at tage hensyn til miljøet i de første faser (princip 4.1.1), brugen af værktøjer til fysisk kortlægning (4.1.4) osv.) og principper for projektplanlægning og mindskelse af virkningerne af eksisterende elledninger.

Renewables Grid Initiative (4)

Dette er et samarbejde mellem NGO'er og transmissionssystemoperatører fra hele Europa. Det fremmer gennemsigtig og miljøvenlig netudvikling med henblik på at sikre fortsat stabil vækst for vedvarende energi og energiomstilling. RGI-medlemmerne kommer fra mange forskellige europæiske lande og tæller transmissionssystemoperatører fra Belgien (Elia), Frankrig (RTE), Tyskland (50Hertz og TenneT), Italien (Terna), Nederlandene (TenneT), Spanien (Red Eléctrica), Schweiz (Swissgrid) og Norge (Statnett) og Spanien (REE) samt NGO'er som f.eks. WWF International, BirdLife Europe, Fundación Renovables, Germanwatch, Legambiente, Royal Society for the Protection of Birds (RSPB), Climate Action Network (CAN) Europe og Natuur&Milieu. RGI blev lanceret i juli 2009.

Aftalen Accessible Sky (5)

Den 26. februar 2008 indgik ungarske ornitolog- og naturfredningsforening (MME/BirdLife Hungary) en aftale om adgang til himlen med miljø- og vandministeriet og relevante elselskaber i Ungarn for at opnå en langsigtet løsning på problemet med elektrisk aflivning af fugle. Inden for rammerne af denne aftale udarbejdede MME i 2008 et kort over de vigtigste områder med konflikt mellem elledninger og fuglebestande i Ungarn. Elselskaber lovede, at alle farlige elledninger i Ungarn ville blive udskiftet med fuglevenlige elledninger inden 2020, og at nye elledninger ville blive underlagt fuglevenlige forvaltningsmetoder. I et samarbejde mellem elselskaber og naturbeskyttelseseksperter ajourføres retningslinjer for den bedste teknologi på området, og nye løsninger testes i praksis.

Budapesterklæringen om fuglebeskyttelse og elledninger (6)

Denne erklæring blev vedtaget på konferencen om luftledninger og fugledød i Europa (Budapest, 13. april 2011). Denne konference blev tilrettelagt i fællesskab af MME/BirdLife Hungary, Ungarns ministerium for national udvikling og BirdLife Europe. Deltagerne omfattede interessenter fra europæiske og centralasiatiske lande, Europa-Kommissionen, UNEP-AEWA, energi- og forsyningsselskaber, eksperter, virksomheder og NGO'er. I erklæringen opfordres alle berørte parter til at tilslutte sig et program af opfølgende tiltag, som kan medvirke til effektivt at minimere fuglemortaliteten som følge af sammenstød med elledninger på det europæiske kontinent og globalt.

Slovakisk teknisk standard

I 2009 udstedte det østslovakiske elforsyningsselskab en intern teknisk standard med titlen: »Opførelse og ændring af 22 kV-luftledninger med henblik på beskyttelse af fugle«.

Energy and Biodiversity Initiative (7)

Da flere førende energiselskaber anerkendte værdien af at integrere hensyn til bevaringen tidligt i olie- og gasudviklingsprojekter, indledte de et samarbejde med førende naturbeskyttelsesorganisationer med det formål at udvikle og fremme praksis for bevaring af biodiversitet for at nå dette mål. Inden for dette partnerskab, Energy and Biodiversity Initiative (EBI), som blev etableret i 2001 og ophørte i 2007, blev der udarbejdet praktiske retningslinjer, værktøjer og modeller vedrørende forbedring af energiaktiviteters miljøpræstationer, minimere skaderne på biodiversiteten og maksimere mulighederne for bevaring alle de steder, hvor olie- og gasressourcer udvikles.

LIFE+-programmet (8)

LIFE+ er EU's finansielle instrument til støtte for miljø- og naturbeskyttelsesprojekter. Flere LIFE+-projekter har været målrettet mod virkningerne af elinfrastrukturer på fugle, og i mange planer for beskyttelse af fugle er der medtaget bestemmelser om elledninger. I tabellen nedenfor gives en ikkeudtømmende liste over disse projekter fra 2000.

LIFE+-projekter vedrørende elinfrastrukturer og fugle

| Reference | Titel | Medlemsstat |
| --- | --- | --- |
| LIFE04 NAT/ES /000034 (9) | ZEPA eléct. Aragón — Tilpasning af elledninger i det særligt beskyttede område Aragón

  Projektets overordnede formål var at gennemføre en strategi, der var udformet af den regionale regering i Aragón, for tilpasningen af nettet af luftledninger til bevaringsbehovene for de 16 særligt beskyttede områder i regionen. | ES |
| LIFE06 NAT/E /000214 (10) | Tendidos Electricos Murcia — Udbedring af farlige luftledninger i særligt beskyttede områder for fugle i regionen Murcia

  Projektet gennemfører den strategi, der er udformet af den regionale regering i Murcia, for tilpasningen af nettet af højspændingsledninger til bevaringsbehovene for de fem særligt beskyttede områder i det regionale Natura 2000-netværk. | ES |
| LIFE10 NAT/BE /000709 (11) | ELIA — Udvikling af arealer under eltransmissionsnet med henblik på at forbedre biodiversiteten

  Formålet med ELIA-biodiversitetsprojektet er at udvikle innovative teknikker til etablering og vedligeholdelse af korridorer under luftledninger, som gør det muligt at udnytte deres potentielle fordele for biodiversitet fuldt ud. | BE |
| LIFE05 ENV/NL /000036 (12) | EFET — Demonstration af en ny miljøvenlig højspændingsluftledning

  Projektets formål var at demonstrere en ny kombination af højspændingsledninger og pylon, som udsender magnetisk felter med lavere styrke og dermed reducerer de negative virkninger på menneskers sundhed og miljøet. | NL |
| LIFE00 NAT/IT /007142 (13) | Po ENEL — Forbedring af naturtyper gennem renovering og/eller ombygning af elektricitetsanlæg, som findes eller er under opførelse i Po Delta Park

  Hovedformålet med dette LIFE Nature-projekt var at mindske og eliminere risikoen for fuglesammenstød og elektrisk aflivning i 20 områder, der var udpeget som risikofyldte, og som omfattede ca. 91 km luftledninger. | IT |
| Andre LIFE-projekter vedrører særligt bevaringen af bestemte fuglearter og omfatter derfor foranstaltninger vedrørende virkningerne af elledninger på fugle, f.eks. Aquila heliaca i det pannoniske lavland (LIFE02 NAT/H/008627 og LIFE03 NAT/SK/000098), OTISHU om bevaring af Otis tarda i Ungarn (LIFE04 NAT/HU/000109), ZEPA La Serena om forvaltning af PSA-SCI »La Serena y Sierras periféricas« (LIFE00 NAT/E/007348), Grosstrappe — grænseoverskridende beskyttelse af stortrappe i Østrig (LIFE05 NAT/A/000077 og LIFE09 NAT/AT/000225), Ochrona bociana białego — beskyttelse af bestanden af hvide storke i OSO Natura 2000 Ostoja Warmińska (LIFE09 NAT/PL/000253) osv. |

Reference

Titel

Medlemsstat

LIFE04 NAT/ES /000034 (9)

ZEPA eléct. Aragón — Tilpasning af elledninger i det særligt beskyttede område Aragón

Projektets overordnede formål var at gennemføre en strategi, der var udformet af den regionale regering i Aragón, for tilpasningen af nettet af luftledninger til bevaringsbehovene for de 16 særligt beskyttede områder i regionen.

ES

LIFE06 NAT/E /000214 (10)

Tendidos Electricos Murcia — Udbedring af farlige luftledninger i særligt beskyttede områder for fugle i regionen Murcia

Projektet gennemfører den strategi, der er udformet af den regionale regering i Murcia, for tilpasningen af nettet af højspændingsledninger til bevaringsbehovene for de fem særligt beskyttede områder i det regionale Natura 2000-netværk.

ES

LIFE10 NAT/BE /000709 (11)

ELIA — Udvikling af arealer under eltransmissionsnet med henblik på at forbedre biodiversiteten

Formålet med ELIA-biodiversitetsprojektet er at udvikle innovative teknikker til etablering og vedligeholdelse af korridorer under luftledninger, som gør det muligt at udnytte deres potentielle fordele for biodiversitet fuldt ud.

BE

LIFE05 ENV/NL /000036 (12)

EFET — Demonstration af en ny miljøvenlig højspændingsluftledning

Projektets formål var at demonstrere en ny kombination af højspændingsledninger og pylon, som udsender magnetisk felter med lavere styrke og dermed reducerer de negative virkninger på menneskers sundhed og miljøet.

NL

LIFE00 NAT/IT /007142 (13)

Po ENEL — Forbedring af naturtyper gennem renovering og/eller ombygning af elektricitetsanlæg, som findes eller er under opførelse i Po Delta Park

Hovedformålet med dette LIFE Nature-projekt var at mindske og eliminere risikoen for fuglesammenstød og elektrisk aflivning i 20 områder, der var udpeget som risikofyldte, og som omfattede ca. 91 km luftledninger.

IT

Andre LIFE-projekter vedrører særligt bevaringen af bestemte fuglearter og omfatter derfor foranstaltninger vedrørende virkningerne af elledninger på fugle, f.eks. Aquila heliaca i det pannoniske lavland (LIFE02 NAT/H/008627 og LIFE03 NAT/SK/000098), OTISHU om bevaring af Otis tarda i Ungarn (LIFE04 NAT/HU/000109), ZEPA La Serena om forvaltning af PSA-SCI »La Serena y Sierras periféricas« (LIFE00 NAT/E/007348), Grosstrappe — grænseoverskridende beskyttelse af stortrappe i Østrig (LIFE05 NAT/A/000077 og LIFE09 NAT/AT/000225), Ochrona bociana białego — beskyttelse af bestanden af hvide storke i OSO Natura 2000 Ostoja Warmińska (LIFE09 NAT/PL/000253) osv.

BESTGRID-projektet (14)

BESTGRID blev lanceret i april 2013 og omfatter fire pilotprojekter beliggende i Belgien, Tyskland og Det Forenede Kongerige. I projektet samarbejdede ni partnere — transmissionssystemoperatører, europæiske NGO'er og et forskningsinstitut — om at forbedre den lokale og offentlige accept af netudviklingsprocesser. Projektets formål var at forbedre gennemsigtigheden og den offentlige deltagelse, sætte skub i tilladelsesprocedurerne ved proaktivt at opfylde eller endda overgå miljøbeskyttelsesstandarder og endda at tilskynde til konstruktiv inddragelse af offentligheden i tilladelsesprocedurerne for europæiske energiinfrastrukturprojekter af fælles interesse. Inden for rammerne af projektet er der udarbejdet en håndbog om naturbeskyttelse i forbindelse med elnetplanlægning (15).

