# Euroopa Liidu C 213/2018

| | ISSN 1977-0898 |
| --- | --- |
| Euroopa Liidu
  Teataja | C 213 |
| | |
| Eestikeelne väljaanne | Teave ja teatised | 61. aastakäik18. juuni 2018 |

ISSN 1977-0898

Euroopa Liidu

Teataja

C 213

Eestikeelne väljaanne

Teave ja teatised

61. aastakäik18. juuni 2018

---

| Sisukord | Lehekülg |
| --- | --- |
| | IV   Teave |
| | TEAVE EUROOPA LIIDU INSTITUTSIOONIDELT, ORGANITELT JA ASUTUSTELT |
| | Euroopa Komisjon |
| 2018/C 213/01 | Komisjoni teatis Juhenddokument hüdroenergiaga seotud nõuete kohta seoses ELi loodusvaldkonna õigusaktidega | 1 |
| 2018/C 213/02 | Komisjoni teatis Energiaülekandetaristu ja ELi loodusalased õigusaktid | 62 |

Sisukord

Lehekülg

IV   Teave

TEAVE EUROOPA LIIDU INSTITUTSIOONIDELT, ORGANITELT JA ASUTUSTELT

Euroopa Komisjon

2018/C 213/01

Komisjoni teatis Juhenddokument hüdroenergiaga seotud nõuete kohta seoses ELi loodusvaldkonna õigusaktidega

1

2018/C 213/02

Komisjoni teatis Energiaülekandetaristu ja ELi loodusalased õigusaktid

62

---

| ET | |
| --- | --- |

ET

---

IV Teave

TEAVE EUROOPA LIIDU INSTITUTSIOONIDELT, ORGANITELT JA ASUTUSTELT

Euroopa Komisjon

| 18.6.2018 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 213/1 |
| --- | --- | --- | --- |

18.6.2018

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 213/1

---

Komisjoni teatis „Juhenddokument hüdroenergiaga seotud nõuete kohta seoses ELi loodusvaldkonna õigusaktidega“

(2018/C 213/01)

See dokument kajastab Euroopa Komisjoni seisukohti ega ole siduv.

Euroopa Komisjon, mai 2018

Katalooginumber ...

Paljundamine on lubatud tingimusel, et viidatakse allikale.

See dokument on koostatud koostöös N2K GROUP EEIG-ga – Ecosystems LTD (Brüssel) ja Beleco (Tšehhi Vabariik).

SISUKORD

| Dokumendi eesmärk | 3 |
| --- | --- |

| 1. | Liidu poliitika ja õigusraamistiku ülevaade | 4 |
| --- | --- | --- |

1.

| 1.1. | Linnudirektiiv ja elupaikade direktiiv | 4 |
| --- | --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Veepoliitika raamdirektiiv | 6 |
| --- | --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Veepoliitika raamdirektiivi ja loodusdirektiivide kooskõlaline rakendamine | 6 |
| --- | --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Üleujutuste direktiiv | 8 |
| --- | --- | --- |

1.4.

| 1.5. | Keskkonnamõju strateegilise hindamise direktiiv ja keskkonnamõju hindamise direktiiv | 9 |
| --- | --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Keskkonnamõju strateegilise hindamise, keskkonnamõju hindamise ja artikli 6 vaheline seos | 10 |
| --- | --- | --- |

1.6.

| 2. | Mageveeökosüsteemid ja hüdroenergeetika ELis | 10 |
| --- | --- | --- |

2.

| 2.1. | ELi jõe ja järve ökosüsteemide seisund | 10 |
| --- | --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Euroopa magevee ökosüsteeme mõjutavad surve- ja ohutegurid | 12 |
| --- | --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Hüdroenergia tootmise mõju magevee ökosüsteemidele | 14 |
| --- | --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Kumulatiivne mõju | 19 |
| --- | --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Olulise ja mitteolulise mõju eristamine | 21 |
| --- | --- | --- |

2.5.

| 3. | Hüdroenergia tootmise mõju leevendamise ja ökoloogilise taastamise meetmete kohaldamise hea tava näited | 23 |
| --- | --- | --- |

3.

| 3.1. | Jõgede parima võimaliku ökoloogilise seisundi tagamise eesmärk hüdroenergia kontekstis | 23 |
| --- | --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Tegelemine olemasolevate hüdroelektrijaamadega, mis avaldavad negatiivset mõju Natura 2000 alale | 24 |
| --- | --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Ökoloogiliste ja taastamismeetmete rakendamine | 25 |
| --- | --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Ökoloogilise taastamise hea tava näited | 29 |
| --- | --- | --- |

3.4.

| 4. | Tervikliku kavandamise head tavad hüdroenergeetikas | 36 |
| --- | --- | --- |

4.

| 4.1. | Tervikliku kavandamise eelised | 36 |
| --- | --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Riiklike ja piirkondlike kavade integreerimine | 40 |
| --- | --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Eluslooduse tundlikkus ja vöönditeks jaotamine | 41 |
| --- | --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Varajane konsulteerimine | 44 |
| --- | --- | --- |

4.4.

| 5. | Elupaikade direktiivi kohane hindamismenetlus | 46 |
| --- | --- | --- |

5.

| 5.1. | Sissejuhatus | 46 |
| --- | --- | --- |

5.1.

| 5.2. | Juhtumid, mil artikli 6 kohase menetluse rakendamine on nõutav | 46 |
| --- | --- | --- |

5.2.

| 5.3. | Asjakohase hindamise etapiline menetlus | 47 |
| --- | --- | --- |

5.3.

| 5.4. | Artikli 6 lõikes 4 sätestatud erandid | 57 |
| --- | --- | --- |

5.4.

| Lühendid | 61 |
| --- | --- |

DOKUMENDI EESMÄRK

Selles dokumendis antakse juhtnööre ja tutvustatakse mitut praktilist juhtumiuuringut selle kohta, kuidas tagada hüdroenergia ekspluateerimine kooskõlas elupaikade direktiivi ja linnudirektiivi nõuetega. Selles uuritakse hüdroenergia tootmisest tulenevaid võimalikke mõjusid ja näidatakse mitme praktilise kogemuse abil, kuidas hüdroenergia tootmise mõju on võimalik mitmesugustel eri tingimustel vältida või vähemalt minimeerida.

Üldisemalt on selle eesmärk aidata suurendada energiat, loodust ja vett käsitlevate ELi poliitikameetmete ja tavade koostoimet, et saavutada kooskõlastatumal viisil ja võimaluse korral vastastikku toetades ELi eesmärgid.

1. peatükis antakse ülevaade hüdroenergia ekspluateerimise suhtes Euroopas kohaldatavast ELi poliitikast ja õigusraamistikust. Lühidalt kirjeldatakse elupaikade direktiivi ja linnudirektiivi põhisätteid, nagu ka nende seost veepoliitika raamdirektiiviga ning keskkonnamõju hindamise direktiivi (edaspidi „KMH direktiiv“) ja keskkonnamõju strateegilise hindamise direktiiviga (edaspidi „KSH direktiiv“).

2. peatükis kirjeldatakse ELi jõe- ja järve ökosüsteemide üldiselt halba seisundit, aga ka neid mõjutavaid peamisi surve- ja ohutegureid, ning uuritakse hüdroenergia tootmise mitmesugust mõju magevee ökosüsteemidele, rõhutades eelkõige võimaliku kumulatiivse mõju tähtsust.

Märkimisväärse arvu Euroopa looduslike looma- ja taimeliikide, sealhulgas linnudirektiivi ja elupaikade direktiivi alusel kaitstava umbes 400 mageveeliigi ellujäämine sõltub jõe ja järve ökosüsteemidest. Enamiku Euroopa jõgede seisund on siiski väga halb ja need on mitmesuguse sotsiaal-majandusliku tegevuse (sealhulgas hüdroenergia tootmise) tohutu surve all.

Viimastest keskkonnaaruannetest (1) selgub, et veepoliitika raamdirektiivi ja kahe loodusdirektiivi eesmärkide täitmiseks on veel palju vaja teha. Seda on võimalik saavutada ainult siis, kui esikohale seatakse nii jõgede seisundi edasise halvenemise vältimine kui ka nende ökoloogilise seisundi aktiivne taastamine ning neid mõjutavate surve- ja ohutegurite kõrvaldamine või vähemalt oluline vähendamine.

3. peatükis uuritakse, kuidas seda on võimalik saavutada, ning esitatakse selle illustreerimiseks ökoloogilise taastamise hea tava näiteid kogu EList.

4. peatükis pööratakse erilist tähelepanu vajadusele seada sisse strateegiline kavandamine ning koostada integreeritumad hüdroenergia kavad ja projektid, võttes juba kavandamise algusetapis arvesse jõe ökoloogilisi vajadusi ning kaasates võimaluse korral jõe ökoloogilise seisundi parandamise meetmed.

Dokumendis kirjeldatakse üksikasjalikult (5. peatükk) elupaikade direktiivi artikli 6 kohase hüdroenergia kava või projekti asjakohase hindamise menetlust. Samuti selgitatakse selle heakskiitmisprotsessi teatavaid põhiaspekte ja selle seost muude ELi keskkonnamõju hindamise menetlustega. Kogemused on ikka ja jälle näidanud, et artiklis 6 sätestatud heakskiitmisprotsessiga seotud probleemid tulenevad väga sageli ebakvaliteetsest ja mittetäielikust hindamisest.

Juhend on mõeldud eelkõige pädevatele asutustele, arendajatele ja nõustajatele. Need pakuvad huvi ka vabaühendustele ja muudele hüdroenergiasektoris tegutsevatele sidusrühmadele. Dokumendi koostamisel konsulteeriti liikmesriikide ametiasutustega ja mitmesuguste oluliste sidus- ja huvirühmadega, kes kõik esitasid eri kavandite kohta väärtuslikku tagasisidet.

Selle dokumendi eesmärk on järgida linnudirektiivi ja elupaikade direktiivide teksti ning ELi keskkonna- ja hüdroenergiapoliitika aluseks olevaid laiemaid põhimõtteid. Hea tava menetlused ja ettepandud metoodika ei ole mõeldud ettekirjutusena; nende eesmärk on pigem anda kasulikke nõuandeid, ideid ja soovitusi, mis põhinevad aruteludel ettevõtjate esindajate, riiklike ja rahvusvaheliste asutuste, vabaühenduste, teadusekspertide ja muude sidusrühmadega.

Dokument kajastab ainult komisjoni seisukohti ja ei ole õiguslikult siduv. ELi direktiivide lõpliku tõlgendamise õigus on siiski Euroopa Liidu Kohtul. Lisatud on ka olemasolev asjakohane Euroopa kohtupraktika. Seetõttu tuleks käesolevat juhendit vaadelda koostoimes olemasolevate üldiste suuniste ja asjakohaste Euroopa Kohtu otsustega kahe direktiivi kohta (2).

1.   LIIDU POLIITIKA JA ÕIGUSRAAMISTIKU ÜLEVAADE

Hüdroenergial on taastuvenergia direktiivi (3) rakendamisel ning ELi 2020. ja 2030. aasta energiaeesmärkide saavutamisel määrav osa. Nii nagu iga muu veega seotud tegevus peab ka hüdroenergia tootmine vastama Euroopa jõgede ja järvede kaitseks ja taastamiseks kehtestatud ELi keskkonnaalaste õigusaktide nõuetele. Need õigusnõuded on sätestatud veepoliitika raamdirektiivis, üleujutuste direktiivis, linnudirektiivis, elupaikade direktiivis ja keskkonnamõju hindamise direktiivides (KMH direktiiv ja KSH direktiiv).

Selles peatükis kirjeldatakse mõningaid nende ELi õigusaktide põhisätteid, mida kohaldatakse hüdroenergia tootmise suhtes. Keskendutakse eelkõige kahele loodusdirektiivile, kuna looduskaitse on käesoleva dokumendi peamine teema.

1.1.   Linnudirektiiv ja elupaikade direktiiv

Euroopa jõed on bioloogilise mitmekesisuse peamine allikas ja meie rikkaliku looduspärandi tähtis osa. Jõed on aastakümnete jooksul siiski oluliselt muutunud. See on vähendanud nende vastupanuvõimet ning looduse ja elustiku säilitamise suutlikkust. Enamiku jõgede seisund on halvenenud ja need jõed tuleb taastada.

Tunnistades bioloogilise mitmekesisuse murettekitavat vähenemist Euroopas, seadsid ELi riigipead ja valitsusjuhid endale edasipüüdliku eesmärgi see vähenemissuundumus 2020. aastaks peatada ja ümber pöörata. Euroopa Komisjon võttis 2011. aasta mais vastu ELi bioloogilise mitmekesisuse strateegia aastani 2020, (4) milles on sätestatud poliitikaraamistik selle eesmärgi saavutamiseks. 2017. aasta aprillis võttis ta vastu uue tegevuskava, (5) et kiiresti tõhustada elupaikade direktiivi ja linnudirektiivi praktilist rakendamist ning kiirendada edusamme ELi 2020. aasta strateegia eesmärgi saavutamisel seoses bioloogilise mitmekesisuse ja ökosüsteemi teenuste vähenemise peatamise ja ümber pööramisega.

Linnudirektiiv ja elupaikade direktiiv on ELi loodus- ja bioloogilise mitmekesisuse poliitika alustalad. Need võimaldavad kõigil liikmesriikidel teha ühise õigusraamistiku alusel koostööd, et kaitsta Euroopa kõige ohustatumaid, ohualtimaid ja väärtuslikumaid liike ja elupaiku nende loodusliku levila piires ELis, olenemata poliitilistest või halduslikest piiridest.

Kõnealuse kahe direktiivi üldeesmärk on tagada nendega kaitstavate liikide ja elupaigatüüpide soodsa kaitsestaatuse säilitamine ja taastamine (6)
  kogu nende looduslikul levilal ELi piires.

See eesmärk on sõnastatud positiivselt ning suunatud soodsa olukorra loomisele ja säilitamisele. Seega läheb see seisundi halvenemise ärahoidmisest kaugemale.

| Elupaikade direktiivi kohane soodsa kaitsestaatuse mõiste

  Artikkel 1

  Loodusliku elupaiga kaitsestaatus – looduslikku elupaika ja selle tüüpilisi liike mõjutavate tegurite summa, mis võib mõjutada selle pikaajalist looduslikku levikut, struktuuri ja funktsioone ning selle tüüpiliste liikide pikaajalist säilimist ELi territooriumil.
  Loodusliku elupaiga kaitsestaatust peetakse soodsaks, kui:






  — | selle looduslik levila ja alad, mida see levila piires katab, on muutumatud või laienemas, |
| --- | --- |

Elupaikade direktiivi kohane soodsa kaitsestaatuse mõiste

Artikkel 1

Loodusliku elupaiga kaitsestaatus – looduslikku elupaika ja selle tüüpilisi liike mõjutavate tegurite summa, mis võib mõjutada selle pikaajalist looduslikku levikut, struktuuri ja funktsioone ning selle tüüpiliste liikide pikaajalist säilimist ELi territooriumil.

Loodusliku elupaiga kaitsestaatust peetakse soodsaks, kui:

—

selle looduslik levila ja alad, mida see levila piires katab, on muutumatud või laienemas,

| — | selle pikaajaliseks säilimiseks vajalik eriomane struktuur ja funktsioonid on praegu ja tõenäoliselt ka lähitulevikus olemas ja |
| --- | --- |

—

selle pikaajaliseks säilimiseks vajalik eriomane struktuur ja funktsioonid on praegu ja tõenäoliselt ka lähitulevikus olemas ja

| — | selle tüüpiliste liikide kaitsestaatus on soodne. |
| --- | --- |

—

selle tüüpiliste liikide kaitsestaatus on soodne.

Liigi kaitsestaatus – asjaomast liiki mõjutavate tegurite summa, mis pikema aja jooksul võib mõjutada liigi levikut ja populatsiooni arvukust ELi territooriumil.

Kaitsestaatust peetakse soodsaks, kui:

| — | asjaomase liigi populatsiooni dünaamika andmed näitavad, et liik on oma looduslikus elupaigas elujõuline püsinud pikema aja jooksul ja |
| --- | --- |

—

asjaomase liigi populatsiooni dünaamika andmed näitavad, et liik on oma looduslikus elupaigas elujõuline püsinud pikema aja jooksul ja

| — | liigi looduslik levila ei ole vähenemas ega vähene tõenäoliselt ka lähitulevikus ning |
| --- | --- |

—

liigi looduslik levila ei ole vähenemas ega vähene tõenäoliselt ka lähitulevikus ning

| — | liigi populatsiooni pikaajaliseks säilimiseks on olemas piisavalt suur elupaik, mis tõenäoliselt ei vähene ka tulevikus. |
| --- | --- |

—

liigi populatsiooni pikaajaliseks säilimiseks on olemas piisavalt suur elupaik, mis tõenäoliselt ei vähene ka tulevikus.

Selle eesmärgi saavutamiseks peavad liikmesriigid vastavalt ELi loodusdirektiividele rakendama eelkõige kahte peamist liiki meetmeid:

| — | elupaikade direktiivi I ja II lisas ja linnudirektiivi I lisas loetletud liikide ja elupaigatüüpide ning kõikide reeglipäraselt esinevate rändlindude kaitseks põhialade määramine ja kaitsmine. Need alad moodustavad üleeuroopalise Natura 2000 võrgustiku, kuhu kuulub hetkel üle 27 500 ala. Järve ja jõe ökosüsteemid katavad ligikaudu 4 % Natura 2000 alade kogupindalast (Euroopa Keskkonnaameti 2010. aasta andmed 27 ELi liikmesriigi kohta); |
| --- | --- |

—

elupaikade direktiivi I ja II lisas ja linnudirektiivi I lisas loetletud liikide ja elupaigatüüpide ning kõikide reeglipäraselt esinevate rändlindude kaitseks põhialade määramine ja kaitsmine. Need alad moodustavad üleeuroopalise Natura 2000 võrgustiku, kuhu kuulub hetkel üle 27 500 ala. Järve ja jõe ökosüsteemid katavad ligikaudu 4 % Natura 2000 alade kogupindalast (Euroopa Keskkonnaameti 2010. aasta andmed 27 ELi liikmesriigi kohta);

| — | kõikide Euroopa looduslike linnuliikide ning elupaikade direktiivi IV lisas loetletud teiste ohustatud liikide jaoks liikide kaitse süsteemi kehtestamine. Kõnealuseid meetmeid rakendatakse liikide kogu looduslikul levilal ELi piires, st nii kaitstud aladel (nt Natura 2000) kui ka neist väljaspool. |
| --- | --- |

—

kõikide Euroopa looduslike linnuliikide ning elupaikade direktiivi IV lisas loetletud teiste ohustatud liikide jaoks liikide kaitse süsteemi kehtestamine. Kõnealuseid meetmeid rakendatakse liikide kogu looduslikul levilal ELi piires, st nii kaitstud aladel (nt Natura 2000) kui ka neist väljaspool.

Natura 2000 alade kaitset käsitlevad sätted

Natura 2000 alade kaitset ja majandamist reguleerivad elupaikade direktiivi artikli 6 sätted; selle direktiiviga määratakse kindlaks ka ala kaitsmise ning sellel alal ja ümbruskonnal asuva maa muu kasutuse, näiteks hüdroenergia tootmise vaheline seos (7).

Artiklis 6 on sätestatud kaht liiki meetmed.

| — | Esimest liiki meetmed puudutavad kõigi Natura 2000 alade kaitsekorraldust ja nende alade kaitse-eesmärkide seadmist. Liikmesriikidelt nõutakse:






  a) | aladel esindatud I lisas osutatud elupaigatüüpide ja II lisas osutatud liikide ökoloogilistele vajadustele vastavate kaitsemeetmete väljatöötamist ja rakendamist (artikli 6 lõige 1) ning |
| --- | --- | --- |

—

Esimest liiki meetmed puudutavad kõigi Natura 2000 alade kaitsekorraldust ja nende alade kaitse-eesmärkide seadmist. Liikmesriikidelt nõutakse:

a)

aladel esindatud I lisas osutatud elupaigatüüpide ja II lisas osutatud liikide ökoloogilistele vajadustele vastavate kaitsemeetmete väljatöötamist ja rakendamist (artikli 6 lõige 1) ning

| b) | asjakohaste meetmete võtmist, et vältida elupaigatüüpide ja liikide elupaikade seisundi halvenemist või olemasolevate liikide olulist häirimist (artikli 6 lõige 2). |
| --- | --- |

b)

asjakohaste meetmete võtmist, et vältida elupaigatüüpide ja liikide elupaikade seisundi halvenemist või olemasolevate liikide olulist häirimist (artikli 6 lõige 2).

Elupaikade direktiivis soovitatakse koostada Natura 2000 alade kaitsekorralduskavad, mis aitavad avatult ja läbipaistvalt kindlaks teha Natura 2000 alade jaoks vajalikud kaitsemeetmed. Need on kasulikud vahendid kaitse-eesmärkide seadmiseks ning aitavad kõigil sidus- ja huvirühmadel jõuda ala korraldamise viiside suhtes üksmeelele. Korralduskavad annavad ka võimaluse Natura 2000 kaitsemeetmete integreerimiseks veepoliitika raamdirektiivi kohasesse laiemasse meetmeprogrammi.

| — | Teist liiki meetmed (mida reguleeritakse artikli 6 lõikega 3) puudutavad iga sellise kava või projekti hindamist, mis võib mõjutada üht või mitut Natura 2000 ala (täpsem teave on esitatud 5. peatükis). Hindamismenetlus näeb sisuliselt ette, et mis tahes kava või projekti suhtes, mis võib avaldada olulist mõju Natura 2000 alale, hinnatakse asjakohaselt, uurides ala kaitse-eesmärke silmas pidades üksikasjalikult seda mõju.
  Pädev asutus võib kava või projekti heaks kiita üksnes siis, kui ta on asjakohase hindamise järelduste põhjal veendunud, et see ei kahjusta asjaomase ala terviklikkust. Tuleb märkida, et tõendada on vaja olulise negatiivse mõju puudumist (mitte selle olemasolu).
  Erandjuhtudel võib kohaldada erandit (artikli 6 lõige 4), et kiita heaks Natura 2000 ala terviklikkusele kahjulikku mõju avaldav kava või projekt, kui on võimalik tõendada, et vähem kahjulikud alternatiivid puuduvad ja kava või projekti peetakse ülekaalukate üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvatel põhjustel vajalikuks. Sellistel juhtudel tuleb tagada piisavad asendusmeetmed, mis tagavad Natura 2000 võrgustiku üldise sidususe kaitse.
  Oluline on märkida, et elupaikade direktiivi kohase hindamismenetluse puhul ei ole tegemist samasuguse menetlusega nagu KMH direktiivi, KSH direktiivi (8) ja veepoliitika raamdirektiivi artikli 4 lõikega 7 ette nähtud menetlus, isegi kui need peaksid olema ideaaljuhul integreeritud või vähemalt kooskõlastatud. |
| --- | --- |

—

Teist liiki meetmed (mida reguleeritakse artikli 6 lõikega 3) puudutavad iga sellise kava või projekti hindamist, mis võib mõjutada üht või mitut Natura 2000 ala (täpsem teave on esitatud 5. peatükis). Hindamismenetlus näeb sisuliselt ette, et mis tahes kava või projekti suhtes, mis võib avaldada olulist mõju Natura 2000 alale, hinnatakse asjakohaselt, uurides ala kaitse-eesmärke silmas pidades üksikasjalikult seda mõju.

Pädev asutus võib kava või projekti heaks kiita üksnes siis, kui ta on asjakohase hindamise järelduste põhjal veendunud, et see ei kahjusta asjaomase ala terviklikkust. Tuleb märkida, et tõendada on vaja olulise negatiivse mõju puudumist (mitte selle olemasolu).

Erandjuhtudel võib kohaldada erandit (artikli 6 lõige 4), et kiita heaks Natura 2000 ala terviklikkusele kahjulikku mõju avaldav kava või projekt, kui on võimalik tõendada, et vähem kahjulikud alternatiivid puuduvad ja kava või projekti peetakse ülekaalukate üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvatel põhjustel vajalikuks. Sellistel juhtudel tuleb tagada piisavad asendusmeetmed, mis tagavad Natura 2000 võrgustiku üldise sidususe kaitse.

Oluline on märkida, et elupaikade direktiivi kohase hindamismenetluse puhul ei ole tegemist samasuguse menetlusega nagu KMH direktiivi, KSH direktiivi (8) ja veepoliitika raamdirektiivi artikli 4 lõikega 7 ette nähtud menetlus, isegi kui need peaksid olema ideaaljuhul integreeritud või vähemalt kooskõlastatud.

Liikide kaitset käsitlevad sätted

Loodusdirektiivide teine sätete kogum käsitleb teatavate liikide kaitset kogu nende looduslikul levilal ELis, st olenemata sellest, kas need liigid asuvad Natura 2000 aladel või neist väljaspool. Liikide kaitsemeetmeid kohaldatakse elupaikade direktiivi IV lisas loetletud liikide ja kõikide ELi looduslike linnuliikide suhtes. Täpsed tingimused on sätestatud linnudirektiivi artiklis 5 ning elupaikade direktiivi artiklites 12 (loomade kohta) ja 13 (taimede kohta).

Põhimõtteliselt peavad liikmesriigid nende liikide puhul keelama:

| — | nende tahtliku häirimise, eelkõige paljunemise, järglaste kasvatamise, talvitumise ja rände ajal; |
| --- | --- |

—

nende tahtliku häirimise, eelkõige paljunemise, järglaste kasvatamise, talvitumise ja rände ajal;

| — | paljunemis- või puhkepaikade kahjustamise või hävitamise; |
| --- | --- |

—

paljunemis- või puhkepaikade kahjustamise või hävitamise;

| — | pesade või munade tahtliku hävitamise või kaitstud taimede juurimise või hävitamise. |
| --- | --- |

—

pesade või munade tahtliku hävitamise või kaitstud taimede juurimise või hävitamise.

Liikide kaitset käsitlevatest sätetest võib erandeid teha üksnes piiratud juhtudel – näiteks eriti oluliste saagi- või karjakahjude ärahoidmiseks või rahva tervise ja ohutuse huvides – tingimusel, et muud rahuldavad lahendused puuduvad ja nende erandite tagajärjed ei ole vastuolus direktiivide üldiste eesmärkidega. Erandite tegemise tingimused on sätestatud linnudirektiivi artiklis 9 ja elupaikade direktiivi artiklis 16 (9).

Liikide kaitset käsitlevad sätted on väga olulised ka väljaspool Natura 2000 alasid käitatavate hüdroelektrijaamade jaoks. Nende eesmärk on tagada, et arendused ei hävita loodusliku linnuliigi või mõne elupaikade direktiivi IV lisas loetletud liigi paljunemis- või puhkepaikasid, välja arvatud juhul, kui pädevatelt asutustelt on vastavalt direktiivide tingimustele taotletud erandi tegemist. Need sätted võivad olla eriti tähtsad hüdroelektrijaamade puhul, mis asuvad jõgedel, mida külastavad rändliigid, näiteks rändlinnud või siirdekalad (nt euroopa tuur (Acipenser sturio) või prantsuse süstikahven (Zingel asper), kes on mõlemad loetletud elupaikade direktiivi IV lisas).

1.2.   Veepoliitika raamdirektiiv

Veepoliitika raamdirektiiviga kehtestatakse maismaa pinnavee (jõed ja järved), üleminekuvee (estuaarid), rannikuvee ja põhjavee kaitse ja säästva majandamise raamistik. Selle eesmärk on tagada, et kõik veekogud oleksid 2015. aastaks üldiselt heas seisundis (välja arvatud oluliselt muudetud ja tehisveekogud, mille puhul on eesmärk saavutada hea ökoloogiline potentsiaal). Nii nagu loodusdirektiivid läheb ka veepoliitika raamdirektiiv kaugemale põhinõudest hoida ära veekogude ning oma veevajaduse poolest otseselt veeökosüsteemidest sõltuvate maismaaökosüsteemide ja märgalade seisundi edasine halvenemine.

Veepoliitika raamdirektiivis on sätestatud, et liikmesriigid peavad selle eesmärgi saavutamiseks kehtestama iga valgalapiirkonna jaoks veemajanduskava. Direktiivis on ette nähtud veemajanduskavade koostamise, rakendamise ja iga kuue aasta järgse läbivaatamise tsükliline protsess.

1.3.   Veepoliitika raamdirektiivi ja kahe loodusdirektiivi kooskõlaline rakendamine

Veepoliitika raamdirektiiv ja kaks loodusdirektiivi on omavahel tihedalt seotud, sest nendega püütakse kaitsta ja taastada Euroopa magevee ökosüsteeme. Seetõttu tuleks neid rakendada kooskõlastatud viisil, et tagada nende terviklik toimimine. Järgmisena esitatakse mõningad eelkõige hüdroelektrijaamade jaoks olulised veepoliitika raamdirektiivi ja kahe loodusdirektiivi vahelise koostoime põhipunktid, mis põhinevad komisjoni poolt veepoliitika raamdirektiivi ja loodusdirektiivide vahelisi seoseid käsitlevatele korduma kippuvatele küsimustele (KKK) antud vastustel (10).

Veepoliitika raamdirektiivi ja loodusdirektiivide erinevad eesmärgid

Veepoliitika raamdirektiiv ja loodusdirektiivid toimivad vähemalt osaliselt samas keskkonnas ning neil on üldjoontes sarnane eesmärk vältida jõgede olukorra halvenemist ja parandada veeökosüsteemide seisundit. Nende üldised eesmärgid on küll sarnased, kuid konkreetsed eesmärgid on erinevad, kuigi omavahel tihedalt seotud.

Veepoliitika raamdirektiivi eesmärk on kaitsta ja parandada kogu pinna- ja põhjavee olukorda, nii et see saavutaks hea seisundi või potentsiaali, ja vältida olukorra halvenemist. Linnudirektiivi ja elupaikade direktiivi eesmärk on seevastu kaitsta, säilitada ja taastada teatavaid liike ja elupaigatüüpe, et tagada nende soodne kaitsestaatus kogu nende looduslikul levilal ELis.

Veepoliitika raamdirektiivi kohase hea ökoloogilise seisundi saavutamine aitab tavaliselt saavutada veest sõltuvate elupaikade ja liikide kaitse-eesmärke Natura 2000 raames ja vastupidi. Hea ökoloogilise seisundi nõue on siiski seotud veekogudega, kuid soodne kaitsestaatus puudutab konkreetseid elupaigatüüpe ja liike.

Hea ökoloogilise seisundi saavutamisest seega tingimata ei piisa soodsa kaitsestaatuse saavutamiseks, isegi kui kõik veekogud saavutaksid hea ökoloogilise seisundi. Seepärast võib olla vaja rakendada täiendavaid kaitsemeetmeid Natura 2000 ala kaitse-eesmärkide saavutamiseks liikide ja elupaigatüüpide puhul, mille kaitseks see ala on määratud.

Veepoliitika raamdirektiivis on seda sõnaselgelt tunnistatud. Veepoliitika raamdirektiivi artikli 4 lõikes 2 on sätestatud, et „kui antud veekogu suhtes kehtib rohkem kui üks [...] eesmärk, kohaldatakse neist kõige rangemat“. Näiteks kui saarmate või ebapärlikarbi kaitseks on määratud Natura 2000 ala, võib olla vajalik reguleerida ka ülepüüki, isegi kui see ei ole veepoliitika raamdirektiivi kohase hea ökoloogilise seisundi saavutamiseks vajalik.

Need lisanõuded tuleks lisada veepoliitika raamdirektiivi kohasesse veemajanduskavva kaitsealasid käsitlevate erisätetena või neile vähemalt viidata, et tagada veepoliitika raamdirektiivi meetmete ja Natura 2000 meetmete vaheline sidusus (ja vältida konflikte) (vt artikli 4 lõike 1 punkt c).

Oluliselt muudetud veekogud või tehisveekogud ja Natura 2000

Vastavalt veepoliitika raamdirektiivi artikli 4 lõikele 3 võib mõningaid veekogusid, mille füüsilised omadused on inimtegevuse tulemusena oluliselt muutunud, pidada oluliselt muudetud veekogudeks, juhul kui need vastavad kõigile artikli 4 lõike 3 sätetele (11). Tehisveekogudeks võib pidada veekogusid, mis on inimtegevuse tulemusena tekkinud kohas, kus enne veekogu puudus (nt veehoidla või tehislik navigatsioonikanal).

Oluliselt muudetud veekogude ja tehisveekogude suhtes kohaldatakse veepoliitika raamdirektiivi eesmärki saavutada hea ökoloogiline potentsiaal (hea ökoloogilise seisundi asemel), kui ei kohaldata vähem rangete eesmärkide, nagu keskmise ökoloogilise potentsiaali saavutamise nõudeid. Lihtsamalt öeldes tähendab see parimat võimalikku ökoloogilist seisundit, mis on kooskõlas seadusliku kasutusega, mille alusel asjaomane veekogu määrati oluliselt muudetud veekoguks või tehisveekoguks (12).

Ka oluliselt muudetud veekogu või tehisveekogu võib määrata Natura 2000 alaks, kui seal esineb mõni linnudirektiivi I lisas või elupaikade direktiivi I või II lisas loetletud liik või elupaigatüüp. Sel juhul tuleb seda liiki või elupaika silmas pidades rakendada asjakohaseid kaitsemeetmeid vastavalt ala kaitse-eesmärkidele. Need meetmed võivad olla hea ökoloogilise potentsiaali saavutamiseks vajalikust rangemad. Need tuleks integreerida ka veepoliitika raamdirektiivi kohastesse veemajanduskavadesse, lisades kaitsealasid käsitlevad erisätted (vt artikli 4 lõike 1 punkt c koostoimes artikli 4 lõikega 2).

Uute arenduste hindamine veepoliitika raamdirektiivi alusel

Nii nagu loodusdirektiivid sisaldab ka veepoliitika raamdirektiiv erisätteid veekogudega seotud uute arenduste hindamiseks. Vastavalt veepoliitika raamdirektiivi artikli 4 lõikele 7 võivad asutused teatavatel tingimustel heaks kiita erandid uute muudatuste ja püsiva arendustegevuse teostamiseks, mille tulemusena veekogu seisund halveneb või mis takistavad hea ökoloogilise seisundi või potentsiaali või hea põhjavee seisundi saavutamist. See võib hõlmata hüdroenergiaga seotud uusi arendusi (13).

Kui arendus võib mõjutada nii veepoliitika raamdirektiivi eesmärki kui ka Natura 2000 ala, tuleb järgida veepoliitika raamdirektiivi artikli 4 lõikes 7 sätestatud menetlust ja elupaikade direktiivi artikli 6 lõikes 3 sätestatud Natura 2000 hindamismenetlust (ideaaljuhul kooskõlastatud või integreeritud viisil). Neil menetlustel on erinev õiguslik eesmärk: esimese raames hinnatakse seda, kas projekt võib kahjustada veepoliitika raamdirektiivi peamiste eesmärkide saavutamist, ja teise raames hinnatakse seda, kas projekt avaldab negatiivset mõju Natura 2000 ala terviklikkusele. Ometi ei takista see hindamise teatavate aspektide kooskõlastamist, näiteks uuringute ja konsultatsioonide kaudu.

Veepoliitika raamdirektiivi põhjal on selge, et arendust ei saa ellu viia, kui see ei ole kooskõlas teiste ELi keskkonnaalaste õigusaktidega. Teisisõnu, kui projekt ei ohusta veepoliitika raamdirektiivi eesmärkide saavutamist, kuid avaldab negatiivset mõju Natura 2000 ala terviklikkusele, siis ei saa seda veepoliitika raamdirektiivi alusel heaks kiita, välja arvatud juhul, kui on heaks kiidetud ka elupaikade direktiivi artikli 6 lõike 4 kohane erand. Selgitused veepoliitika raamdirektiivi artikli 4 lõike 7 kohaldamise ja keskkonnaalaste eesmärkide täitmisest vabastamise kohta, sealhulgas seose kohta loodusdirektiividega, on esitatud veepoliitika raamdirektiivi artikli 4 lõiget 7 käsitlevas ühise rakendamise strateegia (CIS) dokumendis nr 36, mis kiideti heaks 2017. aastal (14).

| Ebapärlikarbi kaitsmine Iirimaa alamvalgaladel

  Ebapärlikarp (Margaritifera margaritifera) on üks maailma pikima elueaga selgrootuid. Ebapärlikarp on tänu oma keerulisele elutsüklile ning looduslähedase ja puhta voolava vee vajadusele jõe ökosüsteemide kvaliteedi peamine bioloogiline näitaja. See liik on ELi elupaikade direktiivi alusel kaitstud, kuid kogu Iirimaal on sellel ebasoodne kaitsestaatus. Selle peamiseks põhjuseks on setted või setted koos suure toitainesisaldusega.
  2009. aastal töötati välja riiklikud õigusnormid ebapärlikarbi soodsa kaitsestaatuse saavutamiseks. Nendega kehtestati Natura 2000 aladel asuvate ebapärlikarbi elupaikade kohustuslikud keskkonnakvaliteedi eesmärgid. Samuti nõuti alamvalgala majandamiskavade ja meetmete programmi koostamist. Nende kavade eesmärk oli tegeleda kogu valgala hõlmavate probleemidega, mis põhjustavad liigi arvukuse vähenemist. Kavad olid üles ehitatud sarnaselt veepoliitika raamdirektiivi kohaste veemajanduskavadega, et alamvalgala majandamiskavasid saaks edaspidi ellu viia veemajanduskavade egiidi all.
  Iirimaal rõhutati juba varakult elupaikade direktiivi ja linnudirektiivi ning veepoliitika raamdirektiivi tihedaid seoseid. Veepoliitika raamdirektiivi riiklik tehniline koordineerimisrühm moodustas 2009. aastal allkomisjoni – riikliku kaitserühma, mis tegeleb veepoliitika raamdirektiivi looduskaitsealaste aspektide käsitlemisega. Töörühma põhieesmärk oli tagada, et veepoliitika raamdirektiivi looduskaitsealaste aspektide käsitlemine oleks Iirimaal hästi kooskõlastatud ja toetatud, ning hõlbustada asjaomaste valitsusasutuste vahelist tõhusat suhtlemist.
  Ebapärlikarpi puudutavate alamvalgala kavade koostamisel oli töörühmal keskne osa praktiliste, funktsionaalsete ja kulutõhusate riiklike ebapärlikarbi kaitse standardmeetmete viimistlemisel ja edasiarendamisel. Töörühm vaatas läbi ka kavad, et tagada nende praktilisus ja tõhusus, ning tegi kindlaks poliitika ja suuniste puudused, mis takistaks nende rakendamist.
  http://www.wfdireland.ie/docs/5_FreshwaterPearlMusselPlans/
  http://kerrylife.ie
  http://www.environ.ie/en/Environment/Water/WaterQuality/WaterFrameworkDirective/ |
| --- |

Ebapärlikarbi kaitsmine Iirimaa alamvalgaladel

Ebapärlikarp (Margaritifera margaritifera) on üks maailma pikima elueaga selgrootuid. Ebapärlikarp on tänu oma keerulisele elutsüklile ning looduslähedase ja puhta voolava vee vajadusele jõe ökosüsteemide kvaliteedi peamine bioloogiline näitaja. See liik on ELi elupaikade direktiivi alusel kaitstud, kuid kogu Iirimaal on sellel ebasoodne kaitsestaatus. Selle peamiseks põhjuseks on setted või setted koos suure toitainesisaldusega.

2009. aastal töötati välja riiklikud õigusnormid ebapärlikarbi soodsa kaitsestaatuse saavutamiseks. Nendega kehtestati Natura 2000 aladel asuvate ebapärlikarbi elupaikade kohustuslikud keskkonnakvaliteedi eesmärgid. Samuti nõuti alamvalgala majandamiskavade ja meetmete programmi koostamist. Nende kavade eesmärk oli tegeleda kogu valgala hõlmavate probleemidega, mis põhjustavad liigi arvukuse vähenemist. Kavad olid üles ehitatud sarnaselt veepoliitika raamdirektiivi kohaste veemajanduskavadega, et alamvalgala majandamiskavasid saaks edaspidi ellu viia veemajanduskavade egiidi all.

Iirimaal rõhutati juba varakult elupaikade direktiivi ja linnudirektiivi ning veepoliitika raamdirektiivi tihedaid seoseid. Veepoliitika raamdirektiivi riiklik tehniline koordineerimisrühm moodustas 2009. aastal allkomisjoni – riikliku kaitserühma, mis tegeleb veepoliitika raamdirektiivi looduskaitsealaste aspektide käsitlemisega. Töörühma põhieesmärk oli tagada, et veepoliitika raamdirektiivi looduskaitsealaste aspektide käsitlemine oleks Iirimaal hästi kooskõlastatud ja toetatud, ning hõlbustada asjaomaste valitsusasutuste vahelist tõhusat suhtlemist.

Ebapärlikarpi puudutavate alamvalgala kavade koostamisel oli töörühmal keskne osa praktiliste, funktsionaalsete ja kulutõhusate riiklike ebapärlikarbi kaitse standardmeetmete viimistlemisel ja edasiarendamisel. Töörühm vaatas läbi ka kavad, et tagada nende praktilisus ja tõhusus, ning tegi kindlaks poliitika ja suuniste puudused, mis takistaks nende rakendamist.

http://www.wfdireland.ie/docs/5_FreshwaterPearlMusselPlans/

http://kerrylife.ie

http://www.environ.ie/en/Environment/Water/WaterQuality/WaterFrameworkDirective/

1.4.   Üleujutuste direktiiv

2007. aasta novembris võeti vastu direktiiv 2007/60/EÜ. Direktiiviga kehtestatakse üleujutusriski hindamise ja maandamise raamistik ning nõutakse liikmesriikidelt järgmiste dokumentide koostamist:

| — | üleujutusohu kaardid ja üleujutusriski kaardid, millel esitatakse kindlakstehtud üleujutusriskiga alad valgalapiirkondade (või muude kokkulepitud majandamisüksuste) kaupa. Nendel kaartidel tuleks esitada ka erinevate üleujutusstsenaariumidega kaasnevad võimalikud kahjulikud tagajärjed, sealhulgas teave üleujutuste tagajärjel tekkiva keskkonnareostuse võimalike allikate kohta, aga ka kaitsealad, nagu Natura 2000 alad nendes piirkondades (tähtaeg oli 2013. aasta detsember); |
| --- | --- |

—

üleujutusohu kaardid ja üleujutusriski kaardid, millel esitatakse kindlakstehtud üleujutusriskiga alad valgalapiirkondade (või muude kokkulepitud majandamisüksuste) kaupa. Nendel kaartidel tuleks esitada ka erinevate üleujutusstsenaariumidega kaasnevad võimalikud kahjulikud tagajärjed, sealhulgas teave üleujutuste tagajärjel tekkiva keskkonnareostuse võimalike allikate kohta, aga ka kaitsealad, nagu Natura 2000 alad nendes piirkondades (tähtaeg oli 2013. aasta detsember);

| — | üleujutusriski maandamise kavad üleujutuste võimalike kahjulike tagajärgede ohjamiseks ja vähendamiseks. Need kavad peaksid sisaldama prioriteetseid meetmeid, millega reguleeritakse üleujutusriski juhtimise kõiki aspekte alates ennetamisest ja kaitsest kuni valmisolekuni, võttes arvesse konkreetse valgalapiirkonna või alamvalgala omadusi (tähtaeg oli 2015. aasta detsember). |
| --- | --- |

—

üleujutusriski maandamise kavad üleujutuste võimalike kahjulike tagajärgede ohjamiseks ja vähendamiseks. Need kavad peaksid sisaldama prioriteetseid meetmeid, millega reguleeritakse üleujutusriski juhtimise kõiki aspekte alates ennetamisest ja kaitsest kuni valmisolekuni, võttes arvesse konkreetse valgalapiirkonna või alamvalgala omadusi (tähtaeg oli 2015. aasta detsember).

Üleujutuste direktiivi kohased meetmed peavad olema kooskõlas loodusdirektiivide nõuetega. Näiteks kui üleujutuse eest kaitsmise meede võib mõjutada üht või mitut Natura 2000 ala, peab selle puhul järgima ka elupaikade direktiivi artiklis 6 sätestatud menetlust ning kava või projekti võimalikku mõju Natura 2000 ala(de) terviklikkusele tuleb nõuetekohaselt hinnata.

1.5.   Keskkonnamõju strateegilise hindamise direktiiv ja keskkonnamõju hindamise direktiiv

KSH direktiiv

Direktiivi 2001/42/EÜ (teatavate kavade ja programmide keskkonnamõju hindamise kohta) eesmärk on tagada kõrgetasemeline keskkonnakaitse. Selleks tagatakse teatavate kavade ja programmide keskkonnamõju kindlakstegemine, hindamine ja arvessevõtmine nende koostamise ajal ja enne nende vastuvõtmist.

Keskkonnamõju strateegiline hindamine on kohustuslik mitmesuguste kavade ja programmide puhul, millega luuakse raamistik tulevase nõusoleku saamiseks KMH direktiivis loetletud projektide väljatöötamiseks. See on kohustuslik ka kõikide kavade või programmide puhul, mida tuleb nende tõenäoliselt olulise mõju tõttu Natura 2000 aladele hinnata kooskõlas elupaikade direktiivi artikli 6 lõikega 3.

Keskkonnamõju strateegilise hindamise protsessi kohaselt peavad liikmesriigid koostama keskkonnamõju hindamise aruande, milles hinnatakse kavade ja programmide tõenäolist olulist keskkonnamõju ja mis tahes mõistlike alternatiivide mõju. Peale selle peavad nad konsulteerima ametiasutustega, kes oma keskkonnaalaste erikohustuste tõttu tunnevad tõenäoliselt muret kavade ja programmide rakendamise keskkonnamõju pärast (st keskkonnaasutused), ja üldsusega.

Konsulteerimine peaks olema varane ja tõhus, võimaldades keskkonnaasutustel ja üldsusel avaldada oma arvamust kava või programmi kavandi ja sellele lisatud keskkonnamõju hindamise aruande kohta enne kava või programmi vastuvõtmist. Keskkonnamõju strateegilise hindamise väljatöötamise protsess tuleks kooskõlastada kava väljatöötamisega, mille tulemusena lisatakse keskkonnakaalutlused selle kava lõplikku teksti.

Kokkuvõttes on keskkonnamõju strateegilise hindamise eesmärk edendada integreeritumat ja tõhusamat territoriaalse planeerimise meetodit, mille puhul keskkonnaküsimusi, sealhulgas bioloogilise mitmekesisuse kaalutlusi võetakse planeerimisprotsessis arvesse palju varem ja palju strateegilisemal tasandil. See peaks vähendama konfliktide arvu üksikute projektide tasandil. See võimaldab ka tulevastele arendustele leida sobivama asukoha eemal potentsiaalse konflikti piirkondadest, nagu Natura 2000 alad.

KMH direktiiv

Kui keskkonnamõju strateegilise hindamise protsess hõlmab kavasid ja programme, siis KMH direktiiv 2011/92/EL, mida on muudetud direktiiviga 2014/52/EL, puudutab üksikuid avaliku ja erasektori projekte. Nõusolek sellise projekti (15) väljatöötamiseks, mis avaldab tõenäoliselt olulist keskkonnamõju, tuleks seega anda ainult pärast projekti tõenäolise keskkonnamõju hindamist.

KMH direktiivis eristatakse projekte, mis nõuavad kohustuslikku keskkonnamõju hindamist (nn I lisa projektid (16)), ja neid, mille puhul liikmesriikide ametiasutused peavad kindlaks tegema, kas projektidel võib olla oluline mõju (nn II lisa projektid). Seda tehakse hindamismenetluse abil, milles võetakse arvesse direktiivi III lisas sätestatud kriteeriume. Enamik hüdroelektrijaamasid on II lisa projektid (17).

1.6.   Keskkonnamõju strateegilise hindamise, keskkonnamõju hindamise ja elupaikade direktiivi artikli 6 lõike 3 vaheline seos

Vastavalt KMH direktiivile (muudetud direktiiviga 2014/52/EL) tuleks järgida kooskõlastatud ja/või ühist menetlust, kui projekti hindamine on nõutav nii KMH direktiivi kui ka loodusdirektiivide alusel. Komisjon avaldas kooskõlastatud ja/või ühise menetluse suunised selliste projektide jaoks, (18) mida tuleb korraga hinnata KMH direktiivi, elupaikade direktiivi, linnudirektiivi, veepoliitika raamdirektiivi ja tööstusheidete direktiivi alusel.

Kooskõlastatud menetluse korral peavad liikmesriigid kooskõlastama konkreetse projekti keskkonnamõju eraldiseisvad hindamised, mis on ette nähtud asjakohaste liidu õigusaktidega, määrates selleks ametiasutuse. Ühise menetluse korral peavad liikmesriigid kehtestama konkreetse projekti keskkonnamõju ühtse hindamise, mis on ette nähtud asjakohaste liidu õigusaktidega.

ELi loodusvaldkonna õigusaktidele vastav asjakohane hindamine peaks siiski olema üldise keskkonnamõju hindamise aruande selgelt eristatav ja tuvastatav osa. Seda seetõttu, et elupaikade direktiivis sätestatud asjakohane hindamine hõlmab looduskeskkonna eri aspekte ja lähtub olulisuse kindlaksmääramisel teistsugustest kriteeriumidest kui keskkonnamõju hindamise ja keskkonnamõju strateegilise hindamise puhul. Keskkonnamõju hindamisel ja keskkonnamõju strateegilisel hindamisel võetakse arvesse kõiki keskkonnaaspekte, sealhulgas bioloogilist mitmekesisust, samal ajal kui loodusdirektiivide kohasel hindamisel keskendutakse konkreetselt nendele liikidele ja elupaigatüüpidele avalduvale võimalikule mõjule, mille kaitseks Natura 2000 ala on määratud.

Iga hindamise tulemus on samuti erinev. Keskkonnamõju strateegilise hindamise ja keskkonnamõju hindamise tulemusel nähakse ette menetlusnõuded, kuid ei kehtestata kohustuslikke keskkonnanõudeid. Elupaikade direktiivi kohase hindamise tulemus on seevastu pädeva asutuse jaoks kohe siduv ja sellest sõltub pädeva asutuse lõplik otsus.

Teisisõnu, kui asjakohase hindamisega ei suudeta kindlalt väita, et kava või projekt ei avalda negatiivset mõju Natura 2000 ala terviklikkusele, ei saa ametiasutus nõustuda selle kava või projektiga sellisel kujul, välja arvatud erandjuhtudel, kui kava või projekt vastab artikli 6 lõike 4 kohase erandi kohaldamise tingimustele.

Euroopa Kohus on selgitanud, et kui elupaikade direktiivi alusel nõutakse keskkonnamõju hindamist, tuleb kavade ja programmide keskkonnamõju hinnata ka KSH alusel (19).

| Juhenddokument „Ühist huvi pakkuvate energiataristuprojektide keskkonnamõju hindamise lihtsustamine“

  Nagu kõikide muude arendusprojektide puhul kohaldatakse ka hüdroenergiaprojektide suhtes mitmesuguseid keskkonnamõju hindamise menetlusi. Komisjon on välja andnud suunised nende eri menetluste lihtsustamiseks, eelkõige üleeuroopalisi energiavõrkusid (TEN-E) käsitleva määruse kohaldamisalasse kuuluvate ühist huvi pakkuvate projekte puhul, tagades samal ajal maksimaalsel tasemel keskkonnakaitse kooskõlas ELi keskkonnaalaste õigusaktidega.
  Komisjoni suunistes esitatakse mitu soovitust, mis esitati küll ühist huvi pakkuvaid projekte silmas pidades, kuid mis on asjakohased ka kõigi energiaga seotud kavade või projektide, sealhulgas hüdroenergiaalaste arenduste puhul. Soovituste keskmes on eelkõige järgmised teemad:






  — | varane kavandamine, tegevuskavad ja hindamise ulatus; |
| --- | --- |

Juhenddokument „Ühist huvi pakkuvate energiataristuprojektide keskkonnamõju hindamise lihtsustamine“

Nagu kõikide muude arendusprojektide puhul kohaldatakse ka hüdroenergiaprojektide suhtes mitmesuguseid keskkonnamõju hindamise menetlusi. Komisjon on välja andnud suunised nende eri menetluste lihtsustamiseks, eelkõige üleeuroopalisi energiavõrkusid (TEN-E) käsitleva määruse kohaldamisalasse kuuluvate ühist huvi pakkuvate projekte puhul, tagades samal ajal maksimaalsel tasemel keskkonnakaitse kooskõlas ELi keskkonnaalaste õigusaktidega.

Komisjoni suunistes esitatakse mitu soovitust, mis esitati küll ühist huvi pakkuvaid projekte silmas pidades, kuid mis on asjakohased ka kõigi energiaga seotud kavade või projektide, sealhulgas hüdroenergiaalaste arenduste puhul. Soovituste keskmes on eelkõige järgmised teemad:

—

varane kavandamine, tegevuskavad ja hindamise ulatus;

| — | keskkonnamõju hinnangute ja muude keskkonnanõuete varane ja tõhus integreerimine; |
| --- | --- |

—

keskkonnamõju hinnangute ja muude keskkonnanõuete varane ja tõhus integreerimine;

| — | menetluslik kooskõlastamine ja tähtajad; |
| --- | --- |

—

menetluslik kooskõlastamine ja tähtajad;

| — | andmete kogumine ja jagamine ning kvaliteedikontroll; |
| --- | --- |

—

andmete kogumine ja jagamine ning kvaliteedikontroll;

| — | piiriülene koostöö ning |
| --- | --- |

—

piiriülene koostöö ning

| — | üldsuse varane ja tõhus osalemine. |
| --- | --- |

—

üldsuse varane ja tõhus osalemine.

http://ec.europa.eu/environment/eia/pdf/PCI_guidance.pdf

2.   MAGEVEE ÖKOSÜSTEEMID JA HÜDROENERGEETIKA ELIS

2.1.   ELi jõe ja järve ökosüsteemide seisund

Jõgede ja järvede keeruline struktuur ja suur dünaamilisus muudavad need erakordselt rikasteks ökosüsteemideks, mis annavad elujõudu või käesoleval juhul vett suurele osale ümbritsevast maismaapiirkonnast. Need on iseenesest väärtuslikud elupaigad, kuid toimivad ka eluliselt tähtsate ökoloogiliste koridoridena, soodustades liikide levikut ja rännet pikkade vahemaade taha. Tänu neile on välja kujunenud ka selliste veest sõltuvate vastastikku seotud märgalade nagu lammimetsade, soode, lodude ja luhtade rikkalik mosaiik, mis veelgi suurendab nende üldist bioloogilist mitmekesisust.

Märkimisväärse arvu Euroopa looduslike looma- ja taimeliikide, sealhulgas umbes 400 linnudirektiivi ja elupaikade direktiivi alusel kaitstud mageveeliigi ellujäämine sõltub jõe ja järve ökosüsteemidest. Järved ja jõed katavad kokku ligikaudu 4 % Natura 2000 alade pindalast (ligikaudu 31 560 km2 ehk Belgiast suurem ala), mis on määratud selliste liikide kaitseks nagu lõhe (Salmo salar), saarmas (Lutra lutra), jäälind (Alcedo atthis), valgesõraline vähk (Austropotamobius pallipes) ja paksukojaline jõekarp (Unio crassus), aga ka selliste elupaigatüüpide jaoks nagu tasandikel ja mäestike jalameil voolavad jõed, lammimetsad, luhad, niisked rohumaad ja lodud.

Lisaks sellele kujutavad jõed endast elutähtsat mitmefunktsioonilist ressurssi Euroopa majandusliku ja sotsiaalse heaolu tagamiseks, teenindades mitmesuguseid eri sektoreid ja pakkudes ühiskonnale palju olulisi kaupu ja teenuseid. Nende intensiivne kasutamine on asetanud selle väärtusliku ressursi siiski viimase 150 aasta jooksul tohutu surve alla, mistõttu vaid üksikud suuremad jõed on täiesti loomulikus seisundis. Peale selle, et jõed on erineval määral saastatud ja suure toitainesisaldusega, mis on oluliselt halvendanud vee kvaliteeti, on oluliselt muutunud ka paljude jõgede hüdromorfoloogia, loomuliku veevoolu dünaamika ja ökoloogiline seotus.

2015. aastal leidis Euroopa Keskkonnaamet oma Euroopa keskkonnaseisundi aruandes, (20) et üle poole Euroopa jõgedest ja järvedest ei ole saavutanud head ökoloogilist seisundit või potentsiaali. 2009. aastal oli ainult 43 % pinnaveekogudest heas või väga heas ökoloogilises seisundis. Olukorra olulist paranemist ei olnud ette näha, sest eeldati, et ainult 53 % veekogudest saavutavad 2015. aastaks hea ökoloogilise seisundi. See on kaugel veepoliitika raamdirektiivis seatud eesmärkidest.

ELis kaitstud mageveeliikide ja elupaikade puhul on olukord veelgi halvem. Vastavalt komisjoni hiljutisele looduse seisundi aruandele, mis käsitleb kahe loodusdirektiiviga kaitstud elupaikade ja liikide kaitsestaatust aastatel 2007–2012, (21) oli peaaegu kolmveerand mageveeliikidest (74 %) ja magevee elupaigatüüpidest (73 %) ebasoodsas-puudulikus või ebasoodsas-halvas seisundis. Soodsas seisundis oli seevastu ainult vastavalt 17 % ja 16 % neist.

Kaitsestaatus

Kaitsestaatus

a) liigid (5 615 hindamist)

b) elupaigad (94 hindamist)

soodne

teadmata

ebasoodne-puudulik

ebasoodne-halb

Jõe ja järve ökosüsteemidega seotud liikide (a) ja elupaikade (b) (elupaikade direktiiv) kaitsestaatus ja suundumused. Allikas: EEA, 2015b, artikli 17 kohased aruanded ja hindamised.

Euroopa jõgede üldine halb seisund on väga murettekitav. On selge, et paljude Euroopa jõgede seisund on oluliselt halvenenud ning veepoliitika raamdirektiivi ja kahe loodusdirektiivi eesmärkide saavutamiseks tuleb veel palju teha. Seda on võimalik saavutada ainult siis, kui prioriteediks ei ole mitte ainult edasise halvenemise ärahoidmine, vaid ka jõgede ökoloogilise seisundi aktiivne parandamine.

2.2.   Euroopa magevee ökosüsteeme mõjutavad surve- ja ohutegurid

Veekogud kannatavad väga mitmesugusest tegevusest tingitud surve all. Suurt mõju on avaldanud eelkõige hüdromorfoloogilised survetegurid, mis mõjutavad rohkem kui 40 % jõgedest ja üleminekuvetest. Tuginedes valgalapiirkondade esimesele kirjeldamisele seoses veepoliitika raamdirektiiviga, (22) on enamik ELi liikmesriike märkinud, et linnaarendus, kindlustamine üleujutuste vastu, elektri, sealhulgas hüdroenergia tootmine, siseveeliiklus ning õgvendamine ja maakuivendus põllumajanduse edendamise eesmärgil on suurimad survetegurid, mis mõjutavad veekogude hüdromorfoloogilist seisundit kõige rohkem.

Surve jõgedele

Mõju jõgedele

Surve puudub (22)

Mõju puudub (19)

Punktreostus (22)

Orgaaniline rikastumine (16)

Hajureostus (22)

Toitainerohkus (19)

Saastatus (18)

Veevõtt (19)

Hapestumine (10)

Hüdromorfoloogia (22)

Muudetudelupaigad (16)

Muu surve (19)

Muu mõju (14)

% veekogudest

% veekogudest

Oluline surve (tabeli vasak pool) ja mõju (tabeli parem pool) jõgedele; hõlmatud liikmesriikide arv on esitatud sulgudes („European waters – assessment of status and pressures 2012“)

Natura 2000 mageveekogusid mõjutavatest ohu- ja surveteguritest on looduse seisundi aruande kohaselt seni kõige sagedasemad „muutused veekogude tingimustes“.