European Business and Biodiversity-kampagnen (16)

European Business and Biodiversity-kampagnen blev iværksat af et konsortium af europæiske NGO'er og virksomheder ledet og koordineret af Global Nature Fund med det formål at styrke den private sektors engagement i biodiversitet og økosystemtjenester. Kampagnen støttes af EU's LIFE+-program. Business and Biodiversity-initiativer udvikles i mange dele af verden og igangsættes af forskellige aktører, f.eks. interesseorganisationer uden for erhvervslivet, virksomheder eller erhvervssammenslutninger.

Det portugisiske Business and Biodiversity-initiativ (17)

Det portugisiske Business and Biodiversity-initiativ har til formål — gennem frivillige aftaler — at fremme et fælles grundlag for samarbejde mellem disse to særskilte systemer: erhvervslivet og biodiversitet, som fremmer indførelsen af biodiversitetsstrategier og virksomhedspolitikker. Der er udarbejdet vejledninger om virkningerne på biodiversitet af energitransmissionsanlæg i samarbejde mellem den portugisiske kompetente myndighed (ICNB, Institute for Nature Conservation and Biodiversity) og den portugisiske TSO og DSO.

Tiltag inden for rammerne af Slovakiets State Nature Conservancy (18)

Slovakiets State Nature Conservancy (ekspertorgan under miljøministeriet) samarbejder med de tre største eldistributionsselskaber (med aktiviteter i den østlige, centrale og vestlige del af Slovakiet). Dette samarbejde som støttes af ornitologforeninger, er blevet styrket af en række LIFE-projekter. Det varierer fra en skriftlig aftale vedrørende eliminering af 22 kV-luftledningernes trusler mod fugle. Opstilling af årsplaner, trinvis identifikation af prioriterede sektioner og samarbejde om metoder til fremme og test af afbødningsforanstaltninger er nogle af resultaterne af det langsigtede samarbejd, som blev støttet af en række LIFE-projekter.

Relevante internationale natur- og biodiversitetskonventioner og -aftaler

Den Europæiske Union og dens medlemsstater og andre europæiske lande er kontraherende parter i forskellige relevante internationale miljøkonventioner og -aftaler. Europæiske og nationale retsakter om natur og biodiversitet skal derfor til fulde opfylde de forpligtelser, der er indgået inden for rammerne af sådanne konventioner og aftaler.

Disse konventioner og aftaler har hjulpet med at forme de retlige rammer for EU's biodiversitetspolitik og -lovgivning og har medvirket til at definere forholdet mellem Unionen og andre lande. I det følgende skitseres de mest relevante i forbindelse med energiinfrastrukturer og naturbeskyttelse i Europa. Flere lande har også vedtaget specifikke henstillinger og resolutioner om energiinfrastrukturer og naturen, navnlig om luftledninger (19).

Biodiversitetskonventionen (CBD) (20)

CBD er en global traktat, som blev vedtaget i Rio de Janeiro i juni 1992. Den udvidede omfanget af beskyttelse af biodiversitet fra arter og naturtyper til bæredygtig anvendelse af ressourcer til gavn for menneskeheden. Indtil videre har 193 lande tiltrådt konventionen.

Konventionen om beskyttelse af Europas vilde dyr og planter samt naturlige levesteder (21)

Bernkonventionen trådte i kraft i 1982. Den har i høj grad medvirket til at styrke arbejdet med beskyttelse af biodiversitet i Europa. Den er blevet ratificeret af 45 medlemmer af Europarådet, af Den Europæiske Union og af fire lande i Afrika. Et vigtigt mål for konventionen er etableringen af Emerald-nettet (22) af områder af særlig bevaringsinteresse. Dette fungerer parallelt med EU's Natura 2000-netværk. Det stående udvalg under Bernkonventionen vedtog i 2004 en henstilling (nr. 110) om minimering af virkningen af eltransmissionsanlæg over jorden (luftledninger) på fugle (23). I 2011 anmodede det stående udvalg konventionens parter om at rapportere om gennemførelsen af henstilling nr. 110 hvert andet år.

Konventionen om beskyttelse af migrerende arter af vilde dyr (24)

CMS eller »Bonnkonventionen« har til formål at beskytte migrerende arter i deres naturlige udbredelsesområde. Den trådte i kraft i 1983 og er nu blevet underskrevet af 116 parter. Flere resolutioner, henstillinger og aftaler indgået inden for rammerne af denne konvention er relevante for forvaltningen af konflikter mellem migrerende dyr og energiinfrastrukturer, navnlig luftledninger.

| | I Bonnkonventionens resolution 7.4 (25) om elektrisk aflivning af migrerende fugle opfordres alle parter og ikkeparter til at begrænse risikoen for elektrisk aflivning ved at iværksætte de nødvendige foranstaltninger under planlægningen og opførelsen af ledningsnet. |
| --- | --- |

I Bonnkonventionens resolution 7.4 (25) om elektrisk aflivning af migrerende fugle opfordres alle parter og ikkeparter til at begrænse risikoen for elektrisk aflivning ved at iværksætte de nødvendige foranstaltninger under planlægningen og opførelsen af ledningsnet.

| | Katalog over foranstaltninger i dokument UNEP/CMS/Inf.7.21. |
| --- | --- |

Katalog over foranstaltninger i dokument UNEP/CMS/Inf.7.21.

| | I handlingsplanen i Memorandum of Understanding on the Conservation of Migratory Birds of Prey in Africa and Eurasia (Raptors MoU) (26) er elledninger anført som en primær trussel mod fugle, og der er opstillet prioriterede tiltag for at mindske deres virkning. Planen sigter mod »b. så vidt muligt at fremme høje miljøstandarder, herunder gennem vurderinger af miljøvirkninger, under planlægningen og opførelsen af infrastruktur med henblik på at minimere deres virkning på arter, især ved sammenstød og elektrisk aflivning, og minimere virkningen af eksisterende infrastruktur, når det konstateres, at de har en negativ virkning på de berørte arter«.
  I handlingsplanen foreslås fire aktiviteter vedrørende elledninger og rovfugle:






  — | 1.4 revidere relevant lovgivning og så vidt muligt træffe foranstaltninger for at sikre, at den kræver, at alle nye elledninger skal være udformet til at forhindre elektrisk aflivning af rovfugle |
| --- | --- | --- |

I handlingsplanen i Memorandum of Understanding on the Conservation of Migratory Birds of Prey in Africa and Eurasia (Raptors MoU) (26) er elledninger anført som en primær trussel mod fugle, og der er opstillet prioriterede tiltag for at mindske deres virkning. Planen sigter mod »b. så vidt muligt at fremme høje miljøstandarder, herunder gennem vurderinger af miljøvirkninger, under planlægningen og opførelsen af infrastruktur med henblik på at minimere deres virkning på arter, især ved sammenstød og elektrisk aflivning, og minimere virkningen af eksisterende infrastruktur, når det konstateres, at de har en negativ virkning på de berørte arter«.

I handlingsplanen foreslås fire aktiviteter vedrørende elledninger og rovfugle:

—

1.4 revidere relevant lovgivning og så vidt muligt træffe foranstaltninger for at sikre, at den kræver, at alle nye elledninger skal være udformet til at forhindre elektrisk aflivning af rovfugle

| — | 2.3 gennemføre en risikoanalyse på vigtige lokaliteter (herunder lokaliteterne nævnt i tabel 3 i Raptors MoU) for at udpege og tage fat om faktiske eller potentielle årsager til væsentlig utilsigtet mortalitet som følge af menneskelige aktiviteter (herunder brand, udlægning af gift, brug af pesticider, elledninger og vindmøller) |
| --- | --- |

—

2.3 gennemføre en risikoanalyse på vigtige lokaliteter (herunder lokaliteterne nævnt i tabel 3 i Raptors MoU) for at udpege og tage fat om faktiske eller potentielle årsager til væsentlig utilsigtet mortalitet som følge af menneskelige aktiviteter (herunder brand, udlægning af gift, brug af pesticider, elledninger og vindmøller)

| — | 3.2 træffe nødvendige og gennemførlige foranstaltninger for at sikre, at eksisterende elledninger, der udgør den største risiko for rovfugle, ændres, så elektrisk aflivning af rovfugle undgås |
| --- | --- |

—

3.2 træffe nødvendige og gennemførlige foranstaltninger for at sikre, at eksisterende elledninger, der udgør den største risiko for rovfugle, ændres, så elektrisk aflivning af rovfugle undgås

| — | 5.5 overvåge virkningen af elledninger og vindmølleparker på rovfugle, herunder gennem analyse af eksisterende data som f.eks. ringmærkningsdata. |
| --- | --- |

—

5.5 overvåge virkningen af elledninger og vindmølleparker på rovfugle, herunder gennem analyse af eksisterende data som f.eks. ringmærkningsdata.

| | Aftalen om beskyttelse af afrikansk-eurasiske migrerende vandfugle (27) (AEWA) opfordrer til en koordineret indsats gennem migrations- og trækruter. Den trådte i kraft i 1999. Aftalen dækker 119 lande 235 arter af vandfugle. Unionen ratificerede AEWA i 2005.






  Illustration: Vejledning fra UNEP/AEWA (28)

  Det tyske energiselskab RWE Rhein-Ruhr Netzservice GmbH (RWE RR NSG) og UNEP/AEWA-sekretariatet indgik en partnerskabsaftale på det stående CMS-udvalgs 37. møde (Bonn, 23.-24. november 2010). Som en del af denne aftale ydede RWE RR NSG støtte til udarbejdelsen af en uafhængig undersøgelse af konflikterne mellem migrerende fugle og elledninger i den afrikansk-eurasiske region (Prinsen et al. 2011) og udviklingen af retningslinjer for afbødning og undgåelse af sådanne konflikter (Prinsen et al., 2012).
  Ved udgangen af 2010 gav UNEP/AEWA-sekretariatet, også på vegne af CMS og CMS MoU on Birds of Prey, en international ekspertgruppe til opgave at udarbejde denne undersøgelse og disse retningslinjer. I retningslinjerne opstilles der forskellige tekniske og lovgivningsmæssige løsninger for at undgå eller afbøde virkningen af elektrisk aflivning og sammenstød på migrerende fugle i den afrikansk-eurasiske region samt forslag til at vurdere og overvåge effektiviteten af afbødende og forebyggende foranstaltninger.
  Efter formelle høringer blev disse retningslinjer og beskyttelsesretningslinjerne som omhandlet i aftalens artikel IV vedtaget på parternes femte møde (udkast til Resolution AEWA/MOP5 DR10 Revision and Adoption of Conservation Guidelines). Den Europæiske Union er sammen med de fleste medlemsstater part i aftalen. Retningslinjerne hjælper parterne med at opfylde deres forpligtelser i henhold til aftalen. |
| --- | --- |

Aftalen om beskyttelse af afrikansk-eurasiske migrerende vandfugle (27) (AEWA) opfordrer til en koordineret indsats gennem migrations- og trækruter. Den trådte i kraft i 1999. Aftalen dækker 119 lande 235 arter af vandfugle. Unionen ratificerede AEWA i 2005.

Illustration: Vejledning fra UNEP/AEWA (28)

Det tyske energiselskab RWE Rhein-Ruhr Netzservice GmbH (RWE RR NSG) og UNEP/AEWA-sekretariatet indgik en partnerskabsaftale på det stående CMS-udvalgs 37. møde (Bonn, 23.-24. november 2010). Som en del af denne aftale ydede RWE RR NSG støtte til udarbejdelsen af en uafhængig undersøgelse af konflikterne mellem migrerende fugle og elledninger i den afrikansk-eurasiske region (Prinsen et al. 2011) og udviklingen af retningslinjer for afbødning og undgåelse af sådanne konflikter (Prinsen et al., 2012).

Ved udgangen af 2010 gav UNEP/AEWA-sekretariatet, også på vegne af CMS og CMS MoU on Birds of Prey, en international ekspertgruppe til opgave at udarbejde denne undersøgelse og disse retningslinjer. I retningslinjerne opstilles der forskellige tekniske og lovgivningsmæssige løsninger for at undgå eller afbøde virkningen af elektrisk aflivning og sammenstød på migrerende fugle i den afrikansk-eurasiske region samt forslag til at vurdere og overvåge effektiviteten af afbødende og forebyggende foranstaltninger.

Efter formelle høringer blev disse retningslinjer og beskyttelsesretningslinjerne som omhandlet i aftalens artikel IV vedtaget på parternes femte møde (udkast til Resolution AEWA/MOP5 DR10 Revision and Adoption of Conservation Guidelines). Den Europæiske Union er sammen med de fleste medlemsstater part i aftalen. Retningslinjerne hjælper parterne med at opfylde deres forpligtelser i henhold til aftalen.

| | Aftalen om beskyttelse af europæiske flagermus (29) (EUROBATS) vedrører beskyttelsen af alle de 45 arter af flagermus, der findes i Europa. Den trådte i kraft i 1994 og er i øjeblikket underskrevet af 32 lande. Hovedaktiviteterne omfatter gennemførelse af fælles beskyttelsesstrategier og international udveksling af erfaringer. |
| --- | --- |

Aftalen om beskyttelse af europæiske flagermus (29) (EUROBATS) vedrører beskyttelsen af alle de 45 arter af flagermus, der findes i Europa. Den trådte i kraft i 1994 og er i øjeblikket underskrevet af 32 lande. Hovedaktiviteterne omfatter gennemførelse af fælles beskyttelsesstrategier og international udveksling af erfaringer.

| | Aftalen om beskyttelse af små hvaler i Østersøen, Nordøstatlanten, Det Irske Hav og Nordsøen (30) (ASCOBANS) har til formål at koordinere foranstaltninger med henblik på at mindske de negative følger af bifangst, tab af naturtyper, havforurening og akustisk forstyrrelse mellem de ti parter. Den blev lanceret i 1991. En resolution om negative virkninger af undervandsstøj på havpattedyr, som er relevant for de potentielle virkninger af energiinfrastrukturer, blev vedtaget i 2006. |
| --- | --- |

Aftalen om beskyttelse af små hvaler i Østersøen, Nordøstatlanten, Det Irske Hav og Nordsøen (30) (ASCOBANS) har til formål at koordinere foranstaltninger med henblik på at mindske de negative følger af bifangst, tab af naturtyper, havforurening og akustisk forstyrrelse mellem de ti parter. Den blev lanceret i 1991. En resolution om negative virkninger af undervandsstøj på havpattedyr, som er relevant for de potentielle virkninger af energiinfrastrukturer, blev vedtaget i 2006.

| | Aftalen om bevarelse af hvalerne i Sortehavet, Middelhavet og tilgrænsende Atlanterhavsområder (31) (ACCOBAMS) er en samarbejdsramme for bevaringen af den marine biodiversitet i Middelhavet og Sortehavet. Dens primære formål er at mindske truslen mod og forbedre kendskabet til hvaler i disse havområder. Aftalen trådte i kraft i 2001. |
| --- | --- |

Aftalen om bevarelse af hvalerne i Sortehavet, Middelhavet og tilgrænsende Atlanterhavsområder (31) (ACCOBAMS) er en samarbejdsramme for bevaringen af den marine biodiversitet i Middelhavet og Sortehavet. Dens primære formål er at mindske truslen mod og forbedre kendskabet til hvaler i disse havområder. Aftalen trådte i kraft i 2001.

Konventionen om vådområder af international betydning (Ramsar) (32)

Ramsarkonventionen er en mellemstatslig traktat, der danner ramme for nationale foranstaltninger og internationalt samarbejd om beskyttelse og bæredygtig anvendelse af vådområder. Den blev vedtaget i 1971 og ændret i 1982 og 1987. Der er indtil videre 160 parter, og 2006 lokaliteter er blevet føjet til »Ramsarlisten« over vådområder af international betydning. Konventionen kan ikke ratificeres af overnationale organer som f.eks. Den Europæiske Union, men alle EU's medlemsstater er kontraherende parter.

Konventionen om beskyttelse af havmiljøet i det nordøstlige Atlanterhav (OSPAR) (33)

OSPAR ligger til grund for det internationale samarbejde på en række områder, herunder beskyttelse af biodiversiteten og økosystemerne i havet, virkningen af forsuring og farlige stoffer, samt overvågning og vurdering. Den blev etableret i 1992 efter samlingen af de tidligere Oslo- og Pariskonventioner (fra 1972 og 1974). Flere undersøgelser af energiinfrastrukturers potentielle indvirkning på havmiljøet er blevet iværksat inden for rammerne af denne konvention.

Konventionen om beskyttelse af havmiljøet i Østersøområdet (HELCOM) (34)

HELCOM, eller »Helsingforskonventionen«, omfatter Østersøen og alle indre farvande i dens afvandingsområder. Den blev vedtaget i 1980 og ændret i 1992. Alle lande, der støder op til Østersøen plus Unionen, er kontraherende parter.

Konventionen om beskyttelse af Middelhavets havmiljø og kystområder (35)

»Barcelonakonventionen« har primært til formål at regulere og reducere de negative virkninger af alle former for forurening i Middelhavsområdet. Den blev vedtaget i 1976 og senest ændret i 1995. De fleste lande, der støder op til Middelhavet, har underskrevet den.

North Seas Countries' Offshore Grid Initiative

North Seas Countries' Offshore Grid Initiative er en aftale mellem Nordsølandene om udvikling af offshorenet med det formål »at fremme en strategisk, koordineret og effektiv udvikling af offshore- og onshorenet«.

---

(1)  DECRETO 178/2006, de 10 de octubre, por el que se establecen normas de protección de la avifauna para las instalaciones eléctricas de alta tensión.

(2)  REAL DECRETO 1432/2008, de 29 de agosto, por el que se establecen medidas para la protección de la avifauna contra la colisión y la electrocución en líneas eléctricas de alta tensión.

(3)  Yderligere oplysninger findes på: renewables-grid.eu/documents/eu-grid-declaration.html.

(4)  Yderligere oplysninger findes på: http://renewables-grid.eu/news.html.

(5)  Yderligere oplysninger findes på: www.birdlife.org/news/news/2008/03/Hungary_powerlines.html.

(6)  Yderligere oplysninger findes på: www.mme.hu/component/content/article/20-termeszetvedelemfajvedelem/1387-budapest-conference-13-04-2011.html.

(7)  Yderligere oplysninger findes på: www.theebi.org/abouttheebi.html.

(8)  Yderligere oplysninger findes på: ec.europa.eu/environment/life/.

(9)  Projektoplysninger: ec.europa.eu/environment/life/project/Projects/index.cfm?fuseaction=home.createPage&s_ref=LIFE04%20NAT/ES/000034&area=1&yr=2004&n_proj_id=2628&cfid=5499&cftoken=4d0dc811a13b045f-7045FECB-C948-3D16-E530CBE465C8D200&mode=print&menu=false.

(10)  Projektoplysninger: ec.europa.eu/environment/life/project/Projects/index.cfm?fuseaction=home.createPage&s_ref=LIFE06%20NAT/E/000214&area=1&yr=2006&n_proj_id=3158&cfid=5078&cftoken=60a9b7217d1cb752-60A07C25-BB06-B077-2930A6DC7B2ADB22&mode=print&menu=false.

(11)  Projektwebsted: www.life-elia.eu/.

(12)  Projektoplysninger: ec.europa.eu/environment/life/project/Projects/index.cfm?fuseaction=search.dspPage&n_proj_id=2863.

(13)  Projektwebsted: www.parcodeltapo.it/er/info/progetti.life/enel-parco/index.html.

(14)  http://www.bestgrid.eu/.

(15)  http://www.bestgrid.eu/uploads/media/D7.2_Guidelines_Protecting_Nature.pdf.

(16)  Yderligere oplysninger findes på: www.business-biodiversitet.eu/.

(17)  Yderligere oplysninger findes på: www.business-biodiversity.eu/default.asp?Menue=132&News=70.

(18)  Yderligere oplysninger findes på: www.sopsr.sk/web.

(19)  Pr. 2.7.2012.

(20)  www.cbd.int.

(21)  www.coe.int/t/dg4/cultureheritage/nature/bern/default_en.asp.

(22)  www.coe.int/t/dg4/cultureheritage/nature/EcoNetworks/Default_en.asp.

(23)  https://wcd.coe.int/wcd/ViewDoc.jsp?Ref=Rec(2004)110&Language=lanEnglish&Ver=original&Site=DG4-Nature&BackColorInternet=DBDCF2&BackColorIntranet=FDC864&BackColorLogged=FDC864.

(24)  www.cms.int.

(25)  F.eks. på www.cms.int/bodies/ScC/12th_scientific_council/pdf/English/Inf08_Resolutions_and_Recommendations_E.pdf.

(26)  www.cms.int/species/raptors/index.htm.

(27)  www.unep-aewa.org.