Joonis 4.37. Kümme olulisemat (sageduse %) teatatud surve- ja ohutegurit, mis mõjutavad jõe ja järve ökosüsteemidega seotud liike (elupaikade direktiiv)

J02 „Muutused veekogude tingimustes“

J03 „Muud ökosüsteemide muutused“

H01 „Pinnavee reostus“

I01 „Invasiivsed võõrliigid“

A02 „Maaviljelustavade muutumine“

K03 „Loomaliikidevahelised suhted“

F02 „Kalapüük ja vee-elusressursside kogumine“

A07 „Pestitsiidide kasuta-mine põllumajanduses“

D01 „Maanteed, raudteed ja teed“

K02 „Taimkatte vahetumi-ne / koosluste areng“

survetegurid

ohutegurid

Looduse seisundi aruanne, EEA, 2015

| Hüdroenergeetika ELis

  2011. aastal oli ELis umbes 23 000 hüdroelektrijaama. Enamik (91 %) on väikesed (alla 10 MWh) ja toodavad umbes 13 % kogu toodetavast hüdroenergiast. Ainult 9 % kõigist hüdroelektrijaamadest on suured, kuid need toodavad umbes 87 % kogu toodetavast hüdroenergiast (23).
  Hüdroelektrijaamad asuvad tehnilistel põhjustel peamiselt mägipiirkondades, kuid neil on suur ja kaugeleulatuv mõju nii suurtele kui ka väikestele jõgedele ja järvedele erisugustes piirkondades. Väiksemate jõgede puhul võib isegi väike veevoolu vähenemine või loomulike ökoloogiliste tingimuste häirimine avaldada jõele olulist negatiivset mõju.
  Levinuimad on järgmised hüdroelektrijaamad. | Otsevoolu hüdroelektrijaamad.
  Otsevoolu hüdroelektrijaamade puhul põhineb elektritootmine olemasoleval veevoolul ja jõe langusel. Sellised käitised kasutavad elektrienergia tootmiseks vooluveekogu loomulikku voolu. Vee varumise ja selle hilisema kasutamise kavatsus puudub. Sellist energiatootmisviisi kasutavad kõige enam väikesed hüdroelektrijaamad, kuid otsevoolu võivad kasutada ka suured hüdroelektrijaamad. |
| --- | --- |

Hüdroenergeetika ELis

2011. aastal oli ELis umbes 23 000 hüdroelektrijaama. Enamik (91 %) on väikesed (alla 10 MWh) ja toodavad umbes 13 % kogu toodetavast hüdroenergiast. Ainult 9 % kõigist hüdroelektrijaamadest on suured, kuid need toodavad umbes 87 % kogu toodetavast hüdroenergiast (23).

Hüdroelektrijaamad asuvad tehnilistel põhjustel peamiselt mägipiirkondades, kuid neil on suur ja kaugeleulatuv mõju nii suurtele kui ka väikestele jõgedele ja järvedele erisugustes piirkondades. Väiksemate jõgede puhul võib isegi väike veevoolu vähenemine või loomulike ökoloogiliste tingimuste häirimine avaldada jõele olulist negatiivset mõju.

Levinuimad on järgmised hüdroelektrijaamad.

Otsevoolu hüdroelektrijaamad.
  Otsevoolu hüdroelektrijaamade puhul põhineb elektritootmine olemasoleval veevoolul ja jõe langusel. Sellised käitised kasutavad elektrienergia tootmiseks vooluveekogu loomulikku voolu. Vee varumise ja selle hilisema kasutamise kavatsus puudub. Sellist energiatootmisviisi kasutavad kõige enam väikesed hüdroelektrijaamad, kuid otsevoolu võivad kasutada ka suured hüdroelektrijaamad.

| | Veehoidlaga otsevoolu hüdroelektrijaamad.
  Veehoidla annab võimaluse varuda vett väikese nõudluse perioodidel ja kasutada seda tippnõudlusega perioodidel. Tootmisvõimsus sõltub seega vähem veevoolu olemasolust. Sellised veehoidlad võivad sisaldada päeva-, hooaja- või aastavaru, võimaldades kasutada varutud vett elektrinõudluse rahuldamiseks tippnõudluse ajal ja hõlbustades muutuva taastuvenergia kasutamist, nt tuuleenergia suunamist energiasüsteemi. |
| --- | --- |

Veehoidlaga otsevoolu hüdroelektrijaamad.
  Veehoidla annab võimaluse varuda vett väikese nõudluse perioodidel ja kasutada seda tippnõudlusega perioodidel. Tootmisvõimsus sõltub seega vähem veevoolu olemasolust. Sellised veehoidlad võivad sisaldada päeva-, hooaja- või aastavaru, võimaldades kasutada varutud vett elektrinõudluse rahuldamiseks tippnõudluse ajal ja hõlbustades muutuva taastuvenergia kasutamist, nt tuuleenergia suunamist energiasüsteemi.

| | Paisu ja veehoidlaga hüdroelektrijaamad
  . Tavapärasel paisu ja veehoidlaga hüdroelektrijaamal on piisavalt suur veehoidla, mis võimaldab varuda vett nii saju- kui ka kuivaperioodidel. Vett hoitakse paisu taga ja hüdroelektrijaam kasutab seda vastavalt vajadusele. Sellist hüdroelektrijaama saab kasutada tõhusalt aasta läbi kas baaskoormuse elektrijaamana või vajaduse korral tippkoormuse elektrijaamana. |
| --- | --- |

Paisu ja veehoidlaga hüdroelektrijaamad
  . Tavapärasel paisu ja veehoidlaga hüdroelektrijaamal on piisavalt suur veehoidla, mis võimaldab varuda vett nii saju- kui ka kuivaperioodidel. Vett hoitakse paisu taga ja hüdroelektrijaam kasutab seda vastavalt vajadusele. Sellist hüdroelektrijaama saab kasutada tõhusalt aasta läbi kas baaskoormuse elektrijaamana või vajaduse korral tippkoormuse elektrijaamana.

| | Pumphüdroelektrijaamad
  . Need põhinevad eri kõrgusel asuvatel veehoidlatel, mis võimaldavad toota tippnõudluse ajal lisaelektrit. Vesi pumbatakse väiksema nõudluse ajal ülemisse veehoidlasse ja lastakse suure nõudluse ajal läbi turbiinide alla. Pumphüdroelektrijaamad ei ole taastuvenergia direktiivi kohaldamisalast välja jäetud, kuid neid ei võeta taastuvenergia statistikas arvesse. |
| --- | --- |

Pumphüdroelektrijaamad
  . Need põhinevad eri kõrgusel asuvatel veehoidlatel, mis võimaldavad toota tippnõudluse ajal lisaelektrit. Vesi pumbatakse väiksema nõudluse ajal ülemisse veehoidlasse ja lastakse suure nõudluse ajal läbi turbiinide alla. Pumphüdroelektrijaamad ei ole taastuvenergia direktiivi kohaldamisalast välja jäetud, kuid neid ei võeta taastuvenergia statistikas arvesse.

2.3.   Hüdroenergia tootmise mõju magevee ökosüsteemidele

Mõju, mida hüdroelektrijaam võib avaldada kahe ELi loodusdirektiivi alusel kaitstavatele liikidele ja elupaigatüüpidele, on eri aladel väga erinev. See sõltub jõe individuaalsetest omadustest, selle füüsilisest ja ökoloogilisest seisundist – kas seisund on juba halvenenud või on endiselt rikkumatu, kas jõgi on suur või väike, kas tegemist on mägipiirkonna või tasandikualaga jne – aga ka hüdroelektrijaama tüübist ja suurusest ning liikidest ja elupaikadest, mille kaitseks ala on määratud. Seepärast tuleb iga hüdroelektrijaama vaadelda eraldi.

Mõju võib ilmneda hüdroelektrijaama tegevustsükli igas etapis, alates selle ehitamisest kuni renoveerimiseni, tegevuse lõpetamisel või igapäevase töö ja juhtimise käigus. See võib põhjustada looduslike elupaikade ja neist oma olemasolu kindlustamisel sõltuvate liikide populatsioonide hävimist, kahjustumist ja killustumist. Kahju ulatus sõltub nii mõju ulatusest kui ka sellest, kui haruldased ja ohualtid on mõjutatud elupaigad ja liigid.

Käesoleva peatüki ülejäänud osas kirjeldatakse selle mõju ulatust, mida hüdroenergia tootmine võib avaldada eelkõige ELi loodusdirektiividega kaitstud elupaikadele ja liikidele. Ettevõtjad, kes on teadlikud eri mõjuteguritest ja mõistavad jõe ökosüsteemide keerukust, suudavad paremini tagada oma tegevuse vastavuse veepoliitika raamdirektiivi ja loodusdirektiivide nõuetele. Neil on ka paremad võimalused mõlemale poolele kasulike lahenduste kindlakstegemiseks, et aidata võimaluse korral taastada juba halvenenud seisundis jõgesid.

Muutused jõe morfoloogias ja jõeelupaikades

Kõik veekogude füüsilised muudatused mõjutavad tavapäraseid hüdroloogilisi protsesse ja häirivad mageveesüsteemide ökoloogilist jätkuvust (24) nii piki- kui ka põikisuunas, nt lahutades jõed ümbritsevatest lammidest ja märgaladest või tekitades hüdroelektrijaamade ümbruses paisuga sarnase mõju.

Kõige ilmsem elupaikadele tekitatav kahju on elupaikade otsene füüsiline hävitamine üles- või allavoolu või ümbritseval alal (nt maa hõivamine, üleujutus, kaldataimestiku eemaldamine või jões paiknevad füüsilised rajatised). Kuid isegi maa füüsilise hõivamiseta võib looduslike hüdromorfoloogiliste protsesside katkestamine häirida või muuta biootilisi ja abiootilisi tingimusi, mis on elupaiga struktuuri ja toimimise seisukohast esmatähtsad. See võib kaasa tuua halvenenud seisundis elupaikade koloniseerimise invasiivsete liikide poolt, mis võib lõppeda loodusliku loomastiku ümberasustamisega.

Kaitstud liikide rände ja leviku takistused

Jõgedel, järvedel ja kaldavöönditel on oluline osa mageveeliikide levikul ja rändel ning piiratumal liikumisel eri toitumis-, paljunemis-, puhke- ja pesitsusalade vahel. Need toimivad eluliselt tähtsate ökoloogiliste koridoride või vahealadena maastikul. Igasugused (isegi väikesed) tõkked või takistused liikide vabal liikumisel üles- või allavoolu võivad avaldada suurt mõju nende liikide ellujäämisele.

| Erinevate hüdroelektrijaamade mõju.

  Allikas: Veronika Koller-Kreimel |
| --- |

Image

Image

Image

Erinevate hüdroelektrijaamade mõju.

Allikas: Veronika Koller-Kreimel

Hüdroelektrijaamad võivad otseselt või kaudselt häirida või takistada liikide levikut ja rännet. Kõige ilmsemad takistused on paisud ja tõkestatud alad, mis toimivad kalade rände füüsilise tõkkena, takistades kalade liikumist üles- ja allavoolu. See avaldab suurt mõju paljude mageveeliikide ellujäämisele, mille tagajärjeks on eelkõige mõnede mageveekalade populatsiooni killustatus, eraldatus ja hävimine.

Takistav mõju on eriti suur, kui jões on mitu takistust. Isegi väga väikeste rajatiste või füüsiliste tõkete korral võivad jõed kiiresti muutuda läbitamatuks. Tehiskanalid võivad samuti takistada liikide liikumist, sest need läbivad ja seetõttu killustavad maismaaelupaiku. Need võivad ka luua tehislikke ühendusi valgalade vahel, mis võib suurendada võõrliikide levikut, kahjustades seega kohalikke liike.

Kuigi üles- ja allavoolu ränne on oluline kõigi kalaliikide jaoks, on jõevoolu tõkestamatus eriti vajalik siirdekaladele. Ülesvoolu ränne on kõige tähtsam selliste anadroomsete kalade ja silmlaste nagu lõhe (Salmo salar), merisutt (Petromyzon marinus) ja jõesilm (Lampetra fluviatilis) või euroopa tuur (Acipenser sturio) populatsioonide jaoks, kuna neil on perioodilise (parimal juhul igal aastal) pikamaarände vajadus. Allavoolu ränne on tähtis nii nende liikide noorisendite jaoks kui ka selliste katadroomsete kalade nagu angerja (Anguilla anguilla) täiskasvanud isendite jaoks, kes on kaitstud angerjavarusid käsitleva määruse (25) alusel.

Setete dünaamika häirimine

Setted on veeökosüsteemide loomulik osa ning need on nende süsteemide hüdroloogiliseks, geomorfoloogiliseks ja ökoloogiliseks toimimiseks üliolulised. Setted moodustavad mitmesuguseid elupaiku, mis otseselt ja kaudselt toetavad paljusid eri liike. Looduslikes tingimustes toimub setete (peamiselt kruusa) pidev ärakanne allavoolu, mis säilitab jõgede ökoloogilise struktuuri ja toimimise. Põikirajatised, nagu paisud või tammid, häirivad üldiselt setete looduslikku dünaamikat.

Suured veehoidlad suudavad kinni pidada üle 90 % sissetulevatest setetest, mis võib põhjustada jõesängi ja kallaste suuremat erosiooni allavoolu, aga ka selliste oluliste hüdromorfoloogiliste rajatiste nagu kruusatõkked kohaliku hävimise. Paisude ja tammide hooldustööd, millega kaasneb setete perioodiline uhtumine allavoolu (eriti suviti, kui valitseb veepuudus), võivad elupaiku ja liike samuti kahjustada, kui neid töid ei korraldata nõuetekohaselt.

Tammist ülesvoolu, veehoidlas või tõkestatud alal, põhjustab setete ärakande vähenemine setete kogunemise, mis võib avaldada nii liikidele kui ka elupaikadele negatiivset mõju, nt soodustades kaitstud liike väljatõrjuvate vetikate ja muude veetaimede kasvu. Kruusa või muude sooldunud setete kogunemine jõesängi või vette võib eriti kahjustada selliseid litofiilseid liike nagu harjus (Thymallus thymallus), kes kasutab neid alasid kudemispaigana, ning ebapärlikarp (Margaritifera margaritifera) ja paksukojaline jõekarp (Unio crassus). See on kahjulik ka linnuliikidele, nagu tülllased või kurvitslased, kes kasutavad kuivaks jäänud kruusaseid jõepõhjasid pesitsemispaigana.

| Tõkete eemaldamine Doonau valgalapiirkonnas

  Hüdroenergia tootmise osakaal Doonau valgalapiirkonnas elupaikade järjepidevuse takistamisel on ligikaudu 45 %. Selle piirkonna jõgedes, mille valgala on üle 4 000 km, on kokku 1 688 tõket. Neist 600 on tammid/paisud, 729 on rambid/ülevooluläved ja 359 liigitatakse muud liiki takistusteks. 756 puhul on praegu ette nähtud kalade rände funktsionaalsete abivahendite rajamine. 932 jõevoolu takistust (55 %) on kalade rännet häirinud alates 2009. aastast ja neid peetakse olulisteks surveteguriteks. Viimase Doonau veemajanduskava kohaselt kavatsevad Doonau piirkonna riigid vähendada 2021. aastaks märkimisväärselt jõevoolu takistavate paisude arvu.



  Doonau valgalapiirkond: jõgede ja elupaikade järjepidevuse takistused – (ülal) hetkeolukord 2015. aastal; (esimene kaart) oodatav paranemine 2021. aastaks (teine kaart).

  Allikas: DRBMP.
  https://www.icpdr.org/main/management-plans-danube-river-basin-published. |
| --- |

Tõkete eemaldamine Doonau valgalapiirkonnas

Hüdroenergia tootmise osakaal Doonau valgalapiirkonnas elupaikade järjepidevuse takistamisel on ligikaudu 45 %. Selle piirkonna jõgedes, mille valgala on üle 4 000 km, on kokku 1 688 tõket. Neist 600 on tammid/paisud, 729 on rambid/ülevooluläved ja 359 liigitatakse muud liiki takistusteks. 756 puhul on praegu ette nähtud kalade rände funktsionaalsete abivahendite rajamine. 932 jõevoolu takistust (55 %) on kalade rännet häirinud alates 2009. aastast ja neid peetakse olulisteks surveteguriteks. Viimase Doonau veemajanduskava kohaselt kavatsevad Doonau piirkonna riigid vähendada 2021. aastaks märkimisväärselt jõevoolu takistavate paisude arvu.

Image

Doonau valgalapiirkond: jõgede ja elupaikade järjepidevuse takistused – (ülal) hetkeolukord 2015. aastal; (esimene kaart) oodatav paranemine 2021. aastaks (teine kaart).

Allikas: DRBMP.

https://www.icpdr.org/main/management-plans-danube-river-basin-published.

Ökoloogilise vooluhulga muutused

Ökoloogiline vooluhulk on tähtis mehhanism, mis aitab säilitada heas tervises olevate jõe ökosüsteemide olulisi protsesse, millest sõltuvad ELi kaitstavad liigid ja elupaigad, ja tagada veekogude hea ökoloogilise seisundi (26). Ökoloogilise vooluhulga muutumine võib nii vähendada vee-elupaiga ulatust kui ka kahjustada selle seotust kaldaäärsete elupaikadega.

Liiga väike veevool võib näiteks avaldada mitmesugust negatiivset mõju, sealhulgas jätta kuivaks kalade ja silmlaste kudemispaigad või takistada kalamarja ja noorisendite arengut. Kalade ränne ülesvoolu võib olla takistatud ka vähese veesisaldusega valgalal kas väikesest veevoolust tingitud tõkete või kalade rände ebapiisavate stiimulite tõttu.

Ebapiisav voolukiirus algses jõesängis võib põhjustada ka vee liigset soojenemist ja ebapiisavat hapnikusisaldust (nagu eespool kirjeldatud). See loob sobimatud elutingimused paljudele liikidele, nagu kaladele, jõevähkidele ja silmulistele, karpidele või kiilidele, kes sõltuvad voolava veega elupaikadest.

Voolurežiimi muutused hüdroelektrijaamade äravoolu reguleerimise tõttu

Veevoolu suur kõikumine võib põhjustada suuri kahjustusi nii liikidele kui ka nende elupaikadele, eriti väikestes jõgedes. Äravoolu reguleerimine avaldab survet veekogu mõjutatud osades elavatele organismidele, eriti neile, kes ei talu veetaseme järsku muutumist, nagu noorkalad või teised aeglaselt liikuvad või paigalpüsivad organismid (eriti taimeliigid). Hüdroelektrijaama äravoolu reguleerimise režiim mõjutab ka kaitstud liikide saagi käitumist ja kahjustab seega nende seisundit.

Image

Äravoolu reguleerimise mõju on eriti suur kriitilistel perioodidel (nt põua või pakase ajal) ja see on kliimamuutusi silmas pidades üha olulisem probleem. Äravoolu reguleerimise teine negatiivne tagajärg on tippnõudluse ajal vallandatud vee jõeveest tihtipeale märkimisväärselt erinev (palju madalam) temperatuur. Liigid, mis on kohandunud tavapärase veetemperatuuriga, ei suuda taluda päevas mitu tundi kestvaid järske temperatuurimuutusi.

Suurveetsüklite muutumine

Veevoolu paremaks kontrollimiseks muudetakse mõnikord voolusängi. Sekkumine veevoolu kontrolli võib põhjustada suurveetsüklite katkemise, mis toob mõnikord kaasa nende tsüklitega seotud elupaigatüüpide ja liikide hävimise. Mõjutatud elupaigad on näiteks lammimetsad, ajutised tiigid ja järve- ja jõekäärud ning nendega seotud liigid.

| RIPEAK – ELi TEADUSPROJEKT „Soometsa reageerimine äravoolu reguleerimisele: hüdroenergia säästva kasutamise suunas“

  Äravoolu reguleerimine põhjustab päeva jooksul toimuvaid lühiajalisi muutusi jõevoolus, mis on tingitud hüdroturbiinide sisse- ja väljalülitamisest elektri tootmiseks vastavalt turunõudluse muutumisele. Selle tagajärjel muutuvad alla- ja ülesvoolu asuvate jõelõikude hüdroloogia, hüdraulilised näitajad, vee kvaliteet, jõe morfoloogia ja lõpuks ka jõe ökosüsteem. Teaduslikke uuringuid äravoolu reguleerimise mõju hindamiseks on tehtud vähe ja enamik neist on keskendunud kaladele. Kaldataimestiku kohta ei ole tehtud ühtegi uuringut.
  Äravoolu reguleerimine võib kahjustada kaldaäärsete taimeliikide levikut ja seega ka kaldapopulatsioonide säilimist. Analüüsides seemnete idanemist ja seemikute tulemuslikkust, võib seega olla võimalik kindlaks määrata äravoolu reguleerimise ja taimestiku reaktsiooni vahelised seosed, mis võimaldavad arvutada, korreleerida ja ennustada bioloogilist reaktsiooni äravoolu reguleerimisele. Sellised seosed on otsustava tähtsusega, et objektiivselt määrata piirnormid, mis aitavad minimeerida hüdroenergia tootmise ökoloogilist mõju, ilma et see põhjustaks tootlikkuse märkimisväärset vähenemist.
  Projekti eesmärk on kirjeldada hüdroenergia tootmisega seotud jõgede säästvat majandamist. Selleks on kavas koostada põhjalik kirjanduse ülevaade, analüüsida igapäevaseid andmevoogusid, teha välikatseid ja modelleerida arvutite abil. Projekti eeldatavad lõpptulemused: 1) äravoolu reguleerimise mõju uued hüdroloogilised ja ökoloogilised (st kaldataimestiku) näitajad, 2) uued hüdroloogia-ökoloogia mudelid sellise mõju hindamiseks ja 3) uued tõhusad meetmed hüdroelektrijaama paisude säästvaks toimimiseks.
  http://www.emg.umu.se/english/research/research-projects/responses-of-riparian-forests-to-hydropeaking/ |
| --- |

RIPEAK – ELi TEADUSPROJEKT „Soometsa reageerimine äravoolu reguleerimisele: hüdroenergia säästva kasutamise suunas“

Äravoolu reguleerimine põhjustab päeva jooksul toimuvaid lühiajalisi muutusi jõevoolus, mis on tingitud hüdroturbiinide sisse- ja väljalülitamisest elektri tootmiseks vastavalt turunõudluse muutumisele. Selle tagajärjel muutuvad alla- ja ülesvoolu asuvate jõelõikude hüdroloogia, hüdraulilised näitajad, vee kvaliteet, jõe morfoloogia ja lõpuks ka jõe ökosüsteem. Teaduslikke uuringuid äravoolu reguleerimise mõju hindamiseks on tehtud vähe ja enamik neist on keskendunud kaladele. Kaldataimestiku kohta ei ole tehtud ühtegi uuringut.

Äravoolu reguleerimine võib kahjustada kaldaäärsete taimeliikide levikut ja seega ka kaldapopulatsioonide säilimist. Analüüsides seemnete idanemist ja seemikute tulemuslikkust, võib seega olla võimalik kindlaks määrata äravoolu reguleerimise ja taimestiku reaktsiooni vahelised seosed, mis võimaldavad arvutada, korreleerida ja ennustada bioloogilist reaktsiooni äravoolu reguleerimisele. Sellised seosed on otsustava tähtsusega, et objektiivselt määrata piirnormid, mis aitavad minimeerida hüdroenergia tootmise ökoloogilist mõju, ilma et see põhjustaks tootlikkuse märkimisväärset vähenemist.

Projekti eesmärk on kirjeldada hüdroenergia tootmisega seotud jõgede säästvat majandamist. Selleks on kavas koostada põhjalik kirjanduse ülevaade, analüüsida igapäevaseid andmevoogusid, teha välikatseid ja modelleerida arvutite abil. Projekti eeldatavad lõpptulemused: 1) äravoolu reguleerimise mõju uued hüdroloogilised ja ökoloogilised (st kaldataimestiku) näitajad, 2) uued hüdroloogia-ökoloogia mudelid sellise mõju hindamiseks ja 3) uued tõhusad meetmed hüdroelektrijaama paisude säästvaks toimimiseks.

http://www.emg.umu.se/english/research/research-projects/responses-of-riparian-forests-to-hydropeaking/

Vee keemilise koostise ja temperatuuri muutumine

Paisud võivad põhimõtteliselt muuta jõevee keemilist kvaliteeti, mineraalide sisaldust ja pH-taset nii üles- kui ka allavoolu, näiteks saasteainete kogunemise kaudu setetes. Kõik need muudatused mõjutavad olemasolevate taime- ja loomakoosluste koosseisu. Organisme mõjutavad ka vee temperatuuri muutumine ja sellega seotud muutused hapniku kontsentratsioonis. Veehoidlad võivad põhjustada temperatuuri suurt tõusu, kuid vee võtmisel põhjast ka temperatuuri langust.

Üksikute loomade vigastamine ja surmamine

Hüdroelektrijaama läbivad kalad ja muud liigid võivad saada vigastada või surma. Hüdroelektrijaam võib põhjustada (27):

| — | vigastusi füüsilise kontakti teel juhtlabade, turbiini tööratta või turbiini korpusega; |
| --- | --- |

—

vigastusi füüsilise kontakti teel juhtlabade, turbiini tööratta või turbiini korpusega;

| — | vigastusi veerõhu kõikumisest turbiini läbimise ajal; |
| --- | --- |

—

vigastusi veerõhu kõikumisest turbiini läbimise ajal;

| — | sissevõtuava restide vahele kinnikiilumist või puhastusseadmete põhjustatud vigastusi; |
| --- | --- |

—

sissevõtuava restide vahele kinnikiilumist või puhastusseadmete põhjustatud vigastusi;

| — | intensiivse veevoolu ja liigveelaske konstruktsiooni põhjustatud vigastusi; |
| --- | --- |

—

intensiivse veevoolu ja liigveelaske konstruktsiooni põhjustatud vigastusi;

| — | röövliikide ohvriks langemist orientatsiooni kaotamise tõttu. |
| --- | --- |

—

röövliikide ohvriks langemist orientatsiooni kaotamise tõttu.

Ühes hüdroelektrijaamas võib suremuse määr olla 0–100 % (28). Palju sõltub olemasolevate kalade liigist ja hüdroelektrijaama konstruktsioonist ning kasutatavatest leevendusmeetmetest. Turbiinide puhul suureneb suremusmäär rootori labade kiiruse ja arvu suurenedes ning labadevahelise kauguse vähenedes (Kaplani turbiin). Peamiselt kõrgsurve-elektrijaamades kasutatavate turbiinide (nt Peltoni turbiin) läbimisel võib kalade suremuse määr olla kuni 100 %.

Ümberasustamine ja häirimine

Jõgedega seotud ehitustööd võivad häirida teatavaid liike ja nende elutsüklit nii Natura 2000 aladel kui ka neist väljaspool, eriti põhjaloomastikku ja -taimestikku, mille seisund sõltub heast veekvaliteedist. See võib mõjutada liikide paljunemis-, toitumis-, puhke-, levimis- ja rändevõimet.

Kui häirimine on jõudnud märkimisväärsele tasemele, võivad liigid selle ala maha jätta ja lõpetada seega elupaiga kasutamise; see võib kahjustada nende ellujäämist ja/või paljunemist. Haruldaste ja ohustatud liikide korral võib isegi väike või ajutine häirimine ohustada nende pikaajalist ellujäämist selles piirkonnas. Sellised olukorrad ei oleks kooskõlas kahe loodusdirektiivi liikide kaitse sätetega.

Mõju maismaaliikidele ja -elupaikadele

Hüdroenergia tootmine ei või avaldada mõju mitte ainult mageveeliikidele ja -elupaikadele, vaid ka maismaaliikidele ja -elupaikadele. See võib juhtuda igal ajal, nt hüdroelektrijaama ehitamise, tegevuse lõpetamise või renoveerimise ajal. Mõju võib tuleneda ka seotud taristust, nagu juurdepääsuteedest, torujuhtmetest või hüdroelektrijaama elektrivõrguga ühendavatest elektriliinidest.

Peale asjaomaste elupaikade hävitamise, halvendamise või killustamise võivad need rajatised oluliselt häirida maismaaliike või põhjustada nende surma. Näiteks võivad linnud lennata elektriliinide pihta ja saada elektrilöögi või regulaarne liiklus juurdepääsuteedel võib tõsiselt häirida nende pesitsusalasid. Selline mõju võib olla eriti märkimisväärne, kui hüdroelektrijaam ja sellega seotud taristud paiknevad rändeteede ääres või kitsastes orgudes, mille kaljudel elavad röövlinnud, või lindude jaoks oluliste märgalade kõrval.

2.4.   Kumulatiivne mõju

Nagu on näidatud EEA keskkonnaaruandes, on suurema osa Euroopa jõgede seisund halvenenud ja enamik on jõudnud viimase piirini, nii et igasugused uued arendused ja uus tegevus võivad nende jõgede seisundit veelgi oluliselt halvendada. Seepärast tuleb erilist tähelepanu pöörata võimaliku kumulatiivse mõju hindamisele, mida igasugune uus tegevus, sealhulgas hüdroelektrijaamade tegevus, avaldab jõgedele üldiselt ja eelkõige Natura 2000 ala(de)le.

Kumulatiivse mõju hindamine on eriti tähtis looduslike jõgede läheduses, eriti väikeste jõgede läheduses, mis on tundlikud igasuguste hüdromorfoloogiliste muutuste suhtes. Isegi üks või kaks väikest rajatist võivad avaldada lubamatult suurt mõju, mis on vastuolus veepoliitika raamdirektiivi ja kahe loodusdirektiivi õigusnõuetega.

Kumulatiivse mõju hindamisel tuleks arvesse võtta kõiki hüdroelektrijaamu ja muid arendusi valgalapiirkonnas, olenemata sellest, kas need asuvad Natura 2000 aladel või neist väljaspool. Võib juhtuda, et ühel hüdroenergiaprojektil eraldi võetuna puudub märkimisväärne mõju, kuid kui selle mõju lisatakse juba olemasolevale tegevusele või heakskiidetud projektidele, võib nende koosmõju olla märkimisväärne.

Kumulatiivne mõju ilmneb sageli alles aja jooksul. Seetõttu on oluline võtta hindamisel arvesse kõiki kavasid või projekte. See hõlmab kõiki kavasid ja projekte, mis on varem heaks kiidetud, kuid mida ei ole veel ellu viima hakatud või lõpetatud, samuti olemasolevaid surve- ja ohutegureid. Hindamisel võib osutuda kasulikuks veepoliitika raamdirektiivi kohastes veemajanduskavades ja Natura 2000 majandamiskavades kättesaadav teave.

Samuti on oluline märkida, et juba heaks kiidetud kava või projekt ei loo eeldust teiste selliste kavade või projektide heakskiitmiseks, mida võidakse edaspidi kavandada. Näiteks kui hüdroelektrijaama arendamine ei too kaasa märkimisväärset mõju ja kiidetakse seetõttu heaks, ei loo see heakskiit eeldust edasiste hüdroenergiaarenduste heakskiitmiseks. Vastupidi, selle projekti heakskiitmine võib tähendada, et jõe taluvuspiir on saavutatud ja see ei ole võimeline enam ühtegi, isegi väikest, edasist arendust taluma.

Lisaks sellele ei piirdu kumulatiivse ja kombineeritud mõju hindamine sama sektori sarnaste kavade või projektide hindamisega. Hindamise ajal tuleks arvesse võtta kõiki muid liiki kavasid või projekte, mis võivad koos hinnatava kava või projektiga avaldada märkimisväärset mõju. Võimalikku kumulatiivset mõju tuleks hinnata usaldusväärsete lähteandmete alusel, mitte üksnes kvalitatiivsete kriteeriumide põhjal. Seda tuleks hinnata üldise hindamise lahutamatu osana, mitte käsitada seda kui hindamisprotsessi lõpus toimuvat tagantjärele tegevust.

Kumulatiivsel hindamisel peab arvesse võtma ka jõel juba olemasolevaid rajatisi (nn eelkoormust) (29). Näiteks kui uue projekti raames kavatsetakse paigaldada uus turbiin, tuleb selle mõju hindamisel arvestada olemasoleva hüdroelektrijaamaga, isegi kui see ehitati mitu aastakümmet tagasi. Kui kumulatiivne mõju on märkimisväärne, keeldutakse uuele projektile heakskiitu andmast.

| Saksamaa Liitvabariigi keskkonnaameti soovitused väikeste hüdroelektrijaamade kohta

  Saksamaal on umbes 80 % kasutatavast hüdroenergiapotentsiaalist juba ära kasutatud. Ka tehnoloogiline potentsiaal on suures osas ära kasutatud. See kajastub hüdroenergia kasutamiseks toetusprogrammide raames eraldatava toetuse suhteliselt madalas määras. Seetõttu on ülejäänud kasutatav potentsiaal seotud eelkõige peaaegu puutumatute väikeste veekogudega, mida ei ole varem arendatud. Võimalik kahjulik ökoloogiline mõju üksikutele järelejäänud väikestele puutumatutele vooluveekogudele Saksamaal on tõenäoliselt siiski märkimisväärne.
  Makromajanduslik kulude-tulude analüüs on samuti näidanud, et majanduslikud kulud võivad olla kasudega võrreldes märkimisväärsed. Mida väiksem on rajatise võimsus ja mida looduslikum on vooluveekogu, seda halvem on kulude-tulude analüüsi tulemus. Majanduslikud hinnangud näitavad, et eriti väikeste hüdroelektrijaamade puhul, mille võimsus on kuni 100 kW, on kõigil kolmel juhul – uue jaama ehitamisel, vana jaama moderniseerimisel ja vana jaama reaktiveerimisel – energia tootmise kulud suuremad kui taastuvenergia seaduses sätestatud määrad. Seetõttu on elektri ökonoomne tootmine paljudel juhtudel, isegi soodsates tingimustes, vaevalt võimalik.
  Majanduslikest kaalutlustest nähtub, et subsiidiumiga, mis katab väikeste hüdroelektrijaamade, eriti alla 100 kW võimsusega elektrijaamade tegevuskulud, kaasnevad CO2-heite vältimisest tingitud suured makromajanduslikud kulud. Negatiivset ökoloogilist mõju silmas pidades ei ole väikeste hüdroelektrijaamade potentsiaali edasine ärakasutamine kliimakaitse seisukohast prioriteet.
  Võttes arvesse kehtivaid õigusnorme ja Euroopa Komisjoni veepoliitika raamdirektiivi nõudeid, on esitatud järgmised soovitused:






  — | juba arendatud ja tõkestatud veekogude teisesel kasutamisel tuleb suuri hüdroelektrijaamu nende suurema tõhususe pärast üldjuhul eelistada väikestele ja mikroelektrijaamadele. Hüdroelektrijaamade võimsuse arendamisel tuleks tähelepanu pöörata nende optimeerimisele; |
| --- | --- |

Saksamaa Liitvabariigi keskkonnaameti soovitused väikeste hüdroelektrijaamade kohta

Saksamaal on umbes 80 % kasutatavast hüdroenergiapotentsiaalist juba ära kasutatud. Ka tehnoloogiline potentsiaal on suures osas ära kasutatud. See kajastub hüdroenergia kasutamiseks toetusprogrammide raames eraldatava toetuse suhteliselt madalas määras. Seetõttu on ülejäänud kasutatav potentsiaal seotud eelkõige peaaegu puutumatute väikeste veekogudega, mida ei ole varem arendatud. Võimalik kahjulik ökoloogiline mõju üksikutele järelejäänud väikestele puutumatutele vooluveekogudele Saksamaal on tõenäoliselt siiski märkimisväärne.

Makromajanduslik kulude-tulude analüüs on samuti näidanud, et majanduslikud kulud võivad olla kasudega võrreldes märkimisväärsed. Mida väiksem on rajatise võimsus ja mida looduslikum on vooluveekogu, seda halvem on kulude-tulude analüüsi tulemus. Majanduslikud hinnangud näitavad, et eriti väikeste hüdroelektrijaamade puhul, mille võimsus on kuni 100 kW, on kõigil kolmel juhul – uue jaama ehitamisel, vana jaama moderniseerimisel ja vana jaama reaktiveerimisel – energia tootmise kulud suuremad kui taastuvenergia seaduses sätestatud määrad. Seetõttu on elektri ökonoomne tootmine paljudel juhtudel, isegi soodsates tingimustes, vaevalt võimalik.

Majanduslikest kaalutlustest nähtub, et subsiidiumiga, mis katab väikeste hüdroelektrijaamade, eriti alla 100 kW võimsusega elektrijaamade tegevuskulud, kaasnevad CO2-heite vältimisest tingitud suured makromajanduslikud kulud. Negatiivset ökoloogilist mõju silmas pidades ei ole väikeste hüdroelektrijaamade potentsiaali edasine ärakasutamine kliimakaitse seisukohast prioriteet.

Võttes arvesse kehtivaid õigusnorme ja Euroopa Komisjoni veepoliitika raamdirektiivi nõudeid, on esitatud järgmised soovitused:

—

juba arendatud ja tõkestatud veekogude teisesel kasutamisel tuleb suuri hüdroelektrijaamu nende suurema tõhususe pärast üldjuhul eelistada väikestele ja mikroelektrijaamadele. Hüdroelektrijaamade võimsuse arendamisel tuleks tähelepanu pöörata nende optimeerimisele;

| — | praktiliselt puutumatute veekogude korral või kui tegemist on veekoguga, mida plaanitakse taastada, tuleks loobuda hüdroenergia kasutamisest; |
| --- | --- |

—

praktiliselt puutumatute veekogude korral või kui tegemist on veekoguga, mida plaanitakse taastada, tuleks loobuda hüdroenergia kasutamisest;

| — | väikeste hüdroelektrijaamade ehitamine ja reaktiveerimine olemasolevate paisude juures, mida ei saa lammutada, ei tekita probleeme, eriti kui samal ajal on võimalik teha ökoloogilisi parendusi, näiteks taastada vaba läbipääs; |
| --- | --- |

—

väikeste hüdroelektrijaamade ehitamine ja reaktiveerimine olemasolevate paisude juures, mida ei saa lammutada, ei tekita probleeme, eriti kui samal ajal on võimalik teha ökoloogilisi parendusi, näiteks taastada vaba läbipääs;

| — | mittetöötavate rajatiste reaktiveerimisel ja veekasutusõiguste pikendamisel tuleks rohkem kaaluda veekaitsega seotud probleeme ja kehtestada tingimused (nt funktsionaalsed kalatrepid, struktuuriliselt tagatud dünaamiline minimaalne veevool, äkiliste üleujutuste vältimine paisudest allavoolu); |
| --- | --- |

—

mittetöötavate rajatiste reaktiveerimisel ja veekasutusõiguste pikendamisel tuleks rohkem kaaluda veekaitsega seotud probleeme ja kehtestada tingimused (nt funktsionaalsed kalatrepid, struktuuriliselt tagatud dünaamiline minimaalne veevool, äkiliste üleujutuste vältimine paisudest allavoolu);

| — | uute rajatiste korral tuleb vältida veekogu tõkestamist selle ümbersuunamiseks. Tuleks valida konstruktsioonilised meetodid, mis suunavad kasutatava vee ümber nii, et säilitatakse vaba läbipääs ja vooluveekogu olemus (nt sissevool veehaardesse külje pealt, kasutades veekogus asuvat ümbersuunamisrajatist). Tuleb kehtestada nõuded, mis käsitlevad minimaalset veevoolu ja kaladele turbiinide tekitatavate kahjustuste vältimise meetmeid. Äkilised üleujutused paisudest allavoolu peavad olema keelatud. |
| --- | --- |

—

uute rajatiste korral tuleb vältida veekogu tõkestamist selle ümbersuunamiseks. Tuleks valida konstruktsioonilised meetodid, mis suunavad kasutatava vee ümber nii, et säilitatakse vaba läbipääs ja vooluveekogu olemus (nt sissevool veehaardesse külje pealt, kasutades veekogus asuvat ümbersuunamisrajatist). Tuleb kehtestada nõuded, mis käsitlevad minimaalset veevoolu ja kaladele turbiinide tekitatavate kahjustuste vältimise meetmeid. Äkilised üleujutused paisudest allavoolu peavad olema keelatud.

Väljavõte dokumendist „Hydroelectric Power Plants as a Source of Renewable Energy- legal and ecological aspects“, Umweltbundesamt, november 2003, http://www.umweltbundesamt.de/sites/default/files/medien/publikation/long/2544.pdf.

2.5.   Olulise ja mitteolulise mõju eristamine

Mõju hindamise esimene samm on nendele liikidele ja elupaikadele avalduva mõju ulatuse kindlakstegemine, mida hüdroenergiaarenduskava või -projekt tõenäoliselt mõjutab. Pärast seda tuleb kindlaks teha, kas mõju on Natura 2000 ala kaitse-eesmärke silmas pidades oluline või mitte. On selge, et olulisust tuleb hinnata iga üksikjuhtumi puhul eraldi, võttes arvesse kohapeal asuvaid liike ja elupaiku ning projekti enda iseärasusi ja tuginedes usaldusväärsetele teaduslikele eriteadmistele (vt 5. peatükk).

Mõne üksiku isendi kaotus võib mõne liigi puhul olla vähetähtis, kuid teiste liikide puhul tuua kaasa tõsiseid tagajärgi. Populatsiooni suurus, levimus, levila, paljunemisstrateegia ja eluea pikkus mõjutavad mõju olulisust ja see on eri Natura 2000 aladel erinev, isegi kui need on määratud sama liigi kaitseks. Samuti tuleks arvesse võtta mõjutegurite vastastikust seost. Näiteks võib maa hõivamine iseenesest olla konkreetse liigi seisukohast mitteoluline, kuid koos loomuliku jõevoolu suure häirimisega võib mõju muutuda oluliseks.

Olulisuse hindamist tuleks kaaluda asjakohasel geograafilisel tasandil. Pikki vahemaid läbivate rändeliikide (nt lõhe (Salmo salar)) puhul võib konkreetsel alal avalduv mõju tuua kaasa tagajärgi suuremas geograafilises piirkonnas (valgala). Samamoodi võib suurel territooriumil asuvate või elupaika vahetavate kohalike liikide puhul olla vajalik kaaluda võimalikku mõju pigem piirkondlikul kui kohalikul tasandil.

Natura 2000 alade kaitse-eesmärgid on samuti tähtsad, et aidata kindlaks teha tõenäolise olulise mõju olemasolu. Seda kinnitas Euroopa Kohus Waddenzee kohtuotsuse (30) punktis 49: „[...] iga kava või projekti, mis ei ole otseselt seotud ala kaitsekorraldusega või ei ole selleks otseselt vajalik, kuid mis võib kahjustada ala kaitse-eesmärke, [tuleb] pidada sellele alale olulist mõju omavaks. Nimetatud ohtu tuleb hinnata, võttes eelkõige arvesse selle kava või projektiga seotud ala iseloomulikke tunnuseid ja eriomaseid keskkonnatingimusi.“

Asjakohane hindamine peab põhinema parimatel kättesaadavatel andmetel. Nende andmete saamiseks võib olla vaja teha mõnda aega enne projekti elluviimist spetsiaalseid välivaatlusi või seiret. Investorid peavad suutma seda ette näha ja tagada, et asjakohased bioloogilise ja hüdroloogilise seire andmed sisaldavad teavet kõigi oluliste aspektide kohta (elutsükkel ja aastaajaline varieeruvus). Sellised uuringud võivad mõnikord kesta mitu aastat, enne kui suudetakse saada piisavalt teavet asjaomaste liikide ja elupaigatüüpide elutsükli kohta (vt täpsemalt 5. peatükk).

| Olulisuse künniste kehtestamise suunised Saksamaal

  Asjakohase hindamise peamine ülesanne on hinnata Natura 2000 sihtobjektidele avalduva mõju olulisust. Nii nagu mujal on ka Saksamaal olnud hindamine suure subjektiivsuse tõttu keeruline. Selle tulemusena ei olnud pädevatel asutustel sageli põhjendatud teaduslikku kindlust, mida nad vajasid kava või projekti lubamise kohta otsuse tegemiseks. Samuti võis see tekitada neile õiguslikke probleeme. Saksamaa Liitvabariigi looduskaitseamet (BfN) tellis selle probleemi lahendamiseks ning ühtsema ja järjepideva meetodi tagamiseks mõju olulisuse hindamisel uurimisprojekti, et koostada teaduslikult kontrollitud eeskirjad ja kokkulepped kõikide Saksamaal asuvate elupaigatüüpide ja liikide kohta, mis on loetletud linnudirektiivis ja elupaikade direktiivis (31). Koostatud juhenddokument avaldati 2007. aastal.
  Juhendis lähtutakse sellest, et elupaigatüüpide ja liikide elupaikade pöördumatut hävimist Natura 2000 alal tuleks pidada oluliseks mõjuks. Siiski võib teatavatel tingimustel pidada mõningate elupaigatüüpide ja liikide puhul teatavat kahju mitteoluliseks. Juhend sisaldab teaduslikult kokku lepitud künniseid ja kriteeriume olulisuse kindlaksmääramiseks, mis põhinevad nii kvalitatiivsetel kui ka funktsionaalsetel aspektidel, mitte ainult kvantitatiivsetel kriteeriumidel.
  Mõju pidamiseks mitteoluliseks peavad seega olema täidetud kõik järgmised tingimused:






  — | konkreetse elupaiga / liikide elupaiga või tüüpiliste liikide peamiste elupaikade eripärad peavad jääma muutumatuks; |
| --- | --- |

Olulisuse künniste kehtestamise suunised Saksamaal

Asjakohase hindamise peamine ülesanne on hinnata Natura 2000 sihtobjektidele avalduva mõju olulisust. Nii nagu mujal on ka Saksamaal olnud hindamine suure subjektiivsuse tõttu keeruline. Selle tulemusena ei olnud pädevatel asutustel sageli põhjendatud teaduslikku kindlust, mida nad vajasid kava või projekti lubamise kohta otsuse tegemiseks. Samuti võis see tekitada neile õiguslikke probleeme. Saksamaa Liitvabariigi looduskaitseamet (BfN) tellis selle probleemi lahendamiseks ning ühtsema ja järjepideva meetodi tagamiseks mõju olulisuse hindamisel uurimisprojekti, et koostada teaduslikult kontrollitud eeskirjad ja kokkulepped kõikide Saksamaal asuvate elupaigatüüpide ja liikide kohta, mis on loetletud linnudirektiivis ja elupaikade direktiivis (31). Koostatud juhenddokument avaldati 2007. aastal.

Juhendis lähtutakse sellest, et elupaigatüüpide ja liikide elupaikade pöördumatut hävimist Natura 2000 alal tuleks pidada oluliseks mõjuks. Siiski võib teatavatel tingimustel pidada mõningate elupaigatüüpide ja liikide puhul teatavat kahju mitteoluliseks. Juhend sisaldab teaduslikult kokku lepitud künniseid ja kriteeriume olulisuse kindlaksmääramiseks, mis põhinevad nii kvalitatiivsetel kui ka funktsionaalsetel aspektidel, mitte ainult kvantitatiivsetel kriteeriumidel.

Mõju pidamiseks mitteoluliseks peavad seega olema täidetud kõik järgmised tingimused:

—

konkreetse elupaiga / liikide elupaiga või tüüpiliste liikide peamiste elupaikade eripärad peavad jääma muutumatuks;

| — | „kvantitatiivne – ala absoluutne hävimine“ suunisväärtusi ei ületata; |
| --- | --- |

—

„kvantitatiivne – ala absoluutne hävimine“ suunisväärtusi ei ületata;

| — | 1 % suuruseid „kvantitatiivne – ala suhteline hävimine“ lisaväärtusi ei ületata; |
| --- | --- |

—

1 % suuruseid „kvantitatiivne – ala suhteline hävimine“ lisaväärtusi ei ületata;

| — | kumulatiivne mõju muude projektidega ei ületa eelnimetatud künnisväärtusi ja |
| --- | --- |

—

kumulatiivne mõju muude projektidega ei ületa eelnimetatud künnisväärtusi ja

| — | kumulatiivset mõju muude teguritega ei esine. |
| --- | --- |

—

kumulatiivset mõju muude teguritega ei esine.

Teise taande puhul töötati välja seitse elupaikade suurusklassi ja kaheksa liikide suurusklassi, esitades vahemikud, mille piiresse jäävad iga elupaigatüübi/liigi künnisväärtused; iga klassi jaoks määrati kolm künnistaset. Praktikas tähendab see, et Saksamaal asuvast 91 elupaigatüübist 21 puhul ei ole hävimine vastuvõetav, samal ajal kui ülejäänud elupaikade puhul võib mõningast kadu pidada mitteoluliseks, kui seda mõõdetakse vastavalt suurusklassidele ja tasemetele. II lisas loetletud 53 liigist 16 puhul ja linnudirektiivi kohaldamisalasse kuuluvast 98 liigist 20 puhul puuduvad esialgsed künnisväärtused. Teisisõnu, tõenäoliselt ei ole mingisugune mõju vastuvõetav. Kõik need järeldused/arvud/künnised on üksnes soovituslikud. See tähendab, et iga asjakohane hindamine tuleb ikkagi teha juhtumipõhiselt.

Alates juhenddokumendi avaldamisest on sellest Saksa kohtutes edukalt lähtuda proovitud ja seda kohaldatakse nüüd kogu riigis.

http://www.bfn.de/0306_ffhvp.html

| Asjakohase hindamise ekspertide kasutatavad skaalad Tšehhi Vabariigis

  Asjakohase hindamise raames tehtava mõju olulisuse hindamisel kasutatavad skaalad on praktiline küsimus. Kindel retsept puudub, kuid Tšehhi Vabariigis seaduse kohaselt asjakohase hindamise litsentsi saanud eksperdid on pikaajalise praktilise kogemuse põhjal soovitanud kasutada järgmist skaalat (32). Mõju olulisust tuleb hinnata konkreetse ala iga sihtobjekti suhtes. Kui isegi ühele sihtobjektile avalduv mõju hinnatakse arvväärtusega –2, tähendab see automaatselt, et ala terviklikkusele avaldatakse negatiivset mõju ja sellisele projektile ei tohi anda artikli 6 lõike 3 kohast menetlust järgides luba.








  Arvväärtus | Mõiste | Kirjeldus | Näited |
| --- | --- | --- | --- |
| –2 | Oluline negatiivne mõju | Oluline negatiivne mõju.


  Kava/projekti rakendamine on välistatud.

  Oluline häirimine või hävitav mõju elupaigale või liigi populatsioonile või selle olulisele osale; elupaiga või liigi ökoloogiliste nõuete oluline häirimine; oluline mõju elupaigale või liigi loomulikule arengule. Teatavatel tingimustel saab leevendusmeetmete abil mõju vähendada. | Anadroomsete liikide kudemispaika viivate rändeteede katkemine.
  Elupaiga hävimine uue paisu tekitatud üleujutuse tõttu.
  Hüdroloogilised muutused populatsiooni oluliselt mõjutava kõrvalekalde tõttu. |
| -1 | Mõõdukas negatiivne mõju | Piiratud/mõõdukas/mitteoluline negatiivne mõju. Kava/projekti rakendamine ei ole välistatud.

  Mõõdukalt häiriv mõju elupaigale või liigi populatsioonile; elupaiga või liigi ökoloogiliste nõuete mõõdukas häirimine; marginaalne mõju elupaigale või liigi loomulikule arengule.
  Selle kõrvaldamine leevendusmeetmete abil on võimalik, kuid leevendusmeetmete rakendamist ei saa teha kohustuseks, kui riigi õigusaktides ei ole teisiti sätestatud. | Moderniseerimine – kasutades kalasid vähem kahjustavat tehnoloogiat, ehitades olemasolevate tõkete juurde kalapääsud.
  Mõju populatsiooni marginaalsetele osadele.
  Mõju ümbruskonnas levinud elupaikadele. |
| 0 | Nullmõju | Kaval/projektil puudub tõestatav mõju. | Väljaspool esinemispiirkonda. |
| +1 | Mõõdukas positiivne mõju | Mõõdukalt soodne mõju elupaigale või liigi populatsioonile; elupaiga või liigi ökoloogiliste nõuete mõõdukas paranemine; mõõdukalt soodne mõju elupaigale või liigi loomulikule arengule. | Äravoolu reguleeriva hüdroelektrijaama rekonstrueerimine tammi või paisuta otsevoolu hüdroelektrijaamaks. |
| +2 | Oluline positiivne mõju | Oluline positiivne mõju elupaigale või liigi populatsioonile; elupaiga või liigi ökoloogiliste nõuete oluline paranemine, oluline soodne mõju elupaigale või liigi loomulikule arengule. | Hüdroelektrijaama lammutamine. |

Asjakohase hindamise ekspertide kasutatavad skaalad Tšehhi Vabariigis

Asjakohase hindamise raames tehtava mõju olulisuse hindamisel kasutatavad skaalad on praktiline küsimus. Kindel retsept puudub, kuid Tšehhi Vabariigis seaduse kohaselt asjakohase hindamise litsentsi saanud eksperdid on pikaajalise praktilise kogemuse põhjal soovitanud kasutada järgmist skaalat (32). Mõju olulisust tuleb hinnata konkreetse ala iga sihtobjekti suhtes. Kui isegi ühele sihtobjektile avalduv mõju hinnatakse arvväärtusega –2, tähendab see automaatselt, et ala terviklikkusele avaldatakse negatiivset mõju ja sellisele projektile ei tohi anda artikli 6 lõike 3 kohast menetlust järgides luba.

Arvväärtus

Mõiste

Kirjeldus

Näited

–2

Oluline negatiivne mõju

Oluline negatiivne mõju.

Kava/projekti rakendamine on välistatud.

Oluline häirimine või hävitav mõju elupaigale või liigi populatsioonile või selle olulisele osale; elupaiga või liigi ökoloogiliste nõuete oluline häirimine; oluline mõju elupaigale või liigi loomulikule arengule. Teatavatel tingimustel saab leevendusmeetmete abil mõju vähendada.

Anadroomsete liikide kudemispaika viivate rändeteede katkemine.

Elupaiga hävimine uue paisu tekitatud üleujutuse tõttu.

Hüdroloogilised muutused populatsiooni oluliselt mõjutava kõrvalekalde tõttu.

-1

Mõõdukas negatiivne mõju

Piiratud/mõõdukas/mitteoluline negatiivne mõju. Kava/projekti rakendamine ei ole välistatud.

Mõõdukalt häiriv mõju elupaigale või liigi populatsioonile; elupaiga või liigi ökoloogiliste nõuete mõõdukas häirimine; marginaalne mõju elupaigale või liigi loomulikule arengule.

Selle kõrvaldamine leevendusmeetmete abil on võimalik, kuid leevendusmeetmete rakendamist ei saa teha kohustuseks, kui riigi õigusaktides ei ole teisiti sätestatud.

Moderniseerimine – kasutades kalasid vähem kahjustavat tehnoloogiat, ehitades olemasolevate tõkete juurde kalapääsud.

Mõju populatsiooni marginaalsetele osadele.

Mõju ümbruskonnas levinud elupaikadele.

0

Nullmõju

Kaval/projektil puudub tõestatav mõju.

Väljaspool esinemispiirkonda.

+1

Mõõdukas positiivne mõju

Mõõdukalt soodne mõju elupaigale või liigi populatsioonile; elupaiga või liigi ökoloogiliste nõuete mõõdukas paranemine; mõõdukalt soodne mõju elupaigale või liigi loomulikule arengule.

Äravoolu reguleeriva hüdroelektrijaama rekonstrueerimine tammi või paisuta otsevoolu hüdroelektrijaamaks.

+2

Oluline positiivne mõju

Oluline positiivne mõju elupaigale või liigi populatsioonile; elupaiga või liigi ökoloogiliste nõuete oluline paranemine, oluline soodne mõju elupaigale või liigi loomulikule arengule.

Hüdroelektrijaama lammutamine.

3.   HÜDROENERGIA TOOTMISE MÕJU LEEVENDAMISE JA ÖKOLOOGILISE TAASTAMISE MEETMETE VÕTMISE HEA TAVA NÄITED

3.1.   Jõgede parima võimaliku ökoloogilise seisundi tagamise eesmärk hüdroenergia tootmise kontekstis

Nagu eelmises peatükis märgiti, on vähesed Euroopa suured jõed säilinud suhteliselt looduslikul kujul, sest neid on aastate jooksul füüsiliselt muudetud paljudel eri põhjustel, sealhulgas hüdroenergia tootmiseks. Seetõttu tuleks olemasolevate hüdroelektrijaamade ajakohastamist pidada nende ökoloogilise jalajälje vähendamisel tähtsamaks kui uute jaamade rajamist.

Hüdroelektrijaamade poolt jõgede ökosüsteemidele ja ümbritsevatele elupaikadele ja liikidele avaldatava mõju leevendamiseks ning nende kaitsestaatuse parandamiseks saab võtta mitmesuguseid meetmeid. See on olulisel kohal veepoliitika raamdirektiivi ja kahe loodusdirektiivi eesmärkide saavutamisel.

Tuleks otsida ka võimalusi ebatõhusate või vananenud rajatiste sulgemiseks ja nende täielikuks kõrvaldamiseks jõesüsteemist. Tuleks märkida, et kui veekogu on olemasoleva rajatise tõttu kahjustada saanud, on veepoliitika raamdirektiivis vaikimisi meetmena ette nähtud jõe hea ökoloogilise seisundi taastamine. Olulisi muudatusi füüsilistes omadustes võib teha üksnes siis, kui need teenivad ka õigustatud eesmärki, mida ei ole võimalik saavutada muude, keskkonna seisukohalt paremate vahenditega (vt veepoliitika raamdirektiivi artikli 4 lõige 3, kus on sätestatud oluliselt muudetud veekoguks ja tehisveekoguks tunnistamise kriteeriumid ning vastavad juhtnöörid).

Hüdroelektrijaamade tehnilise uuendamise ja ökoloogilise taastamise meetmete võtmise võimalusi tuleb hinnata iga üksikjuhtumi puhul eraldi, võttes arvesse nende kumulatiivset mõju. Võimalikud ökoloogilised meetmed sõltuvad suuresti kohalikest oludest, näiteks jõe seisundist, muudest jõele survet avaldavatest teguritest ja olemasolevatest rajatistest ning olemasolevate liikide ja elupaikade tüübist.

3.2.   Tegelemine olemasolevate hüdroelektrijaamadega, mis avaldavad negatiivset mõju Natura 2000 alale

Olemasolevad hüdroelektrijaamad, mis asuvad Natura 2000 aladel või nende läheduses või mis avaldavad neile aladele negatiivset mõju, peavad alati vastama elupaikade direktiivi artikli 6 lõike 2 nõuetele. Täpsemalt on artikli 6 lõikega 2 kehtestatud kohustus tagada, et ala olukord ei halveneks võrreldes sellega, millises olukorra ala oli selle esmakordsel määramisel Natura 2000 alaks. See tähendab, et liikmesriigid peaksid võtma kõik asjakohased meetmed, mille võtmist võib põhjendatult eeldada selle tagamiseks, et ei toimu elupaikade halvenemist ja/või liikide olulist häirimist.