(28)  Begge dokumenter findes på www.cms.int/bodies/COP/cop10/docs_and_inf_docs/inf_38_electrocution_review.pdf og www.unep-aewa.org/meetings/en/stc_meetings/stc7docs/pdf/stc7_20_electrocution_guidelines.pdf.

(29)  www.eurobats.org.

(30)  www.ascobans.org.

(31)  www.accobams.org.

(32)  www.rasmsar.org.

(33)  www.ospar.org.

(34)  www.helcom.fi.

(35)  www.unep.ch/regionalseas/regions/med/t_barcel.htm.

---

BILAG 2

Systematisk prioriteret liste over virkninger af interaktioner mellem fugle og elledninger (Birdlife, 2013)

| Virkningens type | Virkningens status (1) | Alvor/betydning (2) | Reversibilitet (3) | Virkningens omfang (4) | Kumulativ virkning (5) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Negativ — økologisk og fysiologisk |
| Mortalitet | Direkte | Høj | Delvist reversibel | Multinational | Høj |
| Elektrisk aflivning | Dokumenteret | Høj | Delvist reversibel | Multinational | Høj |
| Sammenstød | Potentiel | Moderat | Delvist reversibel | Regional | Høj |
| Tab og opsplitning af levesteder | Potentiel | Moderat | Delvist reversibel | Regional | Mellemhøj |
| Forstyrrelse/fordrivelse | Potentiel | Moderat | Delvist reversibel | Lokal | Mellemhøj |
| Elektromagnetisk felt | Potentiel | Ukendt | Ukendt | Multinational | Ukendt |
| Negativ — økonomisk | | | | | |
| Tab af indkomst for elselskaber |
| Tabt indtjening | Dokumenteret | Høj | Delvist reversibel | Multinational | Høj |
| Genopretning af elforsyning | Dokumenteret | Høj | Fuldstændig reversibel | Multinational | Høj |
| Reparation af udstyr | Dokumenteret | Høj | Fuldstændig reversibel | Multinational | Høj |
| Fjernelse af reder og andre dyrekontrolforanstaltninger | Dokumenteret | Moderat | Fuldstændig reversibel | Multinational | Mellemhøj |
| Administration og ledelse | Dokumenteret | Høj | Delvist reversibel | Multinational | Høj |
| Tabt service til kunder og negativt omdømme i offentligheden | Dokumenteret | Høj | Delvist reversibel | Multinational | Høj |
| Nedsat elsystempålidelighed | Dokumenteret | Høj | Delvist reversibel | Multinational | Høj |
| Tab af indkomst for brugere | Dokumenteret | Høj | Delvist reversibel | Multinational | Høj |
| Jagt og vildforvaltning | Dokumenteret | Høj | Delvist reversibel | National | Høj |
| Landbrug, kunstvanding | Dokumenteret | Lav | Irreversibel | National | Lav |
| Skovbrug | Dokumenteret | Moderat | Irreversibel | National | Moderat |
| Positiv — økologisk |
| Yngle- og redesteder | Dokumenteret, direkte | Høj | — | Multinational | — |
| Sidde-, hvile- og jagtpladser | Dokumenteret, direkte | Høj | — | Multinational | — |
| Skabelse af naturtyper, forvaltning | Dokumenteret, direkte | Moderat | — | National | — |
| (Baseret på McCann, 2005; APLIC, 2006 og van Rooyen, 2012, suppleret af oplysninger fra denne undersøgelse) |

Virkningens type

Virkningens status (1)

Alvor/betydning (2)

Reversibilitet (3)

Virkningens omfang (4)

Kumulativ virkning (5)

Negativ — økologisk og fysiologisk

Mortalitet

Direkte

Høj

Delvist reversibel

Multinational

Høj

Elektrisk aflivning

Dokumenteret

Høj

Delvist reversibel

Multinational

Høj

Sammenstød

Potentiel

Moderat

Delvist reversibel

Regional

Høj

Tab og opsplitning af levesteder

Potentiel

Moderat

Delvist reversibel

Regional

Mellemhøj

Forstyrrelse/fordrivelse

Potentiel

Moderat

Delvist reversibel

Lokal

Mellemhøj

Elektromagnetisk felt

Potentiel

Ukendt

Ukendt

Multinational

Ukendt

Negativ — økonomisk

Tab af indkomst for elselskaber

Tabt indtjening

Dokumenteret

Høj

Delvist reversibel

Multinational

Høj

Genopretning af elforsyning

Dokumenteret

Høj

Fuldstændig reversibel

Multinational

Høj

Reparation af udstyr

Dokumenteret

Høj

Fuldstændig reversibel

Multinational

Høj

Fjernelse af reder og andre dyrekontrolforanstaltninger

Dokumenteret

Moderat

Fuldstændig reversibel

Multinational

Mellemhøj

Administration og ledelse

Dokumenteret

Høj

Delvist reversibel

Multinational

Høj

Tabt service til kunder og negativt omdømme i offentligheden

Dokumenteret

Høj

Delvist reversibel

Multinational

Høj

Nedsat elsystempålidelighed

Dokumenteret

Høj

Delvist reversibel

Multinational

Høj

Tab af indkomst for brugere

Dokumenteret

Høj

Delvist reversibel

Multinational

Høj

Jagt og vildforvaltning

Dokumenteret

Høj

Delvist reversibel

National

Høj

Landbrug, kunstvanding

Dokumenteret

Lav

Irreversibel

National

Lav

Skovbrug

Dokumenteret

Moderat

Irreversibel

National

Moderat

Positiv — økologisk

Yngle- og redesteder

Dokumenteret, direkte

Høj

—

Multinational

—

Sidde-, hvile- og jagtpladser

Dokumenteret, direkte

Høj

—

Multinational

—

Skabelse af naturtyper, forvaltning

Dokumenteret, direkte

Moderat

—

National

—

(Baseret på McCann, 2005; APLIC, 2006 og van Rooyen, 2012, suppleret af oplysninger fra denne undersøgelse)

---

(1)

Virkningens status: Potentiel — dokumenteret

Direkte virkning: Virkninger på miljøet, som er et direkte resultat af elledninger. F.eks.: mortalitet som følge af elektrisk aflivning på eller sammenstød med elledninger.

Indirekte virkning: Virkning på miljøet, som ikke er et direkte resultat af elledninger, og som ofte frembringes andre steder eller som resultat af komplekse spredningsveje. Kaldes også virkninger på sekundært eller tertiært niveau eller sekundære virkninger. F.eks.: udviklingsprojekt, der ændrer vandspejlet og påvirker et nærtliggende vådområde, således at det pågældende vådområdes økologi påvirkes.

(2)  Virkningens alvor/betydning: Lav — Moderat — Høj.

(3)  Reversibilitet

Irreversibel: Virkningen er irreversibel, og der findes ingen afbødningsforanstaltninger.

Knap reversibel: Det er usandsynligt, at virkningen kan føres tilbage, selv med intense afbødningsforanstaltninger.

Delvist reversibel: Virkningen er delvist reversibel, men der kræves mere intense afbødningsforanstaltninger.

Fuldstændig reversibel: Virkningen er reversibel med gennemførelsen af mindre afbødningsforanstaltninger.

(4)  Virkningens omfang: Lokalitet — Lokal — Regional — National — Multinational.

(5)  Kumulativ virkning: Ubetydelig – Lav – Mellemhøj – Høj

Virkninger, der følger af trinvise ændringer forårsaget af tidligere, nuværende eller forholdsvist forudselige menneskeskabte aktiviteter i forbindelse med virkningen af elledninger. F.eks.: Flere udviklingsprojekter, som hver for sig har ubetydelige virkninger, men som samlet har en kumulativ virkning, f.eks. etablering af en sektion af en elledning, kan have en ubetydelig virkning på fugles levesteder, men som sammen med flere sektioner af elledninger i nærheden kan have en betydelig kumulativ virkning på den lokale økologi og det lokale landskab, da elledninger kan udgøre en effektiv hindring mellem fugle og deres foretrukne levesteder.

(Baseret på Walker and Johnston, 1999, og van Rooyen, 2012).

---

BILAG 3

Resumé af dokumentation for virkningen af elledninger på bestandniveau for globalt truede (IUCN, 2012) fuglearter

| Art | Primær virkning | Lokalitet | Undersøgelsesperiode | Ofre | Konklusion | Vigtige rapporter |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Krøltoppet pelikan

  Pelecanus crispus | Yderligere mortalitet som følge af sammenstød. | Porto-Lago, Grækenland (overvintringsplads) | 1985-1987 | 28 dræbte individer (69 % etårige, 31 % unge) | Kombineret med virkningerne af ulovlig nedskydning anslås et fald på 1,3-3,5 % i ynglende par i Grækenland og Bulgarien i en treårig periode. | Crivelli, 1988 |
| Dværggås

  Anser erythropus | Yderligere mortalitet som følge af sammenstød. | — | — | — | Kan øge mortalitet. Potentiel faktor, men betydning er ukendt. Skal være omfattet af VVM. | AEWA, 2008 |
| Rødhalset gås

  Branta ruficollis | Yderligere mortalitet som følge af sammenstød. | — | — | — | Der foreligger ingen kvantitative data eller prognosemodeller til estimering af virkningen af sammenstød på mortaliteten af bestande af rødhalset gås. Potentiel trussel, men betydning er ukendt. | BSPB, 2010 |
| Ådselgrib

  Neophron percnopterus | Yderligere mortalitet som følge af elektrisk aflivning. | Port Sudan, Sudan | 1982, 1983, 2005, 2010 | 48 + 2 + 5 + 17 dræbte individer | Alle fugle blev fundet under den samme 31 km lange sektion af elledningen. 0,055 døde fugle pr. pylon. Tallet for mortaliteten er i fuld overensstemmelse med observerede fald i bestande i potentielle kildebestande i Israel, Syrien, Tyrkiet og Jordan og viser, at mortalitet ved elektrisk aflivning potentielt kan have virkninger på bestandniveau i et stort geografisk område. | Angelov et al., 2012
  Nikolaus, 1984, Nikolaus, 2006 |
| Stor skrigeørn

  Aquila clanga | Yderligere mortalitet som følge af elektrisk aflivning. | Rusland, Kasakhstan | 1990-2010 | 6 individer (i en undersøgelse over 2 082 km) | En potentiel faktor, men betydning er antageligt lav. | Karyakin, 2012 |
| Kejserørn

  Aquila heliaca | Yderligere mortalitet som følge af elektrisk aflivning. | Ungarn | 2001-2009 | 20 af 90 individer | 22,22 % af samlet mortalitet skyldes elektrisk aflivning På trods af næsten 20 års arbejde for at udvikle fuglevenlige elpyloner i Ungarn er elektrisk aflivning stadig en af de vigtigste dødsårsager for flere rovfuglearter, herunder kejserørn. | Horváth et al., 2011 |
| Kejserørn

  Aquila heliaca | Yderligere mortalitet som følge af elektrisk aflivning. | Bulgarien | 2010-2011 | 5 af 15 individer | Satellitovervågning har påvist, at 33 % af den samlede mortalitet skyldes elektrisk aflivning. | BSPB, 2011 |
| Spansk kejserørn

  Aquila adalberti | Yderligere mortalitet som følge af elektrisk aflivning. | Doñana, Andalusien, Spanien | 1974-2009 | 63 individer aflivet elektrisk | 39,87 % af samlet mortalitet skyldes elektrisk aflivning Ændring i de primære dødsårsager mellem de to perioder før og efter godkendelsen af obligatorisk foranstaltninger mod elektrisk aflivning af fugle i regionen Andalucía.
  Efter afbødning er der sket et stort fald i elektrisk aflivning i både Doñana (– 96,90 %) og Andalucía (– 61,95 %). | López-López, 2011 |
| Spansk kejserørn

  Aquila adalberti | Yderligere mortalitet som følge af elektrisk aflivning. | Doñana NP, Andalusien, Spanien | 1957-1989 | 6 voksne og 33 ungfugle | Ansvarlig for 46,1 % af døde voksne og 39,8 % af døde ungfugle. | Ferrer, 2001 |
| Spansk kejserørn

  Aquila adalberti | Yderligere mortalitet som følge af elektrisk aflivning og sammenstød. | Spanien | 1989-2004 | 115 + 6 individer | Elektrisk aflivning tegnede sig for 47,7 % af den samlede mortalitet (sandsynlig overestimering), sammenstød for 2,48 %.
  Flere ungfugle blev aflivet elektrisk end forventet, og flere 1-2-årige fugle blev aflivet elektrisk end 3-4-årige fugle.
  Elektrisk aflivning skete oftere om efteråret og vinteren og i midlertidige opholdsområder. | González et al., 2007 |
| Saker Falcon

  Falco cherrug | Yderligere mortalitet som følge af elektrisk aflivning. | Ungarn, Slovakiet, Østrig, Ukraine, Rumænien | 2007-2010 | 5 af 71 satellitsporede slagfalke | 7,0 % dokumenteret mortalitet (n=71). Kun dokumenterede tilfælde er medtaget i beregningen, så de reelle tal er bestemt højere. | Prommer, Saker LIFE, 2011 |
| Kravetrappe

  Chlamydotis undulata | Yderligere mortalitet som følge af sammenstød. | Fuerteventura, Lanzarote, De Kanariske Øer, Spanien | 2008 | | Det anslås, at 25,5 % af den samlede bestand af kravetrappe blev dræbt i løbet af et år. | Garcia-del-Rey og Rodriguez-Lorenzo, 2011 |
| Stortrappe

  Otis tarda | Yderligere mortalitet som følge af sammenstød. | Sydvestspanien | 1991-1993 | 16 individer | 4 + 8 + 4 km ledningssektioner blev undersøgt | Janss, 2000 |

Art

Primær virkning

Lokalitet

Undersøgelsesperiode

Ofre

Konklusion

Vigtige rapporter

Krøltoppet pelikan

Pelecanus crispus

Yderligere mortalitet som følge af sammenstød.

Porto-Lago, Grækenland (overvintringsplads)

1985-1987

28 dræbte individer (69 % etårige, 31 % unge)

Kombineret med virkningerne af ulovlig nedskydning anslås et fald på 1,3-3,5 % i ynglende par i Grækenland og Bulgarien i en treårig periode.

Crivelli, 1988

Dværggås

Anser erythropus

Yderligere mortalitet som følge af sammenstød.

—

—

—

Kan øge mortalitet. Potentiel faktor, men betydning er ukendt. Skal være omfattet af VVM.

AEWA, 2008

Rødhalset gås

Branta ruficollis

Yderligere mortalitet som følge af sammenstød.

—

—

—

Der foreligger ingen kvantitative data eller prognosemodeller til estimering af virkningen af sammenstød på mortaliteten af bestande af rødhalset gås. Potentiel trussel, men betydning er ukendt.

BSPB, 2010

Ådselgrib

Neophron percnopterus

Yderligere mortalitet som følge af elektrisk aflivning.

Port Sudan, Sudan

1982, 1983, 2005, 2010

48 + 2 + 5 + 17 dræbte individer

Alle fugle blev fundet under den samme 31 km lange sektion af elledningen. 0,055 døde fugle pr. pylon. Tallet for mortaliteten er i fuld overensstemmelse med observerede fald i bestande i potentielle kildebestande i Israel, Syrien, Tyrkiet og Jordan og viser, at mortalitet ved elektrisk aflivning potentielt kan have virkninger på bestandniveau i et stort geografisk område.

Angelov et al., 2012

Nikolaus, 1984, Nikolaus, 2006

Stor skrigeørn

Aquila clanga

Yderligere mortalitet som følge af elektrisk aflivning.

Rusland, Kasakhstan

1990-2010

6 individer (i en undersøgelse over 2 082 km)

En potentiel faktor, men betydning er antageligt lav.

Karyakin, 2012

Kejserørn

Aquila heliaca

Yderligere mortalitet som følge af elektrisk aflivning.

Ungarn

2001-2009

20 af 90 individer

22,22 % af samlet mortalitet skyldes elektrisk aflivning På trods af næsten 20 års arbejde for at udvikle fuglevenlige elpyloner i Ungarn er elektrisk aflivning stadig en af de vigtigste dødsårsager for flere rovfuglearter, herunder kejserørn.

Horváth et al., 2011

Kejserørn

Aquila heliaca

Yderligere mortalitet som følge af elektrisk aflivning.

Bulgarien

2010-2011

5 af 15 individer

Satellitovervågning har påvist, at 33 % af den samlede mortalitet skyldes elektrisk aflivning.

BSPB, 2011

Spansk kejserørn

Aquila adalberti

Yderligere mortalitet som følge af elektrisk aflivning.

Doñana, Andalusien, Spanien

1974-2009

63 individer aflivet elektrisk

39,87 % af samlet mortalitet skyldes elektrisk aflivning Ændring i de primære dødsårsager mellem de to perioder før og efter godkendelsen af obligatorisk foranstaltninger mod elektrisk aflivning af fugle i regionen Andalucía.

Efter afbødning er der sket et stort fald i elektrisk aflivning i både Doñana (– 96,90 %) og Andalucía (– 61,95 %).

López-López, 2011

Spansk kejserørn

Aquila adalberti

Yderligere mortalitet som følge af elektrisk aflivning.

Doñana NP, Andalusien, Spanien

1957-1989

6 voksne og 33 ungfugle

Ansvarlig for 46,1 % af døde voksne og 39,8 % af døde ungfugle.

Ferrer, 2001

Spansk kejserørn

Aquila adalberti

Yderligere mortalitet som følge af elektrisk aflivning og sammenstød.

Spanien

1989-2004

115 + 6 individer

Elektrisk aflivning tegnede sig for 47,7 % af den samlede mortalitet (sandsynlig overestimering), sammenstød for 2,48 %.

Flere ungfugle blev aflivet elektrisk end forventet, og flere 1-2-årige fugle blev aflivet elektrisk end 3-4-årige fugle.

Elektrisk aflivning skete oftere om efteråret og vinteren og i midlertidige opholdsområder.

González et al., 2007

Saker Falcon

Falco cherrug

Yderligere mortalitet som følge af elektrisk aflivning.

Ungarn, Slovakiet, Østrig, Ukraine, Rumænien

2007-2010

5 af 71 satellitsporede slagfalke

7,0 % dokumenteret mortalitet (n=71). Kun dokumenterede tilfælde er medtaget i beregningen, så de reelle tal er bestemt højere.

Prommer, Saker LIFE, 2011

Kravetrappe

Chlamydotis undulata

Yderligere mortalitet som følge af sammenstød.

Fuerteventura, Lanzarote, De Kanariske Øer, Spanien

2008

Det anslås, at 25,5 % af den samlede bestand af kravetrappe blev dræbt i løbet af et år.

Garcia-del-Rey og Rodriguez-Lorenzo, 2011

Stortrappe

Otis tarda

Yderligere mortalitet som følge af sammenstød.

Sydvestspanien

1991-1993

16 individer

4 + 8 + 4 km ledningssektioner blev undersøgt

Janss, 2000

---

BILAG 4

Eksempler på virkninger af elledninger på metabestande af arter opført i bilag I til fugledirektivet

| Art | Primær virkning | Lokalitet | Undersøgelsesperiode | Ofre | Konklusion | Vigtige rapporter |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Hvid stork

  Ciconia ciconia | Yderligere mortalitet som følge af elektrisk aflivning og sammenstød. | Tyskland | — | I 226 tilfælde ud af 1 185 fundne ringmærkede individer | Årsagen til fund var »luftledninger« | Riegel & Winkel, 1971 |
| Hvid stork

  Ciconia ciconia | Yderligere mortalitet som følge af elektrisk aflivning og sammenstød. | Schweiz | 1984-1999 | 195 af 416 fundne døde individer. Stikprøvestørrelse: 2 912 ringmærkede individer. | Mortaliteten i forbindelse med elledninger er vigtig for hvide storke, hvor hver fjerde ungfugl og hver 17. voksenfugl hvert år dør på grund af sammenstød med elledninger eller elektrisk aflivning. | Schaub & Pradel, 2004 |
| Hvid stork

  Ciconia ciconia | Yderligere mortalitet som følge af elektrisk aflivning og sammenstød. | Centralspanien | 1999-2000 | 51 individer blev fundet elektrisk aflivet, og 101 individer døde efter sammenstød | Ca. 1 % af de tilstedeværende storke døde under migration efter yngleperioden, mens 5-7 % af bestanden døde om vinteren. | Garrido & Fernández-Cruz, 2003 |
| Høgeørn

  Aquila fasciata | Yderligere mortalitet som følge af sammenstød. | Catalonien, Spanien | 1990-1997 | 2 af 12 ynglende individer | Sammenstød tegner sig for 17 % af den årlige mortalitet, hvilket er et alvorligt problem for bestandniveauet. Den årlige mortalitetsrate for voksne må ikke overstige 2-6 %, hvis bestanden skal forblive uændret. | Manosa & Real, 2001 |
| Høgeørn

  Aquila fasciata | Yderligere mortalitet som følge af elektrisk aflivning. | Catalonien, Spanien | 1990-1997 | 6 af 12 ynglende individer | Elektrisk aflivning tegner sig for 50 % af den årlige mortalitet, hvilket er et alvorligt problem for bestandniveauet. Den årlige mortalitetsrate for voksne må ikke overstige 2-6 %, hvis bestanden skal forblive uændret. | Manosa & Real, 2001 |
| Stor hornugle

  Bubo bubo | Yderligere mortalitet som følge af elektrisk aflivning. | Schweiz | — | — | Elektrisk aflivning og sammenstød tegner sig for mere end 50 % af de samlede unaturlige dødsårsager. Bestanden var på et kritisk niveau. Den var afhængig af tilførsel fra bestande i nærheden efter afbødning af alle unaturlige dødsårsager. | Schaub, 2010 |
| Stor hornugle

  Bubo bubo | Yderligere mortalitet som følge af elektrisk aflivning. | Italien | — | — | Høj opgivelse af området som følge af elektrisk aflivning førte til en drastisk faldende og tynd bestand. | Sergio, 2004 |
| Dværgtrappe

  Tetrax tetrax | Yderligere mortalitet som følge af sammenstød. | Portugal | — | — | 1,5 % af den portugisiske bestand døde efter sammenstød med luftledninger. Høj risiko for potentiel undgåelse af områder led transmissionsledninger (hvilket påvirker den reproduktive evne, fordi størrelsen og densiteten af individer begrænses). | Silva, 2010 |

Art

Primær virkning

Lokalitet

Undersøgelsesperiode

Ofre

Konklusion

Vigtige rapporter

Hvid stork

Ciconia ciconia

Yderligere mortalitet som følge af elektrisk aflivning og sammenstød.