Liikmesriigid on seega õiguslikult kohustatud:

| — | uurima hüdroelektrijaamade olemasolust tingitud ohtusid ja survet liikidele ja elupaigatüüpidele, mille tarvis on kaitseala määratud, ja |
| --- | --- |

—

uurima hüdroelektrijaamade olemasolust tingitud ohtusid ja survet liikidele ja elupaigatüüpidele, mille tarvis on kaitseala määratud, ja

| — | võtma vajalikud parandusmeetmed, kui olemasolev surve põhjustab sihtliikide ja -elupaikade arvukuse vähenemist või nende olukorra halvenemist. |
| --- | --- |

—

võtma vajalikud parandusmeetmed, kui olemasolev surve põhjustab sihtliikide ja -elupaikade arvukuse vähenemist või nende olukorra halvenemist.

Euroopa Liidu Kohus kinnitas seda nõuet Owenduffi kohtuasjas (C-117/00), (33) kus ta leidis, et artikli 6 lõiget 2 on rikutud, sest ei võetud meetmeid nende liikide elupaikade olukorra halvenemise vältimiseks, mille kaitseks on määratud erikaitseala. Mitmes Euroopa Liidu Kohtu kohtuasjas (34) on täiendavalt selgitatud, millist õiguskaitsekorda tuleb linnudirektiivi artikli 4 lõigete 1 ja 2 ning elupaikade direktiivi artikli 6 lõike 2 kohaldamisel rakendada. Neis rõhutatakse eelkõige seda, et õiguslik kord peab olema konkreetne, ühtne ja täielik ning suuteline tagama asjaomaste alade säästva majandamise ja tõhusa kaitse (C-293/07).

Euroopa Kohus tuvastas ka rikkumised juhtudel, kui kehtestatud kord oli „liiga üldine ega puudutanud konkreetselt seda erikaitseala või seal elavaid liike“ (C-166/04), võetud meetmed olid „osalised ja hajuvad meetmed, millest vaid üksikud soodustavad asjaomaste lindude asurkondade kaitset, ning need ei moodusta ühtset tervikut“ (C-418/04) või erikaitsealad allusid „erisugustele õiguslikele kordadele, mis ei pakkunud erikaitsealadele piisavat kaitset“ (C-293/07). Euroopa Kohus leidis ka, et puhtalt halduslikud või vabatahtlikud meetmed ei ole artikli 6 lõike 2 täitmiseks piisavad (C-96/98).

Tuleks märkida, et Natura 2000 alade puhul näeb elupaikade direktiivi artikli 6 lõige 1 ette, et liikmesriigid peavad kehtestama kaitsemeetmed, mis vastavad aladel esindatud I lisa elupaigatüüpide ja II lisa liikide ökoloogilistele vajadustele. See tähendab, et hüdroelektrijaamad peavad vastama ka ulatuslikumatele kaitse-eesmärkidele, mis lähevad kaugemale artikli 6 lõikes 2 sätestatud eesmärgist vältida halvenemist. Samuti tuleks need lisada veemajanduskava meetmete programmi.

Ehkki see ei ole kohustuslik, julgustatakse elupaikade direktiivis keskkonnaasutusi koostama Natura 2000 kaitsekorralduskavasid tihedas koostöös kohalike sidusrühmade ja asjaomaste maaomanikega, et teha kindlaks igale Natura 2000 alale avalduvad ohud ja surve ning ühiselt kindlaks määrata vajalikud kaitsemeetmed, mida tuleb rakendada.

Hüdroenergia tootjate tihedad sidemed korralduskavade koostamise eest vastutavate asutuste ja/või organitega on hädavajalikud ning võimaldavad võtta meetmeid, mis võivad soodustada nii kaitse-eesmärkide täitmist kui ka hüdroelektrijaamade käitamist.

3.3.   Ökoloogiliste leevendus- ja taastamismeetmete rakendamine

Selleks et vähendada nii olemasolevate kui ka uute hüdroelektrijaamade ökoloogilist mõju, on võimalik rakendada mitmesuguseid meetmeid (35). Need võivad leevendada võimalikku mõju enne selle tekkimist või korvata juba tehtud kahju. Sellised meetmed võivad näiteks olla järgmised:

| — | jõevoolu tõkestamatuse ja kalade rände taastamine, näiteks eemaldades vanad või vananenud rajatised või ehitades kalapääsud; |
| --- | --- |

—

jõevoolu tõkestamatuse ja kalade rände taastamine, näiteks eemaldades vanad või vananenud rajatised või ehitades kalapääsud;

| — | kalade suremuse vähendamine, näiteks kasutades sissevõtuavade ees reste ja paigaldades spetsiaalselt kohandatud turbiinid; |
| --- | --- |

—

kalade suremuse vähendamine, näiteks kasutades sissevõtuavade ees reste ja paigaldades spetsiaalselt kohandatud turbiinid;

| — | piisava varieeruva ökoloogilise vooluhulga (sh aeglase voolu, dünaamilise voolu, kalade liikumise ja kiiresti muutuva voolu vähendamine) ja sellise setete dünaamika taastamine, mis parandab magevee-elupaikade struktuuri ja toimimist. |
| --- | --- |

—

piisava varieeruva ökoloogilise vooluhulga (sh aeglase voolu, dünaamilise voolu, kalade liikumise ja kiiresti muutuva voolu vähendamine) ja sellise setete dünaamika taastamine, mis parandab magevee-elupaikade struktuuri ja toimimist.

Mitmesuguseid meetmeid saab rakendada ka selleks, et aktiivselt taastada, taasühendada või uuesti luua väärtuslikud looduslikud jõeelupaigad ning haruldaste ja ohustatud liikide elupaigad, et anda kooskõlas veepoliitika raamdirektiivi ja loodusdirektiivide eesmärkidega positiivne netopanus jõe ökoloogilise seisundi parandamisse. Valitud meetme liik oleneb suurel määral asjaomase veekogu ökoloogilisest seisundist, olemasoleva hüdroelektrijaama tüübist, muudest surveteguritest ja ohtudest ning hüdroelektrijaama tõhususe ja võimsuse suurendamise kogukuludest ja potentsiaalist.

Pärast meetmete kehtestamist tuleks sisse seada järelevalvesüsteemid, millega tagatakse meetmete soovitud mõju, ja vastasel juhul puuduste kõrvaldamiseks parandusmeetmete võtmine.

| Leevendamise, hüvitamise ja ökoloogilise taastamise erinevused


  Leevendusmeetmed on otseselt seotud projekti tõenäolise mõjuga ja on selle osaks või asutus on kehtestanud need kava või projekti heakskiitmise tingimusena. Ettevaatuspõhimõttel põhinevate leevendusmeetmete eesmärk on tõenäoliste negatiivsete mõjutegurite kõrvaldamine, ennetamine või vähendamine tasemele, kus need enam ei kahjusta ala terviklikkust. Projekti heakskiitmise otsuse kuupäeval peavad projektis ettenähtud leevendusmeetmed tagama, et ei eksisteeri ühtki teaduslikust seisukohast põhjendatud kahtlust, et asjaomase ala terviklikkusele ei avaldata negatiivset mõju (36).

  Asendusmeetmete eesmärk on hüvitada projekti võimalikud kahjud. Neid saab kaaluda vastavalt artikli 6 lõikele 4 ainult siis, kui kava või projekt on heaks kiidetud, kuna see on üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvate põhjuste tõttu vajalik ja alternatiivid puuduvad (vt punkt 5).

  Ökoloogilise taastamise meetmed ei ole tingimata seotud keskkonnamõju hindamisega ja nende eesmärk on anda kooskõlas veepoliitika raamdirektiivi ja loodusdirektiivide eesmärkidega positiivne netopanus juba halvenenud seisundis jõe ökoloogilise seisundi parandamisse. |
| --- |

Leevendamise, hüvitamise ja ökoloogilise taastamise erinevused

Leevendusmeetmed on otseselt seotud projekti tõenäolise mõjuga ja on selle osaks või asutus on kehtestanud need kava või projekti heakskiitmise tingimusena. Ettevaatuspõhimõttel põhinevate leevendusmeetmete eesmärk on tõenäoliste negatiivsete mõjutegurite kõrvaldamine, ennetamine või vähendamine tasemele, kus need enam ei kahjusta ala terviklikkust. Projekti heakskiitmise otsuse kuupäeval peavad projektis ettenähtud leevendusmeetmed tagama, et ei eksisteeri ühtki teaduslikust seisukohast põhjendatud kahtlust, et asjaomase ala terviklikkusele ei avaldata negatiivset mõju (36).

Asendusmeetmete eesmärk on hüvitada projekti võimalikud kahjud. Neid saab kaaluda vastavalt artikli 6 lõikele 4 ainult siis, kui kava või projekt on heaks kiidetud, kuna see on üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvate põhjuste tõttu vajalik ja alternatiivid puuduvad (vt punkt 5).

Ökoloogilise taastamise meetmed ei ole tingimata seotud keskkonnamõju hindamisega ja nende eesmärk on anda kooskõlas veepoliitika raamdirektiivi ja loodusdirektiivide eesmärkidega positiivne netopanus juba halvenenud seisundis jõe ökoloogilise seisundi parandamisse.

Tabel

Veehoidlatega seotud levinuimate leevendusmeetmete ülevaade

| Hüdromorfoloogilised muutused | Peamine keskkonnamõju | Leevendamise objekt | Leevendusmeetmete variandid |
| --- | --- | --- | --- |
| Jõevool ülesvoolu liikuvate kalade rändeks on piiratud või tõkestatud | Kalad: siirdekalade ja muude jõekalade populatsioonid puuduvad või nende arvukus on vähenenud | Tõkestamatu veevool kalade liikumiseks ülesvoolu | — | Kalaramp |

Hüdromorfoloogilised muutused

Peamine keskkonnamõju

Leevendamise objekt

Leevendusmeetmete variandid

Jõevool ülesvoolu liikuvate kalade rändeks on piiratud või tõkestatud

Kalad: siirdekalade ja muude jõekalade populatsioonid puuduvad või nende arvukus on vähenenud

Tõkestamatu veevool kalade liikumiseks ülesvoolu

—

Kalaramp

| — | Kalapääs |
| --- | --- |

—

Kalapääs

| — | Möödaviigukanal |
| --- | --- |

—

Möödaviigukanal

Jõevool allavoolu liikuvate kalade rändeks on piiratud või tõkestatud

Kalad: siirdekalade ja muude jõekalade populatsioonid puuduvad või nende arvukus on vähenenud

Tõkestamatu veevool kalade liikumiseks allavoolu

| — | Kalasid vähem kahjustavad turbiinid |
| --- | --- |

—

Kalasid vähem kahjustavad turbiinid

| — | Kalarestid |
| --- | --- |

—

Kalarestid

| — | Möödaviigukanal |
| --- | --- |

—

Möödaviigukanal

| — | Kalapääs |
| --- | --- |

—

Kalapääs

Tehislikult eriti aeglane veevool või aeglane veevool pikema aja jooksul

Taime- ja loomaliikide arvukuse vähenemine

Muutused taime- ja loomaliikide koosseisus

Aeglane veevool

| — | Veevoolu kiirendamine |
| --- | --- |

—

Veevoolu kiirendamine

| — | Jõe morfoloogiline muutmine |
| --- | --- |

—

Jõe morfoloogiline muutmine

Kalade rände vallandamiseks ja säilitamiseks piisava veevoolu lõppemine või aeglustumine

Siirdekalade puudumine või arvukuse vähenemine

Kalade liikumine

Kalade liikumise tagamine

Veevahetuseks piisava muutuva veevoolu kadumine, aeglustumine või puudumine

Kalade ja selgrootute liikide muutused / arvukuse vähenemine

Varieeruv veevool

| — | Passiivne veevoolu varieeruvus |
| --- | --- |

—

Passiivne veevoolu varieeruvus

| — | Aktiivne veevoolu varieeruvus |
| --- | --- |

—

Aktiivne veevoolu varieeruvus

Kiiresti muutuv veevool (sh vooluhulga reguleerimine)

Looma- ja taimeliikide arvukuse vähenemine kaldale ja välja uhtumise tõttu

Kiiresti muutuv veevool

| — | Tasakaalustav(ad) veehoidla(d) (sisemised) |
| --- | --- |

—

Tasakaalustav(ad) veehoidla(d) (sisemised)

| — | Vee-äravoolurenni ümberpaigutamine |
| --- | --- |

—

Vee-äravoolurenni ümberpaigutamine

| — | Veehulga vähendamine |
| --- | --- |

—

Veehulga vähendamine

| — | Jõe morfoloogia muutmine |
| --- | --- |

—

Jõe morfoloogia muutmine

| — | Tasakaalustavad veehoidlad (välised) |
| --- | --- |

—

Tasakaalustavad veehoidlad (välised)

Üldiste füüsikalis-keemiliste tingimuste muutmine nii üles- kui ka allavoolu (nt temperatuur, üleküllastamine jne)

Makroselgrootute populatsioonide koosseisu või juurdekasvu ning kalade või kalade suremuse muutumine

Füüsikalis-keemilised muutused

| — | Paindlik veehaare |
| --- | --- |

—

Paindlik veehaare

| — | Mitu veehaaret |
| --- | --- |

—

Mitu veehaaret

| — | Veehoidla veetaseme juhtimine |
| --- | --- |

—

Veehoidla veetaseme juhtimine

Jõevool setete edasikandmiseks on tõkestatud või vähenenud ja selle tulemusena on muutunud substraadi koostis

Kalade ja selgrootute arvukuse vähenemine ning liikide koosseisu muutumine

Setete muutused

| — | Jõesängi kõvastunud setete mehhaaniline purustamine |
| --- | --- |

—

Jõesängi kõvastunud setete mehhaaniline purustamine

| — | Setete eemaldamine |
| --- | --- |

—

Setete eemaldamine

| — | Setete taastamine (veehaarderajatistes) |
| --- | --- |

—

Setete taastamine (veehaarderajatistes)

| — | Setete taastamine (veehoidlates) |
| --- | --- |

—

Setete taastamine (veehoidlates)

| — | Küljeerosiooni taastamine |
| --- | --- |

—

Küljeerosiooni taastamine

| — | Setteid edasikandva veevoolu tagamine |
| --- | --- |

—

Setteid edasikandva veevoolu tagamine

Tehislikult äärmuslikud muutused järve veetasemes, madalas vees ja kaldapiirkonnas asuvate elupaikade kvaliteedi ja ulatuse vähenemine

Taime- ja loomaliikide arvukuse vähenemine

Muutused liikide koosseisus

Järve veetaseme muutumine

| — | Veevõtmise vähendamine |
| --- | --- |

—

Veevõtmise vähendamine

| — | Vee sissevoolu suurendamine |
| --- | --- |

—

Vee sissevoolu suurendamine

| — | Lahtede loomine |
| --- | --- |

—

Lahtede loomine

| — | Kaldapiirkonnas / madalas vees asuvate elupaikade majandamine |
| --- | --- |

—

Kaldapiirkonnas / madalas vees asuvate elupaikade majandamine

| — | Ühendus lisajõgedega |
| --- | --- |

—

Ühendus lisajõgedega

| — | Ujuvad tehissaared |
| --- | --- |

—

Ujuvad tehissaared

Veetustatud kaldajoon ja vähendatud jõevool – paisutatud jõgi

Muutused taime- ja loomaliikide koosseisus (nt häirimist mittetaluvate / seisvas vees elavate liikide eelistamine)

Paisutatud jõed (jõevee tõkestamine)

| — | Möödaviigukanal |
| --- | --- |

—

Möödaviigukanal

| — | Veepaisu taseme vähendamine |
| --- | --- |

—

Veepaisu taseme vähendamine

| — | Kanalis asuvate elupaikade parendamine |
| --- | --- |

—

Kanalis asuvate elupaikade parendamine

| — | Ühenduse taastamine kõrvalharudega |
| --- | --- |

—

Ühenduse taastamine kõrvalharudega

Allikas: kohandatud tabelist 3, mis on esitatud ECOSTATi töörühma aruandes, milles käsitletakse ühist arusaama leevendusmeetmete kasutamisest oluliselt muudetud veekogude hea ökoloogilise potentsiaali saavutamiseks, 2. osa „Veepaisu mõju“ (37).

Hüdroelektrijaamades pööratakse erilist tähelepanu võimalikele tehnikatele, mida saab kasutada kalade ja muu veeloomastiku üles- ja allavoolu liikumise taastamiseks või hõlbustamiseks jõesüsteemides. See on arenev teadusvaldkond, mis hõlmab mitmesuguste tehnikate ja uuenduslike lahenduste korrapärast katsetamist ja uuestihindamist. Ometi ei aita see lahendada kõiki probleeme.

Eeldatava leevendusmeetmena on tarvitusele võetud liigagi palju kalade rännet toetavaid abivahendeid, mis on osutunud ebatõhusaks või isegi kahjulikuks kalapopulatsioonidele, mida need peaksid toetama. Selle põhjuseks võib olla asjaolu, et seadmete kasutamine oli läbimõtlemata ja need olid ebasobivad või nende puhul ei võetud arvesse muude, jões juba olemasolevate takistuste kumulatiivset mõju. Samuti võis juhtuda, et seadme hooldamise või haldamisega seotud tingimusi ei järgitud või puudus järelevalvesüsteem, mis kontrolliks, kas seade tegelikult ikka töötas sihipäraselt.

Seepärast on oluline tagada nii kalapääsu või kohandatud turbiini ehitamine vastavalt selle sektori uusimatele arengusuundadele ja praegustele parimatele tavadele kui ka selle tõhususe kohta tagasiside andmiseks vajaliku usaldusväärse seiresüsteemi olemasolu. Üldiselt peaks seire tulemusel ilmnema, et seade võimaldab kõikidel jõeliikidel siseneda kalapääsu ja enamik (nt 85 %) neist suudab sealt ka elusalt väljuda.

Kalapääsudest tuleks võimaluse korral eelistada looduslähedasi kalapääsusid, sest üldjuhul toimib kalapääs seda paremini, mida looduslähedasem see on. Kõige sobivama kalapääsu valik (nt vertikaalse piluga kamberkalapääs, möödaviik, kividest kalaramp, lift) oleneb suurel määral kohalikest oludest (takistuse kõrgus, vooluveekogu iseloom, naaberalade kasutatavus jne) ning nõuab iga üksikjuhtumi hoolikat uurimist.

Samuti on turbiinide mõju kaladele tavaliselt märkimisväärne, kuid mõnikord saab seda vähendada, tehes teatavaid kohandusi turbiini geomeetrias ja töörežiimis. Sellised kohandatud turbiinid ei ole seni suutnud tõendatult tagada, et ühtegi kala ei surmata või et turbiin ei ole endiselt takistuseks rändele. Jällegi tuleb tõhusust hinnata ja jälgida iga üksikjuhtumi puhul eraldi.

Kalapääsude või kohandatud turbiinide kavandamisel tuleks arvesse võtta ka tõkete kumulatiivse mõju hindamist laiemas jõesüsteemis. Ühe kalapääsu ehitamine tõkkeid täis jõele võib osutuda nii kalliks kui ka ebatõhusaks. Seetõttu on oluline kaaluda strateegilisemalt kõiki tõkkeid kogu asjaomase jõelõigu ulatuses, et selgitada välja parim parandusmeede.

Oluline on ka, et kõikide uute ehitiste puhul oleks olemas korrapärase hoolduse kava. Piisava korrapärase hoolduse puudumisel ei ole paljud kalapääsud või turbiinid enam keskpikas ja pikaajalises plaanis tõhusad.

| Millal peetakse kalatreppi asjakohaseks leevendusmeetmeks?


  Euroopa Kohtu poolt Moorburgi söeelektrijaama käsitlevas kohtuotsuses C-142/16 tehtud järeldused

  Moorburgi söeelektrijaam asub Hamburgi sadamas, Elbe jõe lõunapoolse lõigu lõunakaldal. See jõgi on teatavate elupaikade direktiivi II lisas loetletud kalaliikide rändetee, mistõttu on ta suure tähtsusega mitme Natura 2000 ala jaoks, mis asuvad Geesthachti paisust (Saksamaa) ülesvoolu ja mille eesmärk on nende liikide kaitse. Need alad asuvad umbes 600 km kaugusel elektrijaamast. Geesthachti pais asub Elbe jõel Moorburgi elektrijaama ja Natura 2000 alade vahel.
  Enne Moorburgi elektrijaama ehitamiseks loa andmist 30. septembril 2008 hinnati Saksa veealaste õigusnormide alusel selle tagajärgi keskkonnale. Hindamise käigus jõuti järeldusele, et loa andmine on Natura 2000 alade kaitse-eesmärkidega kooskõlas, arvestades elektrijaama käitaja võetud kohustust rajada elektrijaamast umbes 30 km kaugusele, Geesthachti paisu juurde teine kalatrepp. See oli mõeldud vastukaaluks kalade kaotusele elektrijaama jahutussüsteemi töötamise ajal, mille eelduseks on Moorburgi elektrijaama jahutamiseks suurte veekoguste võtmine. Peale selle nähti mõjuhinnangus ette mitme-etapiline järelevalve selle kalapääsu tõhususe kontrollimiseks. Komisjoni arvates oli asjaomane ametiasutus kalatrepi vääralt leevendusmeetmena klassifitseerinud.
  Euroopa Kohtu hinnang:

  „Tagamaks, et Moorburgi elektrijaama ehitusprojekt ei kahjustaks asjaomaste Natura 2000 alade terviklikkust, peavad Saksa ametiasutused võtma arvesse ehitusprojekti integreeritud kaitsemeetmeid. Siinkohal selgub väljakujunenud kohtupraktikast, et ettevaatuspõhimõtte kohaldamine nõuab [elupaikade direktiivi] artikli 6 lõike 3 rakendamise raames, et liikmesriigi pädev ametiasutus võtaks arvesse

  sellesse projekti kaasatud kaitsemeetmeid, mille eesmärk on vältida või vähendada selle projektiga otseselt kaasneda võivat kahjulikku mõju, selleks et tagada, et projekt ei avaldaks kahjulikku mõju selle ala terviklikkusele

  ([...] C-521/12, [...] C-387/15 ja C-388/15 [...]).

  Käesolevas kohtuasjas nähtub Euroopa Kohtule esitatud toimikust, et [...] [kalatrepp] võimaldab siirdekalade varude tugevdamist, pakkudes kalaliikidele võimalust jõuda palju kiiremini oma paljunemisaladele Elbe jõe kesk- ja ülemjooksul. Kalavarude tugevdamine kompenseerib kadu Moorburgi elektrijaama juures ja seetõttu ei avaldata elektrijaamast ülesvoolu asuvate Natura 2000 alade kaitse-eesmärkidele olulist mõju.


  Siiski nähtub tagajärgede hindamisest, et selles ei ole [kalatrepi] tõhusus lõplikult tuvastatud, vaid selles on

  üksnes täpsustatud, et läbipääsu tõhusust saab kinnitada ainult pärast seda, kui on mitu aastat järelevalvet tehtud
  .

  Seega tuleb asuda seisukohale, et loa andmise hetkel

  ei taganud

  [kalatrepp] – isegi kui selle eesmärk oli vähendada Moorburgi elektrijaamast ülesvoolu asuvatele Natura 2000 aladele otseselt avaldatavat olulist mõju – koos teiste käesoleva kohtuotsuse punktis 35 nimetatud meetmetega,
  et ei ole mingisugust põhjendatud kahtlust

  selles, et kõnealune elektrijaam ei avalda negatiivset mõju ala terviklikkusele [elupaikade direktiivi] artikli 6 lõike 3 tähenduses.


  Prognooside kohta, millel põhines keskkonnamõju hindamine, tuleb märkida, et aastate 2011–2014 kohta kindlakstehtu esitas Saksamaa Liitvabariik pärast 30. septembri 2008. aasta ehitusloa andmist.


  Siinkohal tuleb meenutada, et asjaomase ala terviklikkusele prognoositava mõju puudumise suhtes

  ei tohi teaduslikust seisukohast olla mingisugust põhjendatud kahtlust just projekti heakskiitva otsuse vastuvõtmise hetkel
  (vt kohtuotsus, 26.10.2006, komisjon vs. Portugal, C-239/04, EU:C:2006:665, punkt 24 ja seal viidatud kohtupraktika).“

  Komisjon märkis ka, et Hamburgi linn andis ehitusloa, ilma et ta oleks Moorburgi elektrijaamast tulenevaid tagajärgi hinnates võtnud arvesse võimalikku kumulatiivset mõju Geesthachti pumpelektrijaamaga, mis eksisteerib alates 1958. aastast ja millel puuduvad erilised kalakaitserajatised. Komisjoni hinnangul ei oma tähtsust, et Geesthachti pumpelektrijaam valmis enne [elupaikade direktiivi] ülevõtmise tähtaja möödumist, sest [elupaikade direktiivi] artikli 6 lõike 3 sätete kehtivus ei ole piiratud üksnes kavade ja projektidega, mis kiideti heaks või viidi lõpule pärast direktiivi ülevõtmise tähtaega.

  Euroopa Kohtu hinnang

  [Elupaikade direktiivi] artikli 6 lõikes 3 on liikmesriigi asutustelt nõutud, et nad võtaksid kumulatiivse mõju hindamise raames arvesse kõiki projekte, mis koos loa taotlemise esemeks oleva projektiga võivad direktiivi eesmärke silmas pidades tõenäoliselt avaldada alale olulist mõju, kuigi need projektid võivad olla valminud enne direktiivi ülevõtmise tähtaega.
  Tõepoolest ei saa projekte – mis sarnaselt Geesthachti pumpelektrijaamaga võivad tõenäoliselt ja koosmõjus tagajärgede hindamise esemeks oleva projektiga tuua kaasa jões leiduvate siirdekalade elupaikade halvenemise või häirimise ja seetõttu asjaomase ala halvenemise – jätta [elupaikade direktiiviga] taotletavaid eesmärke arvestades kõrvale [elupaikade direktiivi] artikli 6 lõike 3 alusel läbiviidud tagajärgede hindamisest.
  http://curia.europa.eu/juris/liste.jsf?num=C-142/16 |
| --- |

Millal peetakse kalatreppi asjakohaseks leevendusmeetmeks?

Euroopa Kohtu poolt Moorburgi söeelektrijaama käsitlevas kohtuotsuses C-142/16 tehtud järeldused

Moorburgi söeelektrijaam asub Hamburgi sadamas, Elbe jõe lõunapoolse lõigu lõunakaldal. See jõgi on teatavate elupaikade direktiivi II lisas loetletud kalaliikide rändetee, mistõttu on ta suure tähtsusega mitme Natura 2000 ala jaoks, mis asuvad Geesthachti paisust (Saksamaa) ülesvoolu ja mille eesmärk on nende liikide kaitse. Need alad asuvad umbes 600 km kaugusel elektrijaamast. Geesthachti pais asub Elbe jõel Moorburgi elektrijaama ja Natura 2000 alade vahel.

Enne Moorburgi elektrijaama ehitamiseks loa andmist 30. septembril 2008 hinnati Saksa veealaste õigusnormide alusel selle tagajärgi keskkonnale. Hindamise käigus jõuti järeldusele, et loa andmine on Natura 2000 alade kaitse-eesmärkidega kooskõlas, arvestades elektrijaama käitaja võetud kohustust rajada elektrijaamast umbes 30 km kaugusele, Geesthachti paisu juurde teine kalatrepp. See oli mõeldud vastukaaluks kalade kaotusele elektrijaama jahutussüsteemi töötamise ajal, mille eelduseks on Moorburgi elektrijaama jahutamiseks suurte veekoguste võtmine. Peale selle nähti mõjuhinnangus ette mitme-etapiline järelevalve selle kalapääsu tõhususe kontrollimiseks. Komisjoni arvates oli asjaomane ametiasutus kalatrepi vääralt leevendusmeetmena klassifitseerinud.

Euroopa Kohtu hinnang:

„Tagamaks, et Moorburgi elektrijaama ehitusprojekt ei kahjustaks asjaomaste Natura 2000 alade terviklikkust, peavad Saksa ametiasutused võtma arvesse ehitusprojekti integreeritud kaitsemeetmeid. Siinkohal selgub väljakujunenud kohtupraktikast, et ettevaatuspõhimõtte kohaldamine nõuab [elupaikade direktiivi] artikli 6 lõike 3 rakendamise raames, et liikmesriigi pädev ametiasutus võtaks arvesse

  sellesse projekti kaasatud kaitsemeetmeid, mille eesmärk on vältida või vähendada selle projektiga otseselt kaasneda võivat kahjulikku mõju, selleks et tagada, et projekt ei avaldaks kahjulikku mõju selle ala terviklikkusele

  ([...] C-521/12, [...] C-387/15 ja C-388/15 [...]).

Käesolevas kohtuasjas nähtub Euroopa Kohtule esitatud toimikust, et [...] [kalatrepp] võimaldab siirdekalade varude tugevdamist, pakkudes kalaliikidele võimalust jõuda palju kiiremini oma paljunemisaladele Elbe jõe kesk- ja ülemjooksul. Kalavarude tugevdamine kompenseerib kadu Moorburgi elektrijaama juures ja seetõttu ei avaldata elektrijaamast ülesvoolu asuvate Natura 2000 alade kaitse-eesmärkidele olulist mõju.

Siiski nähtub tagajärgede hindamisest, et selles ei ole [kalatrepi] tõhusus lõplikult tuvastatud, vaid selles on

  üksnes täpsustatud, et läbipääsu tõhusust saab kinnitada ainult pärast seda, kui on mitu aastat järelevalvet tehtud
  .

Seega tuleb asuda seisukohale, et loa andmise hetkel

  ei taganud

  [kalatrepp] – isegi kui selle eesmärk oli vähendada Moorburgi elektrijaamast ülesvoolu asuvatele Natura 2000 aladele otseselt avaldatavat olulist mõju – koos teiste käesoleva kohtuotsuse punktis 35 nimetatud meetmetega,
  et ei ole mingisugust põhjendatud kahtlust

  selles, et kõnealune elektrijaam ei avalda negatiivset mõju ala terviklikkusele [elupaikade direktiivi] artikli 6 lõike 3 tähenduses.

Prognooside kohta, millel põhines keskkonnamõju hindamine, tuleb märkida, et aastate 2011–2014 kohta kindlakstehtu esitas Saksamaa Liitvabariik pärast 30. septembri 2008. aasta ehitusloa andmist.

Siinkohal tuleb meenutada, et asjaomase ala terviklikkusele prognoositava mõju puudumise suhtes

  ei tohi teaduslikust seisukohast olla mingisugust põhjendatud kahtlust just projekti heakskiitva otsuse vastuvõtmise hetkel
  (vt kohtuotsus, 26.10.2006, komisjon vs. Portugal, C-239/04, EU:C:2006:665, punkt 24 ja seal viidatud kohtupraktika).“

Komisjon märkis ka, et Hamburgi linn andis ehitusloa, ilma et ta oleks Moorburgi elektrijaamast tulenevaid tagajärgi hinnates võtnud arvesse võimalikku kumulatiivset mõju Geesthachti pumpelektrijaamaga, mis eksisteerib alates 1958. aastast ja millel puuduvad erilised kalakaitserajatised. Komisjoni hinnangul ei oma tähtsust, et Geesthachti pumpelektrijaam valmis enne [elupaikade direktiivi] ülevõtmise tähtaja möödumist, sest [elupaikade direktiivi] artikli 6 lõike 3 sätete kehtivus ei ole piiratud üksnes kavade ja projektidega, mis kiideti heaks või viidi lõpule pärast direktiivi ülevõtmise tähtaega.

Euroopa Kohtu hinnang

Euroopa Kohtu hinnang

[Elupaikade direktiivi] artikli 6 lõikes 3 on liikmesriigi asutustelt nõutud, et nad võtaksid kumulatiivse mõju hindamise raames arvesse kõiki projekte, mis koos loa taotlemise esemeks oleva projektiga võivad direktiivi eesmärke silmas pidades tõenäoliselt avaldada alale olulist mõju, kuigi need projektid võivad olla valminud enne direktiivi ülevõtmise tähtaega.

projektid võivad olla valminud enne direktiivi ülevõtmise tähtaega

Tõepoolest ei saa projekte – mis sarnaselt Geesthachti pumpelektrijaamaga võivad tõenäoliselt ja koosmõjus tagajärgede hindamise esemeks oleva projektiga tuua kaasa jões leiduvate siirdekalade elupaikade halvenemise või häirimise ja seetõttu asjaomase ala halvenemise – jätta [elupaikade direktiiviga] taotletavaid eesmärke arvestades kõrvale [elupaikade direktiivi] artikli 6 lõike 3 alusel läbiviidud tagajärgede hindamisest.

ei saa

jätta

kõrvale [elupaikade direktiivi] artikli 6 lõike 3 alusel läbiviidud tagajärgede hindamisest

http://curia.europa.eu/juris/liste.jsf?num=C-142/16

| Doonau jõe kaitse rahvusvahelise komisjoni tehniline dokument „Meetmed kalade rände tagamiseks põikirajatiste korral“

  Dokumendi eesmärk on teavitada Doonau-äärseid riike olemasolevatest tehnilistest lahendustest jõevoolu tõkestamatuse taastamiseks kalade rände nimel. Selles võeti arvesse kõiki Ülem-Doonau valgala kohta praegu kättesaadavaid suuniseid. Dokumentide võrdlus näitas, et nende üldine ülesehitus ja sisu on põhimõtteliselt ühtsed ning erinevused on enamikul juhtudel vaid marginaalsed. Kuna enamik juhenddokumente on kättesaadavad ainult saksa keeles, on selle dokumendi eesmärk esitada kõige olulisemad faktid inglise keeles.
  https://www.icpdr.org/main/practical-advice-building-fish-migration-aids |
| --- |

Doonau jõe kaitse rahvusvahelise komisjoni tehniline dokument „Meetmed kalade rände tagamiseks põikirajatiste korral“

Doonau jõe kaitse rahvusvahelise komisjoni tehniline dokument „Meetmed kalade rände tagamiseks põikirajatiste korral“

Dokumendi eesmärk on teavitada Doonau-äärseid riike olemasolevatest tehnilistest lahendustest jõevoolu tõkestamatuse taastamiseks kalade rände nimel. Selles võeti arvesse kõiki Ülem-Doonau valgala kohta praegu kättesaadavaid suuniseid. Dokumentide võrdlus näitas, et nende üldine ülesehitus ja sisu on põhimõtteliselt ühtsed ning erinevused on enamikul juhtudel vaid marginaalsed. Kuna enamik juhenddokumente on kättesaadavad ainult saksa keeles, on selle dokumendi eesmärk esitada kõige olulisemad faktid inglise keeles.

https://www.icpdr.org/main/practical-advice-building-fish-migration-aids

3.4.   Leevendamise ja/või ökoloogilise taastamise hea tava näited

Leevendamise ja/või ökoloogilise taastamise hea tava näited

Järgmised hea tava näited illustreerivad seda, kuidas on hüdroelektrijaamade eri tingimustes rakendatud mitmesuguseid leevendusmeetmeid ja/või ökoloogilise taastamise meetmeid.

| Natura 2000 mageveealade majandamine Inglismaal, keskendudes eelkõige hüdroenergiale ja jõgede erikaitsealadele

  Natural England on ametiasutus, mis annab nõu Inglismaal kaitstud alade, sealhulgas Natura 2000 alade kohta. Natural England lähtub kaitstavate mageveealade kohta otsuste tegemisel elupaikadest, kuid peab silmas ka liike. Eesmärgid põhinevad ökosüsteemi loomulikul toimimisel, kusjuures mageveeliike kaitstakse võimaluse korral loomulikult toimiva ökosüsteemi iseloomulike komponentidena.
  Seejuures järgitakse kaitstava magevee-elupaiga tunnuste terviklikku käsitlust – jõeelupaik (nt elupaikade direktiivi II lisa tunnus H3260: jõed Ranunculion fluitantis'e ja Callitricho-Batrachion'i kooslustega) koosneb kogu jõekoridorist, hõlmates kõik selle ala väikeseulatuslikke biotoope. Elupaiga loomuliku toimimise põhikomponendid (voolurežiim, loomulik morfoloogia ja setterežiim, vee keemiline koostis ning selliste otseste bioloogiliste pingetegurite puudumine nagu võõrliigid) on elupaiga tunnusjoonte puhul kokku lepitud eesmärkide lahutamatu osa. Nende osade looduslikkuse sihttasemed on sätestatud Ühendkuningriigi suunistes kaitstud alade kohta. Nendele loomuliku toimimise komponentidele avalduva mõjuga tegelemiseks võetakse mitmesuguseid kaitse- ja taastamismeetmeid.
  Sellel käsitlusviisil on palju ühist veepoliitika raamdirektiivis sätestatud ökoloogilise seisundi eesmärkide põhimõtetega, kuid see erineb otsustusprotsessis kohaldatava ettevaatlikkuse taseme, loomuliku toimimise kaitsmise ja varasemate kahjude käsitlemise ulatuse ning ökosüsteemi loomulikule toimimisele avalduva mõju arvessevõtmise taseme poolest. See käsitlusviis on kooskõlas ka magevee ökosüsteemide kliimamuutustega kohanemise põhimõtetega, mille puhul tuleb keskenduda loomuliku toimimise taastamisele.
  Inglismaa pinnaveevõrgustik (sh magevee erikaitsealad) hõlmab tuhandeid kanalirajatisi, mis mõjutavad märkimisväärselt jõgede ja järvede ökosüsteemi loomulikku toimimist. Mõned neist on olulise ökoloogilise mõjuga suured rajatised, kuid teised on väikesed ja arvukad rajatised, mis avaldavad märkimisväärset kumulatiivset mõju. Paljude puhul on olemas veevõtuload, mida võidakse kasutada või mitte. Mõned olid ehitatud hüdroenergia tootmiseks ja paljusid saaks ajakohastada.

  Elupaikade loomuliku toimimise taastamiseks on seal, kus võimalik koostatud taastamiskavad, et kõrvaldada jõgede erikaitsealadega toimunud füüsilised muutused. Tegemist on kümme aastat tagasi algatatud ulatusliku ja pikaajalise programmiga (Wheeldon jt, 2015). Kehtestatud on ka veevõtust tingitud veepuuduse ja reostuse vähendamise ning võõrliikide kõrvaldamise programmid.

  Inglismaal on koostöös veesektorit reguleeriva asutusega (keskkonnaamet) koostatud reguleerivate asutuste ühisdeklaratsioon hüdroenergia kohta, et kehtestada kaitstavate aladega seotud otsustusprotsessid. Selles tunnistatakse keskkonnakaitse ja kumulatiivse mõju nõuetekohase arvessevõtmise vajadust ning seda, et otsuste tegemisel tuleb arvesse võtta asjaomase ala konkreetseid kaitse-eesmärke ja sellega seotud taastamiskavasid.
  Kui Natura 2000 jõe taastamise kavas peetakse kanalirajatist liikumatuks rajatiseks või kui seda saab eemaldada üksnes pika aja jooksul, siis võib hüdroenergia tootmine (alaliselt või ajutiselt) olla võimalik. Rajatist tuleks siiski muuta, et minimeerida selle mõju elupaiga loomulikule toimimisele, ning saavutada tuleks loomuliku voolurežiimi sihtväärtused (sh veevõtust tingitud vähese veesisaldusega vähendatud veevooluga jõelõikude kumulatiivse ulatuse piirangud). Arvestades Inglismaal kaitstud mageveealade eesmärke ning elupaikade loomuliku toimimise taastamisega seotud ettevaatusabinõusid ja püüdlusi, ei ole Natura 2000 mageveevõrgustik hüdroenergia tootmise arendamise keskmes. Võib küll esineda kohalikke olusid, mille puhul hüdroenergia tootmine oleks kooskõlas Natura 2000 eesmärkidega, kuid suuremad võimalused selleks on laialdasemas pinnaveevõrgustikus väljaspool kaitstud alasid.
  Kui hüdroenergia tootmise suundumused on Natura 2000 võrgustikus eriti olulised, kuid on vastuolus kaitse-eesmärkidega, võib lähtuda ülekaalukatest üldistest huvidest. Alternatiivsed lahendused, mis hõlmavad taastuvenergia muid vorme, millel on väiksem mõju looduskaitsele, on tõenäoliselt siiski kulutasuvamad.
  http://publications.naturalengland.org.uk/publication/5478339747774464?category=5605910663659520 |
| --- |

Natura 2000 mageveealade majandamine Inglismaal, keskendudes eelkõige hüdroenergiale ja jõgede erikaitsealadele

Natura 2000 mageveealade majandamine Inglismaal, keskendudes eelkõige hüdroenergiale ja jõgede erikaitsealadele

Natural England on ametiasutus, mis annab nõu Inglismaal kaitstud alade, sealhulgas Natura 2000 alade kohta. Natural England lähtub kaitstavate mageveealade kohta otsuste tegemisel elupaikadest, kuid peab silmas ka liike. Eesmärgid põhinevad ökosüsteemi loomulikul toimimisel, kusjuures mageveeliike kaitstakse võimaluse korral loomulikult toimiva ökosüsteemi iseloomulike komponentidena.

Seejuures järgitakse kaitstava magevee-elupaiga tunnuste terviklikku käsitlust – jõeelupaik (nt elupaikade direktiivi II lisa tunnus H3260: jõed Ranunculion fluitantis'e ja Callitricho-Batrachion'i kooslustega) koosneb kogu jõekoridorist, hõlmates kõik selle ala väikeseulatuslikke biotoope. Elupaiga loomuliku toimimise põhikomponendid (voolurežiim, loomulik morfoloogia ja setterežiim, vee keemiline koostis ning selliste otseste bioloogiliste pingetegurite puudumine nagu võõrliigid) on elupaiga tunnusjoonte puhul kokku lepitud eesmärkide lahutamatu osa. Nende osade looduslikkuse sihttasemed on sätestatud Ühendkuningriigi suunistes kaitstud alade kohta. Nendele loomuliku toimimise komponentidele avalduva mõjuga tegelemiseks võetakse mitmesuguseid kaitse- ja taastamismeetmeid.

Ranunculion fluitantis

Callitricho-Batrachion

Ühendkuningriigi suunistes kaitstud alade kohta

Sellel käsitlusviisil on palju ühist veepoliitika raamdirektiivis sätestatud ökoloogilise seisundi eesmärkide põhimõtetega, kuid see erineb otsustusprotsessis kohaldatava ettevaatlikkuse taseme, loomuliku toimimise kaitsmise ja varasemate kahjude käsitlemise ulatuse ning ökosüsteemi loomulikule toimimisele avalduva mõju arvessevõtmise taseme poolest. See käsitlusviis on kooskõlas ka magevee ökosüsteemide kliimamuutustega kohanemise põhimõtetega, mille puhul tuleb keskenduda loomuliku toimimise taastamisele.

Inglismaa pinnaveevõrgustik (sh magevee erikaitsealad) hõlmab tuhandeid kanalirajatisi, mis mõjutavad märkimisväärselt jõgede ja järvede ökosüsteemi loomulikku toimimist. Mõned neist on olulise ökoloogilise mõjuga suured rajatised, kuid teised on väikesed ja arvukad rajatised, mis avaldavad märkimisväärset kumulatiivset mõju. Paljude puhul on olemas veevõtuload, mida võidakse kasutada või mitte. Mõned olid ehitatud hüdroenergia tootmiseks ja paljusid saaks ajakohastada.

Elupaikade loomuliku toimimise taastamiseks on seal, kus võimalik koostatud taastamiskavad, et kõrvaldada jõgede erikaitsealadega toimunud füüsilised muutused. Tegemist on kümme aastat tagasi algatatud ulatusliku ja pikaajalise programmiga (Wheeldon jt, 2015). Kehtestatud on ka veevõtust tingitud veepuuduse ja reostuse vähendamise ning võõrliikide kõrvaldamise programmid.

Elupaikade loomuliku toimimise taastamiseks on seal, kus võimalik koostatud taastamiskavad, et kõrvaldada jõgede erikaitsealadega toimunud füüsilised muutused. Tegemist on kümme aastat tagasi algatatud ulatusliku ja pikaajalise programmiga (Wheeldon jt, 2015

Inglismaal on koostöös veesektorit reguleeriva asutusega (keskkonnaamet) koostatud reguleerivate asutuste ühisdeklaratsioon hüdroenergia kohta, et kehtestada kaitstavate aladega seotud otsustusprotsessid. Selles tunnistatakse keskkonnakaitse ja kumulatiivse mõju nõuetekohase arvessevõtmise vajadust ning seda, et otsuste tegemisel tuleb arvesse võtta asjaomase ala konkreetseid kaitse-eesmärke ja sellega seotud taastamiskavasid.

Kui Natura 2000 jõe taastamise kavas peetakse kanalirajatist liikumatuks rajatiseks või kui seda saab eemaldada üksnes pika aja jooksul, siis võib hüdroenergia tootmine (alaliselt või ajutiselt) olla võimalik. Rajatist tuleks siiski muuta, et minimeerida selle mõju elupaiga loomulikule toimimisele, ning saavutada tuleks loomuliku voolurežiimi sihtväärtused (sh veevõtust tingitud vähese veesisaldusega vähendatud veevooluga jõelõikude kumulatiivse ulatuse piirangud). Arvestades Inglismaal kaitstud mageveealade eesmärke ning elupaikade loomuliku toimimise taastamisega seotud ettevaatusabinõusid ja püüdlusi, ei ole Natura 2000 mageveevõrgustik hüdroenergia tootmise arendamise keskmes. Võib küll esineda kohalikke olusid, mille puhul hüdroenergia tootmine oleks kooskõlas Natura 2000 eesmärkidega, kuid suuremad võimalused selleks on laialdasemas pinnaveevõrgustikus väljaspool kaitstud alasid.

Kui hüdroenergia tootmise suundumused on Natura 2000 võrgustikus eriti olulised, kuid on vastuolus kaitse-eesmärkidega, võib lähtuda ülekaalukatest üldistest huvidest. Alternatiivsed lahendused, mis hõlmavad taastuvenergia muid vorme, millel on väiksem mõju looduskaitsele, on tõenäoliselt siiski kulutasuvamad.

http://publications.naturalengland.org.uk/publication/5478339747774464?category=5605910663659520

| Suunatud üleujutuste tekitamine vee vabastamisega Ebro jõe (Hispaania) hüdroelektrijaamadest

  Hispaanias nähti suunatud üleujutuste tekitamine ette seadusega 2008. aastal. Sellest ajast alates on Vahemerre suubuvatel jõgedel mitu korda üleujutusi tekitatud. Näiteks on alates 2002. aastast suunatud üleujutuste määrad välja arvutatud ja selliseid üleujutusi tekitatud Alam-Ebro jõel (Kirde-Hispaania), avades jõge reguleeriva paisude kompleksi (Mequinenza-Ribarroja-Flixi paisud).
  Nende üleujutuste peamine eesmärk oli kontrollida makrofüütide populatsioone ja parandada settetegevust kanalis (Tena jt, 2013). Paisude kompleks rajati aastatel 1948–1969 ja selle kogumaht on ligikaudu 1 700 hm3. Veehoidlate süsteem rajati mitme eesmärgiga: hüdroenergia tootmiseks, veega varustamiseks (sh allavoolu asuva tuumaelektrijaama varustamiseks) ja üleujutuste vältimiseks.
  Paisude avamist üleujutuste tekitamiseks haldas hüdroenergia ettevõtja (Endesa Generación S.A.) ja kontrollis Ebro jõgikonna ametiasutus. 2002. aastal jõudsid hüdroenergia ettevõtja, veemajandusasutused ja teadlased kokkuleppele suurendada üleujutuste tekitamist. Pärast seda on suunatud üleujutusi tekitatud korrapäraselt kaks korda aastas (sügisel ja kevadel). Vallandatud üleujutused on tavaliselt nõudnud umbes 36 hm3 ulatuses vee vabastamist rohkem kui 16 tunni jooksul, kusjuures maksimaalne vool on igal korral 900–1 300 m3/s.
  Mitme uuringu raames on jälgitud ja arutatud nende üleujutuste kavandamist ja järelmõju (Batalla jt, 2006; Batalla & Vericat, 2009; Tena jt, 2013). Samuti on välja arvutatud üleujutuste vallandamise kulu ja seda analüüsitud ja on selgunud, et tehislike üleujutuste kulu võrdus väikese osaga turustatud energia hinnast ja üldisest aastatulust (kahe aasta jooksul tekitatud suunatud üleujutuste puhul 0,17 %) (Gómez jt, 2014).


  Viited


  Gómez, C.M., Pérez-Blanco, C.D. ja Batalla, R.J., „Tradeoffs in river restoration: Flushing flows vs hydropower generation in the Lower Ebro River, Spain“, Journal of Hydrology, nr 518, 2014, lk 130–139. |
| --- |

Suunatud üleujutuste tekitamine vee vabastamisega Ebro jõe (Hispaania) hüdroelektrijaamadest

Suunatud üleujutuste tekitamine vee vabastamisega Ebro jõe (Hispaania) hüdroelektrijaamadest

Hispaanias nähti suunatud üleujutuste tekitamine ette seadusega 2008. aastal. Sellest ajast alates on Vahemerre suubuvatel jõgedel mitu korda üleujutusi tekitatud. Näiteks on alates 2002. aastast suunatud üleujutuste määrad välja arvutatud ja selliseid üleujutusi tekitatud Alam-Ebro jõel (Kirde-Hispaania), avades jõge reguleeriva paisude kompleksi (Mequinenza-Ribarroja-Flixi paisud).

Nende üleujutuste peamine eesmärk oli kontrollida makrofüütide populatsioone ja parandada settetegevust kanalis (Tena jt, 2013). Paisude kompleks rajati aastatel 1948–1969 ja selle kogumaht on ligikaudu 1 700 hm3. Veehoidlate süsteem rajati mitme eesmärgiga: hüdroenergia tootmiseks, veega varustamiseks (sh allavoolu asuva tuumaelektrijaama varustamiseks) ja üleujutuste vältimiseks.

3

Paisude avamist üleujutuste tekitamiseks haldas hüdroenergia ettevõtja (Endesa Generación S.A.) ja kontrollis Ebro jõgikonna ametiasutus. 2002. aastal jõudsid hüdroenergia ettevõtja, veemajandusasutused ja teadlased kokkuleppele suurendada üleujutuste tekitamist. Pärast seda on suunatud üleujutusi tekitatud korrapäraselt kaks korda aastas (sügisel ja kevadel). Vallandatud üleujutused on tavaliselt nõudnud umbes 36 hm3 ulatuses vee vabastamist rohkem kui 16 tunni jooksul, kusjuures maksimaalne vool on igal korral 900–1 300 m3/s.

3

3

Mitme uuringu raames on jälgitud ja arutatud nende üleujutuste kavandamist ja järelmõju (Batalla jt, 2006; Batalla & Vericat, 2009; Tena jt, 2013). Samuti on välja arvutatud üleujutuste vallandamise kulu ja seda analüüsitud ja on selgunud, et tehislike üleujutuste kulu võrdus väikese osaga turustatud energia hinnast ja üldisest aastatulust (kahe aasta jooksul tekitatud suunatud üleujutuste puhul 0,17 %) (Gómez jt, 2014).

Viited

Viited

Gómez, C.M., Pérez-Blanco, C.D. ja Batalla, R.J., „Tradeoffs in river restoration: Flushing flows vs hydropower generation in the Lower Ebro River, Spain“, Journal of Hydrology, nr 518, 2014, lk 130–139.

Journal of Hydrology

| Prantsusmaa riiklik siirdekalade raamstrateegia

  Prantsusmaa jõgedes elab 11 liiki siirdekalu, kes läbivad oma keerulise elutsükli kestel pikki vahemaid mere ja mageveekogu vahel. Paljud neist, nagu euroopa tuur, lõhe, euroopa aloosa ja jõesilm, on ELi elupaikade direktiiviga kaitstud. Hoolimata nende liikide kaitseks tehtud jõupingutustest on nad kõik nii Prantsusmaal kui ka mujal ELis ebasoodsas olukorras.
  Tunnistades nende liikidega seotud probleemide ulatust Prantsusmaal, kehtestas ökoloogia ja kestliku arengu ministeerium 2010. aastal riikliku siirdekalade kaitse strateegia. See on kavandatud muutuva raamstrateegiana ja selles seatakse mitu üldist sihti ja eesmärki, mida saab aja jooksul kohandada vastavalt liikide taastumisvõimele.
  Kuna paljud eri haldusasutused ja sidusrühmad osalevad nende siirdekalade kaitsmisel, kasutamisel ja taastamisel või see võib neid mõjutada, on algusest peale tehtud suuri jõupingutusi kõikide asjaosaliste kaasamiseks strateegia koostamisse, et nad toetaksid üldist käsitlust ja oleksid valmis aitama seda rakendada. Kestliku arengu ministeerium võttis strateegia ametlikult vastu 2010. aastal ja seda toetasid kõik asjaosalised.
  Mitmes Prantsusmaa veemajanduskavas (nn Schémas directeurs d'amenagement et de gestion des eaux, SDAGE) on ette nähtud märkimisväärne hulk meetmeid olemasolevate siirdeliikide olukorra parandamiseks, nagu on sätestatud riiklikus strateegias.
  Ka 2010. aastal vastu võetud riiklikul jõevoolu tõkestamatuse taastamise kaval on oluline osa riikliku siirdekalade kaitse strateegia rakendamisel. See rajaneb viiel eesmärgil:






  — | luua riiklik andmekogu60 000 takistuse kohta, mis avaldavad olulist mõju veeökosüsteemi toimimisele; |
| --- | --- |

Prantsusmaa riiklik siirdekalade raamstrateegia

Prantsusmaa riiklik siirdekalade raamstrateegia

Prantsusmaa jõgedes elab 11 liiki siirdekalu, kes läbivad oma keerulise elutsükli kestel pikki vahemaid mere ja mageveekogu vahel. Paljud neist, nagu euroopa tuur, lõhe, euroopa aloosa ja jõesilm, on ELi elupaikade direktiiviga kaitstud. Hoolimata nende liikide kaitseks tehtud jõupingutustest on nad kõik nii Prantsusmaal kui ka mujal ELis ebasoodsas olukorras.

Tunnistades nende liikidega seotud probleemide ulatust Prantsusmaal, kehtestas ökoloogia ja kestliku arengu ministeerium 2010. aastal riikliku siirdekalade kaitse strateegia. See on kavandatud muutuva raamstrateegiana ja selles seatakse mitu üldist sihti ja eesmärki, mida saab aja jooksul kohandada vastavalt liikide taastumisvõimele.

riikliku siirdekalade kaitse strateegia

Kuna paljud eri haldusasutused ja sidusrühmad osalevad nende siirdekalade kaitsmisel, kasutamisel ja taastamisel või see võib neid mõjutada, on algusest peale tehtud suuri jõupingutusi kõikide asjaosaliste kaasamiseks strateegia koostamisse, et nad toetaksid üldist käsitlust ja oleksid valmis aitama seda rakendada. Kestliku arengu ministeerium võttis strateegia ametlikult vastu 2010. aastal ja seda toetasid kõik asjaosalised.

kõikide asjaosaliste kaasamiseks strateegia koostamisse

Mitmes Prantsusmaa veemajanduskavas (nn Schémas directeurs d'amenagement et de gestion des eaux, SDAGE) on ette nähtud märkimisväärne hulk meetmeid olemasolevate siirdeliikide olukorra parandamiseks, nagu on sätestatud riiklikus strateegias.

Schémas directeurs d'amenagement et de gestion des eaux

Ka 2010. aastal vastu võetud riiklikul jõevoolu tõkestamatuse taastamise kaval on oluline osa riikliku siirdekalade kaitse strateegia rakendamisel. See rajaneb viiel eesmärgil:

riiklikul jõevoolu tõkestamatuse taastamise kaval

—

luua riiklik andmekogu60 000 takistuse kohta, mis avaldavad olulist mõju veeökosüsteemi toimimisele;

riiklik andmekogu

| — | määrata meetmete võtmiseks kindlaks prioriteetsed valdkonnad iga vesikonna tasandil (kooskõlas rohelise ja sinise taristu Plan Grenelle'iga); |
| --- | --- |

—

määrata meetmete võtmiseks kindlaks prioriteetsed valdkonnad iga vesikonna tasandil (kooskõlas rohelise ja sinise taristu Plan Grenelle'iga);

määrata

kindlaks prioriteetsed valdkonnad

Plan Grenelle

| — | vaadata läbi veeagentuuride programmid, et teha prioriteetsetes valdkondades kättesaadavaks taastamistöödeks vajalik rahastamine; |
| --- | --- |

—

vaadata läbi veeagentuuride programmid, et teha prioriteetsetes valdkondades kättesaadavaks taastamistöödeks vajalik rahastamine;

teha

kättesaadavaks taastamistöödeks vajalik rahastamine

| — | kasutada veepolitsei teenuseid mitmeaastaste programmide raames, mis viiakse ellu eesmärgiga kontrollida takistusi, mis häirivad kalade rännet kõige rohkem; |
| --- | --- |

—

kasutada veepolitsei teenuseid mitmeaastaste programmide raames, mis viiakse ellu eesmärgiga kontrollida takistusi, mis häirivad kalade rännet kõige rohkem;

kasutada veepolitsei teenuseid

| — | hinnata taastamismeetmete keskkonnakasu ja tagada nende mõju tõhus jälgimine. |
| --- | --- |

—

hinnata taastamismeetmete keskkonnakasu ja tagada nende mõju tõhus jälgimine.

hinnata

keskkonnakasu

Referenciel des obstables a L'ecoulement: une cartographe nationale des obstacles sur les cours d'eau: http://www.eaufrance.fr/referentiel-des-obstacles-a-l

Referenciel des obstables a L'ecoulement: une cartographe nationale des obstacles sur les cours d'eau:

| Jõgede ühenduse taastamine Austrias

  Austria veemajanduskava kohaselt on jõgede pikisuunalise ja külgmise tõkestamatuse puudumine üks peamisi riigi jõgedele survet avaldavaid tegureid. Kavas tunnistatakse, et veepoliitika raamdirektiivi kohane hea ökoloogiline seisund on saavutatav vaid siis, kui veeliikide ränne ja setete ärakanne on võimalikud nii jõe lähtest kuni suudmeni kui ka jõest märgaladele. Jõgede ühendus on vajalik ka kahe loodusdirektiiviga kaitstud liikide ja elupaikade taastamiseks.
  Seepärast peetakse pikisuunalise jätkuvuse taastamist üheks majandamiskava peamiseks eesmärgiks. 2009. aastal tehti kindlaks rändetõkete kõrvaldamise puhul prioriteetsed valdkonnad ning pärast seda on ellu viidud mitu jõgede taastamise projekti. Mitut neist on kaasrahastatud ELi programmi LIFE raames. See on taganud, et võetud taastamismeetmed parandavad nii jõgede ühendust veepoliitika raamdirektiivi täitmiseks ja siirdekalade heaks kui ka piki jõgesid paiknevate eri Natura 2000 alade üldist kaitseseisundit.
  2011. aastal viidi need jõupingutused uuele tasemele, algatades suure LIFE+ projekti, mille eesmärk on rakendada suurt hulka meetmeid Doonau Austria osas. See projekt nimega „LIFE+ Network Danube“ on siiani suurim seda laadi projekt Austrias ja selle kogueelarve on 25 miljonit eurot. Projekti juhib Austria juhtiv elektriettevõtja VERBUND ning seda toetavad föderaalne keskkonnaministeerium ja kalandusühingud. Projekti eesmärk on arendada edasi eelmiste piki Doonaud elluviidud LIFE-projektide raames tehtud tööd, mille tulemusena on juba õnnestunud muuta 20 km Melki, Pielachi ja Ybbsi jõest siirdekalade jaoks läbitavaks.
  Projekti käigus rakendatakse Doonau ülaosas mitmesuguseid eri meetmeid, et parandada selle üldist ökoloogilist seisundit ja elupaikade direktiivis loetletud 17 kalaliigi kaitsestaatust. Samuti luuakse nelja suurima piki jõge paikneva Natura 2000 ala vahel ökoloogilised vahealad, mis peaks samuti parandama nende üldist kaitsestaatust.
  Täpsemalt taastatakse projekti „Network Danube“ raames ökoloogilisi meetmeid rakendades katkematud looduslikud kalade rändeteed (vähemalt 22 km) Doonau jõe Austria osas paikneva viie suurima otsevoolu hüdroelektrijaama juures. Samuti luuakse nende viie elektrijaama veehoidlates tähtsad kruusaelupaigad (kruusakaldad, kruusasaared) ja taastatakse 500 m pikkuses Doonau jõelookeid. Sellesse protsessi lõimitakse ka kaitse üleujutuste eest.
  Üksikuid projekte arutatakse praegu piirkondlikul tasandil ja need esitatakse enne rakendamist pädevatele asutustele heakskiitmiseks. Üks neist, Ottensheimi-Wilheringi möödaviigukanal, on seni pikim Austrias rajatud kalatrepp. Innbach-Aschachi kaudu luuakse 14,2 km pikkune möödaviigutee, mille maksumus on umbes 8 miljonit eurot.