Tyskland

—

I 226 tilfælde ud af 1 185 fundne ringmærkede individer

Årsagen til fund var »luftledninger«

Riegel & Winkel, 1971

Hvid stork

Ciconia ciconia

Yderligere mortalitet som følge af elektrisk aflivning og sammenstød.

Schweiz

1984-1999

195 af 416 fundne døde individer. Stikprøvestørrelse: 2 912 ringmærkede individer.

Mortaliteten i forbindelse med elledninger er vigtig for hvide storke, hvor hver fjerde ungfugl og hver 17. voksenfugl hvert år dør på grund af sammenstød med elledninger eller elektrisk aflivning.

Schaub & Pradel, 2004

Hvid stork

Ciconia ciconia

Yderligere mortalitet som følge af elektrisk aflivning og sammenstød.

Centralspanien

1999-2000

51 individer blev fundet elektrisk aflivet, og 101 individer døde efter sammenstød

Ca. 1 % af de tilstedeværende storke døde under migration efter yngleperioden, mens 5-7 % af bestanden døde om vinteren.

Garrido & Fernández-Cruz, 2003

Høgeørn

Aquila fasciata

Yderligere mortalitet som følge af sammenstød.

Catalonien, Spanien

1990-1997

2 af 12 ynglende individer

Sammenstød tegner sig for 17 % af den årlige mortalitet, hvilket er et alvorligt problem for bestandniveauet. Den årlige mortalitetsrate for voksne må ikke overstige 2-6 %, hvis bestanden skal forblive uændret.

Manosa & Real, 2001

Høgeørn

Aquila fasciata

Yderligere mortalitet som følge af elektrisk aflivning.

Catalonien, Spanien

1990-1997

6 af 12 ynglende individer

Elektrisk aflivning tegner sig for 50 % af den årlige mortalitet, hvilket er et alvorligt problem for bestandniveauet. Den årlige mortalitetsrate for voksne må ikke overstige 2-6 %, hvis bestanden skal forblive uændret.

Manosa & Real, 2001

Stor hornugle

Bubo bubo

Yderligere mortalitet som følge af elektrisk aflivning.

Schweiz

—

—

Elektrisk aflivning og sammenstød tegner sig for mere end 50 % af de samlede unaturlige dødsårsager. Bestanden var på et kritisk niveau. Den var afhængig af tilførsel fra bestande i nærheden efter afbødning af alle unaturlige dødsårsager.

Schaub, 2010

Stor hornugle

Bubo bubo

Yderligere mortalitet som følge af elektrisk aflivning.

Italien

—

—

Høj opgivelse af området som følge af elektrisk aflivning førte til en drastisk faldende og tynd bestand.

Sergio, 2004

Dværgtrappe

Tetrax tetrax

Yderligere mortalitet som følge af sammenstød.

Portugal

—

—

1,5 % af den portugisiske bestand døde efter sammenstød med luftledninger. Høj risiko for potentiel undgåelse af områder led transmissionsledninger (hvilket påvirker den reproduktive evne, fordi størrelsen og densiteten af individer begrænses).

Silva, 2010

---

BILAG 5

Foreslået liste over prioriterede arter til forebyggelse og afbødning af virkningen af luftledninger i Unionen

| Dansk navn | Videnskabeligt navn | Kategori på IUCN's globale rødliste | Fugledirektivet | Dødsfald som følge af elektrisk aflivning (1) | Dødsfald som følge af sammenstød (2) | Europæisk bevaringsstatus (3) | Geografisk omfang efter migrationsmønstre
  (Birdlife International, 2004) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ådselgrib | Neophron percnopterus | DA | I | III | II | Ugunstig | Interkontinental trækfugl (lang afstand) |
| Rødhalset gås (*1) | Branta ruficollis | DA | I | I | II | Ugunstig | Fuldt migrerende inden for Europa |
| Kejserørn | Aquila heliaca | SÅR | I | III | II | Ugunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| Spansk kejserørn | Aquila adalberti | SÅR | I | III | II | Ugunstig | Standfugl |
| Saker Falcon | Falco cherrug | SÅR | I | II-III | II | Ugunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| Stor skrigeørn | Aquila clanga | SÅR | I | II | II | Ugunstig | Interkontinental trækfugl (kort afstand) |
| Krøltoppet pelikan | Pelecanus crispus | SÅR | I | I | II-III | Ugunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| Dværggås (*1) | Anser erythropus | SÅR | I | I | II | Ugunstig | Fuldt migrerende inden for Europa |
| Aftenfalk | Falco vespertinus | NT | I | II-III | II | Ugunstig | Interkontinental trækfugl (lang afstand) |
| Rød glente | Milvus milvus | NT | I | III | II | Ugunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| Stortrappe | Otis tarda | SÅR | I | 0 | III | Ugunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| Munkegrib | Aegypius monachus | NT | I | III | II | Ugunstig | Standfugl |
| Sort stork | Ciconia nigra | | I | III | III | Ugunstig | Interkontinental trækfugl (lang afstand) |
| Hvid stork | Ciconia ciconia | | I | III | III | Ugunstig | Interkontinental trækfugl (lang afstand) |
| Kravetrappe (*1) | Chlamydotis undulata | SÅR | | 0 | III | Ugunstig | Standfugl |
| Ellekrage | Coracias garrulus | NT | I | I-II | I-II | Ugunstig | Interkontinental trækfugl (lang afstand) |
| Dværgørn | Aquila pennata | | I | III | II | Ugunstig | Interkontinental trækfugl (lang afstand) |
| Lille tårnfalk | Falco naumanni | | I | II-III | II | Ugunstig | Interkontinental trækfugl (lang afstand) |
| Havørn | Haliaeetus albicilla | | I | III | II | Ugunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| Blå kærhøg | Circus cyaneus | | I | III | II | Ugunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| Kongeørn | Aquila chrysaetos | | I | III | II | Ugunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| Dværgtrappe (*1) | Tetrax tetrax | NT | I | 0 | III | Ugunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| Storspove | Numenius arquata | NT | | I | II-III | Ugunstig | Interkontinental trækfugl (kort afstand) |
| Stor kobbersneppe | Limosa limosa | NT | | I | II-III | Ugunstig | Interkontinental trækfugl (kort afstand) |
| Blå glente (*1) | Elanus caeruleus | | I | III | II | Ugunstig | Standfugl |
| Lammegrib | Gypaetus barbatus | | I | III | II | Ugunstig | Standfugl |
| Høgeørn | Aquila fasciata | | I | III | II | Ugunstig | Standfugl |
| Purpur hejre | Ardea purpurea | | I | II | II | Ugunstig | Interkontinental trækfugl (lang afstand) |
| Hvepsevåge (*1) | Pernis apivorus | | I | III | II | Gunstig | Interkontinental trækfugl (lang afstand) |
| Sort glente | Milvus migrans | | I | III | II | Gunstig | Interkontinental trækfugl (lang afstand) |
| Slangeørn | Circaetus gallicus | | I | III | II | Gunstig | Interkontinental trækfugl (lang afstand) |
| Hedehøg | Circus pygargus | | I | III | II | Gunstig | Interkontinental trækfugl (lang afstand) |
| Fiskeørn | Pandion haliaetus | | I | III | II | Gunstig | Interkontinental trækfugl (lang afstand) |
| Dværgfalk | Falco columbarius | | I | II-III | II | Ugunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| Jagtfalk | Falco rusticolus | | I | II-III | II | Ugunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| Skestork | Platalea leucorodia | | I | II | II | Ugunstig | Interkontinental trækfugl (kort afstand) |
| Trane | Grus grus | | I | I | III | Ugunstig | Interkontinental trækfugl (kort afstand) |
| Lannerfalk | Falco biarmicus | | I | II-III | II | Ugunstig | Standfugl |
| Brushane | Philomachus pugnax | | I | I | II-III | Ugunstig | Interkontinental trækfugl (lang afstand) |
| Gåsegrib | Gyps fulvus | | I | III | II | Gunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| Rørhøg | Circus aeruginosus | | I | III | II | Gunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| Duehøg | Accipiter gentilis arrigonii | | I | III | II | Gunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| Spurvehøg | Accipiter nisus granti | | I | III | II | Gunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| Ørnevåge | Buteo rufinus | | I | III | II | Gunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| Almindelig pelikan | Pelecanus onocrotalus | | I | I | II-III | Ugunstig | Interkontinental trækfugl (kort afstand) |
| Fjeldrype (*1) | Lagopus mutus | | I | I | III | Ugunstig | Standfugl |
| Hjejle | Pluvialis apricaria | | I | I | II-III | Ugunstig | Fuldt migrerende inden for Europa |
| Steppeørn | Aquila nipalensis | | | III | II | — | Interkontinental trækfugl (lang afstand) |
| Tårnfalk | Falco tinnunculus | | | II-III | II | Ugunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| Vandrefalk | Falco peregrinus | | I | II-III | II | Gunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| Stor hornugle (*1) | Bubo bubo | | I | II-III | II | Gunstig | Standfugl |
| Slagugle | Strix uralensis | | I | II-III | II | Gunstig | Standfugl |
| Pibesvane | Cygnus columbianus | | I | I | II | Ugunstig | Fuldt migrerende inden for Europa |
| Sortterne | Chlidonias niger | | I | I | I-II | Ugunstig | Interkontinental trækfugl (lang afstand) |
| Turteldue | Streptopelia turtur | | | I-II | II | Ugunstig | Interkontinental trækfugl (lang afstand) |
| Lærkefalk | Falso subbuteo | | | II-III | II | Gunstig | Interkontinental trækfugl (lang afstand) |
| Småspove | Numenius phaeopus | | | I | II-III | Ugunstig | Interkontinental trækfugl (lang afstand) |
| Musvåge | Buteo buteo | | | III | II | Gunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| Europæisk flamingo | Phoenicopterus roseus | | I | 0 | III | Ugunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| Engsnarre | Crex crex | | I | 0 | II | Ugunstig | Interkontinental trækfugl (lang afstand) |
| Atlingand | Anas querquedula | | | I | II | Ugunstig | Interkontinental trækfugl (lang afstand) |
| Skovhornugle | Asio otus | | | II-III | II | Gunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| Vibe | Vanellus vanellus | | | I | II-III | Ugunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| Dobbeltbekkasin | Gallinago gallinago | | | I | II-III | Ugunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| Rødben | Tringa totanus | | | I | II-III | Ugunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| Knortegås | Branta bernicla | | | I | II | Ugunstig | Fuldt migrerende inden for Europa |
| Sangsvane | Cygnus cygnus | | I | I | II | Gunstig | Fuldt migrerende inden for Europa |
| Blisgås | Anser albifrons flavirostris | | I | I | II | Gunstig | Fuldt migrerende inden for Europa |
| Bramgås | Branta leucopsis | | I | I | II | Gunstig | Fuldt migrerende inden for Europa |
| Fjordterne | Sterna hirundo | | I | I | I-II | Gunstig | Interkontinental trækfugl (lang afstand) |
| Vagtel | Coturnix coturnix | | | I | II-III | Gunstig | Interkontinental trækfugl (lang afstand) |
| Skeand | Anas clypeata | | | I | II | Ugunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| Kohejre | Bubulcus ibis | | | II | II | Gunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| Fiskehejre | Ardea cinerea | | | II | II | Gunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| Thorshane | Phalaropus fulicarius | | | I | II-III | Ikke vurderet (*1) | Interkontinental trækfugl (kort afstand) |
| Skovsneppe | Scolopax rusticola | | | 0 | II-III | Ugunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| Strandskade | Haematopus ostralegus | | | I | II-III | Gunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| Sædgås | Anser fabilis | | | I | II | Gunstig | Fuldt migrerende inden for Europa |
| Kortnæbbet gås | Anser brachyrynchus | | | I | II | Gunstig | Fuldt migrerende inden for Europa |
| Skarv | Phalacrocorax carbo | | | I | II | Gunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| Knopsvane | Cygnus olor | | | I | II | Gunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| Grågås | Anser anser | | | I | II | Gunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| Pibeand | Anas penelope | | | I | II | Gunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| Gråand | Anas platyrhynchos | | | I | II | Gunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| Svartbag | Larus marinus | | | I | II | Gunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| Sølvmåge | Larus argentatus | | | I | II | Gunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| Hættemåge | Larus ridibundus | | | I | II | Gunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| Vandrikse | Rallus aquaticus | | | 0 | II | Gunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| Grønbenet rørhøne | Gallinula chloropus | | | 0 | II | Gunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| Blishøne | Fulica atra | | | 0 | II | Gunstig | Delvist migrerende inden for Europa |
| IUCN= kategorier på IUCN's globale rødliste (IUCN, 2012)
  T= Truet
  SÅR= Sårbar
  NT= Næsten truet
  Severity of impacts on bird populations (Haas et al., 2003; Prinsen et al., 2011):
  0= ingen rapporterede eller sandsynlige dødsfald
  I= dødsfald rapporteret, men ingen umiddelbar trussel mod fuglebestand
  II= høj regional eller lokal mortalitet, men ingen væsentlig indvirkning på den samlede artsbestand
  III= dødsfald er en alvorlig mortalitetsfaktor, truer en art med udryddelse, regionalt eller i videre omfang |