  VERBUNDi lõppeesmärk on muuta läbi Austria voolav Doonau osa (ligikaudu 352 km) 2027. aastaks kalade jaoks täielikult läbipääsetavaks.

  http://www.life-netzwerk-donau.at/de/ |
| --- |

Jõgede ühenduse taastamine Austrias

Jõgede ühenduse taastamine Austrias

Austria veemajanduskava kohaselt on jõgede pikisuunalise ja külgmise tõkestamatuse puudumine üks peamisi riigi jõgedele survet avaldavaid tegureid. Kavas tunnistatakse, et veepoliitika raamdirektiivi kohane hea ökoloogiline seisund on saavutatav vaid siis, kui veeliikide ränne ja setete ärakanne on võimalikud nii jõe lähtest kuni suudmeni kui ka jõest märgaladele. Jõgede ühendus on vajalik ka kahe loodusdirektiiviga kaitstud liikide ja elupaikade taastamiseks.

jõgede pikisuunalise ja külgmise tõkestamatuse puudumine üks peamisi

survet avaldavaid tegureid

Seepärast peetakse pikisuunalise jätkuvuse taastamist üheks majandamiskava peamiseks eesmärgiks. 2009. aastal tehti kindlaks rändetõkete kõrvaldamise puhul prioriteetsed valdkonnad ning pärast seda on ellu viidud mitu jõgede taastamise projekti. Mitut neist on kaasrahastatud ELi programmi LIFE raames. See on taganud, et võetud taastamismeetmed parandavad nii jõgede ühendust veepoliitika raamdirektiivi täitmiseks ja siirdekalade heaks kui ka piki jõgesid paiknevate eri Natura 2000 alade üldist kaitseseisundit.

2009. aastal tehti kindlaks rändetõkete kõrvaldamise puhul prioriteetsed valdkonnad ning pärast seda on ellu viidud mitu jõgede taastamise projekti

2011. aastal viidi need jõupingutused uuele tasemele, algatades suure LIFE+ projekti, mille eesmärk on rakendada suurt hulka meetmeid Doonau Austria osas. See projekt nimega „LIFE+ Network Danube“ on siiani suurim seda laadi projekt Austrias ja selle kogueelarve on 25 miljonit eurot. Projekti juhib Austria juhtiv elektriettevõtja VERBUND ning seda toetavad föderaalne keskkonnaministeerium ja kalandusühingud. Projekti eesmärk on arendada edasi eelmiste piki Doonaud elluviidud LIFE-projektide raames tehtud tööd, mille tulemusena on juba õnnestunud muuta 20 km Melki, Pielachi ja Ybbsi jõest siirdekalade jaoks läbitavaks.

siiani suurim seda laadi projekt Austrias ja selle kogueelarve on 25 miljonit eurot

Projekti käigus rakendatakse Doonau ülaosas mitmesuguseid eri meetmeid, et parandada selle üldist ökoloogilist seisundit ja elupaikade direktiivis loetletud 17 kalaliigi kaitsestaatust. Samuti luuakse nelja suurima piki jõge paikneva Natura 2000 ala vahel ökoloogilised vahealad, mis peaks samuti parandama nende üldist kaitsestaatust.

Täpsemalt taastatakse projekti „Network Danube“ raames ökoloogilisi meetmeid rakendades katkematud looduslikud kalade rändeteed (vähemalt 22 km) Doonau jõe Austria osas paikneva viie suurima otsevoolu hüdroelektrijaama juures. Samuti luuakse nende viie elektrijaama veehoidlates tähtsad kruusaelupaigad (kruusakaldad, kruusasaared) ja taastatakse 500 m pikkuses Doonau jõelookeid. Sellesse protsessi lõimitakse ka kaitse üleujutuste eest.

taastatakse

katkematud looduslikud kalade rändeteed (vähemalt 22 km) Doonau jõe Austria osas paikneva viie suurima otsevoolu hüdroelektrijaama juures

luuakse

tähtsad kruusaelupaigad

taastatakse 500 m pikkuses

jõelookeid

Üksikuid projekte arutatakse praegu piirkondlikul tasandil ja need esitatakse enne rakendamist pädevatele asutustele heakskiitmiseks. Üks neist, Ottensheimi-Wilheringi möödaviigukanal, on seni pikim Austrias rajatud kalatrepp. Innbach-Aschachi kaudu luuakse 14,2 km pikkune möödaviigutee, mille maksumus on umbes 8 miljonit eurot.

Ottensheimi-Wilheringi

seni pikim Austrias rajatud kalatrepp

VERBUNDi lõppeesmärk on muuta läbi Austria voolav Doonau osa (ligikaudu 352 km) 2027. aastaks kalade jaoks täielikult läbipääsetavaks.

VERBUNDi lõppeesmärk on muuta läbi Austria voolav Doonau osa (ligikaudu 352 km) 2027. aastaks kalade jaoks täielikult läbipääsetavaks.

http://www.life-netzwerk-donau.at/de/

| Hüdromorfoloogilise taastamise prioriteedid Austrias

  Hüdromorfoloogilised survetegurid, nagu veevõtmine, paisud ja heited, mõjutavad märkimisväärset osa Austria veekogudest. See on suures osas põhjus, miks kaks kolmandikku selle riigi jõgedest ei ole veepoliitika raamdirektiivi kohaselt heas ökoloogilises seisundis (BMLFUW 2014). Austria uusimas esialgses veemajanduskavas, mis avaldati 2015. aastal, seatakse esikohale jõgede hüdromorfoloogia parandamine. Selles rõhutatakse vajadust ulatuslike keskkonnaalaste taaselustamisprogrammide järele, et parandada jõgede struktuuri ja aidata taastada ohustatud vooluveelembeseid kalaliike. Dünaamiliste lammide ja nende uhtealade taastamine aitab parandada nii jõgede ökoloogilist seisundit vastavalt veepoliitika raamdirektiivile kui ka Natura 2000 alade, liikide ja elupaikade kaitseseisundit.



  Prioriteetseks valdkonnaks peetav Ülem-Muri jõgi on olnud mitme olulise taastamisprojekti keskmes, mida sageli kaasrahastati ELi programmi LIFE kaudu (38). Nende projektide tulemusena loodi uued jõerajatised ja jõelooked ühendati uuesti Muri jõega. Samuti eemaldati osaliselt tehislikud kaldakindlustused (nende kogupikkus on 4,7 km). See avas jõest üle 90 km kalade vabaks läbipääsuks.
  Teise LIFE-projekti raames jätkatakse töid veel seitsmel uuel jõelõigul. Siiski on endiselt lahendamata probleem, kuidas ühitada veepoliitika raamdirektiivi, Natura 2000 ja üleujutuste direktiivi sätted nõudega toota kogu Austria piiresse jääva jõeosa pikkuses (330 km) taastuvenergiat. Selle probleemi lahendamiseks peavad ametiasutused sidusrühmadega konsulteerides välja töötama uue kava, sealhulgas hoolikalt koostatud vööndiskeemi, mis hõlmab ökoloogilisi prioriteetseid alasid, kompromissalasid ja alasid, mille suhtes puuduvad konkreetsed piirangud või huvid (peamiselt jõe kesk- või alamjooksul). See 2022. aastani kehtiv kava paneb aluse kohustuslike energiaeesmärkide täitmisele, hoides/parandades samal ajal jõe ökoloogilist seisundit kooskõlas ELi keskkonnaalaste õigusaktidega. |
| --- |

Hüdromorfoloogilise taastamise prioriteedid Austrias

Hüdromorfoloogilise taastamise prioriteedid Austrias

Hüdromorfoloogilised survetegurid, nagu veevõtmine, paisud ja heited, mõjutavad märkimisväärset osa Austria veekogudest. See on suures osas põhjus, miks kaks kolmandikku selle riigi jõgedest ei ole veepoliitika raamdirektiivi kohaselt heas ökoloogilises seisundis (BMLFUW 2014). Austria uusimas esialgses veemajanduskavas, mis avaldati 2015. aastal, seatakse esikohale jõgede hüdromorfoloogia parandamine. Selles rõhutatakse vajadust ulatuslike keskkonnaalaste taaselustamisprogrammide järele, et parandada jõgede struktuuri ja aidata taastada ohustatud vooluveelembeseid kalaliike. Dünaamiliste lammide ja nende uhtealade taastamine aitab parandada nii jõgede ökoloogilist seisundit vastavalt veepoliitika raamdirektiivile kui ka Natura 2000 alade, liikide ja elupaikade kaitseseisundit.

Image

Prioriteetseks valdkonnaks peetav Ülem-Muri jõgi on olnud mitme olulise taastamisprojekti keskmes, mida sageli kaasrahastati ELi programmi LIFE kaudu (38). Nende projektide tulemusena loodi uued jõerajatised ja jõelooked ühendati uuesti Muri jõega. Samuti eemaldati osaliselt tehislikud kaldakindlustused (nende kogupikkus on 4,7 km). See avas jõest üle 90 km kalade vabaks läbipääsuks.

38

Teise LIFE-projekti raames jätkatakse töid veel seitsmel uuel jõelõigul. Siiski on endiselt lahendamata probleem, kuidas ühitada veepoliitika raamdirektiivi, Natura 2000 ja üleujutuste direktiivi sätted nõudega toota kogu Austria piiresse jääva jõeosa pikkuses (330 km) taastuvenergiat. Selle probleemi lahendamiseks peavad ametiasutused sidusrühmadega konsulteerides välja töötama uue kava, sealhulgas hoolikalt koostatud vööndiskeemi, mis hõlmab ökoloogilisi prioriteetseid alasid, kompromissalasid ja alasid, mille suhtes puuduvad konkreetsed piirangud või huvid (peamiselt jõe kesk- või alamjooksul). See 2022. aastani kehtiv kava paneb aluse kohustuslike energiaeesmärkide täitmisele, hoides/parandades samal ajal jõe ökoloogilist seisundit kooskõlas ELi keskkonnaalaste õigusaktidega.

| Kembsi projekt: keskkonnakaitsenõuete integreerimine suurde olemasolevasse hüdroenergiakavasse, Prantsusmaa

  Kembsi pais suunab vee Grand Canal d'Alsace'i, kuhu on ehitatud neli hüdroelektrijaama. Paisust allavoolu asuv Vana-Reini jõgi on 50 km pikk ja 19. sajandist alates on tammid sellele olulist mõju avaldanud. Kuna Kembsi kava puudutab kolme riiki, kes on keskkonnaküsimustes eriarvamusel, otsustas ettevõte Électricité de France parandada keskkonda integreeritud viisil, selle asemel et püüelda range mõju ja leevendamise vahelise tasakaalu saavutamise poole.
  Selle tulemused on järgmised:






  — | ökoloogilise vooluhulga märkimisväärne suurenemine: muutuva režiimi kohaldamisel varieerub vabastatav vooluhulk iga päev sõltuvalt veehoidlasse sisenevast looduslikust vooluhulgast. Ehitati uus hüdroelektrijaam (8,5 MW, 28 GWh), et vähendada energiakadu ja tagada Vana-Reini jõe voolu igapäevane kõikumine; |
| --- | --- |

Kembsi projekt: keskkonnakaitsenõuete integreerimine suurde olemasolevasse hüdroenergiakavasse, Prantsusmaa

Kembsi projekt: keskkonnakaitsenõuete integreerimine suurde olemasolevasse hüdroenergiakavasse, Prantsusmaa

Kembsi pais suunab vee Grand Canal d'Alsace'i, kuhu on ehitatud neli hüdroelektrijaama. Paisust allavoolu asuv Vana-Reini jõgi on 50 km pikk ja 19. sajandist alates on tammid sellele olulist mõju avaldanud. Kuna Kembsi kava puudutab kolme riiki, kes on keskkonnaküsimustes eriarvamusel, otsustas ettevõte Électricité de France parandada keskkonda integreeritud viisil, selle asemel et püüelda range mõju ja leevendamise vahelise tasakaalu saavutamise poole.

integreeritud viisil

Selle tulemused on järgmised:

—

ökoloogilise vooluhulga märkimisväärne suurenemine: muutuva režiimi kohaldamisel varieerub vabastatav vooluhulk iga päev sõltuvalt veehoidlasse sisenevast looduslikust vooluhulgast. Ehitati uus hüdroelektrijaam (8,5 MW, 28 GWh), et vähendada energiakadu ja tagada Vana-Reini jõe voolu igapäevane kõikumine;

ökoloogilise vooluhulga märkimisväärne suurenemine

| — | suured geomorfoloogilised muutused Vana-Reini jões seoses kruusa tarnimisega uuest hüdroelektrijaamast ja suunatud erosiooni algse kontseptsiooni rakendamisega; |
| --- | --- |

—

suured geomorfoloogilised muutused Vana-Reini jões seoses kruusa tarnimisega uuest hüdroelektrijaamast ja suunatud erosiooni algse kontseptsiooni rakendamisega;

geomorfoloogilised muutused

| — | meetmed kalade rände tagamiseks (piki- ja põikisuunalised) ja märgalade taastamiseks. |
| --- | --- |

—

meetmed kalade rände tagamiseks (piki- ja põikisuunalised) ja märgalade taastamiseks.

kalade rände tagamiseks

märgalade taastamiseks

Muu hulgas rakendati järgmisi keskkonnameetmeid:

| — | ühendus Grand Canal d'Alsace'i ja Petite Camargue Alsacienne'i märgala vahel: see kaitsealune ala hõlmab tiikide ja väikeste veeteede võrgustikku, mis ühendatakse uuesti Grand Canal d'Alsace'iga, ja kahte uut kalapääsu; |
| --- | --- |

—

ühendus Grand Canal d'Alsace'i ja Petite Camargue Alsacienne'i märgala vahel: see kaitsealune ala hõlmab tiikide ja väikeste veeteede võrgustikku, mis ühendatakse uuesti Grand Canal d'Alsace'iga, ja kahte uut kalapääsu;

ühendus Grand Canal d'Alsace'i ja Petite Camargue Alsacienne'i märgala vahel:

tiikide ja väikeste veeteede võrgustikku

| — | suunatud erosioon: see uuenduslik kontseptsioon näeb ette üleujutuste loodusliku erosiooni mahu kasutamise Vana-Reini jõe taasvarustamiseks täitematerjaliga pärast tammide likvideerimist. Lahtise kruusaga kaetud jõepõhja taastamine (koos muutuva voolukiirusega) võimaldab kalade kudemist ja esikkoosluste kasvu. Erosiooni aktiveerimiseks vajalike minimaalsete kaevetööde kindlaksmääramiseks kasutati vähendatud mudelit; |
| --- | --- |

—

suunatud erosioon: see uuenduslik kontseptsioon näeb ette üleujutuste loodusliku erosiooni mahu kasutamise Vana-Reini jõe taasvarustamiseks täitematerjaliga pärast tammide likvideerimist. Lahtise kruusaga kaetud jõepõhja taastamine (koos muutuva voolukiirusega) võimaldab kalade kudemist ja esikkoosluste kasvu. Erosiooni aktiveerimiseks vajalike minimaalsete kaevetööde kindlaksmääramiseks kasutati vähendatud mudelit;

suunatud erosioon:

loodusliku erosiooni mahu kasutamise Vana-Reini jõe taasvarustamiseks täitematerjaliga

| — | Reini jõe iidse harujõe ja sellega seotud keskkonna taastamine: see suur taastamisprojekt algas 2013. aastal. See hõlmab 100 ha suuruse maisipõllu muutmist ja 8 km pikkuse vana harujõe taastamist. Taastatud ala kuulub nüüd projekti partneri Petite Camargue Alsacienne'i kaitseala alla. |
| --- | --- |

—

Reini jõe iidse harujõe ja sellega seotud keskkonna taastamine: see suur taastamisprojekt algas 2013. aastal. See hõlmab 100 ha suuruse maisipõllu muutmist ja 8 km pikkuse vana harujõe taastamist. Taastatud ala kuulub nüüd projekti partneri Petite Camargue Alsacienne'i kaitseala alla.

Reini jõe iidse harujõe ja sellega seotud keskkonna taastamine:

100 ha suuruse maisipõllu muutmist ja 8 km pikkuse vana harujõe taastamist

Selle integreeritud projektiga on parandatud hüdroenergiakompleksi keskkonnakvaliteeti, kuigi suurenenud ökoloogiline vooluhulk (mida osaliselt aitas parandada uus hüdroelektrijaam) põhjustas energiakao.

http://alsace.edf.com/wp-content/uploads/2015/06/20150610-Renaturation-Kembs-EDF-PCA.pdf

| Setete ärakande taastamine piiriäärsel Ülem-Reini jõel asuva 11 hüdroelektrijaama juures

  Kokku on paisutatud 73 km Reini jõge alates Constance'i järvest kuni Baseli linnani ja ainult kolm vabalt voolavat haru tagavad looduslikumad tingimused. Setete ärakanne ja tasakaal on takistatud ja väga häiritud nii peajõel asuvate paisude ja ülevoolupaisude tõttu kui ka suurtest lisajõgedest pärit ja kallaste erosioonist tingitud setete märkimisväärse vähenemise tõttu kivipuiste-tehnoloogia ulatusliku kasutamise tulemusena.
  Alates 1990. aastast arutati üksikutele hüdroelektrijaamadele uute kontsessioonide väljastamise pika protsessi käigus jõesängi setete üle ülevoolupaisu toimuva ärakande probleemi üksnes kontsessiooni kontekstis. Jõesetete ärakanne on ilmselgelt siiski ulatuslik, kogu vesikonda hõlmav probleem ning mitme hüdroelektrijaama olemasolu korral tuleb selle lahendamiseks teha koostööd.
  2006. aastal otsustasid Šveitsi keskkonnaalase vabaühenduse Rheinaubundi algatusel 11 hüdroelektrijaama, mis on vabalt koondunud hüdroenergiaühingusse (VAR, Verband der Aare-Rhein-Kraftwerke), moodustada ühise platvormi (PGG, Projekt-Gruppe Geschiebe) ning koos pädevate valitsusasutustega (Bundesamt für Energie, BFE (Šveits) ja Regierungspräsidium Freiburg, RPF (Saksamaa)) algatada ja rahastada Ülem-Reini jõe setete ärakande taastamise ja ökoloogilise taaselustamise üldkava. PGG-l on ainult nõuandev funktsioon, kuid riiklikud ja piirkondlikud asutused käsitavad seda üldkava eksperdihinnanguna.
  Üldkava läbib järgmise protsessi: 1) PGG eksperdirühm valmistab ette pakkumuse ja lepingu ning korraldab üldkava teadusliku/tehnilise analüüsi; 2) PGG foorum, mis koosneb peamiste sidusrühmade esindajatest, vaatab eksperdirühma töö läbi ja koostab üldkava; 3) PGG üldkogu, mis koosneb kõikidest huvitatud sidusrühmadest, teavitatakse kavandatud projektist esimesel seminaril, seejärel lühiaruannete kaudu töö käigust ning lõppseminaril üldkava lõpptekstist.
  Üldkava eesmärgid on järgmised:






  — | anda teaduslik ülevaade setete ärakande loomulikust ja praegusest olukorrast (st hüdroelektrijaamadega ja ilma nendeta); |
| --- | --- |

Setete ärakande taastamine piiriäärsel Ülem-Reini jõel asuva 11 hüdroelektrijaama juures

Setete ärakande taastamine piiriäärsel Ülem-Reini jõel asuva 11 hüdroelektrijaama juures

Kokku on paisutatud 73 km Reini jõge alates Constance'i järvest kuni Baseli linnani ja ainult kolm vabalt voolavat haru tagavad looduslikumad tingimused. Setete ärakanne ja tasakaal on takistatud ja väga häiritud nii peajõel asuvate paisude ja ülevoolupaisude tõttu kui ka suurtest lisajõgedest pärit ja kallaste erosioonist tingitud setete märkimisväärse vähenemise tõttu kivipuiste-tehnoloogia ulatusliku kasutamise tulemusena.

Alates 1990. aastast arutati üksikutele hüdroelektrijaamadele uute kontsessioonide väljastamise pika protsessi käigus jõesängi setete üle ülevoolupaisu toimuva ärakande probleemi üksnes kontsessiooni kontekstis. Jõesetete ärakanne on ilmselgelt siiski ulatuslik, kogu vesikonda hõlmav probleem ning mitme hüdroelektrijaama olemasolu korral tuleb selle lahendamiseks teha koostööd.

Jõesetete ärakanne on ilmselgelt siiski ulatuslik, kogu vesikonda hõlmav probleem

2006. aastal otsustasid Šveitsi keskkonnaalase vabaühenduse Rheinaubundi algatusel 11 hüdroelektrijaama, mis on vabalt koondunud hüdroenergiaühingusse (VAR, Verband der Aare-Rhein-Kraftwerke), moodustada ühise platvormi (PGG, Projekt-Gruppe Geschiebe) ning koos pädevate valitsusasutustega (Bundesamt für Energie, BFE (Šveits) ja Regierungspräsidium Freiburg, RPF (Saksamaa)) algatada ja rahastada Ülem-Reini jõe setete ärakande taastamise ja ökoloogilise taaselustamise üldkava. PGG-l on ainult nõuandev funktsioon, kuid riiklikud ja piirkondlikud asutused käsitavad seda üldkava eksperdihinnanguna.

Ülem-Reini jõe setete ärakande taastamise ja ökoloogilise taaselustamise üldkava

Üldkava läbib järgmise protsessi: 1) PGG eksperdirühm valmistab ette pakkumuse ja lepingu ning korraldab üldkava teadusliku/tehnilise analüüsi; 2) PGG foorum, mis koosneb peamiste sidusrühmade esindajatest, vaatab eksperdirühma töö läbi ja koostab üldkava; 3) PGG üldkogu, mis koosneb kõikidest huvitatud sidusrühmadest, teavitatakse kavandatud projektist esimesel seminaril, seejärel lühiaruannete kaudu töö käigust ning lõppseminaril üldkava lõpptekstist.

Üldkava eesmärgid on järgmised:

—

anda teaduslik ülevaade setete ärakande loomulikust ja praegusest olukorrast (st hüdroelektrijaamadega ja ilma nendeta);

teaduslik ülevaade setete ärakande loomulikust ja praegusest olukorrast

| — | anda peamised teaduslikud taustteadmised setete ärakande mehhanismide ja modelleerimise kohta ja |
| --- | --- |

—

anda peamised teaduslikud taustteadmised setete ärakande mehhanismide ja modelleerimise kohta ja

| — | kirjeldada kõiki võimalikke ja tehniliselt teostatavaid meetmeid ja stsenaariume, mis parandavad setete ärakannet ja kalade elupaiku kogu mõjutatud jõeosas. |
| --- | --- |

—

kirjeldada kõiki võimalikke ja tehniliselt teostatavaid meetmeid ja stsenaariume, mis parandavad setete ärakannet ja kalade elupaiku kogu mõjutatud jõeosas.

Esimene etapp (mis hõlmab PGG loomist ja üldkava koostamist) kestis aastatel 2007–2013. Teises etapis, mida juhivad Šveitsi ja Saksamaa ametiasutused, arutab üldkogu soovitatavate üksikute või kombineeritud meetmete poliitilist teostatavust ning otsib lahendusi teatavate järelmeetmete rakendamiseks. Lähtuti prioriteetidest, taastamisvõimalustest, kulude-tulude analüüsist ja riskianalüüsist.

Lisateave: www.energiedienst.de

| ELi CH2OICE PROJEKT – hüdroelektrijaamade sertifitseerimine: puhta energeetika edendamine

  Selle projekti raames, mida viidi ellu alates 2008. aasta septembrist kuni 2011. aasta veebruarini, töötati välja rangeid keskkonnanõudeid järgivate hüdroelektrijaamade tehniliselt ja majanduslikult teostatav sertifitseerimiskord. See kord pidi olema kooskõlas veepoliitika raamdirektiivi nõuetega, mida kohaldatakse keskkonnahoidlikele elektritoodetele, ning võimalikult palju integreeritud selliste olemasolevate ELi vahenditega nagu ökomärgis, EMAS, keskkonnamõju hindamine ja säästva energia meetmed.
  Projekt hõlmas turustatavates toodetes kasutatava töömeetodi väljatöötamist ja katsetamist ning suuniste kogumit, mida arendajad ja otsustajad peaksid kavandamis- ja loamenetluse ajal kasutama. Partnerriigid olid Itaalia, Sloveenia, Prantsusmaa, Hispaania ja Slovakkia. Pikas perspektiivis eeldatakse, et projekt avaldab positiivset mõju hüdroenergia tootmisele Euroopas, kuna selle eesmärk on suunata uued hüdroelektrijaamad kasutama säästlikumaid lahendusi ja lihtsustada lubade andmist.

  Projekti üksikasjalikud tulemused









  1. | Üldine metodoloogiline veepoliitika raamdirektiivi käsitlemise viis – projektipartnerid leppisid kokku ühtses sertifitseerimises, käsitlesid kõiki varasemate kogemuste ja peamiste huvirühmade seisukohtade põhjal kindlakstehtud põhiprobleeme ning võtsid vastu strateegilised otsused (nt kas rakendada kvantitatiivset eesmärgile suunatud meetodit või heal taval põhinevat meetodit). |
| --- | --- |

ELi CH2OICE PROJEKT – hüdroelektrijaamade sertifitseerimine: puhta energeetika edendamine

ELi CH2OICE PROJEKT – hüdroelektrijaamade sertifitseerimine: puhta energeetika edendamine

Selle projekti raames, mida viidi ellu alates 2008. aasta septembrist kuni 2011. aasta veebruarini, töötati välja rangeid keskkonnanõudeid järgivate hüdroelektrijaamade tehniliselt ja majanduslikult teostatav sertifitseerimiskord. See kord pidi olema kooskõlas veepoliitika raamdirektiivi nõuetega, mida kohaldatakse keskkonnahoidlikele elektritoodetele, ning võimalikult palju integreeritud selliste olemasolevate ELi vahenditega nagu ökomärgis, EMAS, keskkonnamõju hindamine ja säästva energia meetmed.

Projekt hõlmas turustatavates toodetes kasutatava töömeetodi väljatöötamist ja katsetamist ning suuniste kogumit, mida arendajad ja otsustajad peaksid kavandamis- ja loamenetluse ajal kasutama. Partnerriigid olid Itaalia, Sloveenia, Prantsusmaa, Hispaania ja Slovakkia. Pikas perspektiivis eeldatakse, et projekt avaldab positiivset mõju hüdroenergia tootmisele Euroopas, kuna selle eesmärk on suunata uued hüdroelektrijaamad kasutama säästlikumaid lahendusi ja lihtsustada lubade andmist.

Projekti üksikasjalikud tulemused

Projekti üksikasjalikud tulemused

1.

Üldine metodoloogiline veepoliitika raamdirektiivi käsitlemise viis – projektipartnerid leppisid kokku ühtses sertifitseerimises, käsitlesid kõiki varasemate kogemuste ja peamiste huvirühmade seisukohtade põhjal kindlakstehtud põhiprobleeme ning võtsid vastu strateegilised otsused (nt kas rakendada kvantitatiivset eesmärgile suunatud meetodit või heal taval põhinevat meetodit).

| 2. | Itaalia ja Sloveenia töötasid välja siseriikliku sertifitseerimismeetodi ja katsetasid seda, tuginedes riiklike ekspertide ja sidusrühmadega peetud konsultatsioonidele. Projekti lõpuks oli sertifitseerimismeetod turustatavate toodete puhul rakendamiseks valmis. |
| --- | --- |

2.

Itaalia ja Sloveenia töötasid välja siseriikliku sertifitseerimismeetodi ja katsetasid seda, tuginedes riiklike ekspertide ja sidusrühmadega peetud konsultatsioonidele. Projekti lõpuks oli sertifitseerimismeetod turustatavate toodete puhul rakendamiseks valmis.

| 3. | Lepiti kokku poliitikakujundajatele ja hüdroenergiaettevõtjatele mõeldud suunised uute keskkonnahoidlike hüdroelektrijaamade kavandamiseks, ehitamiseks ja haldamiseks. Need aitavad poliitikakujundajatel kiiresti tuvastada „keskkonnamõjuta“ rajatised – nt tehislike „ebaoluliste“ veekogude ääres paiknevad hüdroelektrijaamad – ning aitavad neid ja hüdroelektrijaama projekteerijaid õigete andmete esitamisel hüdroelektrijaama hindamiseks ja lubade andmiseks. |
| --- | --- |

3.

Lepiti kokku poliitikakujundajatele ja hüdroenergiaettevõtjatele mõeldud suunised uute keskkonnahoidlike hüdroelektrijaamade kavandamiseks, ehitamiseks ja haldamiseks. Need aitavad poliitikakujundajatel kiiresti tuvastada „keskkonnamõjuta“ rajatised – nt tehislike „ebaoluliste“ veekogude ääres paiknevad hüdroelektrijaamad – ning aitavad neid ja hüdroelektrijaama projekteerijaid õigete andmete esitamisel hüdroelektrijaama hindamiseks ja lubade andmiseks.

| 4. | Koostati Hispaaniat käsitlev analüüsidokument, mis sisaldab tegevuskava rangeid keskkonnanõudeid järgivate hüdroelektrijaamade vabatahtliku sertifitseerimise väljatöötamiseks. |
| --- | --- |

4.

Koostati Hispaaniat käsitlev analüüsidokument, mis sisaldab tegevuskava rangeid keskkonnanõudeid järgivate hüdroelektrijaamade vabatahtliku sertifitseerimise väljatöötamiseks.

| 5. | Esitati ettepanekud märgistussüsteemi integreerimiseks olemasolevatesse menetlustesse ja tehti teostatavusanalüüs (mis hõlmas ka võimaluste piires asjaomaste osalejate seisukohtade ja kokkulepete kogumist), keskendudes Itaaliale ja Prantsusmaale. |
| --- | --- |

5.

Esitati ettepanekud märgistussüsteemi integreerimiseks olemasolevatesse menetlustesse ja tehti teostatavusanalüüs (mis hõlmas ka võimaluste piires asjaomaste osalejate seisukohtade ja kokkulepete kogumist), keskendudes Itaaliale ja Prantsusmaale.

https://ec.europa.eu/energy/intelligent/projects/en/projects/ch2oice

| Sturgeon 2020: strateegiline programm euroopa tuura kaitseks Doonau jões

  Euroopa tuur on Doonau jõe ja Musta mere looduspärandi oluline osa. See on suurepärane hea vee ja elupaikade kvaliteedi näitaja. Praegu on kuuest liigist neli äärmiselt ohustatud, üks on haavatav ja üks on väljasurnud. Kõik need liigid on praegu ELi elupaikade direktiiviga kaitstud.
  2011. aasta juunis seati ELi Doonau piirkonna strateegia üheks eesmärgiks (PA6 eesmärk) „tagada Doonau tuuraliste ja teiste kohalike kalaliikide elujõulised populatsioonid 2020. aastaks“. Aasta hiljem, 2012. aasta jaanuaris, loodi Doonau tuuraliste töörühm, et selgitada välja, kuidas teha selle eesmärgi saavutamiseks koostööd. Töörühma kuulusid euroopa tuura eksperdid, vabaühenduste esindajad ning Doonau jõe kaitse rahvusvahelise komisjoni, Doonau piirkonna strateegia ja valitsuste esindajad.
  Üks töörühma esimesi tegevusi oli koostada kooskõlastatud tegevuse raamistikuna programm „Sturgeon 2020“. Programm „Sturgeon 2020“ on muutuv dokument, mille edu sõltub asjaomaste riikide pikaajalisest pühendumusest ja rakendusvõimest, sest see nõuab keerukat koostööd valitsuste, poliitikakujundajate, kohalike kogukondade, sidusrühmade, teadlaste ja vabaühenduste vahel.
  Programmi „Sturgeon 2020“ raames kavandatud meetmete võtmise üheks ilmselgeks vahendiks on Doonau veemajanduskava (DRBMP) ja selle ühine meetmeprogramm. 2015. aastal ajakohastatud Doonau veemajanduskava teises versioonis on ühe visiooni ja majandamiseesmärgina ette nähtud tagada, „et inimtekkelised tõkked ja elupaikade puudused ei takista enam kalade rännet ja kudemist – tuuralised ja teised kindlaksmääratud siirdeliigid saavad siseneda Doonau jõkke ja tema lisajõgedesse. Tuuralisi ja teisi kindlaksmääratud siirdeliike esindavad Doonau veemajanduskavas jätkusuutlikud populatsioonid vastavalt nende varasemale levimusele“.
  Selle majandamiseesmärgi saavutamiseks tuleb võtta muu hulgas järgmisi meetmeid:






  — | kalade rände abivahendite arvu ja asukoha kindlaksmääramine ning muud meetmed jõevoolu tõkestamatuse saavutamiseks/parandamiseks, mida kõik riigid rakendavad 2021. aastaks; |
| --- | --- |

Sturgeon 2020: strateegiline programm euroopa tuura kaitseks Doonau jões

Sturgeon 2020: strateegiline programm euroopa tuura kaitseks Doonau jões

Euroopa tuur on Doonau jõe ja Musta mere looduspärandi oluline osa. See on suurepärane hea vee ja elupaikade kvaliteedi näitaja. Praegu on kuuest liigist neli äärmiselt ohustatud, üks on haavatav ja üks on väljasurnud. Kõik need liigid on praegu ELi elupaikade direktiiviga kaitstud.

suurepärane hea vee ja elupaikade kvaliteedi näitaja

praegu ELi elupaikade direktiiviga kaitstud

2011. aasta juunis seati ELi Doonau piirkonna strateegia üheks eesmärgiks (PA6 eesmärk) „tagada Doonau tuuraliste ja teiste kohalike kalaliikide elujõulised populatsioonid 2020. aastaks“. Aasta hiljem, 2012. aasta jaanuaris, loodi Doonau tuuraliste töörühm, et selgitada välja, kuidas teha selle eesmärgi saavutamiseks koostööd. Töörühma kuulusid euroopa tuura eksperdid, vabaühenduste esindajad ning Doonau jõe kaitse rahvusvahelise komisjoni, Doonau piirkonna strateegia ja valitsuste esindajad.

Doonau tuuraliste töörühm

Üks töörühma esimesi tegevusi oli koostada kooskõlastatud tegevuse raamistikuna programm „Sturgeon 2020“. Programm „Sturgeon 2020“ on muutuv dokument, mille edu sõltub asjaomaste riikide pikaajalisest pühendumusest ja rakendusvõimest, sest see nõuab keerukat koostööd valitsuste, poliitikakujundajate, kohalike kogukondade, sidusrühmade, teadlaste ja vabaühenduste vahel.

Programm „Sturgeon 2020“

Programmi „Sturgeon 2020“ raames kavandatud meetmete võtmise üheks ilmselgeks vahendiks on Doonau veemajanduskava (DRBMP) ja selle ühine meetmeprogramm. 2015. aastal ajakohastatud Doonau veemajanduskava teises versioonis on ühe visiooni ja majandamiseesmärgina ette nähtud tagada, „et inimtekkelised tõkked ja elupaikade puudused ei takista enam kalade rännet ja kudemist – tuuralised ja teised kindlaksmääratud siirdeliigid saavad siseneda Doonau jõkke ja tema lisajõgedesse. Tuuralisi ja teisi kindlaksmääratud siirdeliike esindavad Doonau veemajanduskavas jätkusuutlikud populatsioonid vastavalt nende varasemale levimusele“.

et inimtekkelised tõkked ja elupaikade puudused ei takista enam kalade rännet ja kudemist – tuuralised ja teised kindlaksmääratud siirdeliigid saavad siseneda Doonau jõkke ja tema lisajõgedesse. Tuuralisi ja teisi kindlaksmääratud siirdeliike esindavad Doonau veemajanduskavas jätkusuutlikud populatsioonid vastavalt nende varasemale levimusele

Selle majandamiseesmärgi saavutamiseks tuleb võtta muu hulgas järgmisi meetmeid:

—

kalade rände abivahendite arvu ja asukoha kindlaksmääramine ning muud meetmed jõevoolu tõkestamatuse saavutamiseks/parandamiseks, mida kõik riigid rakendavad 2021. aastaks;

kalade rände abivahendite arvu ja asukoha kindlaksmääramine

| — | selliste meetmete asukoha ja ulatuse kindlaksmääramine, millega parandatakse jõe morfoloogiat taastamise, kaitse ja parenduste kaudu ning mida kõik riigid rakendavad 2021. aastaks; |
| --- | --- |

—

selliste meetmete asukoha ja ulatuse kindlaksmääramine, millega parandatakse jõe morfoloogiat taastamise, kaitse ja parenduste kaudu ning mida kõik riigid rakendavad 2021. aastaks;

| — | uute taristuprojektide tulemusena kalade rännet häirivate uute tõkete tekke vältimine; vältimatute uute tõketega peavad kaasnema vajalikud leevendusmeetmed, nagu kalade rände abivahendid või muud juba projekti kavandamisel ette nähtud sobivad meetmed; |
| --- | --- |

—

uute taristuprojektide tulemusena kalade rännet häirivate uute tõkete tekke vältimine; vältimatute uute tõketega peavad kaasnema vajalikud leevendusmeetmed, nagu kalade rände abivahendid või muud juba projekti kavandamisel ette nähtud sobivad meetmed;

kalade rännet häirivate uute tõkete tekke vältimine

| — | teadmistes esinevate lünkade täitmine seoses tuuraliste ja muude kindlaksmääratud siirdeliikide võimalusega rännata üles- ja allavoolu läbi I ja II raudvärava paisu, sealhulgas elupaikade uuringutega; |
| --- | --- |

—

teadmistes esinevate lünkade täitmine seoses tuuraliste ja muude kindlaksmääratud siirdeliikide võimalusega rännata üles- ja allavoolu läbi I ja II raudvärava paisu, sealhulgas elupaikade uuringutega;

teadmistes esinevate lünkade täitmine

| — | kui nende uuringute tulemused on positiivsed, tuleks rakendada asjakohaseid meetmeid ning teha Gabčíkovo paisu ja Ülem-Doonau kohta teostatavusuuring. |
| --- | --- |

—

kui nende uuringute tulemused on positiivsed, tuleks rakendada asjakohaseid meetmeid ning teha Gabčíkovo paisu ja Ülem-Doonau kohta teostatavusuuring.

Doonau veemajanduskava kohaselt ehitatakse vesikonda 2021. aastaks 140 kalade rände abivahendit (alates esimesest Doonau veemajanduskavast on juba ehitatud 120 abivahendit). Need peaksid tagama igat liiki (sh euroopa tuur) ja igas vanuses kalade rände, kasutades parimat võimalikku tehnikat. Ligikaudu 330 lisameedet, mille eesmärk on kõrvaldada jõevoolu tõkestamatuse katkestused, plaanitakse rakendada pärast 2021. aastat (veepoliitika raamdirektiivi artikli 4 lõige 4).

140 kalade rände abivahendit

Ligikaudu 330 lisameedet, mille eesmärk on kõrvaldada jõevoolu tõkestamatuse katkestused

http://www.dstf.eu

| Garsi kalapääs Inni jõel, Saksamaa

  VERBUND ehitas 2015. aastal Inni jõele ehitatud Feldkircheni, Neuöttingi, Teufelsbrucki ja Garsi elektrijaamadesse neli kalatreppi, mille kogumaksumus oli 9,7 miljonit eurot. Kohaspetsiifiliste nõuete täitmiseks kasutati eri ehitusmeetodeid ja rakendati mitmesuguseid leevendusmeetmeid, nagu täiendavad kudemisalad, noorkalade elupaigad ja setete varieerimine. Kalatrepid annavad kohalikele kalaliikidele, nagu doonau taimenile, harjusele, harilikule pardkalale ja harilikule kõhrsuule, ning muudele veeorganismidele võimaluse elektrijaamadest mööduda.
  Kalatrepi kontseptsioon lepiti eelnevalt kokku looduskaitseameti, Rosenheimi veemajandusnõukogu, kohaliku kalandusühingu ja kalatööstuse ekspertidega. Üles- ja allavoolu on loodud mitu tehislikku jõekääru, kudemisala, ümberehitatud jõehooldusrajatist jne. Kavandamis- ja rakendusetappi toetasid täielikult kohalikud asutused ja vabaühendused.

  Kalade teaduslik jälgimine järgmise kümne aasta jooksul kinnitab eeldatavasti positiivset mõju Inni jõe kalade populatsioonile. Esialgsed tähelepanekud kinnitavad, et doonau taimen kasutab taas kudemiseks Garsi hüdroelektrijaamast mööda viivat looduslähedast kalapääsu. See on nii haruldase ja ohustatud liigi puhul suur saavutus.
  https://danubis.icpdr.org/system/files/shared/17_FRIK_VERBUND_Hydro%20Power%20GmbH_Ecological%20restoration%20measures%20at%20HP%20in%20AT.pdf |
| --- |

Garsi kalapääs Inni jõel, Saksamaa

Garsi kalapääs Inni jõel, Saksamaa

VERBUND ehitas 2015. aastal Inni jõele ehitatud Feldkircheni, Neuöttingi, Teufelsbrucki ja Garsi elektrijaamadesse neli kalatreppi, mille kogumaksumus oli 9,7 miljonit eurot. Kohaspetsiifiliste nõuete täitmiseks kasutati eri ehitusmeetodeid ja rakendati mitmesuguseid leevendusmeetmeid, nagu täiendavad kudemisalad, noorkalade elupaigad ja setete varieerimine. Kalatrepid annavad kohalikele kalaliikidele, nagu doonau taimenile, harjusele, harilikule pardkalale ja harilikule kõhrsuule, ning muudele veeorganismidele võimaluse elektrijaamadest mööduda.

neli kalatreppi

Kalatrepi kontseptsioon lepiti eelnevalt kokku looduskaitseameti, Rosenheimi veemajandusnõukogu, kohaliku kalandusühingu ja kalatööstuse ekspertidega. Üles- ja allavoolu on loodud mitu tehislikku jõekääru, kudemisala, ümberehitatud jõehooldusrajatist jne. Kavandamis- ja rakendusetappi toetasid täielikult kohalikud asutused ja vabaühendused.

Kalade teaduslik jälgimine järgmise kümne aasta jooksul kinnitab eeldatavasti positiivset mõju Inni jõe kalade populatsioonile. Esialgsed tähelepanekud kinnitavad, et doonau taimen kasutab taas kudemiseks Garsi hüdroelektrijaamast mööda viivat looduslähedast kalapääsu. See on nii haruldase ja ohustatud liigi puhul suur saavutus.

Kalade teaduslik jälgimine

https://danubis.icpdr.org/system/files/shared/17_FRIK_VERBUND_Hydro%20Power%20GmbH_Ecological%20restoration%20measures%20at%20HP%20in%20AT.pdf

4.   HÜDROENERGIA TOOTMISE TERVIKLIKU KAVANDAMISE HEAD TAVAD

HÜDROENERGIA TOOTMISE TERVIKLIKU KAVANDAMISE HEAD TAVAD

4.1.   Terviklikust kavandamisest saadav kasu

Terviklikust kavandamisest saadav kasu

Nõue tagada taastuvenergia tootmine ja kasutamine ning vähendada kasvuhoonegaase kooskõlas ELi taastuvenergia direktiivi eesmärkidega on oluline hüdroenergia ja muude taastuvate energiaallikate arendamist ja kasutamist soodustav tegur. Liikmesriigid peavad samal ajal saavutama veepoliitika raamdirektiivi ja ELi loodusdirektiivide eesmärgid, sest nendega püütakse tagada nii Euroopa veekogude seisundi edasise halvenemise vältimine kui ka hea seisundi (või potentsiaali) saavutamine ning ELi kaitstud liikide ja elupaikade soodne kaitsestaatus ELis.

Neid keerulisi ülesandeid on kõige parem täita strateegilise ja tervikliku kavandamise teel, mida rakendatakse riiklike taastuvenergia tegevuskavade, veemajanduskavade ja Natura 2000 alade kaitse-eesmärkide kaudu (39).

39

Strateegiline kavandamine:

| — | on suurepärane võimalus integreerida vee-, loodus- ja energiapoliitika ning muude oluliste poliitikavaldkondade eesmärgid; |
| --- | --- |

—

on suurepärane võimalus integreerida vee-, loodus- ja energiapoliitika ning muude oluliste poliitikavaldkondade eesmärgid;

| — | võimaldab siduda veekeskkonna ja looduskaitse strateegilise kavandamise taastuvenergia riikliku kavandamisega; |
| --- | --- |

—

võimaldab siduda veekeskkonna ja looduskaitse strateegilise kavandamise taastuvenergia riikliku kavandamisega;

| — | võimaldab kaasata kõik huvitatud isikud, mis võib vähendada hilisemaid potentsiaalseid konflikte ja tagada projektide elluviimise; |
| --- | --- |

—

võimaldab kaasata kõik huvitatud isikud, mis võib vähendada hilisemaid potentsiaalseid konflikte ja tagada projektide elluviimise;

| — | kasutab kavandamisprotsessi prioriteetide seadmiseks (nt seoses energia-, loodus- ja veemajandusprioriteetide tasakaalustamisega); |
| --- | --- |

—

kasutab kavandamisprotsessi prioriteetide seadmiseks (nt seoses energia-, loodus- ja veemajandusprioriteetide tasakaalustamisega);

| — | aitab tõhustada uute hüdroenergiaarenduste lubade andmise protsessi ning suurendada läbipaistvust ja prognoositavust hüdroenergiaarendajate jaoks; |
| --- | --- |

—

aitab tõhustada uute hüdroenergiaarenduste lubade andmise protsessi ning suurendada läbipaistvust ja prognoositavust hüdroenergiaarendajate jaoks;

| — | võimaldab projekti puhul nõuetekohaselt hinnata keskkonna seisukohast parimaid lahendusi ja ülekaalukaid üldisi huve; |
| --- | --- |

—

võimaldab projekti puhul nõuetekohaselt hinnata keskkonna seisukohast parimaid lahendusi ja ülekaalukaid üldisi huve;

| — | annab arendajatele eelteavet, kus (geograafiliselt) on loa saamine tõenäoliselt võimalik, sest sellega tehakse kindlaks kõige sobivamad ja vähem sobivad alad; |
| --- | --- |

—

annab arendajatele eelteavet, kus (geograafiliselt) on loa saamine tõenäoliselt võimalik, sest sellega tehakse kindlaks kõige sobivamad ja vähem sobivad alad;

| — | aitab kehtestatud tegevuspõhimõtteid ja kriteeriume kasutades juhtida hüdroelektrijaamade kumulatiivse mõju avaldumise riske; |
| --- | --- |

—

aitab kehtestatud tegevuspõhimõtteid ja kriteeriume kasutades juhtida hüdroelektrijaamade kumulatiivse mõju avaldumise riske;

| — | annab võimaluse integreerida hüdroenergia arendamise strateegiline kavandamine veemajanduskavade koostamise kaudu veekeskkonnaeesmärkidega, võttes arvesse ka asjaomaste Natura 2000 alade kaitse-eesmärke. |
| --- | --- |

—

annab võimaluse integreerida hüdroenergia arendamise strateegiline kavandamine veemajanduskavade koostamise kaudu veekeskkonnaeesmärkidega, võttes arvesse ka asjaomaste Natura 2000 alade kaitse-eesmärke.

Selles peatükis käsitletakse eri võimalusi tervikliku kavandamise kohaldamiseks nii, et võtta võimalikku negatiivset mõju elupaikadele ja liikidele arvesse kavandamisprotsessi varastes etappides. 5. peatükis käsitletakse loodusdirektiivides sätestatud nõudeid kava või projekti õigusliku hindamise kohta, mida tuleb üldiselt teha palju hiljem, ja siis ainult olulisele (negatiivsele) mõjule reageerimiseks.

Kui aga hüdroenergia arendamise strateegiline kava sisaldab olulist ruumilist elementi, nagu võimalike arenduspiirkondade kindlaksmääramine, tuleks seda ennast samuti elupaikade direktiivi artikli 6 lõike 3 alusel kavana hinnata. See annab kooskõlas artikli 6 lõikega 3 võimaluse leevendada hüdroenergiaarenduse võimalikku mõju Natura 2000 võrgustikule, hoides arendustegevuse eemal aladest, mille puhul võib tõenäoliselt tekkida konflikt arendushuvide ja Natura 2000 ala kaitse vahel.

2012. aastal vastu võetud Euroopa veevarude kaitsmise kava rõhutab samuti strateegilise tervikliku kavandamise tähtsust: „Artikli 4 lõike 7 kontekstis väärib erilist tähelepanu hüdroenergeetika [...] Tuleks eelistada olemasolevate käitiste renoveerimist ja laiendamist uute käitiste rajamisele, mille puhul oleks vaja teha

  vesikonnale avaldatava keskkonnamõju strateegiline hindamine ning millele tuleks valida selline asukoht, kus oleks kõige kasulikum energiat toota ja kus keskkonnamõju oleks võimalikult väike
  “.

Artikli 4 lõike 7 kontekstis väärib erilist tähelepanu hüdroenergeetika [...] Tuleks eelistada olemasolevate käitiste renoveerimist ja laiendamist uute käitiste rajamisele, mille puhul oleks vaja teha

vesikonnale avaldatava keskkonnamõju strateegiline hindamine ning millele tuleks valida selline asukoht, kus oleks kõige kasulikum energiat toota ja kus keskkonnamõju oleks võimalikult väike

On selge, et selline tervikliku kavandamise protsess nõuab asjaomastelt avaliku sektori asutustelt suuremaid esialgseid investeeringuid. Kõik tõendid näitavad siiski, et pikas perspektiivis võib terviklik kavandamine tuua olulist kasu igas mõttes – olgu siis energiasektorile, veepoliitika raamdirektiivi eesmärkidele, Natura 2000 eesmärkidele või muudele huvidele. See kasu ületab vajalikke esialgseid lisainvesteeringuid sageli märkimisväärselt.

Strateegilise tervikliku kavandamisega peaksid mitmel eri tasandil ja mitmes kavandamisetapis vastavalt vajadusele tegelema asutused ja/või arendajad. Seda tuleks kasutada eelkõige järgmistel juhtudel.

| — | Kui valitakse sobivat taastuvat energiaallikat, et saavutada taastuvenergia direktiivi eesmärgid, pakkudes samal ajal keskkonna seisukohast parimat lahendust. Seda alternatiivsete lahenduste otsimist nõutakse nii veepoliitika raamdirektiivi artikli 4 lõike 7 kohases erandimenetluses kui ka elupaikade direktiivi artikli 6 kohases asjakohase hindamise menetluses. Kuid see on sama oluline strateegilise kavandamise etapis või riiklike/piirkondlike taastuvenergiakavade koostamisel. |
| --- | --- |

—

Kui valitakse sobivat taastuvat energiaallikat, et saavutada taastuvenergia direktiivi eesmärgid, pakkudes samal ajal keskkonna seisukohast parimat lahendust. Seda alternatiivsete lahenduste otsimist nõutakse nii veepoliitika raamdirektiivi artikli 4 lõike 7 kohases erandimenetluses kui ka elupaikade direktiivi artikli 6 kohases asjakohase hindamise menetluses. Kuid see on sama oluline strateegilise kavandamise etapis või riiklike/piirkondlike taastuvenergiakavade koostamisel.

Kui valitakse sobivat taastuvat energiaallikat

| — | Kui otsitakse kõige sobivamaid kohti hüdroenergia tootmiseks, mis võivad olla sobivad nii energia kui ka keskkonna seisukohast. Samal ajal aitab strateegiline terviklik kavandamine teha kindlaks alad, kus on suur olulise mõju avaldumise risk ja kus seetõttu on vähe lootust saada luba veepoliitika raamdirektiivi artikli 4 lõike 7 kohase erandimenetluse või elupaikade direktiivi artikli 6 kohase asjakohase hindamise menetluse alusel. Selliste riskihinnangute või elurikkuse tundlikkuse kaartide koostamine kavandamisprotsessi varases etapis võib aidata vältida või vähendada võimalike alapõhiste konfliktide arvu hilisemas arendusprotsessis, kui rahalised vahendid on eraldatud ja tegevusruumi on vähem. See tagab ühtlasi arendajatele läbipaistvama ja stabiilsema regulatiivse keskkonna, mis annab neile suurema kindluse oma projekteerimistaotluse tõenäolise heakskiitmise suhtes.






  ELi veepoliitika eest vastutavate isikute avaldus hüdroenergia arendamise kohta veepoliitika raamdirektiivi alusel, 2010

  ELi veepoliitika eest vastutavad isikud kinnitasid 2010. aastal avalduse „Hüdroenergia arendamine veepoliitika raamdirektiivi alusel“, (40) tehes kokkuvõtte ühise rakendusstrateegia protsessi käigus kokku lepitud peamistest põhimõtetest ja soovitustest. See avaldus põhines peamiselt ühise rakendusstrateegia poliitikadokumendil veepoliitika raamdirektiivi ja hüdromorfoloogiliste survetetegurite kohta, (41) ühise rakendusstrateegia juhenddokumendil nr 20 keskkonnaeesmärkide erandite kohta (42) ning veepoliitika raamdirektiivi ja hüdroenergia teemalise ühise rakendusstrateegia esimese õpikoja järeldustel (43).






  — | Välja tuleks töötada eelkavandamismehhanismid uutele hüdroenergiaprojektide rakendamiseks keelatud piirkondade kindlaksmääramiseks. Nende määramine peaks põhinema eri pädevate asutuste, sidusrühmade ja vabaühenduste dialoogil. |
| --- | --- | --- |

—

Kui otsitakse kõige sobivamaid kohti hüdroenergia tootmiseks, mis võivad olla sobivad nii energia kui ka keskkonna seisukohast. Samal ajal aitab strateegiline terviklik kavandamine teha kindlaks alad, kus on suur olulise mõju avaldumise risk ja kus seetõttu on vähe lootust saada luba veepoliitika raamdirektiivi artikli 4 lõike 7 kohase erandimenetluse või elupaikade direktiivi artikli 6 kohase asjakohase hindamise menetluse alusel. Selliste riskihinnangute või elurikkuse tundlikkuse kaartide koostamine kavandamisprotsessi varases etapis võib aidata vältida või vähendada võimalike alapõhiste konfliktide arvu hilisemas arendusprotsessis, kui rahalised vahendid on eraldatud ja tegevusruumi on vähem. See tagab ühtlasi arendajatele läbipaistvama ja stabiilsema regulatiivse keskkonna, mis annab neile suurema kindluse oma projekteerimistaotluse tõenäolise heakskiitmise suhtes.

Kui otsitakse kõige sobivamaid kohti

ELi veepoliitika eest vastutavate isikute avaldus hüdroenergia arendamise kohta veepoliitika raamdirektiivi alusel, 2010

ELi veepoliitika eest vastutavate isikute avaldus hüdroenergia arendamise kohta veepoliitika raamdirektiivi alusel, 2010

ELi veepoliitika eest vastutavad isikud kinnitasid 2010. aastal avalduse „Hüdroenergia arendamine veepoliitika raamdirektiivi alusel“, (40) tehes kokkuvõtte ühise rakendusstrateegia protsessi käigus kokku lepitud peamistest põhimõtetest ja soovitustest. See avaldus põhines peamiselt ühise rakendusstrateegia poliitikadokumendil veepoliitika raamdirektiivi ja hüdromorfoloogiliste survetetegurite kohta, (41) ühise rakendusstrateegia juhenddokumendil nr 20 keskkonnaeesmärkide erandite kohta (42) ning veepoliitika raamdirektiivi ja hüdroenergia teemalise ühise rakendusstrateegia esimese õpikoja järeldustel (43).

40

41

42

43

—

Välja tuleks töötada eelkavandamismehhanismid uutele hüdroenergiaprojektide rakendamiseks keelatud piirkondade kindlaksmääramiseks. Nende määramine peaks põhinema eri pädevate asutuste, sidusrühmade ja vabaühenduste dialoogil.

| — | Uute asukohtade vajaduse minimeerimiseks tuleks toetada hüdroenergiavõimsuse arendamist olemasoleva taristu ajakohastamise ja uuendamise teel. |
| --- | --- |

—

Uute asukohtade vajaduse minimeerimiseks tuleks toetada hüdroenergiavõimsuse arendamist olemasoleva taristu ajakohastamise ja uuendamise teel.

| — | Hüdroenergia arendamisega peaksid kaasnema vee ökoloogilise olukorra paranemine, selged ökoloogilised standardid uutele rajatistele või ajakohastatud olemasolevatele rajatistele ning paremad käitamistingimused. Näiteks peaksid kõikidel uutel hüdroelektrijaamadel olema kalapääsud ja neis tuleks järgida minimaalset ökoloogilist vooluhulka. |
| --- | --- |

—

Hüdroenergia arendamisega peaksid kaasnema vee ökoloogilise olukorra paranemine, selged ökoloogilised standardid uutele rajatistele või ajakohastatud olemasolevatele rajatistele ning paremad käitamistingimused. Näiteks peaksid kõikidel uutel hüdroelektrijaamadel olema kalapääsud ja neis tuleks järgida minimaalset ökoloogilist vooluhulka.

| — | Vajalik on projekti tasuvusanalüüs, et oleks võimalik otsustada, kas uutest muudatustest saadav kasu kaalub üles keskkonnale ja ühiskonnale seisundi halvenemise vältimisest või veekogu hea seisundi taastamisest tuleneva kasu. See ei tähenda, et sellise otsuse tegemiseks tuleb kõik kahjud ja kasud rahasse ümber arvestada või suisa kindlaks määrata. |
| --- | --- |

—

Vajalik on projekti tasuvusanalüüs, et oleks võimalik otsustada, kas uutest muudatustest saadav kasu kaalub üles keskkonnale ja ühiskonnale seisundi halvenemise vältimisest või veekogu hea seisundi taastamisest tuleneva kasu. See ei tähenda, et sellise otsuse tegemiseks tuleb kõik kahjud ja kasud rahasse ümber arvestada või suisa kindlaks määrata.

| — | Projekti suurus ei ole artikli 4 lõike 7 kohaldamisel asjakohane kriteerium. Asjakohane lähenemisviis on hinnata, kas konkreetne projekt halvendab veekogu seisundit. Seega võivad artikli 4 lõike 7 kohaldamisalasse kuuluda igas suuruses projektid. |
| --- | --- |

—

Projekti suurus ei ole artikli 4 lõike 7 kohaldamisel asjakohane kriteerium. Asjakohane lähenemisviis on hinnata, kas konkreetne projekt halvendab veekogu seisundit. Seega võivad artikli 4 lõike 7 kohaldamisalasse kuuluda igas suuruses projektid.

| — | Kui otsustatakse selle üle, kas olemasolevad hüdroenergiasüsteemid renoveerida või arendada välja uued hüdroenergiarajatised, tuleb, nagu eespool märgitud, arvesse võtta paljusid tegureid, nagu veekogu seisund veepoliitika raamdirektiivi ning elupaikade direktiivi ja linnudirektiivi kohaselt ning hea ökoloogilise seisundi või soodsa kaitsestaatuse saavutamiseks seatud eesmärgid. Jõgede hindamised ja Natura 2000 kaitse-eesmärgid aitavad välja selgitada ka seda, kuivõrd jõgi suudab täiendavaid arendusi vastu võtta, ilma et veekogu seisund halveneks või avaldataks negatiivset mõju ühe või mitme Natura 2000 ala terviklikkusele. |
| --- | --- |

—

Kui otsustatakse selle üle, kas olemasolevad hüdroenergiasüsteemid renoveerida või arendada välja uued hüdroenergiarajatised, tuleb, nagu eespool märgitud, arvesse võtta paljusid tegureid, nagu veekogu seisund veepoliitika raamdirektiivi ning elupaikade direktiivi ja linnudirektiivi kohaselt ning hea ökoloogilise seisundi või soodsa kaitsestaatuse saavutamiseks seatud eesmärgid. Jõgede hindamised ja Natura 2000 kaitse-eesmärgid aitavad välja selgitada ka seda, kuivõrd jõgi suudab täiendavaid arendusi vastu võtta, ilma et veekogu seisund halveneks või avaldataks negatiivset mõju ühe või mitme Natura 2000 ala terviklikkusele.

Kui otsustatakse selle üle, kas olemasolevad hüdroenergiasüsteemid renoveerida või arendada välja uued hüdroenergiarajatised

| — | Kui valitakse kõige sobivamat projektikavandit, milles on võimalikku mõju juba algusest peale arvesse võetud ja lisatud esialgsesse projektikavandisse mitmed leevendusmeetmed, millega kõrvaldatakse või vähemalt vähendatakse projekti lõppmõju veekeskkonnale ja eelkõige Natura 2000 aladele. Tavapärane hüdroenergia- või muu kava või projekti väljatöötamise viis on koostada kõigepealt kava või projekt lähtudes selle eesmärgist ja siis hiljem kaaluda laiemaid keskkonna- ja muid kasutusküsimusi. Sageli on selle tulemuseks aga see, et võimalikke konflikte võetakse arvesse kavandamisprotsessi suhteliselt hilises etapis, kui on vähem tegevusruumi. Praktikas tähendab see ka seda, et projekti või kava väljatöötajad suhtlevad enne projekti nõuetekohaseks hindamiseks esitamist keskkonnasektori ekspertidega vähe.
  Kui projektikavandi väljatöötamisel on juba sedavõrd kaugele jõutud, kujuneb keskkonnamõju hindamine sageli kahjude piiramiseks. See tähendab, et isegi kui kõiki selliseid hindamisi reguleerivaid eeskirju, sealhulgas elupaikade direktiivis sätestatud eeskirju, põhjalikult järgida, ei ole edu tagatud. See tavapärane projekti või kava väljatöötamise viis võib viia avaliku konsulteerimise etapis ka pikkade aruteludeni planeerimisasutuste, muude huvirühmade ja vabaühendustega, mis võib omakorda põhjustada kavandamisprotsessis märkimisväärseid viivitusi ja tuua kaasa lisakulusid.

  Neid probleeme mõistes on üha enam taristuplaneerijaid kasutusele võtmas terviklikku lähenemisviisi projekti kavandamisele ja koostamisele. Tervikliku lähenemisviisi puhul käsitletakse algusest peale nii taristut kui ka ala ökoloogilisi vajadusi ning võetakse neid projekti esialgsel kavandamisel arvesse koos jõe muude kasutusaladega. See soodustab ka interaktiivsemat ja läbipaistvamat kavandamisprotsessi ning julgustab ökolooge ja muid sidusrühmi algusest peale aktiivselt abi ja teavet pakkuma. |
| --- | --- |

—

Kui valitakse kõige sobivamat projektikavandit, milles on võimalikku mõju juba algusest peale arvesse võetud ja lisatud esialgsesse projektikavandisse mitmed leevendusmeetmed, millega kõrvaldatakse või vähemalt vähendatakse projekti lõppmõju veekeskkonnale ja eelkõige Natura 2000 aladele. Tavapärane hüdroenergia- või muu kava või projekti väljatöötamise viis on koostada kõigepealt kava või projekt lähtudes selle eesmärgist ja siis hiljem kaaluda laiemaid keskkonna- ja muid kasutusküsimusi. Sageli on selle tulemuseks aga see, et võimalikke konflikte võetakse arvesse kavandamisprotsessi suhteliselt hilises etapis, kui on vähem tegevusruumi. Praktikas tähendab see ka seda, et projekti või kava väljatöötajad suhtlevad enne projekti nõuetekohaseks hindamiseks esitamist keskkonnasektori ekspertidega vähe.

Kui valitakse kõige sobivamat projektikavandit

Kui projektikavandi väljatöötamisel on juba sedavõrd kaugele jõutud, kujuneb keskkonnamõju hindamine sageli kahjude piiramiseks. See tähendab, et isegi kui kõiki selliseid hindamisi reguleerivaid eeskirju, sealhulgas elupaikade direktiivis sätestatud eeskirju, põhjalikult järgida, ei ole edu tagatud. See tavapärane projekti või kava väljatöötamise viis võib viia avaliku konsulteerimise etapis ka pikkade aruteludeni planeerimisasutuste, muude huvirühmade ja vabaühendustega, mis võib omakorda põhjustada kavandamisprotsessis märkimisväärseid viivitusi ja tuua kaasa lisakulusid.

Neid probleeme mõistes on üha enam taristuplaneerijaid kasutusele võtmas terviklikku lähenemisviisi projekti kavandamisele ja koostamisele. Tervikliku lähenemisviisi puhul käsitletakse algusest peale nii taristut kui ka ala ökoloogilisi vajadusi ning võetakse neid projekti esialgsel kavandamisel arvesse koos jõe muude kasutusaladega. See soodustab ka interaktiivsemat ja läbipaistvamat kavandamisprotsessi ning julgustab ökolooge ja muid sidusrühmi algusest peale aktiivselt abi ja teavet pakkuma.

Neid probleeme mõistes on üha enam taristuplaneerijaid kasutusele võtmas terviklikku lähenemisviisi projekti kavandamisele ja koostamisele. Tervikliku lähenemisviisi puhul käsitletakse algusest peale nii taristut kui ka ala ökoloogilisi vajadusi ning võetakse neid projekti esialgsel kavandamisel arvesse koos jõe muude kasutusaladega. See soodustab ka interaktiivsemat ja läbipaistvamat kavandamisprotsessi ning julgustab ökolooge ja muid sidusrühmi algusest peale aktiivselt abi ja teavet pakkuma.

| Hüdroenergia säästvuse hindamise protokoll

  Rahvusvahelise hüdroenergiaühenduse (International Hydropower Association) juhitud projekti Hydro4LIFE eesmärk on aidata toetada hüdroenergia säästvuse hindamise protokolli rakendamist ELis. Protokollis pakutakse välja metoodika hüdroenergiaprojekti tulemuslikkuse hindamiseks 20 keskkonna-, sotsiaalse, tehnilise ja majandusteema kaupa. See loob ühise keele, mis võimaldab valitsustel, kodanikuühiskonnal, finantseerimisasutustel ja hüdroenergiasektoril säästvuse küsimustest rääkida ja neid hinnata. Protokoll on hüdroenergia säästvuse hindamise foorumi (ülemaailmne paljusid sidusrühmi koondav organ, mis koosneb sotsiaal- ja keskkonnaküsimustega tegelevate vabaühenduste, valitsuste, pankade ja hüdroenergiasektori esindajatest) intensiivse töö tulemus.

  Hindamised hõlmavad projekti kõiki etappe: varast etappi, ettevalmistusi, rakendamist ja elluviimist. Igale projektile antakse iga 20 teema kohta hinnang viiepallisüsteemis (5 tähistab tõendatud parimat tava). Üks teema on seotud elurikkuse ja invasiivsete võõrliikidega. Projekti koostamise etapis pööratakse erilist tähelepanu järgmisele:






  — | ökosüsteemi väärtused; |
| --- | --- |

Hüdroenergia säästvuse hindamise protokoll

Hüdroenergia säästvuse hindamise protokoll

Rahvusvahelise hüdroenergiaühenduse (International Hydropower Association) juhitud projekti Hydro4LIFE eesmärk on aidata toetada hüdroenergia säästvuse hindamise protokolli rakendamist ELis. Protokollis pakutakse välja metoodika hüdroenergiaprojekti tulemuslikkuse hindamiseks 20 keskkonna-, sotsiaalse, tehnilise ja majandusteema kaupa. See loob ühise keele, mis võimaldab valitsustel, kodanikuühiskonnal, finantseerimisasutustel ja hüdroenergiasektoril säästvuse küsimustest rääkida ja neid hinnata. Protokoll on hüdroenergia säästvuse hindamise foorumi (ülemaailmne paljusid sidusrühmi koondav organ, mis koosneb sotsiaal- ja keskkonnaküsimustega tegelevate vabaühenduste, valitsuste, pankade ja hüdroenergiasektori esindajatest) intensiivse töö tulemus.

metoodika

ühise keele

säästvuse küsimustest

hinnata

Hindamised hõlmavad projekti kõiki etappe: varast etappi, ettevalmistusi, rakendamist ja elluviimist. Igale projektile antakse iga 20 teema kohta hinnang viiepallisüsteemis (5 tähistab tõendatud parimat tava). Üks teema on seotud elurikkuse ja invasiivsete võõrliikidega. Projekti koostamise etapis pööratakse erilist tähelepanu järgmisele:

Hindamised hõlmavad projekti kõiki etappe:

Üks teema on seotud elurikkuse ja invasiivsete võõrliikidega.

—

ökosüsteemi väärtused;

| — | elupaigad; |
| --- | --- |

—

elupaigad;

| — | konkreetsed küsimused, nagu ohustatud liigid ja kalapääs valgalal, veehoidlal ja allavoolu jäävatel aladel, ning |
| --- | --- |

—

konkreetsed küsimused, nagu ohustatud liigid ja kalapääs valgalal, veehoidlal ja allavoolu jäävatel aladel, ning

| — | invasiivsete võõrliikide võimalik mõju seoses kavandatud projektiga. |
| --- | --- |

—

invasiivsete võõrliikide võimalik mõju seoses kavandatud projektiga.

http://www.hydrosustainability.org/Protocol/The-Protocol-Documents.aspx

| Säästva hüdroenergia arendamine Doonau jõgikonnas: Doonau jõe kaitse rahvusvahelise komisjoni (ICPDR) väljatöötatud juhtpõhimõtted

  2010. aastal palusid Doonau-äärsete riikide ministrid töötada välja juhtpõhimõtted keskkonnaaspektide integreerimiseks hüdroenergia kasutamisse, et tagada tasakaalustatud ja terviklik areng ning võimalike huvide konfliktidega tegelemine algusest peale. Juhtpõhimõtted koostati energia- ja keskkonnaasutuste, hüdroenergiasektori, vabaühenduste ja teaduskogukonna esindajate ulatuslikul osalusel toimunud protsessi käigus. ICPDR võttis need vastu 2013. aastal ja need sisaldavad järgmisi põhisoovitusi.

  Säästva hüdroenergia arendamise üldpõhimõtted









  1) | Hüdroenergia arendamisel tuleb järgida säästvuse põhimõtteid, arvestades keskkonna-, sotsiaalseid ja majandustegureid võrdselt tasakaalustatud viisil. |
| --- | --- |

Säästva hüdroenergia arendamine Doonau jõgikonnas: Doonau jõe kaitse rahvusvahelise komisjoni (ICPDR) väljatöötatud juhtpõhimõtted

Säästva hüdroenergia arendamine Doonau jõgikonnas: Doonau jõe kaitse rahvusvahelise komisjoni (ICPDR) väljatöötatud juhtpõhimõtted

2010. aastal palusid Doonau-äärsete riikide ministrid töötada välja juhtpõhimõtted keskkonnaaspektide integreerimiseks hüdroenergia kasutamisse, et tagada tasakaalustatud ja terviklik areng ning võimalike huvide konfliktidega tegelemine algusest peale. Juhtpõhimõtted koostati energia- ja keskkonnaasutuste, hüdroenergiasektori, vabaühenduste ja teaduskogukonna esindajate ulatuslikul osalusel toimunud protsessi käigus. ICPDR võttis need vastu 2013. aastal ja need sisaldavad järgmisi põhisoovitusi.

Säästva hüdroenergia arendamise üldpõhimõtted

Säästva hüdroenergia arendamise üldpõhimõtted

1)

Hüdroenergia arendamisel tuleb järgida säästvuse põhimõtteid, arvestades keskkonna-, sotsiaalseid ja majandustegureid võrdselt tasakaalustatud viisil.

| 2) | Taastuvenergia, näiteks hüdroenergia tootmine peaks olema osa energiapoliitika terviklikust käsitlusest (riiklik energiakava, sealhulgas taastuvenergia tegevuskavad). Kasutamata taastuvenergiapotentsiaal, energiasääst ja suurem energiatõhusus on olulised aspektid, mida tuleks selle käsitluse puhul arvestada. |
| --- | --- |

2)

Taastuvenergia, näiteks hüdroenergia tootmine peaks olema osa energiapoliitika terviklikust käsitlusest (riiklik energiakava, sealhulgas taastuvenergia tegevuskavad). Kasutamata taastuvenergiapotentsiaal, energiasääst ja suurem energiatõhusus on olulised aspektid, mida tuleks selle käsitluse puhul arvestada.

| 3) | Säästva hüdroenergia arendamise tagamiseks ja eri avalike huvide tasakaalustamiseks tuleks riiklikud/piirkondlikud hüdroenergiastrateegiad koostada nende jõgikonnapõhiste juhtpõhimõtete alusel. Neis strateegiates tuleks kaaluda hüdroenergiataristu mitmeotstarbelist kasutamist (üleujutustõrje, veevarustus jne) ja keskkonnamõju (sh kumulatiivset). |
| --- | --- |

3)

Säästva hüdroenergia arendamise tagamiseks ja eri avalike huvide tasakaalustamiseks tuleks riiklikud/piirkondlikud hüdroenergiastrateegiad koostada nende jõgikonnapõhiste juhtpõhimõtete alusel. Neis strateegiates tuleks kaaluda hüdroenergiataristu mitmeotstarbelist kasutamist (üleujutustõrje, veevarustus jne) ja keskkonnamõju (sh kumulatiivset).

| 4) | Avalikke huvisid tuleb riigi/piirkonna tasandil kaaluda läbipaistval, struktureeritud ja korrataval viisil, lähtudes kriteeriumidest ja asjakohasest teabest ning kaasates üldsuse otsustusprotsessi varases etapis. |
| --- | --- |

4)

Avalikke huvisid tuleb riigi/piirkonna tasandil kaaluda läbipaistval, struktureeritud ja korrataval viisil, lähtudes kriteeriumidest ja asjakohasest teabest ning kaasates üldsuse otsustusprotsessi varases etapis.

| 5) | Taastuvenergia tootmist kui sellist ei käsitata tavaliselt ülekaalukate üldiste huvidena. Hüdroenergiaprojekt ei ole ainuüksi seepärast automaatselt ülekaalukates üldistes huvides, et selle tulemusel toodetakse taastuvenergiat. Iga juhtumit tuleb hinnata eraldi riiklike õigusaktide kohaselt. |
| --- | --- |

5)

Taastuvenergia tootmist kui sellist ei käsitata tavaliselt ülekaalukate üldiste huvidena. Hüdroenergiaprojekt ei ole ainuüksi seepärast automaatselt ülekaalukates üldistes huvides, et selle tulemusel toodetakse taastuvenergiat. Iga juhtumit tuleb hinnata eraldi riiklike õigusaktide kohaselt.

| 6) | Nende kodanike ja kodanikurühmade, huvitatud isikute ja vabaühenduste kaasamine, kelle huve hüdroenergiaprojekt mõjutab, on väga oluline kavandamisprotsesside optimeerimisel ning uute hüdroenergiaprojektide praktilise rakendamise raames ühise arusaamise kujundamisel ja nõusoleku saavutamisel. |
| --- | --- |

6)

Nende kodanike ja kodanikurühmade, huvitatud isikute ja vabaühenduste kaasamine, kelle huve hüdroenergiaprojekt mõjutab, on väga oluline kavandamisprotsesside optimeerimisel ning uute hüdroenergiaprojektide praktilise rakendamise raames ühise arusaamise kujundamisel ja nõusoleku saavutamisel.

| 7) | Hüdroenergia arendamisel tuleb arvestada kliimamuutuste mõju veeökosüsteemidele ja veeressurssidele (jõeelupaikade vastupanuvõime, vooluhulk ja voolu aastaajalised muutused). |
| --- | --- |

7)

Hüdroenergia arendamisel tuleb arvestada kliimamuutuste mõju veeökosüsteemidele ja veeressurssidele (jõeelupaikade vastupanuvõime, vooluhulk ja voolu aastaajalised muutused).

Olemasolevate hüdroelektrijaamade tehniline uuendamine ja ökoloogiline taastamine

Olemasolevate hüdroelektrijaamade tehniline uuendamine ja ökoloogiline taastamine

| 8) | Edendada tuleks olemasolevate hüdroelektrijaamade tehnilist uuendamist, et suurendada nende energiatootmist. Seda tüüpi täiustused on keskkonnaeesmärkide (nt veepoliitika raamdirektiivi eesmärkide) saavutamiseks kõige keskkonnahoidlikum viis. |
| --- | --- |

8)

Edendada tuleks olemasolevate hüdroelektrijaamade tehnilist uuendamist, et suurendada nende energiatootmist. Seda tüüpi täiustused on keskkonnaeesmärkide (nt veepoliitika raamdirektiivi eesmärkide) saavutamiseks kõige keskkonnahoidlikum viis.

| 9) | Olemasolevate hüdroelektrijaamade tehniline uuendamine peaks olema seotud veeseisundi kaitse ja parandamise ökoloogiliste kriteeriumidega. Riiklikes energiastrateegiates ja -meetmetes tuleks kasutada stiimuleid või ökomärgiseid, et tehnilist uuendamist edendada ja rahaliselt toetada. |
| --- | --- |

9)

Olemasolevate hüdroelektrijaamade tehniline uuendamine peaks olema seotud veeseisundi kaitse ja parandamise ökoloogiliste kriteeriumidega. Riiklikes energiastrateegiates ja -meetmetes tuleks kasutada stiimuleid või ökomärgiseid, et tehnilist uuendamist edendada ja rahaliselt toetada.

| 10) | Olemasolevate hüdroenergiarajatiste tehnilise uuendamise ühendamine ökoloogilise taastamisega on kasulik nii energiatootmise kui ka keskkonnaolude parandamise seisukohast. |
| --- | --- |

10)

Olemasolevate hüdroenergiarajatiste tehnilise uuendamise ühendamine ökoloogilise taastamisega on kasulik nii energiatootmise kui ka keskkonnaolude parandamise seisukohast.

Strateegilise kavandamise rakendamine uute hüdroenergiaarenduste puhul

Strateegilise kavandamise rakendamine uute hüdroenergiaarenduste puhul

| 11) | Uute hüdroelektrijaamade arendamisel soovitatakse kasutada strateegilist kavandamist (mis on seotud taastuvenergia tegevuskava ja veemajanduskavaga). See meetod peaks põhinema kahetasandilisel hindamisel (mis hõlmab soovitatavate kriteeriumide loetelu): riiklikul/piirkondlikul hindamisel, millele järgneb projektipõhine hindamine. See meetod on kooskõlas ennetuspõhimõtte ja ettevaatusprintsiibi ning „saastaja maksab“ põhimõttega. |
| --- | --- |

11)

Uute hüdroelektrijaamade arendamisel soovitatakse kasutada strateegilist kavandamist (mis on seotud taastuvenergia tegevuskava ja veemajanduskavaga). See meetod peaks põhinema kahetasandilisel hindamisel (mis hõlmab soovitatavate kriteeriumide loetelu): riiklikul/piirkondlikul hindamisel, millele järgneb projektipõhine hindamine. See meetod on kooskõlas ennetuspõhimõtte ja ettevaatusprintsiibi ning „saastaja maksab“ põhimõttega.

| 12) | Esimeses etapis tehakse kindlaks jõelõigud, kus hüdroenergia arendamine on riiklike või piirkondlike õigusaktide või kokkulepete kohaselt keelatud (keeluvööndid). Teises etapis hinnatakse kõiki muid lõike, kasutades hindamismaatriksit ja liigitamissüsteemi (joonised 14 ja 15). |
| --- | --- |

12)

Esimeses etapis tehakse kindlaks jõelõigud, kus hüdroenergia arendamine on riiklike või piirkondlike õigusaktide või kokkulepete kohaselt keelatud (keeluvööndid). Teises etapis hinnatakse kõiki muid lõike, kasutades hindamismaatriksit ja liigitamissüsteemi (joonised 14 ja 15).

| 13) | Riiklik/piirkondlik hindamine on vahend, mis aitab ametiasutustel suunata uute hüdroelektrijaamade ehitus neile aladele, kus on oodata minimaalset keskkonnamõju. Seda on võimalik saavutada hüdroenergia tootmise ja ökosüsteeminõuete integreerimisega ning otsuste tegemise toetamisega selgete ja läbipaistvate kriteeriumidega, mis hõlmavad energiamajanduse ning keskkonna- ja maastikuaspekte. Vajaduse korral tuleb arvestada kogu Doonau jõgikonda hõlmavaid või piiriüleseid aspekte. |
| --- | --- |

13)

Riiklik/piirkondlik hindamine on vahend, mis aitab ametiasutustel suunata uute hüdroelektrijaamade ehitus neile aladele, kus on oodata minimaalset keskkonnamõju. Seda on võimalik saavutada hüdroenergia tootmise ja ökosüsteeminõuete integreerimisega ning otsuste tegemise toetamisega selgete ja läbipaistvate kriteeriumidega, mis hõlmavad energiamajanduse ning keskkonna- ja maastikuaspekte. Vajaduse korral tuleb arvestada kogu Doonau jõgikonda hõlmavaid või piiriüleseid aspekte.

| 14) | Riiklik/piirkondlik hindamine toob kasu nii keskkonnale kui ka veesektorile, aga ka hüdroenergiasektorile, sest see suurendab otsustusprotsessi prognoositavust ja näitab ära, millistele uutele projektidele luba tõenäoliselt väljastatakse. |
| --- | --- |

14)

Riiklik/piirkondlik hindamine toob kasu nii keskkonnale kui ka veesektorile, aga ka hüdroenergiasektorile, sest see suurendab otsustusprotsessi prognoositavust ja näitab ära, millistele uutele projektidele luba tõenäoliselt väljastatakse.

| 15) | Samal ajal kui riiklik/piirkondlik hindamine on üldisem, annab projektipõhine hindamine, mille käigus liigitatakse jõelõigud sobivuse järgi võimalikuks kasutamiseks hüdroenergiatootmises, üksikasjalikuma ja põhjalikuma hinnangu konkreetse projekti kasule ja mõjule. See aitab hinnata, kas projekt on konkreetse asukohaga asjakohaselt kohandatud. Projektipõhine hindamine tehakse uuele hüdroelektrijaamale loa taotlemisel ja sõltub seega konkreetsest projektikavandist. |
| --- | --- |

15)

Samal ajal kui riiklik/piirkondlik hindamine on üldisem, annab projektipõhine hindamine, mille käigus liigitatakse jõelõigud sobivuse järgi võimalikuks kasutamiseks hüdroenergiatootmises, üksikasjalikuma ja põhjalikuma hinnangu konkreetse projekti kasule ja mõjule. See aitab hinnata, kas projekt on konkreetse asukohaga asjakohaselt kohandatud. Projektipõhine hindamine tehakse uuele hüdroelektrijaamale loa taotlemisel ja sõltub seega konkreetsest projektikavandist.

| 16) | Praegusi ja uusi poliitikasuundumusi, eelkõige ELi õigusaktide ja ELi Doonau strateegia rakendamist, tuleks asjakohaselt arvesse võtta. |
| --- | --- |

16)

Praegusi ja uusi poliitikasuundumusi, eelkõige ELi õigusaktide ja ELi Doonau strateegia rakendamist, tuleks asjakohaselt arvesse võtta.

| 17) | Hüdroenergia kõige säästvamaks toetamiseks tuleks uute hüdroenergiaprojektide toetuskavades arvestada strateegilise kavandamise tulemusi ja piisavaid leevendusmeetmeid. |
| --- | --- |

17)

Hüdroenergia kõige säästvamaks toetamiseks tuleks uute hüdroenergiaprojektide toetuskavades arvestada strateegilise kavandamise tulemusi ja piisavaid leevendusmeetmeid.

Hüdroenergia negatiivse mõju leevendamine

Hüdroenergia negatiivse mõju leevendamine

| 18) | Leevendusmeetmed tuleb kindlaks määrata selleks, et minimeerida hüdroenergiarajatiste negatiivset mõju veeökosüsteemidele. Kui riiklikes õigusaktides on nii ette nähtud, võidakse olemasolevate hüdroelektrijaamade leevendusmeetmete rakendamisest tulenev hüdroenergiatoodangu vähenemine hüvitada. |
| --- | --- |

18)

Leevendusmeetmed tuleb kindlaks määrata selleks, et minimeerida hüdroenergiarajatiste negatiivset mõju veeökosüsteemidele. Kui riiklikes õigusaktides on nii ette nähtud, võidakse olemasolevate hüdroelektrijaamade leevendusmeetmete rakendamisest tulenev hüdroenergiatoodangu vähenemine hüvitada.

| 19) | Kalade rände ja ökoloogilise vooluhulga tagamine on veekogude ökoloogilise seisundi säilitamise ja parandamise esmatähtsad meetmed. |
| --- | --- |

19)

Kalade rände ja ökoloogilise vooluhulga tagamine on veekogude ökoloogilise seisundi säilitamise ja parandamise esmatähtsad meetmed.

| 20) | Muud leevendusmeetmed, nagu setete haldamise parandamine, tehislike veetasemekõikumiste (vooluhulga reguleerimise) negatiivse mõju minimeerimine, põhjaveetingimuste säilitamine või tüübipõhiste elupaikade ja jõeäärsete alade taastamine, on olulised jõeäärse ökoloogia ja otseselt veeökosüsteemidest sõltuvate märgalade jaoks. Neid meetmeid tuleks seetõttu projekti kavandamisel kaaluda, võttes arvesse kulutõhusust ning elektrivarustuse kindlust. |
| --- | --- |

20)

Muud leevendusmeetmed, nagu setete haldamise parandamine, tehislike veetasemekõikumiste (vooluhulga reguleerimise) negatiivse mõju minimeerimine, põhjaveetingimuste säilitamine või tüübipõhiste elupaikade ja jõeäärsete alade taastamine, on olulised jõeäärse ökoloogia ja otseselt veeökosüsteemidest sõltuvate märgalade jaoks. Neid meetmeid tuleks seetõttu projekti kavandamisel kaaluda, võttes arvesse kulutõhusust ning elektrivarustuse kindlust.

https://www.icpdr.org/main/activities-projects/hydropower

4.2.   Terviklikud riiklikud või piirkondlikud hüdroenergiakavad

Terviklikud riiklikud või piirkondlikud hüdroenergiakavad

Olenevalt riigis kehtivatest seadustest kas riiklikul, piirkondlikul või kohalikult tasandil kehtestatavad ruumilised planeeringud võimaldavad uurida maale esitatavaid eri nõudeid suures geograafilises piirkonnas. See võimaldab koostada tervikliku säästva arengu strateegia, millega püütakse leida koostoimet ja minimeerida võimaluse korral konflikte.

Ruumilised kavad tagavad ka tasakaalustatuma arendusraamistiku, sest võimaldavad suuremaid ühiskondlikke ja keskkonnaalaseid probleeme kavandamisprotsessis varakult arvesse võtta. Selle tulemuseks on kõikidele asjaosalistele prognoositavam ja stabiilsem kavandamisraamistik, mis peaks aitama vähendada hilisemates etappides probleemide ja viivituste riski, näiteks üksikprojektide tasandil. Need julgustavad ka eri majandussektoreid, huvirühmi ja üldsust avaliku konsulteerimise kaudu osalema, tagades nii otsustusprotsessi suurema läbipaistvuse.

Ruumiline ja valdkondlik planeerimine on seega tööstuse jaoks olulised vahendid. Seoses hüdroenergia tootmisega on mitu riiki välja töötanud konkreetsed riiklikud või piirkondlikud hüdroenergiakavad, et otsustada tulevaste arenduste üle nõudlust ja võimalusi silmas pidades. Lisaks peavad kõik liikmesriigid vastavalt taastuvenergia direktiivile koostama riiklikud taastuvenergiakavad, et otsustada, millised taastuvenergiameetmed on konkreetse riigi või piirkonna jaoks kõige sobivamad taastuvate energiaallikate kasutamisega seotud eesmärkide saavutamiseks. Mõlemat liiki kavad ei võimalda üksnes analüüsida eri tüüpi taastuvenergia, sealhulgas hüdroenergia tootmise prognoositavat vajadust, vaid annavad ka võimaluse võtta kavandamisprotsessi varases ja strateegilises etapis arvesse üldisemaid sotsiaal-majanduslikke kaalutlusi (veemajanduskavad või Natura 2000).

| Kavade asjakohane hindamine

  Elupaikade direktiivi artikli 6 kohaselt tuleb teha ka kavade ja programmide (nt riiklikud või piirkondlikud hüdroenergiakavad või taastuvenergia tegevuskavad) asjakohane hindamine. Seda on rõhutanud Euroopa Kohus (44). Ruumilise planeeringu või programmi asjakohane hindamine toimub muidugi strateegilisemal tasandil, kuid menetlus on sisuliselt sama mis projektide puhul. Seega tuleks asjakohasel hindamisel kaaluda kava või programmi eraldiseisvat ning muude kavade või projektidega koos avaldatavat mõju Natura 2000 alade terviklikkusele.
  Hindamine peaks olema proportsionaalne kava geograafilise ulatuse ning võimaliku mõju laadi ja ulatusega. Nõuetekohaseks hindamiseks tuleb ka ettepandud kava kohta piisavalt teavet hankida. Pidev aluseesmärk on vältida prognoositavat negatiivset mõju Natura 2000 alade terviklikkusele või see mõju kõrvaldada või kõrvaldada kõik põhjused tunda muret selle pärast, et selline negatiivne mõju võib tekkida.
  Konkreetse kava asjakohase hindamise peamine kasu seisneb selles, et näiteks tegevuse suunamisega Natura 2000 aladest eemale on võimalik ennetada hilisemaid probleeme, mis võivad Natura 2000 aladel konkreetsete projektide mõju hindamisel ilmneda. Sellega nõutakse ka, et asjaosalised kaaluksid vähem kahjustavaid lahendusi kava eesmärkide saavutamiseks kavandamisprotsessi väga varases etapis, ja julgustatakse neid välja töötama integreeritumat ja terviklikumat hüdroenergia arendamise käsitlust. |
| --- |

Kavade asjakohane hindamine

Kavade asjakohane hindamine

Elupaikade direktiivi artikli 6 kohaselt tuleb teha ka kavade ja programmide (nt riiklikud või piirkondlikud hüdroenergiakavad või taastuvenergia tegevuskavad) asjakohane hindamine. Seda on rõhutanud Euroopa Kohus (44). Ruumilise planeeringu või programmi asjakohane hindamine toimub muidugi strateegilisemal tasandil, kuid menetlus on sisuliselt sama mis projektide puhul. Seega tuleks asjakohasel hindamisel kaaluda kava või programmi eraldiseisvat ning muude kavade või projektidega koos avaldatavat mõju Natura 2000 alade terviklikkusele.

44

Hindamine peaks olema proportsionaalne kava geograafilise ulatuse ning võimaliku mõju laadi ja ulatusega. Nõuetekohaseks hindamiseks tuleb ka ettepandud kava kohta piisavalt teavet hankida. Pidev aluseesmärk on vältida prognoositavat negatiivset mõju Natura 2000 alade terviklikkusele või see mõju kõrvaldada või kõrvaldada kõik põhjused tunda muret selle pärast, et selline negatiivne mõju võib tekkida.

Konkreetse kava asjakohase hindamise peamine kasu seisneb selles, et näiteks tegevuse suunamisega Natura 2000 aladest eemale on võimalik ennetada hilisemaid probleeme, mis võivad Natura 2000 aladel konkreetsete projektide mõju hindamisel ilmneda. Sellega nõutakse ka, et asjaosalised kaaluksid vähem kahjustavaid lahendusi kava eesmärkide saavutamiseks kavandamisprotsessi väga varases etapis, ja julgustatakse neid välja töötama integreeritumat ja terviklikumat hüdroenergia arendamise käsitlust.

4.3.   Eluslooduse tundlikkuse kaardid ja vöönditeks jaotamine

Eluslooduse tundlikkuse kaardid ja vöönditeks jaotamine

Maakasutus- või valdkondlikud kavad hõlmavad tavaliselt suurt geograafilist piirkonda. Selline mastaap koos ruumiliste kavadega võimaldab teha strateegilisi otsuseid hüdroenergiaarenduste võimsuse ja asukoha kohta suurel alal, võttes samal ajal arvesse jõgede mitmefunktsioonilisust ja otsuste võimalikku keskkonnamõju.

Sellega seoses on üks tõhus viis vältida või minimeerida võimalikke konflikte seoses Natura 2000 aladega teha mööda jõge kindlaks kohad, mida peetakse hüdroenergia tootmise jaoks sobivateks või ebasobivateks. Need saab siis lisada eraldi kihina kaardile, kus on näidatud jõega seotud looduskaitsehuvid, et teha kindlaks võimalikud konfliktipiirkonnad, näiteks kaitstud alad, nagu Natura 2000 alad, või ELi kaitstud liikide rändeteed.

Eluslooduse tundlikkuse kaardid on kasulikud selle poolest, et aitavad paigutada hüdroenergiaarendused piirkondadesse, mis asuvad eemal sellistest piirkondadest nagu Natura 2000 alad, kus on suur olulise mõju avaldumise risk ja kus eri keskkonnalubade menetlused, olgu siis veepoliitika raamdirektiivi, elupaikade direktiivi või keskkonnamõju hindamise direktiivi kohased, on tõenäoliselt koormavamad ja toovad kaasa eitava vastuse. Koostada võib ka valitud liigikategooriate (nt Euroopa tähtsusega kalaliikide) või teatavat tüüpi elupaikade või kaitstud alade tundlikkuse kaarte eelnevalt kindlaksmääratud ala kohta. On siiski oluline, et kaardid põhineksid parimatel kättesaadavatel andmetel ja teabel ning et valikukriteeriumid oleksid kõikidele asjaosalistele läbipaistvad ja selged (ning et nende üle toimuks lõpuks avalik konsultatsioon). Kaardid peaksid olema ka piisavalt hea eraldusvõimega, et piirkondi usaldusväärselt iseloomustada.

Eluslooduse tundlikkuse kaartide teine oluline eelis on see, et need aitavad ennetada võimalikke konflikte linnudirektiivi artikliga 5 ja elupaikade direktiivi artiklitega 12 ja 13. Nagu 1. peatükis selgitatud, on nende sätete eesmärk tagada Euroopa tähtsusega liikide kaitse kogu nende looduslikul levilal ELis, olenemata sellest, kas need asuvad Natura 2000 alal või mitte. Hüdroenergeetika arendajad või planeerijad peavad seetõttu tagama, et nad tegutsevad vastavalt neile rangetele liigikaitse-eeskirjadele.

Eluslooduse tundlikkuse kaartide teine oluline eelis on see, et need aitavad ennetada võimalikke konflikte linnudirektiivi artikliga 5 ja elupaikade direktiivi artiklitega 12 ja 13.

Hüdroenergeetika arendajad või planeerijad peavad seetõttu tagama, et nad tegutsevad vastavalt neile rangetele liigikaitse-eeskirjadele.

Liikide praegusel levikul põhinevad tundlikkuse kaardid võivad siiski olla eksitavad, sest praegune levik ise võib olla olemasoleva mõju tagajärg, millega tuleb tegeleda. Selliste kaartide kasutamisel tuleb arvestada liikide leviku taastamise kavasid. Kui hüdroenergiakaardid ja eluslooduse tundlikkuse kaardid on koostatud, saab need ühendada ja paigutada eri jõelõigud ühte või mitmesse järgmisesse laia kategooriasse.

—   
  Soodsad piirkonnad
  – piirkonnad, kus on suur hüdroenergeetiline potentsiaal (ka olemasolevate rajatiste uuendamise kujul) ja väike looduskaitsehuvidega konflikti tekkimise risk (nt vähest ökoloogilist huvi pakkuval oluliselt muudetud veekogul või piirkonnas, kus ei ole Natura 2000 alasid või ELi kaitstud rändliike).

Soodsad piirkonnad

—   
  Vähem soodsad piirkonnad
  – kus on teatav risk konflikti tekkimiseks seoses ühe või mitme Natura 2000 alaga või ELi kaitstud liikidega jõe ääres.

Vähem soodsad piirkonnad

—   
  Ebasoodsad piirkonnad
  – kus on suur risk konflikti tekkimiseks seoses ühe või mitme Natura 2000 alaga või ELi kaitstud liikidega jõe ääres. Neid piirkondi tasub vältida, sest kõiki elupaikade direktiivi artikli 6 kohase hindamismenetluse ja veepoliitika raamdirektiivi artikli 4 lõike 7 kohase erandimenetluse tingimusi on väga raske või lausa võimatu täita.

Ebasoodsad piirkonnad

Tundlikkuse kaardid annavad võimalikest suure riskiga piirkondadest (kus uusi arendusi tasub üldse vältida), keskmise riskiga piirkondadest (kus võivad olla võimalikud leevendusmeetmed) ja väikese riskiga piirkondadest (kus mõju on eeldatavalt piiratud või väike) ainult üldise ülevaate. Seega ei asenda need keskkonnamõju hindamist või asjakohast hindamist projekti tasandil. Need võivad hüdroenergiaarendusprojekti puhul sellegipoolest vajalikud olla.

Keskkonnamõju hindamise või asjakohase hindamise raames konkreetse ala tasandil korraldatud ulatuslikud liikide uuringud aitavad iga ala puhul täpsemalt kindlaks määrata, millised konkreetsed loodusväärtused ja mõju avaldumise riskid on tõenäolised. Sellega seoses võivad strateegilise tasandi kaardid juba aidata kindlaks määrata hindamistaset, mis oleks vajalik üksikasjalikumate ja rangemate alusuuringute tegemiseks konkreetse projekti puhul.

| NATURA 2000 VAATUR: kasulik vahend arendajatele

  http://natura2000.eea.europa.eu/
  Natura 2000 vaatur on veebipõhine geoinfosüsteem, mis võimaldab arendajatel üles leida kõik ELi võrgustikus asuvad Natura 2000 alad ja neid uurida. Alasid saab uurida väga suures mõõtkavas (1:500), kus on väga suure eraldusvõime juures näha ala piirid ja selle peamised maastikuelemendid. Iga ala kohta saab alla laadida standardandmed, mis käsitlevad liike ja elupaigatüüpe, mille kaitseks see ala on määratud, ning nende populatsioonide hinnangulist suurust või pindala ja ala kaitseseisundit ning selle ala olulisust liigi või elupaigatüübi jaoks. Kättesaadavad on ka muud otsingu- ja kuvamisfunktsioonid, et ühendada Natura 2000 alade kaartidega eri allikatest pärit andmed. |
| --- |

NATURA 2000 VAATUR: kasulik vahend arendajatele

NATURA 2000 VAATUR: kasulik vahend arendajatele

http://natura2000.eea.europa.eu/

Natura 2000 vaatur on veebipõhine geoinfosüsteem, mis võimaldab arendajatel üles leida kõik ELi võrgustikus asuvad Natura 2000 alad ja neid uurida. Alasid saab uurida väga suures mõõtkavas (1:500), kus on väga suure eraldusvõime juures näha ala piirid ja selle peamised maastikuelemendid. Iga ala kohta saab alla laadida standardandmed, mis käsitlevad liike ja elupaigatüüpe, mille kaitseks see ala on määratud, ning nende populatsioonide hinnangulist suurust või pindala ja ala kaitseseisundit ning selle ala olulisust liigi või elupaigatüübi jaoks. Kättesaadavad on ka muud otsingu- ja kuvamisfunktsioonid, et ühendada Natura 2000 alade kaartidega eri allikatest pärit andmed.

| ICPDR soovitused riikliku/piirkondliku hindamise ja kriteeriumide kohta

  ICPDR juhtpõhimõtete kohaselt on soovitatav kasutada kaheetapilist protsessi hüdroenergia tootmise strateegiliseks tsoneeritud kavandamiseks riigi või piirkonna tasandil. Esimeses etapis tuleks kindlaks teha jõelõigud, kus hüdroenergia arendamine on asjakohaste rahvusvaheliste, riiklike või piirkondlike õigusaktide/kokkulepete kohaselt keelatud (keeluvööndid). Teises etapis tuleks kõiki muid lõike hinnata kokkulepitud kriteeriumidel põhinevat eelnevalt kindlaksmääratud liigitussüsteemi kasutades. On oluline, et riiklikul/piirkondlikul tasandil tehtav hindamine oleks tehniliselt teostatav ja põhineks kõikidel andmetel, mida on võimalik sel tasandil hankida. Tulemuseks saadav maatriks on otsuste tegemist toetav vahend energia- ja keskkonnaeesmärkide tasakaalustatud saavutamiseks. Selle kaalumisprotsessi peaks korraldama iga Doonau-äärse riigi riikliku/piirkondliku tasandi pädev asutus üldsuse osalemise protsessi osana. Tulemusi tuleks kasutada ka veemajanduskavades ja taastuvenergia tegevuskavades. |
| --- |

ICPDR soovitused riikliku/piirkondliku hindamise ja kriteeriumide kohta

ICPDR soovitused riikliku/piirkondliku hindamise ja kriteeriumide kohta

ICPDR juhtpõhimõtete kohaselt on soovitatav kasutada kaheetapilist protsessi hüdroenergia tootmise strateegiliseks tsoneeritud kavandamiseks riigi või piirkonna tasandil. Esimeses etapis tuleks kindlaks teha jõelõigud, kus hüdroenergia arendamine on asjakohaste rahvusvaheliste, riiklike või piirkondlike õigusaktide/kokkulepete kohaselt keelatud (keeluvööndid). Teises etapis tuleks kõiki muid lõike hinnata kokkulepitud kriteeriumidel põhinevat eelnevalt kindlaksmääratud liigitussüsteemi kasutades. On oluline, et riiklikul/piirkondlikul tasandil tehtav hindamine oleks tehniliselt teostatav ja põhineks kõikidel andmetel, mida on võimalik sel tasandil hankida. Tulemuseks saadav maatriks on otsuste tegemist toetav vahend energia- ja keskkonnaeesmärkide tasakaalustatud saavutamiseks. Selle kaalumisprotsessi peaks korraldama iga Doonau-äärse riigi riikliku/piirkondliku tasandi pädev asutus üldsuse osalemise protsessi osana. Tulemusi tuleks kasutada ka veemajanduskavades ja taastuvenergia tegevuskavades.

| Austria jõgede ökoloogilise üldkava kaardistamisvahend – WWF

  WWF Austria jaoks on oluline, et tulevased hüdroenergiaarendused järgiksid strateegilist lähenemisviisi, et allesjäänud olulisi, tundlikke ja puutumatuid jõelõike saaks kaitsta. WWF on selle toetamiseks koostanud ökoloogilise üldkava, et pakkuda Austria veekogude kaitsevajaduse hindamiseks tehniliselt usaldusväärset otsustusalust (WWF Ökomasterplan, 2009).
  Uuring avaldati 2009. aastal ja selles hinnati esimest korda Austria 53 suurima jõe (mille valgala oli üle 500 ruutkilomeetri) ökoloogilist tähtsust. Selles tutvustati ka ELi veepoliitika raamdirektiivi rakendamise eest vastutava ministeeriumi poolt praeguse olukorra analüüsis esitatud ametlikke andmeid ja esitati kaitsega seotud teavet, näiteks Natura 2000 alade ja muude kaitsealade kohta. Iga jõelõik liigitati ja tähtsusjärjestati vastavalt eri valikukriteeriumidele (nt ökoloogiline seisund, olukord kaitsealadel, hüdromorfoloogia, katkematu vabavoolu sängi pikkus).
  Seega järjestati jõelõigud järgmiste tundlikkusklasside alusel.






  — | Tundlikkusklass 1: ökoloogilise seisundi põhjal väga suure kaitseväärtusega |
| --- | --- |

Austria jõgede ökoloogilise üldkava kaardistamisvahend – WWF

Austria jõgede ökoloogilise üldkava kaardistamisvahend – WWF

WWF Austria jaoks on oluline, et tulevased hüdroenergiaarendused järgiksid strateegilist lähenemisviisi, et allesjäänud olulisi, tundlikke ja puutumatuid jõelõike saaks kaitsta. WWF on selle toetamiseks koostanud ökoloogilise üldkava, et pakkuda Austria veekogude kaitsevajaduse hindamiseks tehniliselt usaldusväärset otsustusalust (WWF Ökomasterplan, 2009).

Uuring avaldati 2009. aastal ja selles hinnati esimest korda Austria 53 suurima jõe (mille valgala oli üle 500 ruutkilomeetri) ökoloogilist tähtsust. Selles tutvustati ka ELi veepoliitika raamdirektiivi rakendamise eest vastutava ministeeriumi poolt praeguse olukorra analüüsis esitatud ametlikke andmeid ja esitati kaitsega seotud teavet, näiteks Natura 2000 alade ja muude kaitsealade kohta. Iga jõelõik liigitati ja tähtsusjärjestati vastavalt eri valikukriteeriumidele (nt ökoloogiline seisund, olukord kaitsealadel, hüdromorfoloogia, katkematu vabavoolu sängi pikkus).

Seega järjestati jõelõigud järgmiste tundlikkusklasside alusel.

—

Tundlikkusklass 1: ökoloogilise seisundi põhjal väga suure kaitseväärtusega

| — | Tundlikkusklass 2: kaitseala(de) olukorra tõttu väga suure kaitseväärtusega |
| --- | --- |

—

Tundlikkusklass 2: kaitseala(de) olukorra tõttu väga suure kaitseväärtusega

| — | Tundlikkusklass 3: morfoloogia põhja suure kaitseväärtusega |
| --- | --- |

—

Tundlikkusklass 3: morfoloogia põhja suure kaitseväärtusega

| — | Tundlikkusklass 4: katkematu vabavoolu sängi pikkuse tõttu suure kaitseväärtusega |
| --- | --- |

—

Tundlikkusklass 4: katkematu vabavoolu sängi pikkuse tõttu suure kaitseväärtusega

| — | Tundlikkusklass 5: võib väärida kaitset, kuna ohutu keskkonnaseisundi hindamiseks ei ole alusandmeid |
| --- | --- |

—

Tundlikkusklass 5: võib väärida kaitset, kuna ohutu keskkonnaseisundi hindamiseks ei ole alusandmeid

| — | Tundlikkusklass 6: võib väärida kaitset |
| --- | --- |

—

Tundlikkusklass 6: võib väärida kaitset

| — | Tundlikkusklass 7: vähese kaitseväärtusega |
| --- | --- |

—

Tundlikkusklass 7: vähese kaitseväärtusega

| — | Tundlikkusklass 8: olemasolev energia säästlik kasutus |
| --- | --- |

—

Tundlikkusklass 8: olemasolev energia säästlik kasutus

| — | Andmed on puudulikud (ökoloogiline seisund, hüdromorfoloogia) |
| --- | --- |

—

Andmed on puudulikud (ökoloogiline seisund, hüdromorfoloogia)

Image

http://www.oekomasterplan.at/home.html

| Planeerimisvahendid hüdroenergia arendamise tasakaalustamiseks ja veekeskkondade taastamiseks Prantsusmaal

  2008. aastal korraldas Prantsusmaa ökoloogia-, säästva arengu ja energeetikaministeerium ümarlauaarutelu selle üle, kuidas säästvat hüdroenergiat edasi arendada ja samal ajal Prantsusmaa veekeskkonda taastada. Saavutada tuli kaks eesmärki: aastase toodangu suurendamine 3 Twh võrra 2020. aastaks ja 66 % pinnaveekogude hea seisundi saavutamine 2015. aastaks.
  Pärast ulatuslikke arutelusid kohalike omavalitsuste, hüdroenergiatootjate, kutselise mageveekalastuse riikliku komitee ja mitme vabaühendusega sõlmis ministeerium kokkuleppe, mis hõlmas nelja põhieesmärki:






  — | toetada hüdroenergeetikat pidevate jagatud uuringutega keskkonnaküsimuste integreerimise, seire ja kontrolli kohta; |
| --- | --- |

Planeerimisvahendid hüdroenergia arendamise tasakaalustamiseks ja veekeskkondade taastamiseks Prantsusmaal

Planeerimisvahendid hüdroenergia arendamise tasakaalustamiseks ja veekeskkondade taastamiseks Prantsusmaal

2008. aastal korraldas Prantsusmaa ökoloogia-, säästva arengu ja energeetikaministeerium ümarlauaarutelu selle üle, kuidas säästvat hüdroenergiat edasi arendada ja samal ajal Prantsusmaa veekeskkonda taastada. Saavutada tuli kaks eesmärki: aastase toodangu suurendamine 3 Twh võrra 2020. aastaks ja 66 % pinnaveekogude hea seisundi saavutamine 2015. aastaks.

Pärast ulatuslikke arutelusid kohalike omavalitsuste, hüdroenergiatootjate, kutselise mageveekalastuse riikliku komitee ja mitme vabaühendusega sõlmis ministeerium kokkuleppe, mis hõlmas nelja põhieesmärki:

—

toetada hüdroenergeetikat pidevate jagatud uuringutega keskkonnaküsimuste integreerimise, seire ja kontrolli kohta;

| — | ajakohastada ja optimeerida olemasolevaid jaamu, töötades 2014. aasta jaanuariks minimaalse vooluhulga suurendamist ja kohustuslike kalapääsude rajamist käsitlevate eeskirjade tõhusa rakendamise nimel. Lisaks peaks kontsessioonide pikendamisega kaasnema meetmed nii jaama energiatõhususe kui ka keskkonnatoime parandamiseks; |
| --- | --- |

—

ajakohastada ja optimeerida olemasolevaid jaamu, töötades 2014. aasta jaanuariks minimaalse vooluhulga suurendamist ja kohustuslike kalapääsude rajamist käsitlevate eeskirjade tõhusa rakendamise nimel. Lisaks peaks kontsessioonide pikendamisega kaasnema meetmed nii jaama energiatõhususe kui ka keskkonnatoime parandamiseks;

| — | riiklikus programmis tuvastatud ökoloogilise järjepidevuse kõige problemaatilisemate tõkete kõrvaldamine ja kõnealuste taastamiskavade rakendamine veevarustusasutuste vahendite abil; |
| --- | --- |

—

riiklikus programmis tuvastatud ökoloogilise järjepidevuse kõige problemaatilisemate tõkete kõrvaldamine ja kõnealuste taastamiskavade rakendamine veevarustusasutuste vahendite abil;

| — | hea keskkonnakvaliteediga ja keskkonnale minimaalset mõju avaldava hüdroenergia arendamise kava väljatöötamine. Uusi jaamu tuleb eelistatavalt püüda ehitada piirkondadesse, kus on kaalul vähe keskkonnahuvisid, ja vältida tuleb elurikkaid piirkondi (nt keelujõed ja järjepidevust tagavad jõed). |
| --- | --- |

—

hea keskkonnakvaliteediga ja keskkonnale minimaalset mõju avaldava hüdroenergia arendamise kava väljatöötamine. Uusi jaamu tuleb eelistatavalt püüda ehitada piirkondadesse, kus on kaalul vähe keskkonnahuvisid, ja vältida tuleb elurikkaid piirkondi (nt keelujõed ja järjepidevust tagavad jõed).

Valitsus võttis 2012.–2015. aastal seetõttu vastu kaks kaitstud jõgede loetelu, et tagada veepoliitika raamdirektiivi täitmine. Esimene loetelu sisaldab keelujõgesid või kaitstud jõgesid, kus ühegi uue tõkke ehitamist ei saa lubada ja olemasolevad paisud peavad tagama ökoloogilise jätkusuutlikkuse loa uuendamise ajal. Teine loetelu sisaldab jõgesid, mille puhul on esmatähtis jätkusuutlikkuse taastamine olemasolevatel paisudel. Neil jõgedel tuleb olemasolevaid paise viie aasta jooksul kohandada, et tagada kalade ränne nii üles- kui ka allavoolu ning setete piisav edasikandumine.

Esimesse loetelusse kuuluvad heas seisundis jõed (nt Natura 2000 aladel), diadroomsete rändkalade jõed (samuti sageli Natura 2000 aladel) ja bioloogilised reservuaarid. Need moodustavad kokku umbes 25–30 % Prantsusmaa vooluveekogudest. Teine loetelu sisaldab muid diadroomsete rändkalade jõgesid, hüdromorfoloogilise surve tõttu keskkonnaeesmärkide saavutamata jätmise riskiga jõgesid ja veemajanduskavades kindlaks määratud ebatõhusalt toimivad bioloogilisi reservuaare. Need moodustavad kokku umbes 10 % vooluveekogudest.

Uute hüdroenergiaarenduste jaoks võimalike piirkondade kindlakstegemisel piirkondlike taastuvenergiakavade alusel lähtutakse peamiselt hüdroenergiaandmetest ja kooskõlast esimese ja teise loeteluga, milles on nimetatud sobivad, vähem sobivad ja ebasobivad piirkonnad.

Allikas: https://circabc.europa.eu/sd/a/85a4834a-5733-4474-9686-d6d94d722b95/Presentation-Planning%20instruments%20for%20hydropower%20and%20preserved%20rivers%20in%20France.pdf

Allikas:

4.4.   Varane konsulteerimine

Varane konsulteerimine

Varane konsulteerimine keskkonna valdkonna sidusrühmade ja õigupoolest kõikide sidusrühmadega on oluline sobilike ja säästvate lahenduste leidmiseks. Sama oluline on jõuda kaalul olevates küsimustes üksmeelele ja julgustada koostööd lahenduste otsimisel, eelkõige juhul kui projekti ökoloogilist mõju ei saa tavapäraste lähenemisviisidega leevendada.

Sageli on konfliktid tekkinud seetõttu, et keskkonna valdkonna sidusrühmi ei ole kaasatud planeerimisse piisavalt varakult, ning see võib kaasa tuua pikki ja kulukaid viivitusi. Ideaalis peaksid sidusrühmad ja laiem üldsus osalema kõikides projekti või kava väljatöötamise etappides. Osalemine on eriti oluline projekti või kava kindlaksmääramise etapis ning probleemsete piirkondade jaoks realistlike alternatiivsete lahenduste väljatöötamise interaktiivse ja korduva protsessi käigus.

Euroopa õigusaktid ja menetlused ei ole avaliku konsulteerimise ja üldsuse osalemise nõudega seoses kuigi konkreetsed ning ametlikud sammud avalikuks konsulteerimiseks on tavaliselt ette nähtud alles pärast keskkonnamõju uuringute lõpetamist ja projektikavade heakskiitmiseks esitamist. See ei tohiks arendajaid siiski takistada korraldamast avalikku konsulteerimist võimalikult vara.

Hästi korraldatud osalemisstrateegia eesmärgid peaksid olema:

| — | tagada taristukava või -projekti läbipaistev koostamine ja otsustusprotsess ning avatus kogu asjakohase teabe ja andmete suhtes; |
| --- | --- |

—

tagada taristukava või -projekti läbipaistev koostamine ja otsustusprotsess ning avatus kogu asjakohase teabe ja andmete suhtes;

| — | suurendada teadlikkust kava või projekti üldistest eesmärkidest ja sellega seotud küsimustest; |
| --- | --- |

—

suurendada teadlikkust kava või projekti üldistest eesmärkidest ja sellega seotud küsimustest;

| — | saavutada kavandamisprotsessile ning projekti või kava rakendamisele üldsuse toetus; |
| --- | --- |

—

saavutada kavandamisprotsessile ning projekti või kava rakendamisele üldsuse toetus;

| — | kaasata peamised sidusrühmad kavandamisetappi, et saavutada vastastikuse usalduse ja lugupidamise õhkkond ning hõlbustada seeläbi üldsuse omaksvõttu ja kava või projekti edukat rakendamist. |
| --- | --- |

—

kaasata peamised sidusrühmad kavandamisetappi, et saavutada vastastikuse usalduse ja lugupidamise õhkkond ning hõlbustada seeläbi üldsuse omaksvõttu ja kava või projekti edukat rakendamist.

Praktikas on eduka sidusrühmadega konsulteerimise ja osalusprotsessi tagamiseks eriti oluline alljärgnev.

| — | Üldsuse osalemise ajastamine. Sidusrühmade kaasamine peaks algama kava või projekti kõige varasemates etappides, et planeeringu, asukoha ja rahastamise alternatiivide kaalumisel saaks kasutada keskkonnateavet. Sidusrühmadega konsulteerimine peaks jätkuma kogu keskkonnamõju hindamise protsessi ning kava või projekti rakendamise jooksul. |
| --- | --- |

—

Üldsuse osalemise ajastamine. Sidusrühmade kaasamine peaks algama kava või projekti kõige varasemates etappides, et planeeringu, asukoha ja rahastamise alternatiivide kaalumisel saaks kasutada keskkonnateavet. Sidusrühmadega konsulteerimine peaks jätkuma kogu keskkonnamõju hindamise protsessi ning kava või projekti rakendamise jooksul.

Üldsuse osalemise ajastamine.

| — | Asjakohaste huvirühmade kindlakstegemine. Asjakohaste huvirühmade või sidusrühmade kindlakstegemine on üldsuse edukaks kaasamiseks väga tähtis olenemata sellest, kas tegemist on poliitika, kava, programmi (nt valdkondlik või piirkondlik) või projektiga. Selle ühiskonna sotsiaalse koosseisu analüüsimine, kus kava või projekti kavandatakse, aitab samuti tagada, et kõik asjakohased ühiskonnaelus osalejad või sidusrühmad tehakse kindlaks ja kaasatakse konsulteerimisse. |
| --- | --- |

—

Asjakohaste huvirühmade kindlakstegemine. Asjakohaste huvirühmade või sidusrühmade kindlakstegemine on üldsuse edukaks kaasamiseks väga tähtis olenemata sellest, kas tegemist on poliitika, kava, programmi (nt valdkondlik või piirkondlik) või projektiga. Selle ühiskonna sotsiaalse koosseisu analüüsimine, kus kava või projekti kavandatakse, aitab samuti tagada, et kõik asjakohased ühiskonnaelus osalejad või sidusrühmad tehakse kindlaks ja kaasatakse konsulteerimisse.

Asjakohaste huvirühmade kindlakstegemine.

| — | Õige teabevahetus- ja konsulteerimisvormi valimine. Üldsuse osalemine võib ulatuda lihtsast teabe levitamisest konsulteerimise ja täieliku osalemiseni otsuste tegemisel.