Dansk navn

Videnskabeligt navn

Kategori på IUCN's globale rødliste

Fugledirektivet

Dødsfald som følge af elektrisk aflivning (1)

Dødsfald som følge af sammenstød (2)

Europæisk bevaringsstatus (3)

Geografisk omfang efter migrationsmønstre

(Birdlife International, 2004)

Ådselgrib

Neophron percnopterus

DA

I

III

II

Ugunstig

Interkontinental trækfugl (lang afstand)

Rødhalset gås (*1)

Branta ruficollis

DA

I

I

II

Ugunstig

Fuldt migrerende inden for Europa

Kejserørn

Aquila heliaca

SÅR

I

III

II

Ugunstig

Delvist migrerende inden for Europa

Spansk kejserørn

Aquila adalberti

SÅR

I

III

II

Ugunstig

Standfugl

Saker Falcon

Falco cherrug

SÅR

I

II-III

II

Ugunstig

Delvist migrerende inden for Europa

Stor skrigeørn

Aquila clanga

SÅR

I

II

II

Ugunstig

Interkontinental trækfugl (kort afstand)

Krøltoppet pelikan

Pelecanus crispus

SÅR

I

I

II-III

Ugunstig

Delvist migrerende inden for Europa

Dværggås (*1)

Anser erythropus

SÅR

I

I

II

Ugunstig

Fuldt migrerende inden for Europa

Aftenfalk

Falco vespertinus

NT

I

II-III

II

Ugunstig

Interkontinental trækfugl (lang afstand)

Rød glente

Milvus milvus

NT

I

III

II

Ugunstig

Delvist migrerende inden for Europa

Stortrappe

Otis tarda

SÅR

I

0

III

Ugunstig

Delvist migrerende inden for Europa

Munkegrib

Aegypius monachus

NT

I

III

II

Ugunstig

Standfugl

Sort stork

Ciconia nigra

I

III

III

Ugunstig

Interkontinental trækfugl (lang afstand)

Hvid stork

Ciconia ciconia

I

III

III

Ugunstig

Interkontinental trækfugl (lang afstand)

Kravetrappe (*1)

Chlamydotis undulata

SÅR

0

III

Ugunstig

Standfugl

Ellekrage

Coracias garrulus

NT

I

I-II

I-II

Ugunstig

Interkontinental trækfugl (lang afstand)

Dværgørn

Aquila pennata

I

III

II

Ugunstig

Interkontinental trækfugl (lang afstand)

Lille tårnfalk

Falco naumanni

I

II-III

II

Ugunstig

Interkontinental trækfugl (lang afstand)

Havørn

Haliaeetus albicilla

I

III

II

Ugunstig

Delvist migrerende inden for Europa

Blå kærhøg

Circus cyaneus

I

III

II

Ugunstig

Delvist migrerende inden for Europa

Kongeørn

Aquila chrysaetos

I

III

II

Ugunstig

Delvist migrerende inden for Europa

Dværgtrappe (*1)

Tetrax tetrax

NT

I

0

III

Ugunstig

Delvist migrerende inden for Europa

Storspove

Numenius arquata

NT

I

II-III

Ugunstig

Interkontinental trækfugl (kort afstand)

Stor kobbersneppe

Limosa limosa

NT

I

II-III

Ugunstig

Interkontinental trækfugl (kort afstand)

Blå glente (*1)

Elanus caeruleus

I

III

II

Ugunstig

Standfugl

Lammegrib

Gypaetus barbatus

I

III

II

Ugunstig

Standfugl

Høgeørn

Aquila fasciata

I

III

II

Ugunstig

Standfugl

Purpur hejre

Ardea purpurea

I

II

II

Ugunstig

Interkontinental trækfugl (lang afstand)

Hvepsevåge (*1)

Pernis apivorus

I

III

II

Gunstig

Interkontinental trækfugl (lang afstand)

Sort glente

Milvus migrans

I

III

II

Gunstig

Interkontinental trækfugl (lang afstand)

Slangeørn

Circaetus gallicus

I

III

II

Gunstig

Interkontinental trækfugl (lang afstand)

Hedehøg

Circus pygargus

I

III

II

Gunstig

Interkontinental trækfugl (lang afstand)

Fiskeørn

Pandion haliaetus

I

III

II

Gunstig

Interkontinental trækfugl (lang afstand)

Dværgfalk

Falco columbarius

I

II-III

II

Ugunstig

Delvist migrerende inden for Europa

Jagtfalk

Falco rusticolus

I

II-III

II

Ugunstig

Delvist migrerende inden for Europa

Skestork

Platalea leucorodia

I

II

II

Ugunstig

Interkontinental trækfugl (kort afstand)

Trane

Grus grus

I

I

III

Ugunstig

Interkontinental trækfugl (kort afstand)

Lannerfalk

Falco biarmicus

I

II-III

II

Ugunstig

Standfugl

Brushane

Philomachus pugnax

I

I

II-III

Ugunstig

Interkontinental trækfugl (lang afstand)

Gåsegrib

Gyps fulvus

I

III

II

Gunstig

Delvist migrerende inden for Europa

Rørhøg

Circus aeruginosus

I

III

II

Gunstig

Delvist migrerende inden for Europa

Duehøg

Accipiter gentilis arrigonii

I

III

II

Gunstig

Delvist migrerende inden for Europa

Spurvehøg

Accipiter nisus granti

I

III

II

Gunstig

Delvist migrerende inden for Europa

Ørnevåge

Buteo rufinus

I

III

II

Gunstig

Delvist migrerende inden for Europa

Almindelig pelikan

Pelecanus onocrotalus

I

I

II-III

Ugunstig

Interkontinental trækfugl (kort afstand)

Fjeldrype (*1)

Lagopus mutus

I

I

III

Ugunstig

Standfugl

Hjejle

Pluvialis apricaria

I

I

II-III

Ugunstig

Fuldt migrerende inden for Europa

Steppeørn

Aquila nipalensis

III

II

—

Interkontinental trækfugl (lang afstand)

Tårnfalk

Falco tinnunculus

II-III

II

Ugunstig

Delvist migrerende inden for Europa

Vandrefalk

Falco peregrinus

I

II-III

II

Gunstig

Delvist migrerende inden for Europa

Stor hornugle (*1)

Bubo bubo

I

II-III

II

Gunstig

Standfugl

Slagugle

Strix uralensis

I

II-III

II

Gunstig

Standfugl

Pibesvane

Cygnus columbianus

I

I

II

Ugunstig

Fuldt migrerende inden for Europa

Sortterne

Chlidonias niger

I

I

I-II

Ugunstig

Interkontinental trækfugl (lang afstand)

Turteldue

Streptopelia turtur

I-II

II

Ugunstig

Interkontinental trækfugl (lang afstand)