  — | Teavitamine: ühesuunaline teabevoog teabe esitajalt üldsusele. |
| --- | --- | --- |

—

Õige teabevahetus- ja konsulteerimisvormi valimine. Üldsuse osalemine võib ulatuda lihtsast teabe levitamisest konsulteerimise ja täieliku osalemiseni otsuste tegemisel.

Õige teabevahetus- ja konsulteerimisvormi valimine.

—

Teavitamine: ühesuunaline teabevoog teabe esitajalt üldsusele.

Teavitamine:

| — | Konsulteerimine: kahesuunaline teabevoog teabe esitaja ja üldsuse vahel, mis annab üldsusele võimaluse oma arvamust avaldada ja teabe esitajale võimaluse vastata. |
| --- | --- |

—

Konsulteerimine: kahesuunaline teabevoog teabe esitaja ja üldsuse vahel, mis annab üldsusele võimaluse oma arvamust avaldada ja teabe esitajale võimaluse vastata.

Konsulteerimine

| — | Osalemine: kahesuunaline teabe- ja ideede voog, mille korral teabe esitaja ja üldsus osalevad ühises analüüsimises ja tegevuskava koostamises ning üldsus osaleb / sidusrühmad osalevad vabatahtlikult projektikavandi ja juhtimisega seotud otsuste tegemisel põhipunktide suhtes üksmeele otsimise teel. Konkreetse kava või projekti puhul nõutav üldsuse kaasamise tase erineb olenevalt sotsiaalsest ja poliitilisest kontekstist. Iga peamise sidusrühmade grupi kohta saab koostada osalusmaatriksi, mis aitab kindlaks määrata asjakohase osalusmäära. Maatriksit saab kasutada ka süstemaatilise vahendina sidusrühmade rollide ja ülesannete kindlaksmääramiseks ning rühmadevaheliste võimalike erimeelsuste kindlakstegemiseks. |
| --- | --- |

—

Osalemine: kahesuunaline teabe- ja ideede voog, mille korral teabe esitaja ja üldsus osalevad ühises analüüsimises ja tegevuskava koostamises ning üldsus osaleb / sidusrühmad osalevad vabatahtlikult projektikavandi ja juhtimisega seotud otsuste tegemisel põhipunktide suhtes üksmeele otsimise teel. Konkreetse kava või projekti puhul nõutav üldsuse kaasamise tase erineb olenevalt sotsiaalsest ja poliitilisest kontekstist. Iga peamise sidusrühmade grupi kohta saab koostada osalusmaatriksi, mis aitab kindlaks määrata asjakohase osalusmäära. Maatriksit saab kasutada ka süstemaatilise vahendina sidusrühmade rollide ja ülesannete kindlaksmääramiseks ning rühmadevaheliste võimalike erimeelsuste kindlakstegemiseks.

Osalemine:

| — | Vastutus ja pühendumine: varane konsulteerimine potentsiaalselt mõjutatud rühmadega võib parandada otsusetegijatele esitatavat keskkonnateavet (nt aidata kindlaks teha keskkonnamõju või töötada välja sobivaid leevendusmeetmeid) ning aidata minimeerida võimalikke konflikte ja viivitusi. Tõelised jõupingutused üldsusele teabe andmiseks ja ettepanekutele või murekohtadele vastamiseks aitavad vältida ka arusaamatusi ning saavutada projektidele laialdasema heakskiidu ja tekitada suurema kohaliku vastutuse tunde. |
| --- | --- |

—

Vastutus ja pühendumine: varane konsulteerimine potentsiaalselt mõjutatud rühmadega võib parandada otsusetegijatele esitatavat keskkonnateavet (nt aidata kindlaks teha keskkonnamõju või töötada välja sobivaid leevendusmeetmeid) ning aidata minimeerida võimalikke konflikte ja viivitusi. Tõelised jõupingutused üldsusele teabe andmiseks ja ettepanekutele või murekohtadele vastamiseks aitavad vältida ka arusaamatusi ning saavutada projektidele laialdasema heakskiidu ja tekitada suurema kohaliku vastutuse tunde.

Vastutus ja pühendumine

Avalik konsulteerimine ja üldsuse kaasamine võivad kahtlemata olla aega- ja vaevanõudvad, kuid nende positiivne ärakasutamine võib vähendada vastuseisu ja suurendada pikaajalise edu potentsiaali.

| Strateegiline kavandamine ja valgala tasandi koostöö Inglismaal

  Valgalal põhinev käsitlus hõlmab jõe valgala ulatuses tehtavat koostööd selle nimel, et veekeskkondi valdkondadevaheliselt parandada. Iga veepoliitika raamdirektiivi kohase Inglismaa valgala (sh üle Walesi piiri ulatuvate valgalade) kohta, mida on üle 100, on sõlmitud kogukondlikud partnerlussuhted, millega koondatakse kohalikud teadmised ja kogemused.
  Kogu riigis osaleb valgalapõhiste käsitluste rakendamises üle 1 500 organisatsiooni, sealhulgas vabaühendused, vee-ettevõtjad, kohalikud omavalitsused, valitsusasutused, maaomanikud, kalastusklubid, põllumajandustootjate esindusorganisatsioonid, akadeemilised ringkonnad ja kohalikud ettevõtjad.
  Valgalapõhise käsitluse partnerid juhivad kohapeal selle kulutõhusat rakendamist, mis toob mitmesugust kasu, nagu veekvaliteedi paranemine, suurem elurikkus, üleujutusriski vähenemine, vastupanuvõime kliimamuutustele ja kogukonna suurem seotus kohaliku jõega. Partnerlussuhete sõlmimine aitab saada lisaraha ja mõne abil neist on suudetud seni koguda esialgsest investeeringust kuni kaheksa korda suurem summa.
  Mitu teadusprojekti on nüüdseks tõendanud, et mitmesuguste valgala ja selle ümbruse sidusrühmade ja tehniliste spetsialistide vahel sõlmitud volitatud valgalapartnerlusega võidakse võtta vastutus kavandamise, rahastamise ning asjaomase jõe ja selle valgala hea ökoloogilise tervise tagamise koordineerimise eest.
  Need on näidanud ka seda, et terviklik sidusrühmade juhitav valgala hindamine võib aidata probleemidest igakülgselt aru saada ning töötada seejärel välja strateegilise, sihipärase, tasakaalustatud ja seega kulutõhusa valgala majandamise meetmete kava.
  http://www.catchmentbasedapproach.org/ |
| --- |

Strateegiline kavandamine ja valgala tasandi koostöö Inglismaal

Strateegiline kavandamine ja valgala tasandi koostöö Inglismaal

Valgalal põhinev käsitlus hõlmab jõe valgala ulatuses tehtavat koostööd selle nimel, et veekeskkondi valdkondadevaheliselt parandada. Iga veepoliitika raamdirektiivi kohase Inglismaa valgala (sh üle Walesi piiri ulatuvate valgalade) kohta, mida on üle 100, on sõlmitud kogukondlikud partnerlussuhted, millega koondatakse kohalikud teadmised ja kogemused.

Kogu riigis osaleb valgalapõhiste käsitluste rakendamises üle 1 500 organisatsiooni, sealhulgas vabaühendused, vee-ettevõtjad, kohalikud omavalitsused, valitsusasutused, maaomanikud, kalastusklubid, põllumajandustootjate esindusorganisatsioonid, akadeemilised ringkonnad ja kohalikud ettevõtjad.

Valgalapõhise käsitluse partnerid juhivad kohapeal selle kulutõhusat rakendamist, mis toob mitmesugust kasu, nagu veekvaliteedi paranemine, suurem elurikkus, üleujutusriski vähenemine, vastupanuvõime kliimamuutustele ja kogukonna suurem seotus kohaliku jõega. Partnerlussuhete sõlmimine aitab saada lisaraha ja mõne abil neist on suudetud seni koguda esialgsest investeeringust kuni kaheksa korda suurem summa.

Mitu teadusprojekti on nüüdseks tõendanud, et mitmesuguste valgala ja selle ümbruse sidusrühmade ja tehniliste spetsialistide vahel sõlmitud volitatud valgalapartnerlusega võidakse võtta vastutus kavandamise, rahastamise ning asjaomase jõe ja selle valgala hea ökoloogilise tervise tagamise koordineerimise eest.

Need on näidanud ka seda, et terviklik sidusrühmade juhitav valgala hindamine võib aidata probleemidest igakülgselt aru saada ning töötada seejärel välja strateegilise, sihipärase, tasakaalustatud ja seega kulutõhusa valgala majandamise meetmete kava.

http://www.catchmentbasedapproach.org/

| CABA TEADMUSBAAS

  Valgalapõhise käsitluse veebisaidi eesmärk on tutvustada valgalapartnerluste suurepärast tööd riigis. Parimate tavade jagamise eesmärk on vältida jõupingutuste dubleerimist ja tagada, et valgalapõhise käsitluse kasutajad saaksid kasu kõikidest kogemustest, mida valgalade majandamisega tegelejad on aastate jooksul saanud. Kokkuvõttes on see veebisait loodud valgalapõhist käsitlust rakendavate partnerlussuhete tugevdamiseks, tutvustades tohutuid ja mitmekesiseid võimalusi osaluspõhiseks valgalade kavandamiseks ja majandamiseks. |
| --- |
| | | | |
| KAASAKE | KASUTAGE ANDMEID | VÕTKE | SEIRAKE |
| valgala sidusrühmad ja looge tõhus partnerlussuhe | ja tõendeid sidusrühmade juhtimisel toimuval valgala kavandamisel | sihipäraseid ja terviklikke valgala majandamise meetmeid | ja modelleerige keskkonda, et hinnata olukorra paranemist |
| Lisateave | Lisateave | Lisateave | Lisateave |

CABA TEADMUSBAAS

CABA TEADMUSBAAS

Valgalapõhise käsitluse veebisaidi eesmärk on tutvustada valgalapartnerluste suurepärast tööd riigis. Parimate tavade jagamise eesmärk on vältida jõupingutuste dubleerimist ja tagada, et valgalapõhise käsitluse kasutajad saaksid kasu kõikidest kogemustest, mida valgalade majandamisega tegelejad on aastate jooksul saanud. Kokkuvõttes on see veebisait loodud valgalapõhist käsitlust rakendavate partnerlussuhete tugevdamiseks, tutvustades tohutuid ja mitmekesiseid võimalusi osaluspõhiseks valgalade kavandamiseks ja majandamiseks.

Image

Image

Image

Image

KAASAKE

KASUTAGE ANDMEID

VÕTKE

SEIRAKE

valgala sidusrühmad ja looge tõhus partnerlussuhe

ja tõendeid sidusrühmade juhtimisel toimuval valgala kavandamisel

sihipäraseid ja terviklikke valgala majandamise meetmeid

ja modelleerige keskkonda, et hinnata olukorra paranemist

Lisateave

Lisateave

Lisateave

Lisateave

5.   ELUPAIKADE DIREKTIIVI KOHANE HINDAMISMENETLUS

ELUPAIKADE DIREKTIIVI KOHANE HINDAMISMENETLUS

5.1.   Sissejuhatus

Sissejuhatus

ELi loodusvaldkonna õigusaktid nõuavad, et iga kava või projekti, mis võib oluliselt mõjutada üht või mitut Natura 2000 ala, tuleb elupaikade direktiivi artikli 6 lõike 3 kohaselt asjakohaselt hinnata. Käesolevas peatükis on esitatud sammsammuline juhend eelkõige hüdroenergiakavade ja -projektide asjakohase hindamise kohta (45).

45

| Artikli 6 lõige 3



  Iga kava või projekti, mis ei ole otseselt seotud ala kaitsekorraldusega või ei ole selleks otseselt vajalik, kuid mis tõenäoliselt avaldab alale olulist mõju eraldi või koos muude kavade või projektidega, tuleb asjakohaselt hinnata seoses tagajärgedega, mida see ala kaitse-eesmärkidele avaldab. Pädevad siseriiklikud asutused annavad kavale või projektile kava või projekti tagajärgede hindamise järelduste alusel ning lõike 4 sätete kohaselt nõusoleku alles pärast seda, kui nad on kindlaks teinud, et see ei avalda asjaomase ala terviklikkusele negatiivset mõju, ja teevad seda vajaduse korral pärast avaliku arvamuse saamist.



  Artikli 6 lõige 4



  Kui hoolimata negatiivsest hinnangust kava või projekti tagajärgedele ala suhtes ja alternatiivsete lahenduste puudumisel tuleb kava või projekt [ülekaalukate] üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvatel põhjustel, sealhulgas sotsiaalsetel või majanduslikel põhjustel siiski ellu viia, peab liikmesriik võtma kõik vajalikud asendusmeetmed, et tagada Natura 2000 võrgustiku üldise sidususe kaitse. Liikmesriik teatab komisjonile vastuvõetud asendusmeetmetest. |
| --- |

Artikli 6 lõige 3

Artikli 6 lõige 3

Iga kava või projekti, mis ei ole otseselt seotud ala kaitsekorraldusega või ei ole selleks otseselt vajalik, kuid mis tõenäoliselt avaldab alale olulist mõju eraldi või koos muude kavade või projektidega, tuleb asjakohaselt hinnata seoses tagajärgedega, mida see ala kaitse-eesmärkidele avaldab. Pädevad siseriiklikud asutused annavad kavale või projektile kava või projekti tagajärgede hindamise järelduste alusel ning lõike 4 sätete kohaselt nõusoleku alles pärast seda, kui nad on kindlaks teinud, et see ei avalda asjaomase ala terviklikkusele negatiivset mõju, ja teevad seda vajaduse korral pärast avaliku arvamuse saamist.

Iga kava või projekti, mis ei ole otseselt seotud ala kaitsekorraldusega või ei ole selleks otseselt vajalik, kuid mis tõenäoliselt avaldab alale olulist mõju eraldi või koos muude kavade või projektidega, tuleb asjakohaselt hinnata seoses tagajärgedega, mida see ala kaitse-eesmärkidele avaldab. Pädevad siseriiklikud asutused annavad kavale või projektile kava või projekti tagajärgede hindamise järelduste alusel ning lõike 4 sätete kohaselt nõusoleku alles pärast seda, kui nad on kindlaks teinud, et see ei avalda asjaomase ala terviklikkusele negatiivset mõju, ja teevad seda vajaduse korral pärast avaliku arvamuse saamist.

Artikli 6 lõige 4

Artikli 6 lõige 4

Kui hoolimata negatiivsest hinnangust kava või projekti tagajärgedele ala suhtes ja alternatiivsete lahenduste puudumisel tuleb kava või projekt [ülekaalukate] üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvatel põhjustel, sealhulgas sotsiaalsetel või majanduslikel põhjustel siiski ellu viia, peab liikmesriik võtma kõik vajalikud asendusmeetmed, et tagada Natura 2000 võrgustiku üldise sidususe kaitse. Liikmesriik teatab komisjonile vastuvõetud asendusmeetmetest.

Kui hoolimata negatiivsest hinnangust kava või projekti tagajärgedele ala suhtes ja alternatiivsete lahenduste puudumisel tuleb kava või projekt [ülekaalukate] üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvatel põhjustel, sealhulgas sotsiaalsetel või majanduslikel põhjustel siiski ellu viia, peab liikmesriik võtma kõik vajalikud asendusmeetmed, et tagada Natura 2000 võrgustiku üldise sidususe kaitse. Liikmesriik teatab komisjonile vastuvõetud asendusmeetmetest.

Kuna Natura 2000 on seotud Euroopa kõige väärtuslikemate ja ohustatumate elupaikade ja liikidega, on loogiline, et neile aladele tõenäoliselt olulist mõju avaldavate arenduste heakskiitmise kord peab olema piisavalt range, et vältida linnudirektiivi ja elupaikade direktiivi üldeesmärkide saavutamise ohustamist. Seetõttu pööratakse erilist tähelepanu vajadusele teha otsuseid usaldusväärse teadusliku teabe ja pädevuse põhjal. Viivitused heakskiitmisprotsessis on sageli tingitud kehva kvaliteediga asjakohasest hindamisest, mis takistab pädevatel asutustel kava või projekti mõju kohta otsust teha.

Samuti on oluline mitte ajada omavahel segi keskkonnamõju hindamise direktiivi ja keskkonnamõju strateegilise hindamise direktiivi kohast või veepoliitika raamdirektiivi artikli 4 lõike 7 kohase erandimenetluse alusel toimuvat keskkonnamõju hindamist ja elupaikade direktiivi artikli 6 lõike 3 kohast asjakohast hindamist. Kuigi selliseid hindamisi korraldatakse sageli koos ja koordineerimine võib neile kasuks tulla, on igal neist oma eesmärk ja nende käigus hinnatakse keskkonna eri aspektidele avalduvat mõju. Nii et kuigi kõiki neid tuleks ideaalis koordineerida, ei saa teised asjakohast hindamist asendada.

Asjakohane hindamine keskendub linnudirektiivi ja elupaikade direktiiviga kaitstud liikidele ja elupaigatüüpidele ning eelkõige neile liikidele ja elupaikadele, mille kaitseks Natura 2000 ala on määratud. Artikli 6 lõike 3 kohane asjakohane hindamine on seega kitsama ulatusega, kui veepoliitika raamdirektiivi, keskkonnamõju hindamise direktiivi või keskkonnamõju strateegilise hindamise direktiivi kohane hindamine, piirdudes tagajärgedega Natura 2000 alade kaitse-eesmärkidele.

Asjakohane hindamine keskendub linnudirektiivi ja elupaikade direktiiviga kaitstud liikidele ja elupaigatüüpidele ning eelkõige neile liikidele ja elupaikadele, mille kaitseks Natura 2000 ala on määratud.

Iga hindamismenetluse mõju on samuti erinev. Asjakohase hindamise ja veepoliitika raamdirektiivi kohase hindamise tulemus on pädevale asutusele õiguslikult siduv ja määrab tema lõppotsuse. Seega kui asjakohase hindamise käigus tehakse kindlaks, et projekt või kava avaldab hoolimata leevendusmeetmete kehtestamisest Natura 2000 ala terviklikkusele negatiivset mõju, saab kava või projekti heaks kiita ainult juhul, kui on täidetud artikli 6 lõikes 4 sätestatud tingimused.

5.2.   Millal on artikli 6 kohane menetlus nõutav?

Millal on artikli 6 kohane menetlus nõutav?

Menetluslikud ja sisulised kaitsemeetmed, mida tuleb kohaldada iga kava või projekti suhtes, mis tõenäoliselt avaldab Natura 2000 alale olulist mõju, on sätestatud elupaikade direktiivi artiklis 6.

Selle menetluse eesmärk on:

| — | hinnata sellise kava või projekti tagajärgi, mis tõenäoliselt avaldab Natura 2000 ala kaitse-eesmärkidele olulist mõju; |
| --- | --- |

—

hinnata sellise kava või projekti tagajärgi, mis tõenäoliselt avaldab Natura 2000 ala kaitse-eesmärkidele olulist mõju;

| — | teha kindlaks, kas need tagajärjed avaldavad negatiivset mõju ala terviklikkusele; |
| --- | --- |

—

teha kindlaks, kas need tagajärjed avaldavad negatiivset mõju ala terviklikkusele;

| — | näha ette mehhanism negatiivse mõjuga kava või projekti heakskiitmiseks, kui puuduvad vähem kahjustavad alternatiivsed lahendused ja seda peetakse vajalikuks ülekaalukate üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvatel põhjustel; |
| --- | --- |

—

näha ette mehhanism negatiivse mõjuga kava või projekti heakskiitmiseks, kui puuduvad vähem kahjustavad alternatiivsed lahendused ja seda peetakse vajalikuks ülekaalukate üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvatel põhjustel;

| — | tagada, et viimasel juhul võetaks asendusmeetmeid Natura 2000 võrgustiku üldise sidususe kaitse tagamiseks. |
| --- | --- |

—

tagada, et viimasel juhul võetaks asendusmeetmeid Natura 2000 võrgustiku üldise sidususe kaitse tagamiseks.

Artikli 6 lõikes 3 on sätestatud mitu tingimust, mis täpsustavad, kas asjakohane hindamine on nõutav või mitte. See hõlmab:

| — | iga kava või projekti, |
| --- | --- |

—

iga kava või projekti,

| — | mis tõenäoliselt avaldab vähemalt ühele Natura 2000 alale olulist mõju, |
| --- | --- |

—

mis tõenäoliselt avaldab vähemalt ühele Natura 2000 alale olulist mõju,

| — | eraldi või koos muude kavade või projektidega, |
| --- | --- |

—

eraldi või koos muude kavade või projektidega,

| — | kuid ei ole otseselt seotud ala kaitsekorraldusega. |
| --- | --- |

—

kuid ei ole otseselt seotud ala kaitsekorraldusega.

Direktiivis ei ole „kava“ või „projekti“ kohaldamisala kindlaks määratud. Määrav on hoopis see, kas see avaldab tõenäoliselt olulist mõju või mitte. Mõistet „projekt“ tuleks seetõttu tõlgendada laialt, et see hõlmaks nii ehitustöid kui ka muud sekkumist looduskeskkonda (46). See hõlmab ka olemasoleva hüdroelektrijaama taastamise, uuendamise, hooldamise või ajakohastamise projekte, kui leitakse, et need võivad avaldada Natura 2000 alale olulist mõju.

46

Artikli 6 lõike 3 geograafiline kohaldamisala ei ole piiratud Natura 2000 alade kavade ja projektidega, vaid hõlmab ka arendusi väljaspool Natura 2000 ala, kui need avaldavad alale tõenäoliselt olulist mõju. Ainuüksi asjaolu, et kavandatud arendus asub väljaspool Natura 2000 ala piiri, ei vabasta seda artikli 6 lõike 3 kohase asjakohasest hindamise nõudest.

Seega sõltub hindamisvajadus sellest, kas arendus avaldab tõenäoliselt Natura 2000 alale olulist mõju eraldi või koos muude kavade või projektidega, olenemata sellest, kas projekt viiakse ellu Natura 2000 alal või väljaspool seda. Näiteks võib Natura 2000 alast veidi ülesvoolu elluviidav projekt ikkagi kahjustada allavoolu asuva ala terviklikkust veevoolu häirimise, setete liikumise muutumise, reostuse või liikide liikumise ja rände takistamise tõttu. Sellistel juhtudel tuleb projekti artikli 6 lõike 3 kohaselt hinnata.

olenemata sellest, kas projekt viiakse ellu Natura 2000 alal või väljaspool seda.

See peaks ideaalis hõlmama ka tõenäolise piiriülese mõju arvessevõtmist. Kui ühes riigis elluviidav kava või projekt võib avaldada eraldi või koos muude kavade või projektidega olulist mõju teises riigis asuvale Natura 2000 alale, tuleb asjakohasel hindamisel hinnata ka mõju selles teises riigis asuvate Natura 2000 alade terviklikkusele. See on kooskõlas Espoo konventsiooniga, mida EL rakendab keskkonnamõju hindamise direktiivi ja keskkonnamõju strateegilise hindamise direktiivi kaudu.

5.3.   Etapiline menetlus

Etapiline menetlus

Artikli 6 lõikes 3 sätestatud menetlus peab toimuma etappidena. Iga etapi käigus selgub, kas protsessi järgmine etapp on nõutav või mitte. Näiteks kui pärast eelvalikuetappi järeldatakse, et Natura 2000 alale ei avaldata negatiivset mõju, võib kava või projekti edasise hindamiseta heaks kiita.

Etapid on järgmised (vt vooskeemi).

| — | Eelvalikuetapp – selle esimese etapi käigus tehakse kindlaks, kas kava või projekti tuleb asjakohaselt hinnata või mitte. Kui ei ole võimalik välistada tõenäosust, et kava või projekt avaldab Natura 2000 alale olulist mõju, on asjakohane hindamine nõutav. |
| --- | --- |

—

Eelvalikuetapp – selle esimese etapi käigus tehakse kindlaks, kas kava või projekti tuleb asjakohaselt hinnata või mitte. Kui ei ole võimalik välistada tõenäosust, et kava või projekt avaldab Natura 2000 alale olulist mõju, on asjakohane hindamine nõutav.

Eelvalikuetapp

| — | Asjakohane hindamine – kui on otsustatud, et tuleb teha asjakohane hindamine, tuleb üksikasjalikult analüüsida, millist mõju võib kava või projekt kas eraldi või koos muude kavade või projektidega Natura 2000 ala(de) terviklikkusele avaldada, pidades silmas ala(de) kaitse-eesmärke. |
| --- | --- |

—

Asjakohane hindamine – kui on otsustatud, et tuleb teha asjakohane hindamine, tuleb üksikasjalikult analüüsida, millist mõju võib kava või projekt kas eraldi või koos muude kavade või projektidega Natura 2000 ala(de) terviklikkusele avaldada, pidades silmas ala(de) kaitse-eesmärke.

Asjakohane hindamine

| — | Otsustamine – kui asjakohane hindamine ei tõenda, et ala terviklikkusele ei avaldata negatiivset mõju või et negatiivset mõju saab leevendada, peavad pädevad asutused kava või projekti tagasi lükkama. Seevastu kui asjakohane hindamine tõendab, et Natura 2000 ala terviklikkusele ei avaldata negatiivset mõju, võib projekti heaks kiita. |
| --- | --- |

—

Otsustamine – kui asjakohane hindamine ei tõenda, et ala terviklikkusele ei avaldata negatiivset mõju või et negatiivset mõju saab leevendada, peavad pädevad asutused kava või projekti tagasi lükkama. Seevastu kui asjakohane hindamine tõendab, et Natura 2000 ala terviklikkusele ei avaldata negatiivset mõju, võib projekti heaks kiita.

Otsustamine

Artikli 6 lõige 4 lubab teha sellest üldreeglist teatavaid erandeid. Kava või projekti esitaja võib paluda, et kava või projekt erandlikel asjaoludel heaks kiidetaks, kui on täidetud artikli 6 lõike 4 tingimused.

Eelesitatu põhjal on selge, et otsustusprotsess põhineb ettevaatusprintsiibil. Oluline on usaldusväärsete tõenditega objektiivselt näidata, et Natura 2000 alale ei avaldata negatiivset mõju, kusjuures negatiivse mõju puudumist peab tõendama kava või projekti esitaja.

Joonis

Joonis

Artikli 6 lõigetes 3 ja 4 sätestatud menetluse vooskeem (Euroopa Komisjoni metodoloogilise juhendi põhjal)

Artikli 6 lõigetes 3 ja 4 sätestatud menetluse vooskeem (Euroopa Komisjoni metodoloogilise juhendi põhjal)

Artikli 6 lõike 4 kohane erand

Loa võib anda ainult muudel ülekaalukate üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvatel põhjustel, kui komisjon esitab positiivse arvamuse ja võetakse vajalikud asendusmeetmed

Loa võib anda tingimusel, et võetakse vajalikud asendusmeetmed

Kas on inimeste tervise või ohutusega seotud seisukohti või olulist keskkonnakasu, mida tuleb kaaluda?

Kas on ülekaalukate üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvaid põhjuseid?

Kas alal esineb esmatähtis elupaik või liik?

Ei

Luba ei või anda

Kas on alternatiivseid lahendusi?

Kas negatiivset mõju saab kõrvaldada, nt leevendusmeetmetega?

Loa võib anda

Kas võib järeldada, et kava või projekt ei avalda ala terviklikkusele negatiivset mõju?

Hinnake muude kavade ja/või projektidega koos avaldatavat kumulatiivset ja koosmõju

Asjakohane hindamine

Eelvalikuetapp

Luba ei või anda

Muutke kava/projekti

Ei

Ei

Ei

Ei

Jah

Jah

Jah

Jah

Jah

Jah

Jah

Jah

Ei

Ei

Hinnake tagajärgi ala kaitse-eesmärkidele

Kas kava või projekt avaldab tõenäoliselt alale olulist mõju?

Kas kava või projekt on otseselt seotud ala kaitsekorraldusega või selleks otseselt vajalik?

5.3.1.   Eelvalikuetapp

Eelvalikuetapp

Artikli 6 lõikes 3 sätestatud menetluse esimeses etapis tuleb välja selgitada, kas on vaja teha asjakohast hindamist, st kas kava või projekt avaldab tõenäoliselt Natura 2000 alale olulist mõju. Kui on võimalik piisava kindlusega kindlaks teha, et kava või projekt ei avalda tõenäoliselt olulist mõju eraldi või koos muude kavade või projektidega, võib selle edasise hindamiseta heaks kiita.

avaldab tõenäoliselt

olulist mõju

ei

Kui aga mõju avaldamise tõenäosuse suhtes on mingeid kahtlusi, tuleb teha asjakohane hindamine, et võimalikku mõju saaks täielikult uurida. Seda kinnitas Euroopa Kohus oma otsuses kohtuasjas Waddenzee (C-127/02), mille kohaselt: „ei ole loodusdirektiivi artikli 6 lõikes 3 sätestatud keskkonnakaitsemehhanismi rakendamise eelduseks veendumus, et kava või projekt avaldab kõnealusele alale olulist mõju, vaid ainult tõenäosus, et nimetatud kava või projektiga kaasneb selline mõju. [...] selline hindamine tuleb läbi viia oluliste mõjude puudumises kahtlemise korral; selline tõlgendus võimaldab tõhusalt vältida loa andmist kavadele või projektidele, mis avaldavad asjaomase ala terviklikkusele negatiivset mõju ning aitab saavutada [elupaikade direktiivi üldeesmärke].“

ei ole loodusdirektiivi artikli 6 lõikes 3 sätestatud keskkonnakaitsemehhanismi rakendamise eelduseks veendumus, et kava või projekt avaldab kõnealusele alale olulist mõju, vaid ainult tõenäosus, et nimetatud kava või projektiga kaasneb selline mõju. [...] selline hindamine tuleb läbi viia oluliste mõjude puudumises kahtlemise korral; selline tõlgendus võimaldab tõhusalt vältida loa andmist kavadele või projektidele, mis avaldavad asjaomase ala terviklikkusele negatiivset mõju ning aitab saavutada [elupaikade direktiivi üldeesmärke].

Asjakohase hindamise vajalikkuse kohta tehtud lõppotsuse põhjused tuleks dokumenteerida. Tehtud järelduse toetamiseks tuleks esitada piisavalt teavet.

| Hüdroenergiakava keskkonnaluba

  Ühendkuningriigi valitsus on võtnud kasutusele elektroonilise taotlusvormi „Environmental site audit checklist for hydropower schemes“ („Hüdroenergiakava rakendamise ala keskkonnaauditi kontroll-leht“), et aidata potentsiaalseid projekte eelkavandamise etapis välja valida. Kontroll-leht aitab taotlejal kindlaks teha, milline teave tuleb saata pädevatele asutustele, et nad saaksid kavandatud hüdroelektrikava mõju täielikult hinnata, ja annab talle võimaluse kavandatud projekti kohta esialgset nõu küsida. See võib aidata vältida aja ja vahendite kulutamist projektidele, mis tõenäoliselt heakskiitu ei saa.
  Taotlejatelt palutakse konkreetselt, et nad täidaksid kontroll-lehe, mis sisaldab küsimusi järgmiste teemade kohta:






  1. | veevõtmine ja veevoolu juhtimine |
| --- | --- |

Hüdroenergiakava keskkonnaluba

Hüdroenergiakava keskkonnaluba

Ühendkuningriigi valitsus on võtnud kasutusele elektroonilise taotlusvormi „Environmental site audit checklist for hydropower schemes“ („Hüdroenergiakava rakendamise ala keskkonnaauditi kontroll-leht“), et aidata potentsiaalseid projekte eelkavandamise etapis välja valida. Kontroll-leht aitab taotlejal kindlaks teha, milline teave tuleb saata pädevatele asutustele, et nad saaksid kavandatud hüdroelektrikava mõju täielikult hinnata, ja annab talle võimaluse kavandatud projekti kohta esialgset nõu küsida. See võib aidata vältida aja ja vahendite kulutamist projektidele, mis tõenäoliselt heakskiitu ei saa.

Taotlejatelt palutakse konkreetselt, et nad täidaksid kontroll-lehe, mis sisaldab küsimusi järgmiste teemade kohta:

1.

veevõtmine ja veevoolu juhtimine

| 2. | kaitse |
| --- | --- |

2.

kaitse

| 3. | vee kvaliteet |
| --- | --- |

3.

vee kvaliteet

| 4. | elurikkus ja kalandus |
| --- | --- |

4.

elurikkus ja kalandus

| 5. | üleujutusriski juhtimine |
| --- | --- |

5.

üleujutusriski juhtimine

| 6. | navigeerimine |
| --- | --- |

6.

navigeerimine

Valitsus on välja andnud ka mitu juhenddokumenti, et aidata arendajaid jõevoolu-hüdroenergiakavade taotluste esitamisel. Neis dokumentides on selgitatud:

| — | kuidas Ühendkuningriigi keskkonnaamet reguleerib hüdroenergia valdkonda; |
| --- | --- |

—

kuidas Ühendkuningriigi keskkonnaamet reguleerib hüdroenergia valdkonda;

| — | milliseid keskkonnaküsimusi tuleb kaaluda; |
| --- | --- |

—

milliseid keskkonnaküsimusi tuleb kaaluda;

| — | kava koostamist; |
| --- | --- |

—

kava koostamist;

| — | kuidas taotleda vajalikke lube. |
| --- | --- |

—

kuidas taotleda vajalikke lube.

https://www.gov.uk/government/publications/wr325-hydropower-schemes-environmental-site-audit-checklist

https://www.gov.uk/government/publications/good-practice-guidelines-to-the-environment-agency-hydropower-handbook

| 2. | Kaitse |
| --- | --- |

2.

Kaitse

Lisateavet saab meie nõuandvast teatisest, mis käsitleb veepoliitika raamdirektiivi, looduskaitset ja -pärandit

JAH

JAH

EI

EI

Kas kava viiakse ellu erilist teaduslikku huvi pakkuval alal või kas kava avaldab sellele tõenäoliselt mõju?

(Vt märkus 2a)

Kas kava viiakse ellu loodusalal või kas kava avaldab sellele tõenäoliselt mõju?

(Vt märkus 2b)

Kas kava viiakse ellu erikaitsealal või kas kava avaldab sellele tõenäoliselt mõju?

(Vt märkus 2c)

Kas kava viiakse ellu riiklikul looduskaitsealal või kas kava avaldab sellele tõenäoliselt mõju?

(Vt märkus 2d)

Kas kava viiakse ellu kohalikul looduskaitsealal või kas kava avaldab sellele tõenäoliselt mõju?

(Vt märkus 2d)

Kas kava viiakse ellu silmapaistvalt looduskaunil alal (Area of Outstanding Natural Beauty)?

(Vt märkus 2e)

Kas kava viiakse ellu rahvuspargis?

(Vt märkus 2f)

Kas kava avaldab tõenäoliselt mõju kosele, avalikule jalgteele, pärandobjektile või kaitsealale?

(Vt märkus 2g)

Kas alal on korraldatud ametlikke ökoloogilisi uuringuid?

(Vt märkus 2h)

Kas kavas on arvesse võetud alal või selle läheduses elada võivaid kaitstud liike?

(Vt märkus 2i)

5.3.2.   Asjakohane hindamine

Asjakohane hindamine

Kui on otsustatud, et asjakohane hindamine on vajalik, tuleb see teha enne, kui pädev asutus otsustab, kas anda kavale või projektile luba või mitte (vastavalt Euroopa Kohtu otsusele kohtuasjas C-127/02 (47)). Mõiste „asjakohane“ tähendab sisuliselt, et hindamine peab olema sobiv täitmaks selle linnudirektiivi ja elupaikade direktiivi kohast eesmärki, milleks on Natura 2000 ala määramist ajendanud liikide ja elupaigatüüpide kaitse.

47

„Asjakohane“ tähendab ka, et hindamise tulemuseks peaks olema põhjendatud järeldus. Kui aruanne ei sisalda piisavalt üksikasjalikku hinnangut Natura 2000 alale avaldatava mõju kohta või piisavalt tõendeid, et teha selgeid järeldusi selle kohta, kas ala terviklikkusele avaldatakse negatiivset mõju või mitte, ei ole hindamine oma eesmärki täitnud ja seda ei saa pidada „asjakohaseks“ artikli 6 lõike 3 tähenduses.

Seda on rõhutanud Euroopa Kohus, kes leidis: „Kuigi on tõsi, et IREALP (48)
  aruandes on kirjas, et loomastikku ohustavad peamised häiringud on põhjustatud pesade hävitamisest puude raiumise staadiumis ja elupaikade killustumisest,

  iseloomustavad seda ometi mitmed esialgsed seisukohad ja lõplike järelduste puudumine.

  Aruanne rõhutab, et on oluline pidevalt läbi viia põhjalikumaid hindamisi eelkõige teadmiste ja täpsustuste põhjal, mis võivad ilmneda projekti elluviimise käigus. Lisaks nähti selles aruandes võimalust teha kavandatavate tegevuste keskkonnaaspektidesse muid parendusettepanekuid.“

Kuigi on tõsi, et IREALP

48

aruandes on kirjas, et loomastikku ohustavad peamised häiringud on põhjustatud pesade hävitamisest puude raiumise staadiumis ja elupaikade killustumisest,

iseloomustavad seda ometi mitmed esialgsed seisukohad ja lõplike järelduste puudumine.

Aruanne rõhutab, et on oluline pidevalt läbi viia põhjalikumaid hindamisi eelkõige teadmiste ja täpsustuste põhjal, mis võivad ilmneda projekti elluviimise käigus. Lisaks nähti selles aruandes võimalust teha kavandatavate tegevuste keskkonnaaspektidesse muid parendusettepanekuid.

„Nendest tõsiasjadest järeldub, et ka IREALP aruannet

  ei saa pidada

  nende mõjude

  asjakohaseks hinnanguks
  , mida vaidlusalused tööd avaldavad erikaitsealale IT 2040044.“„Eelnevaist kaalutlusist järeldub, et nii 2000. aasta uurimust kui ka 2002. aasta aruannet iseloomustavad lüngad

  ning selliste täielike, täpsete ja lõplike seisukohtade ning järelduste puudumine, mis hajutaksid kõik teaduslikult põhjendatud kahtlused asjaomasel erikaitsealal kavandatud tööde mõju kohta
  . Samas olid niisugused seisukohad ja järeldused vältimatult vajalikud, et võimaldada ametiasutustel jõuda kõnesolevate tööde lubamise kohta otsuse langetamiseks vajalikule veendumusele.“ (Kohtuasi C-304/05: komisjon vs. Itaalia, punktid 46–73)

Nendest tõsiasjadest järeldub, et ka IREALP aruannet

ei saa pidada

nende mõjude

asjakohaseks hinnanguks

mida vaidlusalused tööd avaldavad erikaitsealale IT 2040044

Eelnevaist kaalutlusist järeldub, et nii 2000. aasta uurimust kui ka 2002. aasta aruannet iseloomustavad lüngad

ning selliste täielike, täpsete ja lõplike seisukohtade ning järelduste puudumine, mis hajutaksid kõik teaduslikult põhjendatud kahtlused asjaomasel erikaitsealal kavandatud tööde mõju kohta

Samas olid niisugused seisukohad ja järeldused vältimatult vajalikud, et võimaldada ametiasutustel jõuda kõnesolevate tööde lubamise kohta otsuse langetamiseks vajalikule veendumusele.

vs

Kohus rõhutas ka parimate teadussaavutuste kasutamise tähtsust asjakohasel hindamisel, et pädevad asutused saaksid piisava kindlusega järeldada, et ala terviklikkusele ei avaldata negatiivset mõju. Ta asus seisukohale, et „parimatest teadussaavutustest lähtuvalt tuleb kindlaks teha kõik kava või projekti aspektid, mis eraldi või koos muude kavade või projektidega võivad nimetatud eesmärkidele mõju avaldada.“ (C-127/02, punkt 54)

parimate teadussaavutuste

parimatest teadussaavutustest lähtuvalt tuleb kindlaks teha kõik kava või projekti aspektid, mis eraldi või koos muude kavade või projektidega võivad nimetatud eesmärkidele mõju avaldada

Hindamisaruandes tuleks eelkõige:

| — | projekti või kava üksikasjalikult kirjeldada, et selle suurus, ulatus ja eesmärgid oleksid arusaadavad; |
| --- | --- |

—

projekti või kava üksikasjalikult kirjeldada, et selle suurus, ulatus ja eesmärgid oleksid arusaadavad;

| — | kirjeldada lähtetingimusi ja Natura 2000 ala kaitse-eesmärke; |
| --- | --- |

—

kirjeldada lähtetingimusi ja Natura 2000 ala kaitse-eesmärke;

| — | kirjeldada kogu võimalikku mõju; |
| --- | --- |

—

kirjeldada kogu võimalikku mõju;

| — | analüüsida nende projekti iseloomulike joonte ning ala määramist ajendanud liikide ja elupaigatüüpide ökoloogiliste nõuete vastasmõju, et teha kindlaks projekti või kava võimalik mõju Natura 2000 alale ja selle olulisus; |
| --- | --- |

—

analüüsida nende projekti iseloomulike joonte ning ala määramist ajendanud liikide ja elupaigatüüpide ökoloogiliste nõuete vastasmõju, et teha kindlaks projekti või kava võimalik mõju Natura 2000 alale ja selle olulisus;

| — | selgitada, kuidas sellist mõju välditakse või võimalikult suures ulatuses leevendatakse; |
| --- | --- |

—

selgitada, kuidas sellist mõju välditakse või võimalikult suures ulatuses leevendatakse;

| — | määrata kindlaks ajakava ja mehhanismid, mille kaudu toimub leevendusmeetmete tagamine, rakendamine ja seire; |
| --- | --- |

—

määrata kindlaks ajakava ja mehhanismid, mille kaudu toimub leevendusmeetmete tagamine, rakendamine ja seire;

| — | esitada kõikide teabeallikate loetelu. |
| --- | --- |

—

esitada kõikide teabeallikate loetelu.

Kõigele lisaks vastutab projekti esitaja asjakohase hindamise tellimise ja selleks vajaliku teabe esitamise ning asjakohase hindamise sobiva kvaliteedi tagamise eest. Asutused vastutavad asjakohases hinnangus esitatud andmete õiglase ja täieliku hindamise tagamise ning selle kontrollimise eest, kas mõju ja selle olulisuse kohta tehtud tähelepanekud on õiged ning kas Natura 2000 ala kaitse-eesmärkidele ei avaldata negatiivset mõju.

Ala kaitse-eesmärkidele avaldatava mõju hindamine

Ala kaitse-eesmärkidele avaldatava mõju hindamine

Nagu eespool märgitud, tuleks asjakohase hindamise käigus hinnata kava või projekti võimalikku mõju ala kaitse-eesmärkidele. Minimaalne kaitse-eesmärk on vältida ala nende liikide ja elupaikade seisundi halvenemist, mille kaitseks ala on määratud.

Kui artikli 6 lõike 1 alusel on seatud ambitsioonikamad kaitse-eesmärgid, tuleb kava või projekti võimalikku mõju hinnata nende põhjal. Näiteks kui eesmärk on taastada jäälinnu populatsioon kaheksa aasta jooksul teataval tasemel, tuleb hinnata, kas kava või projekt takistab selle taastumist, ja mitte üksnes seda, kas jäälinnu populatsioon püsib samal tasemel.

| Natura 2000 standardne andmevorm

  Iga Natura 2000 ala kohta on koostatud standardne andmevorm. See sisaldab teavet pindala, alal leiduvate elupaikade representatiivsuse ja kaitseseisundi kohta ning üldist hinnangut ala väärtuse kohta nende kaitsmise seisukohast. See annab teavet ka alal leiduvate liikide, nt populatsiooni, staatuse (paikne, sigiv, talvituv, rändav) ja seisundi ning ala väärtuse kohta asjaomaste liikide jaoks (49).

  Alal leiduvate elupaikade ja liikide kaitseseisund

  Liigi või elupaiga kaitseseisundit ei tohiks segi ajada selle liigi või elupaiga kaitsestaatusega. „Kaitsestaatus“ tähendab liigi või elupaiga staatust selle looduslikul levilal ELis ja seda saab hinnata ainult kõrgemal tasandil (nt riigi, biogeograafilisel või ELi tasandil). „Kaitseseisund“ tähendab teatava liigi või elupaiga seisundit konkreetsel alal. Kui selle seisund on kehv, võivad asutused olla otsustanud püstitada selle liigi või elupaigaga seoses ulatuslikumad kaitse-eesmärgid kõnealusel alal, mitte üksnes seada eesmärgiks vältida selle seisundi halvenemist.
  Elupaikade direktiivi artikli 17 kohaselt esitavad liikmesriigid iga kuue aasta tagant aruande nende territooriumil leiduvate elupaikade ja liikide kaitsestaatuse kohta. Komisjon koostab riiklike aruannete põhjal koondaruande nende kaitsestaatuse kohta biogeograafilisel ja ELi tasandil (50).

  Natura 2000 kaitsekorralduskavad

  Kuigi need ei ole kohustuslikud, on elupaikade direktiivis soovitatud koostada kaitsekorralduskavad, milles oleksid kindlaks määratud kaitse-eesmärgid ja meetmed, mis on vajalikud nende eesmärkide saavutamiseks asjaomasel alal vastavalt sealsete liikide ja elupaikade ökoloogilistele vajadustele. Kaitsekorralduskavad on seega väärtuslik teabeallikas Natura 2000 kohta (51). |
| --- |

Natura 2000 standardne andmevorm

Natura 2000 standardne andmevorm

Iga Natura 2000 ala kohta on koostatud standardne andmevorm. See sisaldab teavet pindala, alal leiduvate elupaikade representatiivsuse ja kaitseseisundi kohta ning üldist hinnangut ala väärtuse kohta nende kaitsmise seisukohast. See annab teavet ka alal leiduvate liikide, nt populatsiooni, staatuse (paikne, sigiv, talvituv, rändav) ja seisundi ning ala väärtuse kohta asjaomaste liikide jaoks (49).

49

Alal leiduvate elupaikade ja liikide kaitseseisund

Alal leiduvate elupaikade ja liikide kaitseseisund

Liigi või elupaiga kaitseseisundit ei tohiks segi ajada selle liigi või elupaiga kaitsestaatusega. „Kaitsestaatus“ tähendab liigi või elupaiga staatust selle looduslikul levilal ELis ja seda saab hinnata ainult kõrgemal tasandil (nt riigi, biogeograafilisel või ELi tasandil). „Kaitseseisund“ tähendab teatava liigi või elupaiga seisundit konkreetsel alal. Kui selle seisund on kehv, võivad asutused olla otsustanud püstitada selle liigi või elupaigaga seoses ulatuslikumad kaitse-eesmärgid kõnealusel alal, mitte üksnes seada eesmärgiks vältida selle seisundi halvenemist.

Elupaikade direktiivi artikli 17 kohaselt esitavad liikmesriigid iga kuue aasta tagant aruande nende territooriumil leiduvate elupaikade ja liikide kaitsestaatuse kohta. Komisjon koostab riiklike aruannete põhjal koondaruande nende kaitsestaatuse kohta biogeograafilisel ja ELi tasandil (50).

50

Natura 2000 kaitsekorralduskavad

Natura 2000 kaitsekorralduskavad

Kuigi need ei ole kohustuslikud, on elupaikade direktiivis soovitatud koostada kaitsekorralduskavad, milles oleksid kindlaks määratud kaitse-eesmärgid ja meetmed, mis on vajalikud nende eesmärkide saavutamiseks asjaomasel alal vastavalt sealsete liikide ja elupaikade ökoloogilistele vajadustele. Kaitsekorralduskavad on seega väärtuslik teabeallikas Natura 2000 kohta (51).

51

Asjakohaseks hindamiseks vajaliku teabe kogumine

Asjakohaseks hindamiseks vajaliku teabe kogumine

Asjakohase hindamise esimene oluline etapp on kogu vajaliku teabe kogumine nii projekti kui ka Natura 2000 ala kohta. See on tavaliselt korduv protsess. Kui esialgsest uurimisest ja analüüsist ilmnevad olulised lüngad teadmistes, võib olemasolevate andmete täiendamiseks vaja minna teha edasist ökoloogilist ja uuringuga seotud välitööd lähteolukorra kohta. Nagu eespool märgitud, on oluline, et asjakohane hindamine põhineks valdkonna parimatel teadussaavutustel, et see kõrvaldaks kõik põhjendatud teaduslikud kahtlused asjaomasele alale kavandatud tööde mõju kohta.

on oluline, et asjakohane hindamine põhineks valdkonna parimatel teadussaavutustel, et see kõrvaldaks kõik põhjendatud teaduslikud kahtlused asjaomasele alale kavandatud tööde mõju kohta.

Üksikasjalikud uuringud ja välitöö peaksid keskenduma neile ala määramist ajendanud liikidele ja elupaikadele, mis on kavandatud tööde suhtes tundlikud. Nende tundlikkuse analüüsimisel tuleks arvesse võtta projektitegevuste (liik, ulatus, meetodid jne) ning asjaomaste elupaikade ja liikide (asukoht, ökoloogilised vajadused, elutähtsad piirkonnad, käitumine jne) võimalikke vastasmõjusid.

Välivaatlused peavad olema piisavalt usaldusväärsed ja pikaajalised, et võtta arvesse ökoloogiliste tingimuste võimalikku märkimisväärset erinemist eri aastaaegadel ja aastatel. Näiteks liigi mõnepäevase välivaatlusega talvel ei tuvastata selle elupaigakasutust muudel, olulisematel aastaaegadel (nt rände- või sigimisperioodil).

Välivaatlused peavad olema piisavalt usaldusväärsed ja pikaajalised

Loodusasutuste, teadusekspertide, teadlaste ja kaitseorganisatsioonidega protsessi varases etapis konsulteerimine aitab ka saada tervikliku ülevaate alast, sealsetest liikidest/elupaikadest ja eri laadi mõjudest, mida tuleb analüüsida. Need eri isikud võivad anda ka nõu ala ning seal leiduvaid ELis kaitstud liike ja elupaiku käsitleva uusima teadusliku teabe kohta ning täiendavate alusuuringute ja välivaatluste kohta, mida võib projekti tõenäolise mõju hindamiseks vaja minna.

Negatiivse mõju kindlakstegemine

Negatiivse mõju kindlakstegemine

Kui kõik vajalikud alusandmed on kokku kogutud, saab hinnata kava või projekti tagajärgi Natura alale. Hüdroenergiarajatise projektide võimaliku negatiivse mõju kirjeldus, mida on käsitletud 3. peatükis, peaks aitama kindlaks teha, mis laadi mõju otsida. On ilmne, et iga projekti mõju on kordumatu ja seda tuleb hinnata iga juhtumi puhul eraldi. See on kooskõlas kohtuotsusega Waddenzee (vt eespool): „kava või projekti võimalikke mõjusid hinnates [peab] otsustama nende olulisuse üle, võttes eelkõige arvesse selle kava või projektiga seotud ala iseloomulikke tunnuseid ja eriomaseid keskkonnatingimusi.“

iga projekti mõju on kordumatu ja seda tuleb hinnata iga juhtumi puhul eraldi.

kava või projekti võimalikke mõjusid hinnates [peab] otsustama nende olulisuse üle, võttes eelkõige arvesse selle kava või projektiga seotud ala iseloomulikke tunnuseid ja eriomaseid keskkonnatingimusi.

Esimeseks sammuks on analüüsida põhjalikult, milliseid ala määramist ajendanud ELis kaitstud liike või elupaiku võidakse alal mõjutada ja tuleks edaspidi põhjalikumalt hinnata. See on oluline, kuna igal liigil ja elupaigatüübil on oma ökoloogiline elutsükkel ja kaitsevajadused. Neile avaldatav mõju on ka eri aladel erinev, sõltudes nende kaitseseisundist ja selle konkreetse ala ökoloogilistest alustingimustest. Iga kindlakstehtud mõju puhul tuleks hindamisel vaadelda ka mõju suurust, liiki, ulatust, kestust, intensiivsust ja ajastust.

Asjakohasel hindamisel vaadeldakse ka kõiki kava või projekti aspekte, mis võivad alale mõju avaldada. Igaüht neist tuleks järgemööda uurida (nt mitte üksnes ehitatavat paisu, vaid ka uusi juurdepääsuteid või muud paisu jaoks kavandatud taristut). Tuleks kaaluda ka võimalikku mõju igale liigile või elupaigatüübile, mille kaitseks ala on määratud (neid nimetatakse sageli „sihttunnusteks“ või „tunnusteks“). Mõju eri tunnustele tuleks seejärel vaadelda koos ja üksteise suhtes, et saaks kindlaks teha ka nende vastasmõjud.

vaadeldakse ka kõiki kava või projekti aspekte

MÄÄRAKE KINDLAKS UURITAV PIIRKOND

TEHKE KINDLAKS, KAS ON MINGIT JÄÄKMÕJU ALA TERVIKLIKKUSELE

TEHKE KINDLAKS ENNETUS- JA LEEVENDUSMEETMED JA HINNAKE NEID,

et mõju kõrvaldada või seda ebaolulise tasemeni vähendada

KOOSTAGE SEIREPROGRAMM

KOGUGE OLEMASOLEVAT TEAVET NING KORRALDAGE VASTAVALT VAJADUSELE TÄIENDAVAID VÄLI- JA MUID UURINGUID

KOGUGE TEAVET MUUDE KAVADE JA PROJEKTIDE KOHTA,

et saaksite hinnata kumulatiivset mõju

HINNAKE MÕJU JA SELLE OLULISUST

sihiks olevatele elupaigatüüpidele, liikide elupaikadele ja liikidele ning ala ökoloogilisele struktuurile ja toimimisele

TEHKE KINDLAKS HINDAMISEL KAALUTAVAD ÖKOLOOGILISED OMADUSED

Analüüsige projektimeetmete võimalikku mõju alal leiduvatele liikidele ja elupaikadele

KONSULTEERIGE PÄDEVATE ASUTUSTE JA SIDUSRÜHMADEGA

TEHKE KINDLAKS NATURA 2000 ALA(DE) KAITSE-EESMÄRGID

Asjakohase hindamise etapid (kohandatud Euroopa Komisjon, 2014)

Kuigi keskenduda tuleks ELi huvides olevatele liikidele ja elupaikadele, mille kaitseks ala on määratud, ei tohiks unustada, et need sihtobjektid ja muud liigid ja elupaigad ning füüsiline keskkond mõjutavad üksteist keerulisel moel. Seetõttu on oluline uurida kõiki ökosüsteemi struktuuri, toimimise ja dünaamika olulisi osi. Iga nende osade muutus, ükskõik kui väike, võib samuti avaldada negatiivset mõju sealsetele elupaigatüüpidele ja liikidele.

Mõju tuleks prognoosida võimalikult täpselt, ja nende prognooside alust tuleks selgitada ja see asjakohases hinnangus dokumenteerida (seega tuleks lisada ka prognoositava mõju tõenäosuse arusaadav selgitus, sest see on väga tähtis, kuna hinnangust peab saama järeldada, et mõju on väljaspool põhjendatud teaduslikku kahtlust). Nagu kõik mõju hindamised, peaks asjakohane hindamine olema struktureeritud, et tagada võimalikult objektiivne prognoosimine mõõdetavate kriteeriumide alusel. See hõlbustab ka selliste leevendusmeetmete väljatöötamist, mis võivad aidata prognoositud mõju kõrvaldada või ebaolulise tasemeni vähendada.

Mõju tuleks prognoosida võimalikult täpselt, ja nende prognooside alust tuleks selgitada ja see asjakohases hinnangus dokumenteerida

Lisaks kõigele on võimalikku mõju hinnates oluline meeles pidada, et see võib ilmneda hüdroenergia arendamise mis tahes etapis, alates algsest ehitamisest kuni käitamise ja juhtimiseni ning renoveerimise või kasutusest kõrvaldamiseni. Seega võib mõju olla ajutine või alaline, kohapealne või mujal avalduv või kumulatiivne ning tekkida mis tahes ajal kogu projekti elluviimise vältel.

| Mõju prognoosimise levinud meetodid

  Mõju ulatuse hindamiseks tuleks asjakohase hindamise käigus kohaldada parimaid tavasid ja meetodeid.






  — | Vahetult mõõta saab näiteks hävinud või mõjutatud elupaigapiirkondi, võrdeliselt sama palju kahjustatud liikide populatsioone, elupaiku ja kogukondi. |
| --- | --- |

Mõju prognoosimise levinud meetodid

Mõju prognoosimise levinud meetodid

Mõju ulatuse hindamiseks tuleks asjakohase hindamise käigus kohaldada parimaid tavasid ja meetodeid.

—

Vahetult mõõta saab näiteks hävinud või mõjutatud elupaigapiirkondi, võrdeliselt sama palju kahjustatud liikide populatsioone, elupaiku ja kogukondi.

Vahetult mõõta

| — | Vooskeemid, võrgustikud ja süsteemidiagrammid võivad aidata kindlaks teha otsesest mõjust tuleneva ahelmõju. Kaudne mõju võib olla olenevalt tekkeviisist teisene, kolmandane jne. Süsteemidiagrammid illustreerivad vastastikuseid seoseid paindlikumalt kui võrgustikud. |
| --- | --- |

—

Vooskeemid, võrgustikud ja süsteemidiagrammid võivad aidata kindlaks teha otsesest mõjust tuleneva ahelmõju. Kaudne mõju võib olla olenevalt tekkeviisist teisene, kolmandane jne. Süsteemidiagrammid illustreerivad vastastikuseid seoseid paindlikumalt kui võrgustikud.

Vooskeemid, võrgustikud ja süsteemidiagrammid

| — | Kvantitatiivsed prognoosmudelid võivad pakkuda mõju tugevuse ja suuna andmetel ja eeldustel põhinevaid matemaatiliselt tuletatud prognoose. Mudelid võivad ekstrapoleerida prognoose, mis on kooskõlas varasemate ja praeguste andmetega (suundumuste analüüsid, stsenaariumid, muude asjakohaste asukohtade teabel põhinevad analoogiad) ning intuitiivse prognoosimisega. Normatiivsed modelleerimisviisid alustavad soovitud tulemusest, et hinnata, kas kavandatud projekt saavutab need eesmärgid. Prognoosival modelleerimisel on sageli oluline osa, sest peamine mõju tuleneb sageli hüdromorfoloogiliste struktuuride muutumisest, mis põhjustavad setterežiimi muutusi, millel on tõsised tagajärjed veealusele elustikule. |
| --- | --- |

—

Kvantitatiivsed prognoosmudelid võivad pakkuda mõju tugevuse ja suuna andmetel ja eeldustel põhinevaid matemaatiliselt tuletatud prognoose. Mudelid võivad ekstrapoleerida prognoose, mis on kooskõlas varasemate ja praeguste andmetega (suundumuste analüüsid, stsenaariumid, muude asjakohaste asukohtade teabel põhinevad analoogiad) ning intuitiivse prognoosimisega. Normatiivsed modelleerimisviisid alustavad soovitud tulemusest, et hinnata, kas kavandatud projekt saavutab need eesmärgid. Prognoosival modelleerimisel on sageli oluline osa, sest peamine mõju tuleneb sageli hüdromorfoloogiliste struktuuride muutumisest, mis põhjustavad setterežiimi muutusi, millel on tõsised tagajärjed veealusele elustikule.

Kvantitatiivsed prognoosmudelid

| — | Populatsiooni tasandi uuringud võivad olla kasulikud populatsiooni tasandi mõju kindlakstegemiseks näiteks linnu-, nahkhiire- või mereimetajaliikidele avaldatava mõju puhul. |
| --- | --- |

—

Populatsiooni tasandi uuringud võivad olla kasulikud populatsiooni tasandi mõju kindlakstegemiseks näiteks linnu-, nahkhiire- või mereimetajaliikidele avaldatava mõju puhul.

Populatsiooni tasandi uuringud

| — | Geoinfosüsteeme (GIS) kasutatakse ruumiliste suhete mudelite (nt piirangute kihid) koostamiseks või tundlike alade ja hävinud elupaikade asukohtade kaardistamiseks. Geoinfosüsteemides on ühendatud digitaalkartograafia, salvestatud kaardiandmed ja andmebaasihaldur ning neisse on salvestatud sellised tunnused, nagu maakasutus või kalle. Geoinfosüsteemid võimaldavad salvestatud muutujaid kuvada, kombineerida ja kiiresti analüüsida. |
| --- | --- |

—

Geoinfosüsteeme (GIS) kasutatakse ruumiliste suhete mudelite (nt piirangute kihid) koostamiseks või tundlike alade ja hävinud elupaikade asukohtade kaardistamiseks. Geoinfosüsteemides on ühendatud digitaalkartograafia, salvestatud kaardiandmed ja andmebaasihaldur ning neisse on salvestatud sellised tunnused, nagu maakasutus või kalle. Geoinfosüsteemid võimaldavad salvestatud muutujaid kuvada, kombineerida ja kiiresti analüüsida.

Geoinfosüsteeme

| — | Eelnenud sarnastest hüdroenergiaprojektidest saadud teave võib olla kasulik, eriti kui nende raames tehti kvantitatiivseid prognoose ja on jälgitud nende täitumist. |
| --- | --- |

—

Eelnenud sarnastest hüdroenergiaprojektidest saadud teave võib olla kasulik, eriti kui nende raames tehti kvantitatiivseid prognoose ja on jälgitud nende täitumist.

Eelnenud sarnastest hüdroenergiaprojektidest saadud teave

| — | Eksperdiarvamuse ja -hinnangu võib saada sarnaste projektidega seotud eelnevatest kogemustest ja konsultatsioonidest ning kohalikelt ekspertidelt, kellel on alaga seotud kogemused ja teadmised. |
| --- | --- |

—

Eksperdiarvamuse ja -hinnangu võib saada sarnaste projektidega seotud eelnevatest kogemustest ja konsultatsioonidest ning kohalikelt ekspertidelt, kellel on alaga seotud kogemused ja teadmised.

Eksperdiarvamuse ja -hinnangu

| — | Kirjeldus ja korrelatsioon: füüsilised tegurid (nt veerežiim, vool, substraat) võivad olla otseselt seotud liikide leviku ja arvukusega. Kui saab prognoosida tulevasi füüsilisi tingimusi, võib selle põhjal olla võimalik prognoosida elupaikade ja populatsioonide tulevast arengut või liikide ja elupaikade reaktsioone. |
| --- | --- |

—

Kirjeldus ja korrelatsioon: füüsilised tegurid (nt veerežiim, vool, substraat) võivad olla otseselt seotud liikide leviku ja arvukusega. Kui saab prognoosida tulevasi füüsilisi tingimusi, võib selle põhjal olla võimalik prognoosida elupaikade ja populatsioonide tulevast arengut või liikide ja elupaikade reaktsioone.

Kirjeldus ja korrelatsioon:

| — | Suutlikkuse analüüs hõlmab sellise stressitaseme kindlakstegemist, millest allpool on võimalik populatsioone ja ökosüsteemi funktsioone säilitada. See hõlmab võimalike piiravate tegurite kindlakstegemist ja matemaatiliste võrrandite koostamist, et kirjeldada ressursi või süsteemi suutlikkust iga piirava teguri seatava künnise korral. |
| --- | --- |

—

Suutlikkuse analüüs hõlmab sellise stressitaseme kindlakstegemist, millest allpool on võimalik populatsioone ja ökosüsteemi funktsioone säilitada. See hõlmab võimalike piiravate tegurite kindlakstegemist ja matemaatiliste võrrandite koostamist, et kirjeldada ressursi või süsteemi suutlikkust iga piirava teguri seatava künnise korral.

Suutlikkuse analüüs

Metoodilised juhtnöörid elupaikade direktiivi artikli 6 lõigete 3 ja 4 kohta

Metoodilised juhtnöörid elupaikade direktiivi artikli 6 lõigete 3 ja 4 kohta

Võimaliku kumulatiivse mõju hindamine

Võimaliku kumulatiivse mõju hindamine

Kumulatiivne mõju on hindamise oluline osa. See ei ole üksnes õiguslik nõue, vaid sellel võivad olla kavale või projektile ning muudele samasse piirkonda kavandatavatele hilisematele kavadele või projektidele olulised tagajärjed. See on eriti asjakohane hüdroenergia puhul, kus isegi väikeste käitiste kumulatiivne mõju võib olla lubamatult suur.

Kumulatiivne mõju on hindamise oluline osa.

Mitu eraldivõetuna tagasihoidlikku mõju võivad olla üksi ebaolulised, kuid avaldada koos hinnatuna märkimisväärset mõju. Artikli 6 lõikes 3 on seetõttu ette nähtud, et arvestatakse mõju, mida avaldatakse koos muude kavade või projektidega. Selles ei ole täpsustatud, millised muud kavad ja projektid selle sätte kohaldamisalasse kuuluvad, kuid on selge, et tuleks arvestada kavasid ja projekte, mis on ellu viidud (nt olemasolevad taristud) ja heaks kiidetud. Siinkohal võib olla kasu veepoliitika raamdirektiivi kohastes veemajanduskavades esitatud teabest ning asjakohaste Natura 2000 alade jaoks koostatud kaitsekorralduskavadest.

Oluline on mõista, et kavandatud kava või projekti kaalumine ei meelesta liikmesriiki muud tulevikus esitatavat sarnast kava või projekti pooldama. Vastupidi, kui piirkonnas on juba üks või mitu projekti heaks kiidetud, võib see langetada selle piirkonna tulevaste kavade või projektide ökoloogilist künnist.

Näiteks kui üksteise järel esitatakse mitme Natura 2000 alal või selle ümbruses asuva hüdroenergiarajatise projektid, võidakse esimese projekti hindamisel järeldada, et see ei avalda alale negatiivset mõju, kuid teist ja kolmandat projekti ei pruugita heaks kiita, sest nende ja eelmise projekti koosmõju on piisav, et avaldada ala terviklikkusele negatiivset mõju.

Selles kontekstis on oluline vaadelda hüdroenergiaprojekte strateegiliselt ja üksteisega mõistlikult suures geograafilises piirkonnas kombineeritult, mitte üksikute eraldiseisvate projektidena. Kumulatiivse mõju hindamisel tuleks arvestada kõiki valgala hüdroelektrijaamu ja muid arendusi olenemata sellest, kas need asuvad Natura 2000 alal või väljaspool seda.

Kumulatiivne mõju tuleks ideaalis kindlaks teha asjakohaste asutustega tihedalt konsulteerides, sest neil on juurdepääs teabele muude kavade ja projektide kohta, mida tuleb arvesse võtta. Tutvuda tuleks ka veepoliitika raamdirektiivi kohastes veemajanduskavades sisalduva teabega kõigi survetegurite ja veekeskkonnale avaldatava mõju kohta kogu valgalal.

Võimalikku kumulatiivset mõju tuleks hinnata usaldusväärseid alusandmeid kasutades, mitte ainult kvalitatiivsetele kriteeriumidele tuginedes. See peaks olema ka üldise hindamise lahutamatu osa ja seda ei tohiks käsitada vaid hindamisprotsessi lõpus tekkinud järelmõttena.

Mõju olulisuse kindlakstegemine

Mõju olulisuse kindlakstegemine

Kui mõju on kindlaks tehtud (vt ka punkt 4.7), tuleb hinnata selle olulisust (52) alal leiduvatele liikidele ja elupaikadele, pidades silmas ala kaitse-eesmärke.

52

Olulisuse hindamisel võib kaaluda järgmisi parameetreid.

| — | Sihtobjekti (st ala määramist ajendanud liigi või elupaigatüübi) kvantitatiivsed parameetrid: näiteks kui suur on elupaigakadu selle liigi või elupaigatüübi puhul. Mõne (nt esmatähtsa elupaigatüübi ja liigi) puhul võib isegi üksikute leiukohtade või leiukohtade väikese osa hävimist konkreetsel Natura 2000 alal käsitada olulise mõjuna. Muude puhul võib olulise keskkonnakahju künnis olla kõrgem. See sõltub jällegi liikidest ja elupaigatüüpidest, nende kaitseseisundist sellel alal ja nende tulevikuväljavaadetest. |
| --- | --- |

—

Sihtobjekti (st ala määramist ajendanud liigi või elupaigatüübi) kvantitatiivsed parameetrid: näiteks kui suur on elupaigakadu selle liigi või elupaigatüübi puhul. Mõne (nt esmatähtsa elupaigatüübi ja liigi) puhul võib isegi üksikute leiukohtade või leiukohtade väikese osa hävimist konkreetsel Natura 2000 alal käsitada olulise mõjuna. Muude puhul võib olulise keskkonnakahju künnis olla kõrgem. See sõltub jällegi liikidest ja elupaigatüüpidest, nende kaitseseisundist sellel alal ja nende tulevikuväljavaadetest.

| — | Sihtobjekti kvalitatiivsed parameetrid: mõju olulisuse puhul tuleks kvantitatiivsetest parameetritest sõltumatult arvestada sihtobjekti leiukoha kvaliteeti. See võib olla näiteks:






  — | ainus selle sihtobjektiga ala konkreetses piirkonnas või riigis (st sihtobjekti võib olla konkreetsel alal rikkalikult, kuid see on ainus koht, kus seda leidub ja see on kaitse all); |
| --- | --- | --- |

—

Sihtobjekti kvalitatiivsed parameetrid: mõju olulisuse puhul tuleks kvantitatiivsetest parameetritest sõltumatult arvestada sihtobjekti leiukoha kvaliteeti. See võib olla näiteks:

—

ainus selle sihtobjektiga ala konkreetses piirkonnas või riigis (st sihtobjekti võib olla konkreetsel alal rikkalikult, kuid see on ainus koht, kus seda leidub ja see on kaitse all);

| — | ala, kus on liigi oluline leiupaik (nt peamine leiupaik, representatiivsete kogumite suuremad alad jne); |
| --- | --- |

—

ala, kus on liigi oluline leiupaik (nt peamine leiupaik, representatiivsete kogumite suuremad alad jne);

| — | ala, kus liik on oma olemasoleva levila piiril (võttes arvesse kliimamuutuste võimalikku mõju tulevikus). |
| --- | --- |

—

ala, kus liik on oma olemasoleva levila piiril (võttes arvesse kliimamuutuste võimalikku mõju tulevikus).

| — | Ala olulisus liigi bioloogias, nt sigimispaigana (pesitsuskohad, kudemisalad jne); toitumispaigana; varjupaigana; rändetee või peatuspaigana. |
| --- | --- |

—

Ala olulisus liigi bioloogias, nt sigimispaigana (pesitsuskohad, kudemisalad jne); toitumispaigana; varjupaigana; rändetee või peatuspaigana.

| — | Sihtobjektide ja seega ala terviklikkuse säilitamiseks vajalikud ökoloogilised funktsioonid ja struktuurid. |
| --- | --- |

—

Sihtobjektide ja seega ala terviklikkuse säilitamiseks vajalikud ökoloogilised funktsioonid ja struktuurid.

Kui olulisuse määra suhtes on kahtlusi või erimeelsusi, tasub püüelda asjakohaste ekspertide, nt mõjutatud sihtobjekti alaste piirkondlike ja/või riiklike spetsialistide laialdasema kokkuleppe saavutamise poole, et selle suhtes üksmeelele jõuda.

Ala terviklikkusele avaldatava mõju olemasolu kindlakstegemine

Ala terviklikkusele avaldatava mõju olemasolu kindlakstegemine

Kui on võimalikult täpselt prognoositud projekti mõju, hinnatud selle olulisust ja uuritud kõiki võimalikke leevendusmeetmeid, tuleb asjakohases hinnangus järeldada, kas projekt avaldab Natura 2000 ala terviklikkusele negatiivset mõju.

Mõiste „terviklikkus“ on selgelt seotud ökoloogilise terviklikkusega. „Ala terviklikkust“ on kasulik määratleda kogu ala ökoloogilise struktuuri, funktsiooni ja ökoloogiliste protsesside või ala määramise põhjuseks olnud elupaikade, elupaikade kogumi ja/või liikide populatsioonide summana. Ala võib kirjeldada väga terviklikuna, kui realiseeritakse ala kaitse-eesmärkide täitmise potentsiaal, selle paranemis- ja uuenemisvõime säilib muutuvates tingimustes ning on vaja minimaalselt välist kaitsekorraldustuge.

ökoloogilise terviklikkusega

Kui kava või projekt avaldab negatiivset mõju esteetilise väärtusega ala väljanägemisele või avaldab olulist mõju muudele elupaigatüüpidele või liikidele, kui need, mille kaitseks see ala Natura 2000 alaks määrati, ei ole see negatiivne mõju artikli 6 lõike 3 tähenduses. Seevastu juhul kui avaldatakse olulist mõju ühele liigile või elupaigatüübile, mille kaitseks ala on määratud, avaldatakse tingimata negatiivset mõju ka ala terviklikkusele.

kui avaldatakse olulist mõju ühele liigile või elupaigatüübile, mille kaitseks ala on määratud, avaldatakse tingimata negatiivset mõju ka ala terviklikkusele.

Väljend „ala terviklikkus“ näitab, et tähelepanu keskmes on konkreetne ala. Seega ei saa kogu ala või selle osa kahjustamist õigustada väitega, et sellel leiduvate elupaigatüüpide ja liikide kaitsestaatus jääb liikmesriigi Euroopa territooriumil üldiselt soodsaks.

Praktikas tuleks ala terviklikkuse hindamisel keskenduda eelkõige selle kindlakstegemisele, kas projekt takistab ala kaitse-eesmärkide saavutamist ja

| — | põhjustab sihtobjektidele (st ala määramist ajendanud liikidele või elupaigatüüpidele) vajalike oluliste ökoloogiliste funktsioonide muutusi; |
| --- | --- |

—

põhjustab sihtobjektidele (st ala määramist ajendanud liikidele või elupaigatüüpidele) vajalike oluliste ökoloogiliste funktsioonide muutusi;

| — | vähendab märkimisväärselt konkreetse ala sihtobjektideks olevate elupaigatüüpide (isegi madalama kvaliteediga) leidumisala või liikide populatsioonide elujõulisust; |
| --- | --- |

—

vähendab märkimisväärselt konkreetse ala sihtobjektideks olevate elupaigatüüpide (isegi madalama kvaliteediga) leidumisala või liikide populatsioonide elujõulisust;

| — | vähendab ala mitmekesisust; |
| --- | --- |

—

vähendab ala mitmekesisust;

| — | killustab ala; |
| --- | --- |

—

killustab ala;

| — | põhjustab selliste oluliste alale iseloomulike omaduste (nt puudega kaetus, korrapärased iga-aastased üleujutused) kadumist või vähenemist, millest sõltub sihtobjekti seisund; |
| --- | --- |

—

põhjustab selliste oluliste alale iseloomulike omaduste (nt puudega kaetus, korrapärased iga-aastased üleujutused) kadumist või vähenemist, millest sõltub sihtobjekti seisund;

| — | põhjustab sihtliigi suremust. |
| --- | --- |

—

põhjustab sihtliigi suremust.

Negatiivse mõju kõrvaldamise meetmete rakendamine

Negatiivse mõju kõrvaldamise meetmete rakendamine

Kui hüdroenergia arendamise kava või projekti hindamisel vastavalt elupaikade direktiivi artiklile 6 tehakse kindlaks mitmesugune negatiivne mõju Natura 2000 alale, ei pruugita kava või projekti automaatselt tagasi lükata. Olenevalt võimaliku mõju suurusest võib olla võimalik võtta (täiendavaid) leevendusmeetmeid, mis selle kõrvaldavad või vähemalt ebaoluliseks muudavad, kui selliseid kaitsemeetmeid ei ole juba projekti lisatud.

| Leevendamisviis | Eelistatavus |
| --- | --- |
| Vältida mõju tekkekohas | Suurim | |
| Vähendada mõju tekkekohas | |
| Vähendada mõju alal | |
| Vähendada mõju vastuvõtja juures | Väikseim |

Leevendamisviis

Eelistatavus

Vältida mõju tekkekohas

Suurim

Image

Vähendada mõju tekkekohas

Vähendada mõju alal

Vähendada mõju vastuvõtja juures

Väikseim

Leevendusmeetmete kindlaksmääramine, nagu mõju hindamine ise, peab põhinema põhjalikul arusaamisel asjaomastest liikidest/elupaikadest ning esitaja, pädeva asutuse ja looduskaitseekspertide dialoogil.

Leevendusmeetmete kindlaksmääramine, nagu mõju hindamine ise, peab põhinema põhjalikul arusaamisel asjaomastest liikidest/elupaikadest

Leevendusmeetmed võivad hõlmata hüdroenergiakava või -projekti suuruse, asukoha, tehnilise lahenduse ja kasutatava tehnoloogia muutmist (nt rändetõkete ja/või turbiinidega kalade vigastamise vältimist). Need võivad olla ka ajutised kohandused ehitus- või käitamisetapis (nt veereostuse vältimine, kui allavoolu jäävad sihtliigi tundlikud osad või populatsioonid). Vt 3. peatükist lisateavet hüdroenergia tootmise võimalike leevendusmeetmete kohta.

Iga kavandatud leevendusmeetme puhul on oluline:

| — | selgitada, kuidas meetmete abil välditakse teadaolevat negatiivset mõju alale või muudetakse see ebaoluliseks; |
| --- | --- |

—

selgitada, kuidas meetmete abil välditakse teadaolevat negatiivset mõju alale või muudetakse see ebaoluliseks;

| — | esitada tõendid selle kohta, kuidas ja kes need tagab ja neid rakendab; |
| --- | --- |

—

esitada tõendid selle kohta, kuidas ja kes need tagab ja neid rakendab;

| — | esitada tõendid selle kohta, kuivõrd tõenäoline on nende edu; |
| --- | --- |

—

esitada tõendid selle kohta, kuivõrd tõenäoline on nende edu;

| — | esitada nende rakendamise ajakava võrreldes projekti või kavaga; |
| --- | --- |

—

esitada nende rakendamise ajakava võrreldes projekti või kavaga;

| — | esitada tõendid selle kohta, kuidas meetmete rakendamist jälgitakse ja kuidas võetakse täiendavaid meetmeid, kui leevendamine osutub ebapiisavaks. |
| --- | --- |

—

esitada tõendid selle kohta, kuidas meetmete rakendamist jälgitakse ja kuidas võetakse täiendavaid meetmeid, kui leevendamine osutub ebapiisavaks.

Kui sobivad leevendusmeetmed on kindlaks määratud ja üksikasjalikult välja töötatud, võib kava või projekti (elupaikade direktiivi) artiklis 6 sätestatud hindamismenetluse kohaselt heaks kiita, kui leevendusmeetmed: 1) tagavad, et ala kaitse-eesmärkidele avaldatav mõju ei ole oluline, ning 2) kui neid rakendatakse projekti lahutamatu osana.

Kui aga alale avaldub isegi pärast leevendusmeetmete võtmist oluline jääkmõju, tuleb uurida hoopis alternatiivseid lahendusi (nt projekti teistsugune asukoht, arenduse teistsugune mastaap või tehniline lahendus või alternatiivsed protsessid). Kui need puuduvad, võib kava või projekti erandjuhul ikkagi heaks kiita, kui on täidetud artikli 6 lõikes 4 sätestatud tingimused ja heaks kiidetud piisavad meetmed, mis hüvitavad ülejäänud olulise negatiivse mõju, nii et Natura 2000 võrgustikku ei kahjustata.

5.3.3.   Asjakohase hindamise järeldused

Asjakohase hindamise järeldused

Kava või projekti heakskiitmine asjakohase hindamise järeldusi arvesse võttes on pädevate riiklike asutuste otsustada. Seda saab teha alles pärast veendumist, et see ei avalda kõnealuse ala terviklikkusele negatiivset mõju. Kui järeldused on positiivsed, mis tähendab, et pädevatel asutustel ei ole teaduslikust seisukohast mingisugust põhjendatud kahtlust alale avaldatava mõju puudumise suhtes, võivad pädevad asutused kava või projekti heaks kiita.

Seega tuleb tõendada pigem mõju puudumist kui selle olemasolu, mis kajastab ettevaatusprintsiipi (kohtuasi C-157/96). Seda on rõhutatud mitmes Euroopa Kohtu otsuses. Kohtuasjas Waddenzee (kohtuasi C-127/02) kinnitas Euroopa Kohus, et „kavale või projektile võib anda loa vaid tingimusel, et pädevad siseriiklikud asutused on kindlad, et see ei avalda asjaomase ala terviklikkusele negatiivset mõju. Ning kui kava või projektiga seotud nimetatud ala terviklikkusele negatiivsete mõjude puudumise suhtes jääb püsima kahtlus, peab pädev asutus kavale või projektile loa andmisest keelduma.“ Teisisõnu peavad nad olema teinud kindlaks, et see ei avalda ilma teaduslikust seisukohast põhjendatud kahtlusteta ala terviklikkusele negatiivset mõju.

Seega tuleb tõendada pigem mõju puudumist kui selle olemasolu,

Asjakohane hindamine ja selle järeldused tuleks selgelt dokumenteerida. Aruanne peaks olema piisavalt üksikasjalik, et näidata, kuidas lõppotsuseni jõuti ja millistel teaduslikel alustel otsus tehti.

5.4.   Artikli 6 lõike 4 kohased erandid

Artikli 6 lõike 4 kohased erandid

Artikli 6 lõikes 4 on ette nähtud erandid artikli 6 lõikes 3 sätestatud eeskirjast. See ei ole automaatne protsess, vaid on projekti või kava esitaja otsustada, kas ta soovib seda taotleda. Artikli 6 lõikes 4 on sätestatud tingimused, mis peavad sellistel juhtudel täidetud olema, ja meetmed, mida tuleb võtta, enne kui pädev riiklik asutus saab artikli 6 lõike 3 kohaselt ala terviklikkusele negatiivset mõju avaldavaks hinnatud kava või projekti elluviimiseks loa anda.

Artikli 6 lõike 4 kohaselt peavad pädevad asutused tagama, et enne alale negatiivset mõju avaldada võiva kava või projekti lubamise kohta otsuse tegemist oleksid täidetud järgmised tingimused.

| — | Heakskiitmiseks esitatud alternatiivne lahendus on elupaikasid, liike ja Natura 2000 ala terviklikkust kõige vähem kahjustav ning puudub teostatav alternatiiv, mis ei avaldaks mõju ala terviklikkusele. |
| --- | --- |

—

Heakskiitmiseks esitatud alternatiivne lahendus on elupaikasid, liike ja Natura 2000 ala terviklikkust kõige vähem kahjustav ning puudub teostatav alternatiiv, mis ei avaldaks mõju ala terviklikkusele.

alternatiivne lahendus

| — | Kava või projekti heakskiitmiseks on ülekaaluka üldise huvi seisukohast eriti mõjuvad põhjused. |
| --- | --- |

—

Kava või projekti heakskiitmiseks on ülekaaluka üldise huvi seisukohast eriti mõjuvad põhjused.

ülekaaluka üldise huvi seisukohast eriti mõjuvad põhjused

| — | Kõik Natura 2000 võrgustiku üldise sidususe kaitse tagamiseks vajalikud asendusmeetmed on võetud. |
| --- | --- |

—

Kõik Natura 2000 võrgustiku üldise sidususe kaitse tagamiseks vajalikud asendusmeetmed on võetud.

asendusmeetmed

Nende tingimuste täidetuse kontrollimise järjekord on oluline, sest iga etapp määrab kindlaks, kas järgmine etapp on nõutav. Näiteks kui kõnealusele kavale või projektile leitakse alternatiiv, ei ole mõtet uurida, kas esialgne kava või projekt on ülekaalukates üldistes huvides, või töötada välja sobivaid asendusmeetmeid, sest kava või projekti elluviimiseks ei saa luba anda, kui on olemas elujõuline alternatiiv.

Alternatiivsete lahenduste puudumise tõendamine

Alternatiivsete lahenduste puudumise tõendamine

Alternatiivide otsimine võib olla üsna ulatuslik ja peaks olema seotud kava või projekti üldistest huvidest tulenevate eesmärkidega. See võib hõlmata arenduse alternatiivseid asukohti, teistsuguseid mastaape või tehnilist lahendust, teistsuguseid ehitusmeetodeid või alternatiivseid taastuvenergia tootmise protsesse ja viise. See nõue on tihedalt seotud ka veepoliitika raamdirektiivi artikli 4 lõike 7 punktiga d, mille kohaselt asutused peavad tagama, et keskkonna seisukohalt paremat valikut ei ole (53).

53

Kuigi alternatiivide otsimise nõue kuulub artikli 6 lõike 4 kohaldamisalasse, on kavandajal praktikas kasulik kaaluda kõiki võimalikke alternatiive arendusprojekti esmase kavandamise võimalikult varases etapis. Kui selles etapis leitakse sobiv alternatiiv, mis tõenäoliselt ei avalda Natura 2000 alale olulist mõju, saab selle viivitamata heaks kiita ja asjakohane hindamine ei ole nõutav (kuigi muu keskkonnamõju hindamine võib siiski olla vajalik).

Kui aga projekti suhtes tehakse asjakohane hindamine, mille tulemusel järeldatakse, et negatiivne mõju ala terviklikkusele on vältimatu, peab pädev asutus otsustama, kas on olemas alternatiivseid lahendusi. Analüüsida tuleks kõiki teostatavaid alternatiive ja eelkõige nende suhtelist tulemuslikkust Natura 2000 ala kaitse-eesmärkide ja ala terviklikkuse seisukohast.

Kui on olemas projekti eesmärkidele vastav teostatav alternatiivne lahendus, tuleks seda samuti asjakohaselt hinnata, kui see avaldab tõenäoliselt samale või muule Natura 2000 alale olulist mõju. Kui alternatiivne lahendus on sarnane algse ettepanekuga, saab uue hindamise jaoks tavaliselt võtta palju vajalikku teavet esimesest asjakohasest hindamisest.

Ülekaalukate üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvad põhjused

Ülekaalukate üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvad põhjused

Alternatiivsete lahenduste puudumise korral või kui alternatiivne lahendus avaldab asjaomase ala kaitse-eesmärkidele või terviklikkusele veelgi negatiivsemat mõju, peavad pädevad asutused uurima, kas on ülekaalukate üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvaid põhjuseid, (54) mis õigustavad kava või projekti lubamist, kuigi see võib avaldada negatiivset mõju ühe või mitme Natura 2000 ala terviklikkusele.

54

Mõistet „[ülekaalukate] üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvad põhjused“ ei ole direktiivis määratletud. Sõnastusest nähtub siiski, et kava või projekti lubamiseks artikli 6 lõike 4 kohaselt peab see vastama kõigile kolmele järgmisele tingimusele.

| — | See peab olema üldistes huvides – sõnastusest nähtub, et direktiivi kaitse-eesmärke võivad üles kaaluda ainult üldised huvid. Seega võib eraõiguslike isikute koostatud projekte kaaluda ainult juhul, kui tõendatakse, et see on üldistes huvides (kohtuasi C-182/10: Solvay jt, punktid 71–79). |
| --- | --- |

—

See peab olema üldistes huvides – sõnastusest nähtub, et direktiivi kaitse-eesmärke võivad üles kaaluda ainult üldised huvid. Seega võib eraõiguslike isikute koostatud projekte kaaluda ainult juhul, kui tõendatakse, et see on üldistes huvides (kohtuasi C-182/10: Solvay jt, punktid 71–79).

üldistes huvides

| — | Kava või projekti ettevõtmiseks peavad olema eriti mõjuvad põhjused – eriti mõjuv tähendab seejuures selgelt, et projekt on ühiskonnale oluline, mitte üksnes soovitav või kasulik. |
| --- | --- |

—

Kava või projekti ettevõtmiseks peavad olema eriti mõjuvad põhjused – eriti mõjuv tähendab seejuures selgelt, et projekt on ühiskonnale oluline, mitte üksnes soovitav või kasulik.

eriti mõjuvad

| — | Kava või projekti elluviimine peab olema ülekaalukates huvides – teisisõnu tuleb tõendada, et kava või projekti rakendamine on veel olulisem kui kõnealuse konkreetse Natura 2000 ala kaitsmine kooskõlas selle kaitse-eesmärkidega. On selge, et igasugustest üldistest sotsiaalsetest või majanduslikest huvidest ei piisa, eriti kui arvestada direktiiviga kaitstud huvide erilist kaalu (vt nt selle põhjendus 4, milles on osutatud „ühenduse looduspärandile“). Näib mõistlik eeldada ka seda, et üldised huvid saavad olla ülekaalukad ainult juhul, kui need on pikaajalised ning lühiajalised majanduslikud või muud huvid, mis tooksid ühiskonnale ainult lühiajalist kasu, ei oleks direktiiviga kaitstud pikaajaliste kaitsehuvide üleskaalumiseks piisavad. |
| --- | --- |

—

Kava või projekti elluviimine peab olema ülekaalukates huvides – teisisõnu tuleb tõendada, et kava või projekti rakendamine on veel olulisem kui kõnealuse konkreetse Natura 2000 ala kaitsmine kooskõlas selle kaitse-eesmärkidega. On selge, et igasugustest üldistest sotsiaalsetest või majanduslikest huvidest ei piisa, eriti kui arvestada direktiiviga kaitstud huvide erilist kaalu (vt nt selle põhjendus 4, milles on osutatud „ühenduse looduspärandile“). Näib mõistlik eeldada ka seda, et üldised huvid saavad olla ülekaalukad ainult juhul, kui need on pikaajalised ning lühiajalised majanduslikud või muud huvid, mis tooksid ühiskonnale ainult lühiajalist kasu, ei oleks direktiiviga kaitstud pikaajaliste kaitsehuvide üleskaalumiseks piisavad.

ülekaalukates huvides

Ülekaalukate üldiste huvidega seotud tingimused on veelgi rangemad, kui kava või projekt avaldab tõenäoliselt negatiivset mõju sellise Natura 2000 ala terviklikkusele, kus leidub esmatähtsaid elupaigatüüpe ja/või liike, kui neile elupaigatüüpidele ja/või liikidele avaldatakse mõju. Ülekaalukate üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvaid põhjuseid saab pidada vastuvõetavaks ainult juhul, kui need on seotud:

| — | inimeste tervise ja avaliku julgeoleku või |
| --- | --- |

—

inimeste tervise ja avaliku julgeoleku või

| — | ülekaaluka kasuliku keskkonnamõju või |
| --- | --- |

—

ülekaaluka kasuliku keskkonnamõju või

| — | muude eriti mõjuvate põhjustega, kui komisjon on enne kava või projekti heakskiitmist arvamuse esitanud. |
| --- | --- |

—

muude eriti mõjuvate põhjustega, kui komisjon on enne kava või projekti heakskiitmist arvamuse esitanud.

Artikli 6 lõike 4 tingimuste vooskeem

Luba ei või anda

Loa võib anda Tuleb võtta asendusmeetmeid

Loa võib anda muudel ülekaalukatel üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvatel põhjustel pärast komisjoniga konsulteerimist.

Tuleb võtta asendusmeetmeid

Kas on inimeste tervise või ohutusega seotud seisukohti või olulist keskkonnakasu, mida tuleb kaaluda?

Kas alal esineb esmatähtis elupaik või liik, millele kava või projekt võib mõju avaldada?

Kas on ülekaalukate üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvaid põhjuseid?

Kas on alternatiivseid lahendusi?

Ei

Kava või projekt võib avaldada negatiivset mõju ala terviklikkusele

Jah

Ei

Ei

Ei

Jah

Jah

Jah

Asendusmeetmed

Asendusmeetmed

Kui alternatiivseid lahendusi ei ole ja on olemas ülekaalukate üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvad põhjused, peavad asutused tagama asendusmeetmete vastuvõtmise ja kehtestamise, enne kui projekt saab alata. Asendusmeetmed on seega viimane abinõu ja neid kasutatakse ainult siis, kui otsus on tehtud eespool kirjeldatud tingimustel.

Rangelt võttes on asendusmeetmed projektist sõltumatud ja üldjuhul rakendatakse neid projektipiirkonnast väljaspool. Need peavad suutma täielikult hüvitada alale ja selle sihtobjektidele tekitatud kahju ning olema piisavad Natura 2000 võrgustiku üldise sidususe kaitse tagamiseks.

Natura 2000 üldise sidususe kaitse tagamiseks peaksid kava või projekti jaoks kavandatud asendusmeetmed eelkõige:

| — | aitama kaasa mõjutatud elupaigatüüpide ja liikide kaitsele asjaomases biogeograafilises piirkonnas või liigi samal levilal, rändeteel või talvitusalal asjaomases liikmesriigis; |
| --- | --- |

—

aitama kaasa mõjutatud elupaigatüüpide ja liikide kaitsele asjaomases biogeograafilises piirkonnas või liigi samal levilal, rändeteel või talvitusalal asjaomases liikmesriigis;

| — | tagama funktsioonid, mis on võrreldavad funktsioonidega, mis õigustasid esialgse ala valikut, eelkõige seoses piisava geograafilise levikuga; |
| --- | --- |

—

tagama funktsioonid, mis on võrreldavad funktsioonidega, mis õigustasid esialgse ala valikut, eelkõige seoses piisava geograafilise levikuga;

| — | täiendama direktiivi kohaseid tavalisi kohustusi, mis tähendab, et nendega ei saa asendada olemasolevaid kohustusi, näiteks Natura 2000 kaitsekorralduskavade rakendamist. |
| --- | --- |

—

täiendama direktiivi kohaseid tavalisi kohustusi, mis tähendab, et nendega ei saa asendada olemasolevaid kohustusi, näiteks Natura 2000 kaitsekorralduskavade rakendamist.

Vastavalt olemasolevatele komisjoni suunistele võivad artikli 6 lõike 4 kohased asendusmeetmed hõlmata üht või mitut järgmist meedet:

| — | võrreldava elupaiga taasloomine või kahjustatud elupaiga bioloogiline parandamine olemasoleval määratud alal, kui see läheb kaugemale ala kaitse-eesmärkidest ega kahjusta muid Natura 2000 sihtobjekte sellel alal; |
| --- | --- |

—

võrreldava elupaiga taasloomine või kahjustatud elupaiga bioloogiline parandamine olemasoleval määratud alal, kui see läheb kaugemale ala kaitse-eesmärkidest ega kahjusta muid Natura 2000 sihtobjekte sellel alal;

| — | võrreldava elupaiga taasloomine või kahjustatud elupaiga bioloogiline parandamine väljaspool määratud ala, mis lisatakse seejärel Natura 2000 võrgustikku; |
| --- | --- |

—

võrreldava elupaiga taasloomine või kahjustatud elupaiga bioloogiline parandamine väljaspool määratud ala, mis lisatakse seejärel Natura 2000 võrgustikku;

| — | algse alaga võrreldava või sellest parema kvaliteedi ja seisundiga uue ala lisamine Natura 2000 võrgustikku (55). |
| --- | --- |

—

algse alaga võrreldava või sellest parema kvaliteedi ja seisundiga uue ala lisamine Natura 2000 võrgustikku (55).

55

Kahjustatud elupaigatüübid ja liigid tuleb hüvitada vähemalt samas ulatuses, kuid arvestades kahjustatud elupaikade taasloomise või taastamisega seotud suuri riske ja teaduslikku ebakindlust on tungivalt soovitatav, et suhtarv oleks tunduvalt suurem kui 1:1, et olla kindel, et meetmed tõesti hüvitavad kahju.

Liikmesriigid peaksid olema eriti tähelepanelikud, kui kava või projekti negatiivset mõju on tunda ohualdistes looduslikes elupaikades või nende liikide looduslikes elupaikades, mille sama ökoloogilise funktsiooni saavutamiseks läheb kaua aega. Mõne elupaiga ja liigi puhul ei pruugi lihtsalt olla võimalik kahju mõistliku aja jooksul hüvitada, sest nende areng võib võtta aastakümneid.

Peale selle ei ole mõningatele elupaigatüüpidele ja liikide elupaikadele tekitatud kahju võimalik üldse hüvitada, sest nende ökoloogilisi omadusi ei saa tehislikult matkida või luua. Seetõttu peaksid iga uue hüdroenergiaarenduse esitajad viima end aegsasti enne kava või projekti koostamist kurssi konkreetsetele elupaigatüüpidele ja liikidele tekitatud kahju hüvitamise ulatusega.

Lisaks kõigele peaksid asendusmeetmed olema kehtestatud ja täielikult toimima enne, kui töö kava või projekti kallal algab. Selle eesmärk on aidata puhverdada projekti kahjustavat mõju liikidele ja elupaikadele, pakkudes neile asenduspiirkonnas sobivaid alternatiivseid asukohti. Kui see ei ole täielikult saavutatav, peaksid pädevad asutused nõudma vahepeal tekkivate ajutiste kahjude eraldi hüvitamist. Teave asendusmeetmete kohta tuleks esitada komisjonile niipea, kui need on kavandamisprotsessi käigus vastu võetud, et komisjon kui aluslepingute täitmise järelevalvaja saaks hinnata, kas direktiivi kohaldatakse nõuetekohaselt.

---

(1)  https://www.eea.europa.eu/soer

1

(2)  http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm

2

(3)  https://ec.europa.eu/energy/en/topics/renewable-energy/renewable-energy-directive

3

(4)  http://ec.europa.eu/environment/nature/biodiversity/comm2006/2020.htm

4

(5)  Loodust, rahvast ja majandust käsitlev ELi tegevuskava, http://ec.europa.eu/environment/nature/legislation/fitness_check/action_plan/index_en.htm.

5

(6)  Vt elupaikade direktiivi artikkel 2: „Käesoleva direktiivi kohaselt võetud meetmed on kavandatud ühenduse tähtsusega looduslike elupaikade ning looduslike looma- ja taimeliikide soodsa kaitsestaatuse säilitamiseks või taastamiseks.“ Linnudirektiivis ei ole soodsa kaitsestaatuse mõistet mainitud, kuid analoogsed nõuded on sätestatud erikaitsealade suhtes.

6

(7)  Natura 2000 alade majandamise kohta kättesaadavate suuniste üksikasjad on esitatud aadressil http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/index_en.htm.

7

(8)  Keskkonnamõju hindamist ja keskkonnamõju strateegilist hindamist käsitlevad komisjoni veebilehed: http://ec.europa.eu/environment/eia/eia-legalcontext.htm ja http://ec.europa.eu/environment/eia/sea-legalcontext.htm.

8

(9)  Komisjoni juhenddokument elupaikade direktiivi kohaste ühenduse tähtsusega loomaliikide range kaitse kohta, http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/guidance/index_en.htm.

9

(10)  Vt komisjoni vastused KKKdele veepoliitika raamdirektiivi ja loodusdirektiivide kohta: http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/FAQ-WFD%20final.pdf.

10

(11)  Oluliselt muudetud veekogud on need, mis inimtegevuse põhjustatud füüsiliste muudatuste tagajärjel on oma iseloomult oluliselt muutunud ja ei vasta seetõttu hea ökoloogilise seisundi nõudele.

11

(12)  Üksikasjalikum teave konkreetsete nõuete kohta on esitatud ühise rakendamise strateegia (CIS) dokumendis nr 4 „Identification and Designation of Heavily Modified and Artificial Water Bodies“.

12

(13)  Artikli 4 lõike 7 kohaldamist käsitleva kohtupraktika kohta vt Euroopa Kohtu otsused kohtuasjades C-461/13 ja C-346/14.

13

(14)  Ühise rakendamise strateegia (CIS) dokument nr 36 veepoliitika raamdirektiivi artikli 4 lõike 7 kohta: https://circabc.europa.eu/sd/a/e0352ec3-9f3b-4d91-bdbb-939185be3e89/CIS_Guidance_Article_4_7_FINAL.PDF.

14

(15)  KMH direktiivis on „projekt“ määratletud kui ehitiste või muude käitiste püstitamine või kavade teostamine või sekkumine looduskeskkonda ja maastikku.

15

(16)  I lisa alla kuuluvad sellised projektid nagu „tammid ja muud rajatised vee kinnihoidmiseks või alaliseks säilitamiseks, kui kinnihoitav või säilitatav uus või täiendav veekogus on üle 10 miljoni kuupmeetri“ .

16

(17)  II lisa alla kuuluvad projektid hõlmavad tamme ja muid vee kinnihoidmiseks või pikaajaliseks säilitamiseks mõeldud rajatisi (I lisaga hõlmamata projektid).

17

(18)  ELT C 273, 27.7.2016, lk 1.

18

(19)  C-177/11, EU:C:2012:378, punktid 19–24.

19

(20)  http://www.eea.europa.eu/soer

20

(21)  http://www.eea.europa.eu/publications/state-of-nature-in-the-eu

21

(22)  Komisjoni teatis „Euroopa Ühendus teel säästva veemajanduse juurde – Vee raamdirektiivi 2000/60/EÜ rakendamise esimene järk“ (KOM(2007) 128 (lõplik)).

22

(23)  Arcadis 2011, „Hydropower generation in the context of the EU WFD“, Euroopa Komisjoni keskkonna peadirektoraat, 168 lk,

23

http://bookshop.europa.eu/pl/hydropower-generation-in-the-context-of-the-eu-water-framework-directive-pbKH3013438/downloads/KH-30-13-438-EN-N/KH3013438ENN_002.pdf;pgid=y8dIS7GUWMdSR0EAlMEUUsWb0000A6euO_e0;sid=E0EKwHHfLLsKwiJMudqUZxP6sYJ2kNMcbxE=?FileName=KH3013438ENN_002.pdf&SKU=KH3013438ENN_PDF&CatalogueNumber=KH-30-13-438-EN-N.

Vt ka „Water management, Water Framework Directive & Hydropower. Common Implementation Strategy Workshop“.

(24)  Lisateavet vt veepoliitika raamdirektiivi käsitlev ühise rakendamise strateegia (CIS) dokument „WFD and hydromorphological pressures, Technical Report, Good practice in managing the ecological impacts of hydropower schemes“, https://circabc.europa.eu/sd/a/68065c2b-1b08-462d-9f07-413ae896ba67/HyMo_Technical_Report.pdf.

24

(25)  Kättesaadav aadressil http://eur-lex.europa.eu/legal-content/en/TXT/?uri=CELEX%3A32007R1100.

25

(26)  „Ecological flows in the implementation of the Water Framework Directive“, https://circabc.europa.eu/sd/a/4063d635-957b-4b6f-bfd4-b51b0acb2570/Guidance%20No%2031%20-%20Ecological%20flows%20%28final%20version%29.pdf.

26

(27)  Arcadis 2011, „Hydropower generation in the context of the EU WFD“, Euroopa Komisjoni keskkonna peadirektoraat, 168 lk.

27

(28)  Viited: Ferguson, Absolon, Carlson ja Sandford, Transaction of the American Fisheries Society, nr 135, 2006, lk 139–150; Calles ja Greenberg, River Research and Applications, nr 25, 2009, lk 1268–1286; Gustafsson 2010.

28

(29)  Euroopa Kohtu otsus kohtuasjas C-142/16.

29

(30)  Euroopa Kohtu otsus kohtuasjas C-127/02.

30

(31)  Lambrecht H., Trautner J., Fachinformationssystem und Fachkonventionen zur Bestimmung der Erheblichkeit im Rahmen der FFH-VP – Endbericht zum Teil Fachkonventionen, Schlussstand Juni 2007. („Eriinfosüsteem ja -eeskirjad olulisuse hindamiseks asjakohase hindamise raames – Lõpparuande osa „Erieeskirjad“, lõplik seis: juuni 2007“ (saksa keeles)).

31

(32)  Seda skaalat soovitavad ja kasutavad eksperdid, kes on Tšehhi Vabariigis seaduse kohaselt saanud alates 2007. aastast asjakohase hindamise litsentsi, http://www.mzp.cz/cz/hodnoceni_vyznamnosti_vlivu_koncepci.

32

(33)  Vt ka kohtuasjad C-75/01, C-418/04, C-508/04.

33

(34)  Vt ka kohtuasjad C-166/97, C-96/98, C-57/89, C-44/95, C-75/01, C-415/01, C-6/04, C-508/04, C-241/08, C-491/08, C-90/10.

34

(35)  Oluline on märkida suurt erinevust leevendusmeetmete ja asendusmeetmete või ökoloogilise taastamise meetmete vahel (vt punkt 5.3, lk 80).

35

(36)  Vt Euroopa Kohtu otsus kohtuasjas C-142/16 (http://curia.europa.eu/juris/liste.jsf?num=C-142/16), mida käsitletakse lk 45. Vt ka lk 47, kus on esitatud võimalike hüdroenergia tootmise suhtes võetavate leevendusmeetmete näited.

36

(37)  https://ec.europa.eu/jrc/en/publication/working-group-ecostat-report-common-understanding-using-mitigation-measures-reaching-good-ecological

37

(38)  https://restorerivers.eu/wiki/index.php?title=Case_study%3AAustria_Upper_Mur_-_River_widening_Lässer_Au_(LIFE%2B_(LIFE%2B_08_NAT_A_614)_„Inner-Alpine_river_basin_management_–_Upper_River_Mur_-_murerleben_II%22_2010-2015)

38

(39)  2011. aastal Brüsselis toimunud ELi veepoliitika raamdirektiivi ja hüdroenergia ühise rakendusstrateegia teise õpikoja järeldused, https://circabc.europa.eu/sd/a/23d94d2d-6b9c-4f17-9e15-14045cd541f3/Issue.pdf.

39

(40)  Euroopa Liidu, kandidaat- ja EFTA riikide vee- ja merepoliitika eest vastutavate isikute mitteametlik kohtumine, Segovia, 27.–28. mai 2010, https://circabc.europa.eu/w/browse/6414c39b-3d08-433a-8e00-0d20bcb249ad.

40

(41)  Veepoliitika raamdirektiivi ühine rakendusstrateegia 2006: veepoliitika raamdirektiiv ja hüdromorfoloogilised survetegurid – poliitikadokument. Detsember 2006, https://circabc.europa.eu/sd/a/3dac5b10-1a16-4a31-a178-2f5401f30c50/.pdf.

41

(42)  Veepoliitika raamdirektiivi ühine rakendusstrateegia 2009: juhenddokument nr 20 keskkonnaeesmärkidest tehtavate erandite kohta. Tehniline aruanne – 2009-027, https://circabc.europa.eu/sd/a/2a3ec00a-d0e6-405f-bf66-60e212555db1/Guidance_document.pdf.

42

(43)  Peamised järeldused, veepoliitika raamdirektiivi ja hüdroenergia teemalise ühise rakendusstrateegia õpikoda, Berliin, 4.–5. juuni 2007, https://circabc.europa.eu/w/browse/062ef598-2126-4e76-a481-cfa68a28435c.

43

(44)  Euroopa Kohtu 20. oktoobri 2005. aasta otsus kohtuasjas C-6/04: komisjon vs. Ühendkuningriik.

44

vs

(45)  Komisjon on koostanud juhenddokumendid, et aidata mõista ja kohaldada asjakohase hindamise menetlust. Need on kättesaadavad komisjoni Natura 2000 veebisaidil http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm.

45

(46)  Euroopa Kohtu otsus kohtuasjas C-127/02.

46

(47)  Euroopa Kohtu otsus C-127/02: Waddenvereniging ja Vogelsbeschermingvereniging.

47

(48)  Alpi regioonide ökoloogia ja majanduse uurimise instituut.

48

(49)  Komisjoni 11. juuli 2011. aasta rakendusotsus Natura 2000 alade andmevormi kohta (teatavaks tehtud numbri K(2011) 4892 all, ELT L 198, 30.7.2011, lk 39).

49

(50)  http://ec.europa.eu/environment/nature/knowledge/rep_habitats/index_en.htm

50

(51)  http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm

51

(52)  „Olulisus“ viitab siin mõju tähtsusele. Seda ei tohiks segi ajada eelvalikuetapiga, kus asetatakse rõhk olulise mõju tõenäosusele.

52

(53)  Vt ühise rakendusstrateegia suunis nr 20.

53

(54)  Seda mõistet kasutatakse ka veepoliitika raamdirektiivi artikli 4 lõikes 7.

54

(55)  Lisamine peab toimuma ametliku määramisega liikmesriigi asutuste poolt pärast Euroopa Komisjonilt heakskiidu saamist.

55

---

| 18.6.2018 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 213/62 |
| --- | --- | --- | --- |

18.6.2018

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 213/62

---

Komisjoni teatis „Energiaülekandetaristu ja ELi loodusalased õigusaktid“

(2018/C 213/02)

SISUKORD

Lehekülg

| SELLE DOKUMENDI KOHTA | 65 |
| --- | --- |

| Eesmärk | 65 |
| --- | --- |

| Ülesehitus ja sisu | 65 |
| --- | --- |

| Dokumendi olemus | 65 |
| --- | --- |

| 1. | EUROOPA ENERGIATARISTU UUENDAMINE | 67 |
| --- | --- | --- |

1.

| 1.1. | Euroopa energiataristu uuendamise vajadus | 67 |
| --- | --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Taristuga seotud katsumused | 68 |
| --- | --- | --- |

1.2.

| 1.2.1. | Elektrivõrgud ja salvestamine | 68 |
| --- | --- | --- |

1.2.1.

| 1.2.2 | Maagaasivõrgud ja maagaasi hoiustamine | 69 |
| --- | --- | --- |

1.2.2

| 1.2.3. | Nafta ja olefiini transpordi ja rafineerimise taristu | 69 |
| --- | --- | --- |

1.2.3.

| 1.2.4. | Süsinikdioksiidi kogumine, transport ja säilitamine (CCS) | 69 |
| --- | --- | --- |

1.2.4.

| 1.3. | Kasutatavate ülekande- ja jaotusrajatiste tüübid | 69 |
| --- | --- | --- |

1.3.

| 1.3.1. | Gaasi ja nafta edastamise ja jaotuse rajatised | 69 |
| --- | --- | --- |

1.3.1.

| 1.3.2. | Elektrienergia ülekande ja jaotuse rajatised | 70 |
| --- | --- | --- |

1.3.2.

| 1.4. | Ühishuviprojektid | 70 |
| --- | --- | --- |

1.4.

| 2. | ELi LOODUSALASED ÕIGUSAKTID | 72 |
| --- | --- | --- |

2.

| 2.1. | Sissejuhatus | 72 |
| --- | --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Linnudirektiiv ja elupaikade direktiiv | 72 |
| --- | --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Natura 2000 alade korraldus ja kaitse | 73 |
| --- | --- | --- |

2.3.

| 2.3.1. | Positiivsete kaitsemeetmete võtmine ja olukorra halvenemise vältimine | 73 |
| --- | --- | --- |

2.3.1.

| 2.3.2. | Natura 2000 aladega seotud kavadele ja projektidele nõusoleku saamise kord | 74 |
| --- | --- | --- |

2.3.2.

| 2.4. | Liikide kaitset käsitlevad sätted | 75 |
| --- | --- | --- |

2.4.

| 3. | ENERGIAÜLEKANDERAJATISTE VÕIMALIK MÕJU NATURA 2000 ALADELE JA ELi KAITSTAVATELE LIIKIDELE | 76 |
| --- | --- | --- |

3.

| 3.1. | Sissejuhatus | 76 |
| --- | --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Individuaalse lähenemisviisi vajalikkus | 76 |
| --- | --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Ülevaade võimalikust mõjust ELi kaitstavatele liikidele ja elupaikadele | 77 |
| --- | --- | --- |

3.3.

| 3.3.1. | Elupaiga kadumine, selle seisundi halvenemine või selle killustumine | 77 |
| --- | --- | --- |

3.3.1.

| 3.3.2. | Häirimine ja väljatõrjumine | 77 |
| --- | --- | --- |

3.3.2.

| 3.3.3. | Kokkupõrke- ja elektrilöögioht | 77 |
| --- | --- | --- |

3.3.3.

| 3.3.4. | Tõkestav mõju | 77 |
| --- | --- | --- |

3.3.4.

| 3.4. | Olulise mõju eristamine ebaolulisest | 78 |
| --- | --- | --- |

3.4.

| 3.5. | Kuhjuv mõju | 78 |
| --- | --- | --- |

3.5.

| 4. | ELEKTRIVÕRGUTARISTUTE VÕIMALIK MÕJU LOODUSLIKULE LINNUSTIKULE | 79 |
| --- | --- | --- |

4.

| 4.1. | Sissejuhatus | 79 |
| --- | --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Elektrivõrgutaristud | 79 |
| --- | --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Elektritaristute võimalik negatiivne mõju looduslikule linnustikule | 80 |
| --- | --- | --- |

4.3.

| 4.3.1. | Elektrilöögid | 80 |
| --- | --- | --- |

4.3.1.

| 4.3.2. | Kokkupõrge | 83 |
| --- | --- | --- |

4.3.2.

| 4.3.3. | Elupaiga kadumine ja killustumine | 84 |
| --- | --- | --- |

4.3.3.

| 4.3.4. | Häirimine/väljatõrjumine | 84 |
| --- | --- | --- |

4.3.4.

| 4.3.5. | Elektromagnetväljad | 84 |
| --- | --- | --- |

4.3.5.

| 4.4. | Elektritaristute võimalik positiivne mõju looduslikule linnustikule | 84 |
| --- | --- | --- |

4.4.

| 5. | LOODUSLIKKU LINNUSTIKKU MÕJUTAVATE ELEKTRIVÕRGUTARISTUTEGA SEOTUD VÕIMALIKUD LEEVENDAMISMEETMED | 86 |
| --- | --- | --- |

5.

| 5.1. | Millised on leevendamismeetmed? | 86 |
| --- | --- | --- |

5.1.

| 5.2. | Võimalikud meetmed, millega leevendada elektrienergia kavade või projektidega seotud negatiivset mõju looduslikule linnustikule | 88 |
| --- | --- | --- |

5.2.

| 5.2.1. | Ennetamismeetmete lisamine kavandamise tasandil | 88 |
| --- | --- | --- |

5.2.1.

| 5.2.2. | Võimalike leevendamis- ja ennetamismeetmete uurimine projekti tasandil | 90 |
| --- | --- | --- |

5.2.2.

| 5.3. | Üksikasjalikud tehnilised soovitused parandus- ja leevendamismeetmeteks | 91 |
| --- | --- | --- |

5.3.

| 5.3.1. | Elektrilöökide ohu leevendamine | 91 |
| --- | --- | --- |

5.3.1.

| 5.3.2. | Kokkupõrkeohu leevendamine | 92 |
| --- | --- | --- |

5.3.2.

| 6. | STRATEEGILISE PLANEERIMISVIISI KASUTAMISE TÄHTSUS | 93 |
| --- | --- | --- |

6.

| 6.1. | Integreeritud planeerimise eelised | 93 |
| --- | --- | --- |

6.1.

| 6.2. | Energiaülekanderajatistele sobivate asukohtade kindlaksmääramine | 94 |
| --- | --- | --- |

6.2.

| 6.3. | Võimaluste otsimine energiaülekanderajatistele nõusoleku andmise menetluste lihtsustamiseks | 96 |
| --- | --- | --- |

6.3.

| 6.3.1. | Varane kavandamine, tegevuskava koostamine ja hindamiste ulatuse kindlamääramine | 96 |
| --- | --- | --- |

6.3.1.

| 6.3.2. | Keskkonnamõju hindamiste ning muude keskkonnanõuete varane ja tõhus integreerimine | 97 |
| --- | --- | --- |

6.3.2.

| 6.3.3. | Menetluste koordineerimine ja tähtaegade seadmine | 98 |
| --- | --- | --- |

6.3.3.

| 6.3.4. | Aruannete kvaliteet | 98 |
| --- | --- | --- |

6.3.4.

| 6.3.5. | Piiriülene koostöö | 98 |
| --- | --- | --- |

6.3.5.

| 6.3.6. | Üldsuse varane ja tulemuslik kaasamine | 99 |
| --- | --- | --- |

6.3.6.

| 7. | ELUPAIKADE DIREKTIIVI ARTIKLI 6 KOHANE NÕUSOLEKU ANDMISE MENETLUS | 99 |
| --- | --- | --- |

7.

| 7.1. | Sissejuhatus | 99 |
| --- | --- | --- |

7.1.

| 7.2. | Artikli 6 kohase nõusoleku andmise menetluse ulatus | 100 |
| --- | --- | --- |

7.2.

| 7.3. | Asjakohase hindamise menetluse etapid | 102 |
| --- | --- | --- |

7.3.

| 7.3.1. | Esimene etapp: eelkontroll | 102 |
| --- | --- | --- |

7.3.1.

| 7.3.2. | Teine etapp: asjakohane hindamine | 102 |
| --- | --- | --- |

7.3.2.

| 7.3.3. | 3. etapp: kava või projekti heakskiitmine või tagasilükkamine asjakohase hindamise järelduste alusel | 109 |
| --- | --- | --- |

7.3.3.

| 7.4. | Artikli 6 lõike 4 kohane erandi tegemise menetlus | 109 |
| --- | --- | --- |

7.4.

| 8. | ENERGIAÜLEKANDETARISTUD MEREKESKKONNAS | 113 |
| --- | --- | --- |

8.

| 8.1. | Ülevaade praegusest energiataristust ELi merealadel | 114 |
| --- | --- | --- |

8.1.

| 8.1.1. | Nafta ja gaas | 114 |
| --- | --- | --- |

8.1.1.

| 8.1.2. | Avamere tuule-, laine- ja loodeteenergia | 115 |
| --- | --- | --- |

8.1.2.

| 8.1.3. | Süsinikdioksiidi kogumine ja säilitamine | 117 |
| --- | --- | --- |

8.1.3.

| 8.1.4. | Ülekandevõrgud | 117 |
| --- | --- | --- |

8.1.4.

| 8.1.5. | Tulevikuprognoosid | 117 |
| --- | --- | --- |

8.1.5.

| 8.2. | NATURA 2000 merekeskkonnas | 119 |
| --- | --- | --- |

8.2.

| 8.2.1. | Merekeskkonna, -elupaikade ja -liikide kaitse | 119 |
| --- | --- | --- |

8.2.1.

| 8.2.2. | Toetavad meetmed ja kasulikud teabeallikad | 123 |
| --- | --- | --- |

8.2.2.

| 8.3. | Võimalik mõju ja leevendamisviisid | 124 |
| --- | --- | --- |

8.3.

| 8.3.1. | Paigaldamine | 126 |
| --- | --- | --- |

8.3.1.

| 8.3.2. | Käitamine | 129 |
| --- | --- | --- |

8.3.2.

| 8.3.3. | Käigust mahavõtmine | 131 |
| --- | --- | --- |

8.3.3.

| 8.3.4. | Kuhjuv mõju | 131 |
| --- | --- | --- |

8.3.4.

| 8.3.5. | Võimalikud leevendamismeetmed | 132 |
| --- | --- | --- |

8.3.5.

| 8.4. | Strateegilise kavandamise tähtsus | 133 |
| --- | --- | --- |

8.4.

| KASUTATUD KIRJANDUS | 136 |
| --- | --- |

| 1. LISA. RIIKIDE JA RAHVUSVAHELISED ALGATUSED | 150 |
| --- | --- |

| 2. LISA. LINNUPOPULATSIOONIDE JA ELEKTRILIINIDE VAHELISTE VASTASTIKUSTE MÕJUDE SÜSTEMAATILINE LOEND TÄHTSUSE JÄRJEKORRAS (BIRDLIFE, 2013) | 157 |
| --- | --- |

| 3. LISA. KOKKUVÕTE TÕENDITEST ELEKTRILIINIDE MÕJU KOHTA ÜLEMAAILMSELT OHUSTATUD (IUCN, 2012) LINNULIIKIDELE POPULATSIOONI TASANDIL | 159 |
| --- | --- |

| 4. LISA. NÄITED ELEKTRILIINIDE MÕJU KOHTA LINNUDIREKTIIVI I LISAS LOETLETUD LINDUDE METAPOPULATSIOONIDELE | 161 |
| --- | --- |

| 5. LISA. KAVANDATAV LOEND ESMATÄHTSATEST LIIKIDEST, MILLE PUHUL ENNETADA JA LEEVENDADA ELEKTRILIINIDE MÕJU ELIS | 163 |
| --- | --- |

| 6. LISA. ASJAKOHASE HINDAMISE, KESKKONNAMÕJU HINDAMISE (KMH) JA KESKKONNAMÕJU STRATEEGILISE HINDAMISE (KSH) MENETLUSTE VÕRDLUS | 168 |
| --- | --- |

SELLE DOKUMENDI KOHTA

Eesmärk

Euroopa Komisjon avaldas 2010. aasta novembris teatise „Energiainfrastruktuuri prioriteedid aastaks 2020 ja pärast seda – Euroopa integreeritud energiavõrgu väljaarendamise kava“. Selles nähakse ette energiaülekandetaristute oluline kasv ohutu, kestliku ja soodsa hinnaga energiavarustuse tagamiseks kogu Euroopas, vähendades samal ajal CO2-heidet.