Lærkefalk

Falso subbuteo

II-III

II

Gunstig

Interkontinental trækfugl (lang afstand)

Småspove

Numenius phaeopus

I

II-III

Ugunstig

Interkontinental trækfugl (lang afstand)

Musvåge

Buteo buteo

III

II

Gunstig

Delvist migrerende inden for Europa

Europæisk flamingo

Phoenicopterus roseus

I

0

III

Ugunstig

Delvist migrerende inden for Europa

Engsnarre

Crex crex

I

0

II

Ugunstig

Interkontinental trækfugl (lang afstand)

Atlingand

Anas querquedula

I

II

Ugunstig

Interkontinental trækfugl (lang afstand)

Skovhornugle

Asio otus

II-III

II

Gunstig

Delvist migrerende inden for Europa

Vibe

Vanellus vanellus

I

II-III

Ugunstig

Delvist migrerende inden for Europa

Dobbeltbekkasin

Gallinago gallinago

I

II-III

Ugunstig

Delvist migrerende inden for Europa

Rødben

Tringa totanus

I

II-III

Ugunstig

Delvist migrerende inden for Europa

Knortegås

Branta bernicla

I

II

Ugunstig

Fuldt migrerende inden for Europa

Sangsvane

Cygnus cygnus

I

I

II

Gunstig

Fuldt migrerende inden for Europa

Blisgås

Anser albifrons flavirostris

I

I

II

Gunstig

Fuldt migrerende inden for Europa

Bramgås

Branta leucopsis

I

I

II

Gunstig

Fuldt migrerende inden for Europa

Fjordterne

Sterna hirundo

I

I

I-II

Gunstig

Interkontinental trækfugl (lang afstand)

Vagtel

Coturnix coturnix

I

II-III

Gunstig

Interkontinental trækfugl (lang afstand)

Skeand

Anas clypeata

I

II

Ugunstig

Delvist migrerende inden for Europa

Kohejre

Bubulcus ibis

II

II

Gunstig

Delvist migrerende inden for Europa

Fiskehejre

Ardea cinerea

II

II

Gunstig

Delvist migrerende inden for Europa

Thorshane

Phalaropus fulicarius

I

II-III

Ikke vurderet (*1)

Interkontinental trækfugl (kort afstand)

Skovsneppe

Scolopax rusticola

0

II-III

Ugunstig

Delvist migrerende inden for Europa

Strandskade

Haematopus ostralegus

I

II-III

Gunstig

Delvist migrerende inden for Europa

Sædgås

Anser fabilis

I

II

Gunstig

Fuldt migrerende inden for Europa

Kortnæbbet gås

Anser brachyrynchus

I

II

Gunstig

Fuldt migrerende inden for Europa

Skarv

Phalacrocorax carbo

I

II

Gunstig

Delvist migrerende inden for Europa

Knopsvane

Cygnus olor

I

II

Gunstig

Delvist migrerende inden for Europa

Grågås

Anser anser

I

II

Gunstig

Delvist migrerende inden for Europa

Pibeand

Anas penelope

I

II

Gunstig

Delvist migrerende inden for Europa

Gråand

Anas platyrhynchos

I

II

Gunstig

Delvist migrerende inden for Europa

Svartbag

Larus marinus

I

II

Gunstig

Delvist migrerende inden for Europa

Sølvmåge

Larus argentatus

I

II

Gunstig

Delvist migrerende inden for Europa

Hættemåge

Larus ridibundus

I

II

Gunstig

Delvist migrerende inden for Europa

Vandrikse

Rallus aquaticus

0

II

Gunstig

Delvist migrerende inden for Europa

Grønbenet rørhøne

Gallinula chloropus

0

II

Gunstig

Delvist migrerende inden for Europa

Blishøne

Fulica atra

0

II

Gunstig

Delvist migrerende inden for Europa

IUCN= kategorier på IUCN's globale rødliste (IUCN, 2012)

T= Truet

SÅR= Sårbar

NT= Næsten truet

Severity of impacts on bird populations (Haas et al., 2003; Prinsen et al., 2011):

0= ingen rapporterede eller sandsynlige dødsfald

I= dødsfald rapporteret, men ingen umiddelbar trussel mod fuglebestand

II= høj regional eller lokal mortalitet, men ingen væsentlig indvirkning på den samlede artsbestand

III= dødsfald er en alvorlig mortalitetsfaktor, truer en art med udryddelse, regionalt eller i videre omfang

---

(1)  AEWA-CMS, 2011a.

(2)  AEWA-CMS, 2011a.

(3)  Birdlife International, 2004.

(*1)  Art ikke anført i Prinsen et al., (2011a)

---

BILAG 6

Sammenligning af procedurer under passende vurdering, vurdering af virkningerne for miljøet (VVM) og strategisk miljøvurdering (SMV)

| | PASSENDE VURDERING | VVM | SMV |
| --- | --- | --- | --- |
| Hvilke typer af udviklingsprojekter er omfattet? | Enhver plan eller ethvert projekt, som i sig selv eller i forbindelse med andre projekter og planer kan få væsentlige negative indvirkninger på et Natura 2000-område (bortset fra planer eller projekter, som er direkte tilknyttet eller nødvendige for bevaringen af lokaliteten). | Alle projekter opført i bilag I.
  For projekter, der er opført i bilag II, skal behovet for en VVM bestemmes i det enkelte tilfælde på grundlag af eller gennem tærskler eller kriterier, der fastsættes af medlemsstaterne (under hensyntagen til kriterierne i bilag III). | Alle planer og programmer eller ændringer heraf






  a) | som udarbejdes inden for landbrug, skovbrug, fiskeri, energi, industri, transport, affaldshåndtering, vandforvaltning, telekommunikation, turisme, fysisk planlægning og arealanvendelse, og som fastlægger rammerne for fremtidige anlægstilladelser til de projekter, der er omhandlet i bilag I og II til VVM-direktivet, eller |

PASSENDE VURDERING

VVM

SMV

Hvilke typer af udviklingsprojekter er omfattet?

Enhver plan eller ethvert projekt, som i sig selv eller i forbindelse med andre projekter og planer kan få væsentlige negative indvirkninger på et Natura 2000-område (bortset fra planer eller projekter, som er direkte tilknyttet eller nødvendige for bevaringen af lokaliteten).

Alle projekter opført i bilag I.

For projekter, der er opført i bilag II, skal behovet for en VVM bestemmes i det enkelte tilfælde på grundlag af eller gennem tærskler eller kriterier, der fastsættes af medlemsstaterne (under hensyntagen til kriterierne i bilag III).

Alle planer og programmer eller ændringer heraf

a)

som udarbejdes inden for landbrug, skovbrug, fiskeri, energi, industri, transport, affaldshåndtering, vandforvaltning, telekommunikation, turisme, fysisk planlægning og arealanvendelse, og som fastlægger rammerne for fremtidige anlægstilladelser til de projekter, der er omhandlet i bilag I og II til VVM-direktivet, eller

| b) | for hvilke det på grund af den sandsynlige indvirkning på lokaliteter er besluttet, at der kræves en vurdering i medfør af artikel 6 eller 7 i direktiv 92/43/EØF. |
| --- | --- |

b)

for hvilke det på grund af den sandsynlige indvirkning på lokaliteter er besluttet, at der kræves en vurdering i medfør af artikel 6 eller 7 i direktiv 92/43/EØF.

Hvilke virkninger med relevans for naturen skal vurderes?

Vurderingen skal foretages i lyset af områdets bevaringsmål (som vedrører de arter/naturtyper, for hvilke området er udpeget).

Virkningerne bør vurderes for at afgøre, om de vil påvirke det berørte områdes integritet.

Direkte og indirekte, kumulative, kortvarige, mellemlangvarige og langvarige, permanente og midlertidige, positive og negative væsentlige virkninger på bl.a. fauna og flora.

Den sandsynlige væsentlige indvirkning på miljøet, herunder på spørgsmål som den biologiske mangfoldighed, befolkningen, menneskers sundhed, fauna, flora, jordbund, vand, luft, klimatiske faktorer, materielle goder, kulturarv, herunder arkitektonisk og arkæologisk arv, landskab og det indbyrdes forhold mellem ovenstående faktorer.

Hvem er ansvarlig for vurderingen?

Den kompetente myndighed er ansvarlig for at sikre, at den passende vurdering udføres. I denne sammenhæng kan udvikleren pålægges at foretage alle de nødvendige undersøgelser og indgive de nødvendige oplysninger til den kompetente myndighed, så sidstnævnte kan træffe en fuldt informeret beslutning. I den forbindelse kan den kompetente myndighed efter behov også indsamle relevante oplysninger fra andre kilder.

Udvikleren indgiver de oplysninger, der skal tages i betragtning af den kompetente myndighed ved udstedelsen af projekttilladelsen.

Den kompetente planlægningsmyndighed

Høres offentligheden/andre myndigheder?

Ikke påkrævet, men anbefales (»hvis hensigtsmæssigt«).

Obligatorisk — høring skal ske inden vedtagelsen af projektforslaget.

Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger med henblik på at sikre, at de myndigheder, der berøres af projektet, får mulighed for at udtrykke deres holdninger til anmodningen om godkendelse af projektet. De samme principper gælder for høring af offentligheden. Hvis der er sandsynlighed for væsentlige virkninger på miljøet i en anden medlemsstat, skal de relevante myndigheder og offentligheden i denne medlemsstat høres.

Obligatorisk — høring skal ske inden vedtagelsen af planen eller programmet.

Myndigheder og offentligheden gives tidlig og effektiv mulighed for inden for passende tidsfrister at udtrykke deres holdninger til udkastet til planen eller programmet og den ledsagende miljørapport inden vedtagelsen af planen eller programmet eller videregivelsen heraf til lovgivningsproceduren. Medlemsstaterne skal udpege de myndigheder, der skal høres, som i medfør af deres specifikke miljøansvar kan blive berørt. Hvis der er sandsynlighed for væsentlige virkninger på miljøet i en anden medlemsstat, skal de relevante myndigheder og offentligheden i denne medlemsstat høres.

Hvor bindende er udfaldet af vurderingen?

Bindende.

De kompetente myndigheder kan først godkende planen eller projektet, når de har forvisset sig om, at planen eller projektet ikke skader områdets integritet.

Resultaterne af høringer og de oplysninger, der er indsamlet under VVM,
  skal tages i betragtning
  under tilladelsesproceduren.

Miljørapporten og de afgivne udtalelser
  skal tages i betragtning
  ved udarbejdelsen af planen eller programmet og inden vedtagelsen af planen eller programmet eller videregivelsen heraf til lovgivningsproceduren.

---