Uue TEN-E määrusega (EL) nr 347/2013 kehtestati ELi-ülene raamistik energiataristu kavandamiseks ja rakendamiseks ELis. Sellega kehtestati üheksa strateegilise taristu esmatähtsat koridori elektrienergia, gaasi ja naftaga varustamiseks ning kolm liitu hõlmavat esmatähtsat valdkonda: elektrienergia ülekande kiirteed, nutivõrgud ja süsinikdioksiidi transpordi võrgud. Samuti algatati sellega läbipaistev ja kaasav protsess, et teha kindlaks ja valida välja konkreetsed ühishuviprojektid, mis on vajalikud esmatähtsate koridoride rakendamiseks.

Nagu igasugune ELi arendustegevus, peavad ka energiaülekandetaristud olema täielikus kooskõlas ELi keskkonnapoliitikaga, sealhulgas elupaikade direktiivi ja linnudirektiiviga (ELi loodusdirektiivid). Käesolevas dokumendis antakse juhiseid, kuidas seda praktikas kõige paremini saavutada. Selles pööratakse erilist tähelepanu sellele, kuidas kohaldada õigesti elupaikade direktiivi artiklis 6 sätestatud nõusoleku andmise korda, mille kohaselt kõiki kavasid ja projekte, mis tõenäoliselt avaldavad Natura 2000 alale olulist negatiivset mõju, tuleb enne nõusoleku andmist asjakohaselt hinnata. Selles käsitletakse ka nõudeid liikide kaitsmiseks laiemal maastikul.

Natura 2000 alad ei ole kavandatud puutumatute aladena ja uued arendused ei ole välistatud. Neid tuleb hoopis arendada viisil, millega kaitstakse haruldasi ja ohustatud liike ja elupaigatüüpe, mille kaitsmiseks alad on määratud. Selle eesmärgi võib sageli saavutada hoolika kavandamise, hea ja kaasava dialoogi ning vajaduse korral sobivate leevendamismeetmete rakendamisega, et kõrvaldada kohe algul üksikprojektide võimalik negatiivne mõju ning ala kaitse-eesmärkidele avalduv kuhjuv mõju või et sellist mõju ennetada.

Dokument on eelkõige koostatud projektide arendajatele, ülekandevõrguettevõtjatele ning energiaülekandekavade ja -projektide heakskiitmise eest vastutavatele ametiasutustele, kuid see peaks huvi pakkuma ka mõjuhinnanguid koostavatele konsultantidele, Natura 2000 alade haldajatele, vabaühendustele ja muudele spetsialistidele, kes osalevad energiataristukavade ja -projektide planeerimises, kavandamises, rakendamises või heakskiitmises või keda see puudutab. Eesmärk on anda neile ülevaade energiataristutega seotud ettepanekute tagajärgedest Natura 2000 aladele ning ELi kaitstavatele liikidele ja elupaikadele ning lähenemisviisidest võimaliku negatiivse mõju leevendamiseks.

See dokument võib olla kasulik ka energiaülekanderajatiste kavade ja projektide hindamiseks keskkonnamõju hindamise direktiivi ja keskkonnamõju strateegilise hindamise direktiivi kohaselt, kui ei peeta vajalikuks asjakohase hinnangu andmist mõjule, mida need rajatised avaldavad Natura 2000 aladele.

Käsitlusala

Dokumendis esitatakse juhised ja parimad tavad elektri, gaasi ja nafta ülekande ja jaotuse võrkude rajamiseks, käitamiseks ja käigust mahavõtmiseks seoses Natura 2000 aladega ning ELi elupaikade direktiivi ja linnudirektiiviga kaitstavate liikidega laiemal maastikul. Selles keskendutakse ainult energiaülekandetaristutele ja mitte energiatootmisrajatistele, nagu naftaplatvormid, hüdroelektrijaamade tammid, tuuleturbiinid, elektrijaamad jms.

Energiaülekandetaristud, mida dokument hõlmab, on gaasi- ja naftatorujuhtmed ning kõrge- ja keskpingeelektri ülekande kaablid ja sellise elektri jaotuse rajatised; viimaste puhul keskendutakse maismaal asuvatele rajatistele. Eraldi peatükis käsitletakse energiaülekandetaristuid merekeskkonnas.

Ülesehitus ja sisu

Dokument koosneb kaheksast peatükist.

| — | 1. ja 2. peatükis antakse ülevaate ELi poliitilisest kontekstist seoses energiataristuga ning vajadusega nüüdisaegse ja kogu Euroopa ulatuses ühendatud energiavõrgu järele kooskõlas TEN-E määrusega. Selles juhitakse tähelepanu linnudirektiivi ja elupaikade direktiivi sätetele, mille kohaselt energiaülekandega seotud arendajad, ettevõtjad ja ametiasutused peavad olema teadlikud artiklis 6 ettenähtud korrast nõusoleku andmiseks kavadele või projektidele, millel on tõenäoliselt oluline mõju Natura 2000 elupaikadele, ning nõuetest seoses ELi kaitstavate liikidega laiemal maastikul, ning pöörama neile erilist tähelepanu. |
| --- | --- |

—

1. ja 2. peatükis antakse ülevaate ELi poliitilisest kontekstist seoses energiataristuga ning vajadusega nüüdisaegse ja kogu Euroopa ulatuses ühendatud energiavõrgu järele kooskõlas TEN-E määrusega. Selles juhitakse tähelepanu linnudirektiivi ja elupaikade direktiivi sätetele, mille kohaselt energiaülekandega seotud arendajad, ettevõtjad ja ametiasutused peavad olema teadlikud artiklis 6 ettenähtud korrast nõusoleku andmiseks kavadele või projektidele, millel on tõenäoliselt oluline mõju Natura 2000 elupaikadele, ning nõuetest seoses ELi kaitstavate liikidega laiemal maastikul, ning pöörama neile erilist tähelepanu.

| — | 3. peatükis antakse üldine ülevaade energiaülekandetaristute võimalikest eri tüüpi mõjudest ELi kahe loodusdirektiivi kohaselt kaitstavatele elupaigatüüpidele ja liikidele. Teadlikkus neist võimalikest mõjudest tagab mitte ainult elupaigadirektiivi artiklis 6 sätestatud asjakohase hindamise nõuetekohase läbiviimise, vaid peaks aitama ka teha kindlaks sobivaid leevendamismeetmeid, mida võib kasutada võimaliku olulise negatiivse mõju ennetamiseks või vähendamiseks. |
| --- | --- |

—

3. peatükis antakse üldine ülevaade energiaülekandetaristute võimalikest eri tüüpi mõjudest ELi kahe loodusdirektiivi kohaselt kaitstavatele elupaigatüüpidele ja liikidele. Teadlikkus neist võimalikest mõjudest tagab mitte ainult elupaigadirektiivi artiklis 6 sätestatud asjakohase hindamise nõuetekohase läbiviimise, vaid peaks aitama ka teha kindlaks sobivaid leevendamismeetmeid, mida võib kasutada võimaliku olulise negatiivse mõju ennetamiseks või vähendamiseks.

| — | 4. ja 5. peatükis keskendutakse eelkõige elektrivõrkude taristute võimalikule mõjule ja sobivate leevendamismeetmete kindlakstegemisele kava või projektitsükli eri etappidel. Võimaluse korral antakse üksikasjalikud tehnilised soovitused parandus- ja leevendamismeetmete rakendamiseks, lähtudes heade tavadega seotud kogemustest ja uuematest uurimistöödest kogu Euroopas. |
| --- | --- |

—

4. ja 5. peatükis keskendutakse eelkõige elektrivõrkude taristute võimalikule mõjule ja sobivate leevendamismeetmete kindlakstegemisele kava või projektitsükli eri etappidel. Võimaluse korral antakse üksikasjalikud tehnilised soovitused parandus- ja leevendamismeetmete rakendamiseks, lähtudes heade tavadega seotud kogemustest ja uuematest uurimistöödest kogu Euroopas.

| — | 6. peatükis käsitletakse energiaülekandetaristute strateegilisema ja integreerituma planeerimise kasulikkust, et vältida ja vähendada võimalikke vastuolusid ELi loodusalaste õigusaktide nõuetega planeerimisprotsessi hilisematel etappidel, mil võimalused on palju piiratumad. Selles antakse ülevaade ka sellest, kuidas mitmesuguseid mõjuhinnanguid, mida nõutakse ELi keskkonnaalaste õigusaktidega, sealhulgas elupaikade direktiiviga, tõhusalt ühishuviprojektidesse lülitada, eelkõige arvestades TEN-E määruse kohast lühendatud tähtaegadega loamenetlust ühishuviprojektide jaoks. |
| --- | --- |

—

6. peatükis käsitletakse energiaülekandetaristute strateegilisema ja integreerituma planeerimise kasulikkust, et vältida ja vähendada võimalikke vastuolusid ELi loodusalaste õigusaktide nõuetega planeerimisprotsessi hilisematel etappidel, mil võimalused on palju piiratumad. Selles antakse ülevaade ka sellest, kuidas mitmesuguseid mõjuhinnanguid, mida nõutakse ELi keskkonnaalaste õigusaktidega, sealhulgas elupaikade direktiiviga, tõhusalt ühishuviprojektidesse lülitada, eelkõige arvestades TEN-E määruse kohast lühendatud tähtaegadega loamenetlust ühishuviprojektide jaoks.

| — | 7. peatükis kirjeldatakse elupaikade direktiivi artikli 6 kohast nõusoleku andmise menetlust. Selle eesmärk on anda praktilisi nõuandeid nõusoleku andmise menetluse kohaldamiseks eelkõige energiaülekandetaristute kontekstis. |
| --- | --- |

—

7. peatükis kirjeldatakse elupaikade direktiivi artikli 6 kohast nõusoleku andmise menetlust. Selle eesmärk on anda praktilisi nõuandeid nõusoleku andmise menetluse kohaldamiseks eelkõige energiaülekandetaristute kontekstis.

| — | 8. peatükis analüüsitakse energiaülekandetaristute tagajärgi merekeskkonnale. Selles antakse kõigepealt ülevaade praegusest energiataristust ELi merevetes ja prognoositavast edasisest arengust. Seejärel kirjeldatakse tagajärgi Natura 2000 merealadele ja kaitsealustele liikidele, viidates elupaikade direktiivi ja linnudirektiivi sätetele; samuti kirjeldatakse ELi ja muid asjakohaseid toetusmeetmeid ja suuniseid. Kolmandaks vaadeldakse nafta ja gaasi ning tuule-, laine- ja loodeteenergia ülekande taristute (kaablid ja torujuhtmed) ning süsinikdioksiidi kogumise, transpordi ja säilitamise võimalikku mõju mereliikidele ja -elupaikadele, mida kaitstakse ELi elupaikade direktiivi ja ELi linnudirektiiviga. Selle mõju leevendamise viiside käsitlemisel tuuakse ka näiteid headest tavadest. Neljandaks uuritakse merekeskkonna energiaülekandetaristute strateegilise kavandamise kasulikkust, sealhulgas selle seadmist ELi õigusaktide ja poliitika, näiteks merestrateegia raamdirektiivi ja mereruumi planeerimise konteksti. |
| --- | --- |

—

8. peatükis analüüsitakse energiaülekandetaristute tagajärgi merekeskkonnale. Selles antakse kõigepealt ülevaade praegusest energiataristust ELi merevetes ja prognoositavast edasisest arengust. Seejärel kirjeldatakse tagajärgi Natura 2000 merealadele ja kaitsealustele liikidele, viidates elupaikade direktiivi ja linnudirektiivi sätetele; samuti kirjeldatakse ELi ja muid asjakohaseid toetusmeetmeid ja suuniseid. Kolmandaks vaadeldakse nafta ja gaasi ning tuule-, laine- ja loodeteenergia ülekande taristute (kaablid ja torujuhtmed) ning süsinikdioksiidi kogumise, transpordi ja säilitamise võimalikku mõju mereliikidele ja -elupaikadele, mida kaitstakse ELi elupaikade direktiivi ja ELi linnudirektiiviga. Selle mõju leevendamise viiside käsitlemisel tuuakse ka näiteid headest tavadest. Neljandaks uuritakse merekeskkonna energiaülekandetaristute strateegilise kavandamise kasulikkust, sealhulgas selle seadmist ELi õigusaktide ja poliitika, näiteks merestrateegia raamdirektiivi ja mereruumi planeerimise konteksti.

Kogu dokumendis esitatakse võimaluse korral näiteid headest tavadest, et näidata, kuidas energiaülekanderajatisi ja ELi loodusealaseid õigusakte saab praktikas tõhusalt vastavusse viia. Need on kasulikud ideede allikad võimalike eri tüüpi meetodite ja lähenemisviiside kohta.

Dokumendi olemus

Dokumendis püütakse selgitada elupaikade direktiivi ja linnudirektiivi sätteid ning seada neid eelkõige energiaülekande arendamise ja toimimise konteksti. See pole oma olemuselt seadusandlusega seotud dokument, vaid pakub pigem praktilisi suuniseid ja parimaid tavasid olemasolevate sätete kohaldamiseks. Sellisena kajastab see ainult komisjoni talituste vaateid. ELi direktiivide lõplikke tõlgendusi esitab Euroopa Kohus.

See dokument täiendab komisjoni olemasolevaid üldisi tõlgendavaid ja metoodilisi juhenddokumente elupaikade direktiivi artikli 6 kohta (1). Neid suuniseid on soovitatav lugeda koos käesoleva dokumendiga.

Lõpuks tunnistatakse dokumendis täielikult, et nimetatud kaks loodusedirektiivi alluvad subsidiaarsuse põhimõttele ning et liikmesriigid määravad, kuidas neist tulenevaid menetlusnõudeid kõige paremini rakendada. Seega ei ole selles dokumendis kirjeldatud heade tavadega seotud tegevusviisid ja pakutavad meetodid normatiivse eesmärgiga; nende eesmärk on pigem pakkuda kasulikke nõuandeid, ideid ja soovitusi, mis põhinevad pädevatelt asutustelt, energiaettevõtete esindajatelt, vabaühendustelt ning teistelt ekspertidelt ja huvirühmadelt saadud tagasisidel ja nende panusel.

Komisjon tänab kõiki selle juhenddokumendi koostamisel osalenuid nende väärtusliku panuse ja arutelude eest.

1.   EUROOPA ENERGIATARISTU UUENDAMINE

1.1.   Euroopa energiataristu uuendamise vajadus

ELi liikmesriigid on leppinud kokku uues kliima- ja energiapoliitika raamistikus aastani 2030, sealhulgas kogu ELi hõlmavates sihtides ja poliitilistes eesmärkides seoses kasvuhoonegaaside heitega, taastuvenergiaga, energiatõhususega ning elektrivõrkude omavahelise ühendamisega. Nende sihtide ja poliitiliste eesmärkide abil soovitakse aidata ELil saavutada konkurentsivõimelisem, kindlam ja kestlikum energiasüsteem ning 2050. aastaks kasvuhoonegaaside heite vähendamise pikaajaline eesmärk.

Joonis 1

Kliima- ja energiaraamistik 2030 – kokkulepitud põhisihid

10 %võrkude omavahel ühendamine

20 %vähem kasvuhoone-gaaside heidet

20%enam taastuv-energiat

15 %võrkude omavahel ühendamine

≥ 30%suurem energiatõhusus

≥ 27 %enam taastuv-energiat

≥ 40 % vähem kasvuhoone-gaaside heidet

20 %suurem energiatõhusus

Komisjon on esitanud ühe oma põhiprioriteedina vastupidava energialiidu ja tulevikku suunatud kliimamuutuste poliitika raamstrateegia (2). Selle eesmärk on aidata ELil saavutada oma 2030. aasta sihte ja eesmärke ning võimaldada Euroopa tarbijatel pääseda ligi turvalisele, konkurentsivõimelisele ja soodsale energiale ning saada kasu Euroopa energiasüsteemi põhjalikust muutmisest.

2030. aasta sihtide ja eesmärkide saavutamiseks on oluline Euroopa energiaülekande ja -salvestamise rajatised ajakohastada (3). Aegunud ja halvasti omavahel ühendatud taristud piiravad oluliselt Euroopa majandust. Tuuleenergia tootmist Põhja- ja Läänemere piirkonnas takistavad näiteks ebapiisavad võrguühendused nii merel kui ka kaldal. Samuti võib eeldada katkestuste ja raiskamise ohu ja kulude kasvu, kui EL ei investeeri nutikatesse, tõhusatesse ja konkurentsivõimelistesse energiavõrkudesse ega kasuta ära oma potentsiaali energiatõhususe parandamiseks.

ELi uus energiataristupoliitika aitab koordineerida ja optimeerida võrgu arendamist kogu Euroopas ja võimaldab ELil kasutada kõiki Euroopa integreeritud võrgu eeliseid, mis ületavad tunduvalt selle üksikkomponentide väärtust.

Energiataristute täieliku integreerimise Euroopa strateegia, mis põhineb nutikal ja vähese CO2-heitega tehnoloogial, mitte ainult ei vähenda mastaabiefekti tõttu vähese CO2-heitega tehnoloogiale ülemineku kulusid igas liikmesriigis. See suurendab ka tarnekindlust ja aitab stabiliseerida tarbijahindu, tagades elektri ja gaasi suunamise sinna, kus seda vajatakse. Euroopa võrgud hõlbustavad ka konkurentsi ELi ühtsel energiaturul, loovad liikmesriikide vahel solidaarsust ning tagavad Euroopa kodanikele ja ettevõtetele ligipääsu soodsa hinnaga energiaallikatele.

Ei aidata kaasa selle tähtsa muudatuse tegemisele energiaülekandes, võttis EL 2013. aastal vastu uue TEN-E määruse (EL) nr 347/2013 (4). Sellega loodi terviklik kogu ELi hõlmav raamistik energiataristute kavandamiseks ja rakendamiseks.

Sellega kehtestati strateegilise taristu üheksa esmatähtsat elektri-, gaasi- ja naftakoridori ning kolm liitu hõlmavat esmatähtsat valdkonda: elektrienergia ülekande kiirteed, nutivõrgud ja CO2 transpordi võrgud võrgu arendamise optimeerimiseks Euroopa tasandil 2020. aastaks ja pärast seda.

Joonis 2

Esmatähtsad elektri-, gaasi- ja naftakoridorid

Image

1.2.   Taristuga seotud katsumused

Euroopa energiataristute omavaheline ühendamine ja uute vajadustega kohandamine on katsumus, mis puudutab kõiki sektoreid ja igat tüüpi energiaülekanderajatisi.

1.2.1.   Elektrivõrgud ja salvestamine

Elektrivõrke tuleb uuendada ja ajakohastada, et rahuldada kasvavat nõudlust, mis tuleneb olulisest muutusest energia üldises väärtusahelas ja energiaallikate jaotuses ning ka nende rakenduste ja tehnoloogiate hulga mitmekordsest suurenemisest, milles elektrit energiaallikana kasutatakse. Võrke tuleb ka laiendada ja uuendada turu paremaks integreerimiseks ja süsteemi praeguse talitluskindluse säilitamiseks, kuid eriti selleks, et transportida ja tasakaalustada taastuvallikatest toodetavat elektrienergiat, mille tootmine aastail 2007–2020 eeldatavalt enam kui kahekordistub.

Oluline osa tootmisvõimsusest koondatakse suurematest tarbimis- või salvestamiskeskustest kaugematesse asukohtadesse. Suur osa elektrist toodetakse avamererajatistes, Lõuna-Euroopas maapinnale rajatavates päikese- ja tuuleparkides või Kesk- ja Ida-Euroopa biomassirajatistes. Eeldatavalt suureneb ka detsentraliseeritud tootmine.

Lisaks neile lähituleviku vajadustele tuleb elektrivõrke põhjalikumalt arendada, et võimaldada 2050. aastaks üleminek vähese CO2-heitega elektrisüsteemile, mida toetavad uued pika vahemaa kõrgepingeühendust ja uued energiasalvestust võimaldavad tehnoloogialahendused, mis tulevad toime taastuvenergia üha suureneva osakaaluga ELis ja mujal.

Samal ajal peavad võrgud ka nutikamaks muutuma. ELi 2020. aasta energiatõhususe ja taastuvenergia sihte ei ole võimalik saavutada uuendustegevuse suurendamiseta ja võrkude nutikamaks muutmiseta nii ülekande- kui ka jaotussüsteemide tasandil, kasutades selleks eelkõige info- ja kommunikatsioonitehnoloogiat. Viimatinimetatu on oluline üleminekuks nõudluse juhtimisele ja muudele nutikatele võrguteenustele.

1.2.2   Maagaasivõrgud ja maagaasi hoiustamine

Maagaasil on ELi energiaallikate jaotuses eeldatavalt ka järgmistel aastakümnetel oluline osa ja selle tähtsus varukütusena, mida kasutatakse elektritootmise kõikumiste tasakaalustamiseks, kasvab. Gaasivõrkude puhul on aga süsteemis täiendavad paindlikkusvajadused. Vajatakse kahesuunalisi torujuhtmeid, gaasi hoiustamise mahtude suurendamist ja paindlikku gaasiga varustamist, sealhulgas veeldatud ja surugaasina.

1.2.3.   Nafta ja olefiini transpordi ja rafineerimise taristu

Praeguse kliima-, transpordi- ja energiatõhususpoliitika kehtima jäämisel moodustab nafta endiselt 30 % primaarenergiast ning 2030. aastal on oluline osa transpordikütustest tõenäoliselt endiselt naftapõhine. Tarnekindlus sõltub kogu tarneahela integreeritusest ja paindlikkusest alates toornafta tarnimisest rafineerimistehastesse kuni lõpptoote müügini tarbijatele. Samal ajal sõltub toornafta ja naftasaaduste transpordi taristu tulevik ka muutustest Euroopa rafineerimissektoris, kus on praegu mitmesuguseid probleeme.

1.2.4.   Süsinikdioksiidi kogumine, transport ja säilitamine (CCS)

CCSi võimaldavate tehniliste lahendustega saab CO2-heidet ulatuslikult vähendada, kuid nende arendamine on alles algetapis. CCSi kaubanduslik kasutuselevõtt elektritootmises ja tööstuses algab eeldatavalt pärast 2020. aastat. Kuna võimalikud CO2 säilitamise kohad ei ole Euroopas ühtlaselt jaotunud ja paljudes liikmesriikides on säilitamisvõimalused oma riigi piires piiratud, võib osutuda vajalikuks ehitada Euroopa torujuhtmetaristuid üle riigipiiride ja merekeskkonda.

1.3.   Kasutatavate ülekande- ja jaotusrajatiste tüübid

Kuidas eri liiki energiat transporditakse, jaotatakse ja salvestatakse, sõltub muidugi energialiigist ja sellest, kas seda tehakse maismaal või merekeskkonnas. Elektrienergiat kantakse näiteks üldjuhul üle elektriliinide või kaablite kaudu, kuid gaasi ja naftat edastatakse torujuhtmete kaudu.

Selles dokumendis keskendutakse eelkõige järgmistele rajatistele (5):

| — | maapealsed gaasi ja nafta edastamise rajatised: maa-alused torujuhtmed, maapealsed torujuhtmed, sealhulgas veekogusid ületavad torujuhtmed, samuti nende komponendid (algse sissejuhtimise jaamad, pumba- (nafta) ja kompressorjaamad (gaas), osalise tarne jaamad, plokkventiilijaamad, regulaatorjaamad ja lõpptarnejaamad); |
| --- | --- |

—

maapealsed gaasi ja nafta edastamise rajatised: maa-alused torujuhtmed, maapealsed torujuhtmed, sealhulgas veekogusid ületavad torujuhtmed, samuti nende komponendid (algse sissejuhtimise jaamad, pumba- (nafta) ja kompressorjaamad (gaas), osalise tarne jaamad, plokkventiilijaamad, regulaatorjaamad ja lõpptarnejaamad);

| — | maapealsed elektrienergia ülekande rajatised: maaalused elektriliinid, õhuliinid ja nende komponendid (tornmastid, alajaamad ja konverterjaamad). |
| --- | --- |

—

maapealsed elektrienergia ülekande rajatised: maaalused elektriliinid, õhuliinid ja nende komponendid (tornmastid, alajaamad ja konverterjaamad).

1.3.1.   Gaasi ja nafta edastamise ja jaotuse rajatised

Suure koguse toornafta, töödeldud naftasaaduste või maagaasi maapealseks transportimiseks kasutatakse üldjuhul torujuhtmeid. Naftatorujuhtmed on valmistatud teras- või plasttorudest, mille sisediameeter on tavaliselt 100 kuni 1 200 mm. Enamik torujuhtmeid on maas 1–2 m sügavusel. Naftat hoitakse liikumises pumbajaamadega. Maagaasi torujuhtmed on valmistatud süsinikterasest ja nende diameeter on 51 – 1 500 mm. Gaasile annavad survet kompressorjaamad.

Torujuhtmete vedamiseks kasutatakse teemaid (right-of-way, ROW). Torujuhtme ehitamiseks tuleb valida marsruut, mida tuleb seejärel uurida, et tagada füüsiliste takistuste avastamine ja eemaldamine. Vajaduse korral rajatakse kraave, eriti põhitrassile ja ristumiskohtadele. Seejärel paigaldatakse torujuhe koos sellega seotud komponentidega (klapid, lõikumiskohad jms). Seejärel torujuhe ja kraav kaetakse vajaduse korral.

1.3.2.   Elektrienergia ülekande ja jaotuse rajatised

Kuna elektrienergiat ei ole võimalik suurtes kogustes salvestada, tuleb seda toota reaalajas. See tähendab, et pidev transport kasutajatele peab olema võimalikult tõhus. Maapealses keskkonnas tuleb elektrienergia ülekandeks viia elektrienergia seda tootvatest elektrijaamadest kõrgepingeelektri alajaamadesse, mis asuvad nõudluskeskuste lähedal. Suuri elektrienergia koguseid edastatakse kõrge pingega (Euroopas 110–750 kV, ENTSO, 2012), et vähendada energiakadusid teel kaugema alajaamani.

Ülekandeliinides kasutatakse enamasti kolmefaasilist kõrgepinge-vahelduvvoolu, mida edastatakse suurtes kogustes pikkade vahemaade taha (APLIC, 2006). Alaliskõrgepinge tehnoloogia on väga pikkade vahemaade korral (tavaliselt üle 600 km) tõhusam. Elektrienergiat võidakse edastada õhuliinide või maa-aluste kaablite kaudu. Kõigil juhtudel on pinge kõrge, sest praeguste tehnoloogialahendustega saab suuri energiakoguseid efektiivselt üle kanda ainult kõrge pingega.

Elektrijaotusvõrgus kantakse elektrienergia ülekande süsteemist lõpptarbijateni keskpingega (sageli vähem kui 33 kV). Kõrgepinge-elektriliinid ja keskpinge-jaotusliinid on looduskaitse aspektist erineva tähtsusega, sest elektrilöögioht esineb ainult keskpinge-jaotusvõrgu liinide puhul, kuid kokkupõrkeohtu esineb nii ülekande- kui ka jaotusliinide puhul (6) (vt 4. peatükk).

Elektrienergiat edastatakse tavaliselt õhuliinidega, mida toetavad tornmastid või elektripostid, kuid vahel kasutatakse ka maa-aluseid liine, eriti asulates või tundlikes piirkondades. Õhuliinidel on bioloogilisele mitmekesisusele, tervisele ja maastikule konkreetne mõju, mis erineb maa-aluste elektriliinide mõjust. Samas võivad maa-aluste kaablitega seotud algsed investeerimiskulud olla oluliselt suuremad kui õhuliinide puhul.

1.4.   Ühishuviprojektid (7)

Praeguses TEN-E määruses, mis jõustus 15. mail 2013, kehtestati õiguslik ja poliitiline raamistik võrgu optimaalseks arendamiseks Euroopa tasandil 2020. aastaks ja edaspidi. Selles määrati kindlaks üle-euroopalise/piiriülese mõõtmega energiataristu 12 esmatähtsat strateegilist koridori ja valdkonda. Määruses on sätestatud kord, mille kohaselt koostatakse iga kahe aasta järel kogu liitu hõlmavate ühishuviprojektide (8) loendid, et soodustada energiataristuvõrkude arendamist kõigis 12 esmatähtsas koridoris ja valdkonnas.

Liidu loendisse lisatakse projektid, millel on oluline kasu vähemalt kahele liikmesriigile, mis soodustavad turgude integreerimist ja konkurentsi ning mis suurendavad tarnekindlust ja vähendavad CO2-heidet. Need selgitatakse välja piirkondliku koostöö põhjal, kaasates liikmesriike ja eri sidusrühmi, kes pakuvad oma teavet ja eriteadmisi tehnilise teostatavuse ja turu tingimuste kohta nii riigi kui ka Euroopa seisukohalt.

2017. aasta novembris võeti vastu kolmas liidu loend, millesse kuulub 173 energiataristu ühishuviprojekti (9). Loend sisaldab 106 elektrienergia projekti, sealhulgas elektriülekandeliinide ja elektrienergia salvestamise projekte, nelja nutivõrkude projekti ja 53 gaasiprojekti. Esimest korda kuulub ühishuviprojektide loendisse ka neli süsinikdioksiidivõrkude projekti. Ühishuviprojektide loendit uuendatakse iga kahe aasta järel, et lisada uusi vajalikke projekte ja eemaldada lõpetatud projektid.

Need ühishuviprojektid võivad nüüd vastata Euroopa ühendamise rahastust (CEF) finantsabi saamise tingimustele. Üle-euroopalisele energiataristule on eraldatud sellest uuest rahastust 2014–2020. aastaks 5,35 miljardi euro suurune eelarve. 2016. aastal eraldati 27 ühishuviprojektile teises ja kolmandas taotlusvoorus toetustena kokku 707 miljonit eurot. Neist toetustest 11 eraldati elektrienergia sektori projektidele ja 15 gaasisektori projektidele; üks toetus oli nutivõrgu projektile. Kaheksa toetust eraldati ehitustöödeks ja 19 uuringuteks. 2017. aastal eraldati ühishuviprojektidele Euroopa ühendamise rahastust 800 miljonit eurot.

Ühishuviprojektide strateegilise tähtsuse tõttu ELile on nende jaoks võimalik kasutada planeerimise ja nõusolekute andmise lihtsustatud korda. See hõlmab näiteks ühe pädeva riigiasutuse määramist kõikide lubade väljastamiseks ning siduva kolme ja poole aastase tähtaja kehtestamist projektile loa andmiseks. Eesmärk on kiirendada menetlusi ja tagada vajalikuks peetavatele projektidele kiire nõusoleku andmine ja nende käivitamine, et suurendada energiavarustuskindlust ning aidata saavutada ELi kliima- ja energiaalased sihid, tagades samal ajal liidu keskkonnaalaste õigusaktidega kehtestatud rangeimate normide järgimine, ning et suurendada läbipaistvust ja parandada üldsuse osalemist. See omakorda peaks tänu täiustatud reguleerivale raamistikule muutma ühishuviprojektid investoritele huvipakkuvamaks.

| Energiaalased ühishuviprojektid: interaktiivne kaart

  Euroopa Komisjon on töötanud välja läbipaistvusplatvormi, (10) mis võimaldab kasutajal leida ja uurida veebis kaardivaates kõiki 173 ühishuviprojekti, mis 2017. aastal vastu võeti. Projekte saab kindlaks teha energiatüübi (elekter, gaas, nafta või muu), taristu tüübi, riigi ja/või esmatähtsa koridori järgi. Iga projekti kohta avaldatakse veidi pärast selle vastuvõtmist ka tehniline kokkuvõte. |
| --- |

Energiaalased ühishuviprojektid: interaktiivne kaart

Euroopa Komisjon on töötanud välja läbipaistvusplatvormi, (10) mis võimaldab kasutajal leida ja uurida veebis kaardivaates kõiki 173 ühishuviprojekti, mis 2017. aastal vastu võeti. Projekte saab kindlaks teha energiatüübi (elekter, gaas, nafta või muu), taristu tüübi, riigi ja/või esmatähtsa koridori järgi. Iga projekti kohta avaldatakse veidi pärast selle vastuvõtmist ka tehniline kokkuvõte.

Tuleb siiski märkida, et liidu loend sisaldab erinevates arengujärkudes ühishuviprojekte. Mõni on alles varases arengujärgus, mistõttu projekti teostatavust on vaja veel uuringutega tõestada.

Need ühishuviprojektid on lisatud liidu loendisse asjakohaste keskkonnahindamiste ja loamenetluste tulemusi arvestamata. Kui selgub, et liidu ühishuviprojektide loendisse kuuluv projekt on ELi õigusaktidega vastuolus, eemaldatakse see liidu loendist.

Et aidata liikmesriikidel määrata kindlaks piisavad seadusandlikud ja mitteseadusandlikud meetmed, et lihtsustada mitmesuguseid keskkonnamõju hindamise menetlusi, ning tagada liidu õigusaktide kohaselt ühishuviprojektide suhtes nõutavate meetmete ühtne kohaldamine, avaldas komisjon 2013. aasta juulis juhenddokumendi (11).

| Mida lihtsustamine tähendab?


  Lihtsustamine tähendab: keskkonnamõju hindamise menetluste parandamist ja

  paremat koordineerimist

  eesmärgiga

  vähendada ülearust halduskoormust
  , luua sünergiaid ning selle tulemusena

  lühendada

  hindamiseks vajalikku

  aega
  , tagades samal ajal

  keskkonnakaitse kõrge taseme

  tänu igakülgsetele keskkonnamõju hindamistele, mis on kooskõlas ELi keskkonnaalaste õigusaktidega.

  Allikas: juhenddokument „Energiataristu ühishuviprojektide keskkonnamõju hindamise menetluste lihtsustamine“ („Streamlining environmental assessment procedures for energy infrastructure ‘Projects of Common Interest’ (PCIs)“), juuli 2013. |
| --- |

Mida lihtsustamine tähendab?

Lihtsustamine tähendab: keskkonnamõju hindamise menetluste parandamist ja

  paremat koordineerimist

  eesmärgiga

  vähendada ülearust halduskoormust
  , luua sünergiaid ning selle tulemusena

  lühendada

  hindamiseks vajalikku

  aega
  , tagades samal ajal

  keskkonnakaitse kõrge taseme

  tänu igakülgsetele keskkonnamõju hindamistele, mis on kooskõlas ELi keskkonnaalaste õigusaktidega.

Allikas: juhenddokument „Energiataristu ühishuviprojektide keskkonnamõju hindamise menetluste lihtsustamine“ („Streamlining environmental assessment procedures for energy infrastructure ‘Projects of Common Interest’ (PCIs)“), juuli 2013.

Juhenddokumendis esitatakse kuus põhisoovitust menetluste lihtsustamiseks. Need põhinevad seni liikmesriikides rakendamisel omandatud kogemustel ja väljaselgitatud headel tavadel, kuid ka täiendavad neid (vt lähemalt 4. peatükist).

Soovitustes keskendutakse eelkõige järgmisele:

| — | varane kavandamine, tegevuskava koostamine ja hindamiste ulatuse kindlaksmääramine; |
| --- | --- |

—

varane kavandamine, tegevuskava koostamine ja hindamiste ulatuse kindlaksmääramine;

| — | keskkonnamõju hindamiste ning muude keskkonnanõuete varane ja tõhus integreerimine; |
| --- | --- |

—

keskkonnamõju hindamiste ning muude keskkonnanõuete varane ja tõhus integreerimine;

| — | menetluste koordineerimine ja ajaline piiramine; |
| --- | --- |

—

menetluste koordineerimine ja ajaline piiramine;

| — | andmete kogumine, jagamine ja kvaliteedi kontrollimine; |
| --- | --- |

—

andmete kogumine, jagamine ja kvaliteedi kontrollimine;

| — | piiriülene koostöö ning |
| --- | --- |

—

piiriülene koostöö ning

| — | üldsuse varane ja tõhus osalemine. |
| --- | --- |

—

üldsuse varane ja tõhus osalemine.

Selle juhendi järgmistes peatükkides keskendutakse eelkõige elupaikade direktiivis sätestatud nõusolekute andmise korrale seoses energiaülekandekavade ja -projektidega. Muid keskkonnaalaseid loamenetlusi üksikasjalikult ei käsitleta, kuid mainitakse, kui need on asjakohased.

Seega täiendab käesolev dokument eelnimetatud lihtsustamisjuhendit ühishuviprojektide kohta, kuid hõlmab laiemalt igat tüüpi nafta, gaasi ja elektrienergia ülekande taristuid, olenemata sellest, kas need on ühishuviprojektid või mitte.

2.   ELi LOODUSALASED ÕIGUSAKTID

2.1.   Sissejuhatus

Mõningad energiaülekandetaristute kavad ja projektid võivad mõjutada ELi Natura 2000 võrgustiku üht või mitut Natura 2000 ala või teatavaid haruldasi ja ohustatud liike, mida ELi õigusaktide kohaselt kaitstakse. Sellistel juhtudel tuleb järgida elupaikade direktiivis ja linnudirektiivis kehtestatud sätteid. Selles peatükis esitatakse ülevaade neist sätetest. Järgmistes peatükkides on esitatud elupaikade direktiivi artiklis 6 sätestatud nõusoleku andmise menetluse spetsiifilised elemendid, eelkõige seoses energiaülekande kavade või projektidega.

2.2.   Linnudirektiiv ja elupaikade direktiiv

Strateegia „Euroopa 2020“ tähtsaks elemendiks peetakse ELi bioloogilise mitmekesisuse vähenemise peatamist, mis nõuab nutikat, kaasavat ja kestlikku kasvupoliitikat, milles võetakse arvesse tähtsat sotsiaal-majanduslikku kasu, mida loodus ühiskonnale toob.

2010. aasta märtsis seadsid ELi riigipead ja valitsusjuhid endale edasipüüdliku eesmärgi Euroopa bioloogilise mitmekesisuse vähenemine 2020. aastaks peatada ja ümber pöörata. 2011. aasta mais võttis Euroopa Komisjon vastu ELi uue bioloogilise mitmekesisuse strateegia aastani 2020 (KOM(2011) 244) (12), milles kehtestatakse poliitiline raamistik selle saavutamiseks.

Linnudirektiiv (13) ja elupaikade direktiiv (14) on ELi bioloogilise mitmekesisuse poliitika nurgakivid. Need võimaldavad kõigil ELi liikmeriikidel ühtse õigusraamistiku piires koos töötada, et säilitada Euroopa kõige ohustatumaid ja väärtuslikumaid liike ja elupaiku ELis kogu nende looduslikus levilas olenemata poliitilistest või halduspiiridest.

Need kaks direktiivi ei hõlma kõiki Euroopa taime- ja loomaliike (s.t Euroopa kogu bioloogilist mitmekesisust). Selle asemel keskendutakse neis ligikaudu 2 000 liigist koosnevale alamkogumile, mis vajab kaitset liikide arvukuse kahanemise või seisundi halvenemise tõttu. Neid nimetatakse sageli ka ühenduse tähtsusega liikideks või ELi kaitstavateks liikideks. Elupaikade direktiivi kohaselt kaitstakse spetsiaalselt ka ligikaudu 230 haruldast või ohustatud elupaigatüüpi.

Nende kahe direktiivi üldeesmärk on tagada nendega kaitstavate liikide ja elupaigatüüpide soodsa kaitsestaatuse (15) säilimine ja taastamine kogu nende looduslikus levilas ELis. See on positiivne siht, mille kohaselt tuleb saavutada ja säilitada soodne olukord. Seega on see rohkem kui vaid halvenemise vältimine.

Selle eesmärgi saavutamiseks peavad liikmesriigid ELi loodusdirektiivide kohaselt:

| — | määrama põhialad ning kaitsma neid elupaikade direktiivi I ja II lisas ning linnudirektiivi I lisas loetletud liikide ja elupaigatüüpide ning rändlindude kaitseks. Need alad kuuluvad kogu ELi hõlmavasse Natura 2000 võrgustikku; |
| --- | --- |

—

määrama põhialad ning kaitsma neid elupaikade direktiivi I ja II lisas ning linnudirektiivi I lisas loetletud liikide ja elupaigatüüpide ning rändlindude kaitseks. Need alad kuuluvad kogu ELi hõlmavasse Natura 2000 võrgustikku;

| — | kehtestama liikide kaitse korra kõikidele Euroopa looduslikele linnuliikidele ja teistele ohustatud liikidele, mis on loetletud elupaikade direktiivi IV ja V lisas. Seda kaitsekorda kohaldatakse liikide kogu nende looduslikus levilas ELis, seega laiemal maastikul (s.t Natura 2000 aladel ja neist väljaspool). |
| --- | --- |

—

kehtestama liikide kaitse korra kõikidele Euroopa looduslikele linnuliikidele ja teistele ohustatud liikidele, mis on loetletud elupaikade direktiivi IV ja V lisas. Seda kaitsekorda kohaldatakse liikide kogu nende looduslikus levilas ELis, seega laiemal maastikul (s.t Natura 2000 aladel ja neist väljaspool).

2.3.   Natura 2000 alade korraldus ja kaitse

Seni on määratud Natura 2000 aladeks rohkem kui 27 000 ala. Need moodustavad kokku ligikaudu 18 % Euroopa maismaa pindalast ja nende seas on ka olulisi merealasid.

| NATURA 2000 VIEWER: kasulik tööriist arendajatele

  Natura 2000 viewer on veebipõhine geoinfosüsteemi (GIS) kaardistamissüsteem, mis võimaldab arendajatel leida ja uurida ELi võrgustiku iga Natura 2000 ala. Alasid saab uurida väga suures mõõtkavas (1: 500), milles on ala piirid ja maastiku põhilised iseärasused näha väga täpselt. Iga ala kohta on saadaval standardne andmevorm (SDF), milles on loetletud liigid ja elupaigatüübid, mille kaitsmiseks ala on määratud, samuti ala populatsiooni hinnanguline suurus, ala kaitsestaatus ning ala tähtsus asjaomastele liikidele või elupaigatüüpidele ELis.
  http://natura2000.eea.europa.eu/ |
| --- |

NATURA 2000 VIEWER: kasulik tööriist arendajatele

Natura 2000 viewer on veebipõhine geoinfosüsteemi (GIS) kaardistamissüsteem, mis võimaldab arendajatel leida ja uurida ELi võrgustiku iga Natura 2000 ala. Alasid saab uurida väga suures mõõtkavas (1: 500), milles on ala piirid ja maastiku põhilised iseärasused näha väga täpselt. Iga ala kohta on saadaval standardne andmevorm (SDF), milles on loetletud liigid ja elupaigatüübid, mille kaitsmiseks ala on määratud, samuti ala populatsiooni hinnanguline suurus, ala kaitsestaatus ning ala tähtsus asjaomastele liikidele või elupaigatüüpidele ELis.

http://natura2000.eea.europa.eu/

Natura 2000 alade kaitset ja säilitamist reguleeritakse elupaikade direktiivi artikliga 6. See sisaldab kaht tüüpi meetmeid – esimesed (mida reguleeritakse artikli 6 lõigetega 1 ja 2) (16) puudutavad kõikide Natura 2000 alade üldist kaitsekorraldust, kuid teistes (mida reguleeritakse artikli 6 lõigetega 3 ja 4) on kindlaks määratud kord nõusoleku andmiseks kavadele või projektidele, mis tõenäoliselt avaldavad Natura 2000 alale olulist kahjulikku mõju.

Sellest artiklist selgub, et Natura 2000 aladel ei ole arendustegevus välistatud. Uued kavad ja projektid on täiesti võimalikud, kui võetakse teatavaid menetluslikke ja sisulisi kaitsemeetmeid. Nõusoleku andmise kord on kehtestatud, et tagada kavade ja projektide rakendamine kooskõlas Natura 2000 ala kaitse-eesmärkidega.

2.3.1.   Positiivsete kaitsemeetmete võtmine ja olukorra halvenemise vältimine

| Elupaikade direktiivi artikkel 6











  1. | Liikmesriigid kehtestavad erikaitsealade suhtes vajalikud kaitsemeetmed, mille hulka kuuluvad vajaduse korral asjakohased kaitsekorralduskavad, mis on eraldi välja töötatud või lisatud muudesse arengukavadesse, ning asjakohased õiguslikud, halduslikud või lepingulised meetmed, mis vastavad aladel esinevate I lisa looduslike elupaigatüüpide ja II lisa liikide ökoloogilistele vajadustele. |
| --- | --- |

Elupaikade direktiivi artikkel 6

1.

| 2. | Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid, et vältida erikaitsealadel looduslike elupaikade ja liikide elupaikade halvenemist ning selliste liikide häirimist, mille kaitseks alad on määratud, kuivõrd selline häirimine võib oluliselt mõjutada käesoleva direktiivi eesmärkide täitmist. |
| --- | --- |

2.

Elupaikade direktiivi artikli 6 lõigete 1 ja 2 kohaselt peavad liikmesriigid:

| — | võtma positiivseid kaitsemeetmeid, mis on vajalikud nende elupaigatüüpide ja liikide säilitamiseks või taastamiseks, mille kaitseks alad on määratud (artikli 6 lõige 1); |
| --- | --- |

—

võtma positiivseid kaitsemeetmeid, mis on vajalikud nende elupaigatüüpide ja liikide säilitamiseks või taastamiseks, mille kaitseks alad on määratud (artikli 6 lõige 1);

| — | võtma meetmeid elupaigatüüpide halvenemise või sellel leiduvate liikide olulise häirimise vältimiseks (artikli 6 lõige 2). |
| --- | --- |

—

võtma meetmeid elupaigatüüpide halvenemise või sellel leiduvate liikide olulise häirimise vältimiseks (artikli 6 lõige 2).

Seoses esimesega neist peavad liikmesriigid kehtestama igale Natura 2000 alale selged kaitse-eesmärgid, lähtudes elupaigatüüpide ja sellel leiduvate ELi tähtsusega liikide kaitsestaatusest ja ökoloogilistest vajadustest. Kaitse-eesmärgiga tuleks vähemalt püüda säilitada nende liikide ja elupaikade kaitsestaatust, mille kaitseks ala on määratud, ning vältida selle edasist halvenemist.

Ent kuna loodusdirektiivide üldeesmärk on saavutada liikide ja elupaigatüüpide soodne kaitsestaatus kogu nende looduslikus levilas, võib konkreetsete alade kaitsestaatuse parandamiseks osutuda vajalikuks seada edasipüüdlikumaid kaitse-eesmärke. Natura 2000 ala kaitse-eesmärke on eriti oluline teada energiaülekande arendajatel, kavandajatel ja sellega seotud ametiasutustel, sest nende kaitse-eesmärkide alusel tuleb hinnata kava või projekti võimalikku negatiivset mõju (17).

See pole küll kohustuslik, kuid elupaikade direktiiviga soovitatakse ametiasutustel töötada tihedas koostöös kohalike sidusrühmadega välja Natura 2000 kaitsekorralduskavad. (18) Need kavad võivad olla väga kasulikuks teabeallikaks, sest neis esitatakse tavaliselt üksikasjalikku teavet liikide ja elupaigatüüpide kohta, mille kaitseks ala on määratud, selgitatakse ala kaitse-eesmärke ja vajaduse korral suhteid piirkonna teiste maakasutajatega. Nendes esitatakse ka praktilised kaitsemeetmed, mis on vajalikud ala kaitse-eesmärkide saavutamiseks.

2.3.2.   Natura 2000 aladega seotud kavadele ja projektidele nõusoleku saamise kord

| Elupaikade direktiivi artikkel 6











  3. | Iga kava või projekti, mis ei ole otseselt seotud ala kaitsekorraldusega või ei ole selleks otseselt vajalik, kuid mis tõenäoliselt avaldab alale olulist mõju eraldi või koos muude kavade või projektidega, tuleb asjakohaselt hinnata seoses tagajärgedega, mida see ala kaitse-eesmärkidele avaldab. Pädevad siseriiklikud asutused annavad kavale või projektile kava või projekti tagajärgede hindamise järelduste alusel ning lõike 4 sätete kohaselt nõusoleku alles pärast seda, kui nad on kindlaks teinud, et see ei avalda asjaomase ala terviklikkusele negatiivset mõju, ja teevad seda vajaduse korral pärast avaliku arvamuse saamist. |
| --- | --- |

Elupaikade direktiivi artikkel 6

3.

| 4. | Kui hoolimata negatiivsest hinnangust kava või projekti tagajärgedele ala suhtes ja alternatiivsete lahenduste puudumisel tuleb kava või projekt üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvatel põhjustel, sealhulgas sotsiaalsetel või majanduslikel põhjustel siiski ellu viia, peab liikmesriik võtma kõik vajalikud asendusmeetmed, et tagada Natura 2000 võrgustiku üldise sidususe kaitse. Liikmesriik teatab komisjonile vastuvõetud asendusmeetmetest.


  Kui asjaomasel alal esineb esmatähtsaid looduslikke elupaigatüüpe ja/või esmatähtsaid liike, võib kaaluda ainult neid seisukohti, mis on seotud rahva tervise või avaliku julgeolekuga, esmatähtsate soodsate tagajärgedega keskkonnale või komisjoni arvamuse kohaselt muude üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvate põhjustega. |
| --- | --- |

4.

Kui asjaomasel alal esineb esmatähtsaid looduslikke elupaigatüüpe ja/või esmatähtsaid liike, võib kaaluda ainult neid seisukohti, mis on seotud rahva tervise või avaliku julgeolekuga, esmatähtsate soodsate tagajärgedega keskkonnale või komisjoni arvamuse kohaselt muude üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvate põhjustega.

Elupaikade direktiivi artikli 6 lõigetes 3 ja 4 on sätestatud nõusoleku saamise kord, mida tuleb järgida, kui kavandatakse kava või projekti, mis võib mõjutada üht või mitut Natura 2000 ala (19). Seda nõusoleku saamise korda ei kohaldata mitte ainult Natura 2000 aladel, vaid ka neist väljaspool elluviidavate kavade ja projektide suhtes, mis võivad oluliselt mõjutada liikide ja elupaikade kaitset alal.

Elupaikade direktiivi artikli 6 lõike 3 kohaselt tuleb iga kava või projekti, mis tõenäoliselt avaldab Natura 2000 alale olulist negatiivset mõju, asjakohaselt hinnata sellise mõju üksikasjalikuks uurimiseks, pidades silmas konkreetse ala kaitse-eesmärke. Pädev asutus võib anda kavale või projektile nõusoleku vaid sel juhul, kui ta on asjakohase hindamise tulemusena kindlaks teinud, et see ei avalda negatiivset mõju asjaomase ala terviklikkusele. Tuleb märkida, et rõhuasetus on negatiivse mõju puudumise (ja mitte olemasolu) tõestamisel.

Olenevalt väljaselgitatud mõju tüübist ja raskusest võib vahel olla võimalik kava või projekti kohandada ja/või lisada sellesse teatavad leevendamismeetmed mõju ennetamiseks, kõrvaldamiseks või vähendamiseks ebaolulise tasemeni, et kava või projekt oleks võimalik heaks kiita.

Kui see ei ole võimalik, tuleb kava või projekt tagasi lükata ja uurida selle asemel alternatiivseid, vähem kahjustavaid lahendusi. Erandjuhtudel võib tugineda artikli 6 lõikele 4 sellise kava või projekti heakskiitmisel, millel on kahjulik mõju ühe või mitme Natura 2000 ala terviklikkusele, kui saab tõestada alternatiivide puudumist ning kui kava ja projekti peetakse vajalikuks üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvatel põhjustel. Neil juhtudel tuleb võtta piisavad asendusmeetmed, et tagada Natura 2000 võrgustiku üldise sidususe kaitse.

Lõpuks on tähtis ka märkida, et elupaikade direktiivis sätestatud nõusoleku saamise kord ei ole sama, mis on sätestatud keskkonnamõju hindamise (KMH) direktiivis ja keskkonnamõju strateegilise hindamise (KSH) direktiivis, kuigi need võivad olla integreeritud (vt lähemalt 7. peatükist). Erinevalt KMHi/KSHi direktiivi kohastest hindamistest, mille tulemust on vaja võtta arvesse kava või projekti heakskiitmise üle otsustamisel, on asjakohase hindamise järeldused lõplikud ja määravad selle, kas kavale või projektile võib nõusoleku anda.

2.4.   Liikide kaitset käsitlevad sätted

ELi loodusdirektiivide sätete teine kogum puudutab teatavate liikide kaitset kogu nende levilas ELis, s.t Natura 2000 aladel ja väljaspool.

Mõned kaitsealused liigid võivad olla teatavat tüüpi energiataristuprojektide, näiteks elektriõhuliinide suhtes haavatavad. Seetõttu tuleb neid sätteid arvesse võtta ka KMHi/KSHi menetlustes, kui kaalutakse selliseid kavasid ja projekte väljaspool Natura 2000 alasid asuvatel võimalikel tundlikel aladel.

Liikide kaitse sätted hõlmavad kõiki ELi looduslikke linnuliike ja teisi elupaikade direktiivi IV ja V lisas loetletud liike.

Nende sätete kohaselt on liikmesriikidel sisuliselt keelatud:

| — | nende tahtlik häirimine paljunemise, järglaste kasvatamise, talvitumise ja rände ajal; |
| --- | --- |

—

nende tahtlik häirimine paljunemise, järglaste kasvatamise, talvitumise ja rände ajal;

| — | paljunemis- või puhkepaikade kahjustamine või hävitamine; |
| --- | --- |

—

paljunemis- või puhkepaikade kahjustamine või hävitamine;

| — | pesade või munade tahtlik hävitamine või kaitsealuste taimede juurimine või hävitamine. |
| --- | --- |

—

pesade või munade tahtlik hävitamine või kaitsealuste taimede juurimine või hävitamine.

Täpsed tingimused on sätestatud linnudirektiivi artiklis 5 ning elupaikade direktiivi artiklites 12 (loomade kohta) ja 13 (taimede kohta) (20).

| Linnudirektiivi artikkel 5



  Ilma et see piiraks artiklite 7 ja 9 kohaldamist, võtavad liikmesriigid vajalikke meetmeid kõikide artiklis 1 osutatud linnuliikide üldise kaitsesüsteemi loomiseks, keelates eelkõige:








  a) | tahtliku tapmise või püüdmise mis tahes viisil; |
| --- | --- |

Linnudirektiivi artikkel 5

Ilma et see piiraks artiklite 7 ja 9 kohaldamist, võtavad liikmesriigid vajalikke meetmeid kõikide artiklis 1 osutatud linnuliikide üldise kaitsesüsteemi loomiseks, keelates eelkõige:

a)

tahtliku tapmise või püüdmise mis tahes viisil;

| b) | pesade või munade tahtliku hävitamise või kahjustamise või pesade kõrvaldamise; |
| --- | --- |

b)

pesade või munade tahtliku hävitamise või kahjustamise või pesade kõrvaldamise;

| c) | linnumunade korjamise loodusest ja munade või tühjade koorte hoidmise; |
| --- | --- |

c)

linnumunade korjamise loodusest ja munade või tühjade koorte hoidmise;

| d) | lindude tahtliku häirimise eriti pesitsemise ja poegade üleskasvatamise ajal, niivõrd kui selline häirimine on käesoleva direktiivi eesmärkide seisukohalt oluline; |
| --- | --- |

d)

lindude tahtliku häirimise eriti pesitsemise ja poegade üleskasvatamise ajal, niivõrd kui selline häirimine on käesoleva direktiivi eesmärkide seisukohalt oluline;

| e) | nende linnuliikide isendite pidamise, mille jahtimine ja püüdmine on keelatud. |
| --- | --- |

e)

nende linnuliikide isendite pidamise, mille jahtimine ja püüdmine on keelatud.

Elupaikade direktiivi artikkel 12

| 1. | Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid, et kehtestada IV lisa punktis a loetletud loomaliikide range kaitse süsteem nende looduslikul levilal, keelates:








  a) | kõik nende liikide isendite looduses tahtliku püüdmise või tapmise viisid; |
| --- | --- | --- |

1.

Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid, et kehtestada IV lisa punktis a loetletud loomaliikide range kaitse süsteem nende looduslikul levilal, keelates:

a)

kõik nende liikide isendite looduses tahtliku püüdmise või tapmise viisid;

| b) | nende liikide tahtliku häirimise, eelkõige nende paljunemise, järglaste kasvatamise, talvitumise ja rände ajal; |
| --- | --- |

b)

nende liikide tahtliku häirimise, eelkõige nende paljunemise, järglaste kasvatamise, talvitumise ja rände ajal;

| c) | munade tahtliku hävitamise või loodusest võtmise; |
| --- | --- |

c)

munade tahtliku hävitamise või loodusest võtmise;

| d) | paljunemis- või puhkepaikade kahjustamise või hävitamise. |
| --- | --- |

d)

paljunemis- või puhkepaikade kahjustamise või hävitamise.

| 2. | Liikmesriigid keelavad nende liikide loodusest võetud isendite pidamise, vedamise ja müümise või vahetamise ja müügiks pakkumise, välja arvatud juhul, kui need liigid on loodusest seaduslikult võetud enne käesoleva direktiivi rakendamist. |
| --- | --- |

2.

Liikmesriigid keelavad nende liikide loodusest võetud isendite pidamise, vedamise ja müümise või vahetamise ja müügiks pakkumise, välja arvatud juhul, kui need liigid on loodusest seaduslikult võetud enne käesoleva direktiivi rakendamist.

| 3. | Lõike 1 punktides a ja b ning lõikes 2 nimetatud keeldu kohaldatakse kõikide nende loomade eluetappide suhtes, kelle suhtes käesolevat artiklit kohaldatakse. |
| --- | --- |

3.

Lõike 1 punktides a ja b ning lõikes 2 nimetatud keeldu kohaldatakse kõikide nende loomade eluetappide suhtes, kelle suhtes käesolevat artiklit kohaldatakse.

Elupaikade direktiivi artikkel 13

| 1. | Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid, et kehtestada IV lisa punktis b loetletud taimeliikide range kaitse süsteem, keelates:








  a) | niisuguste taimede tahtliku korjamise, kogumise, lõikamise, juurimise või hävitamise looduses nende looduslikul levilal; |
| --- | --- | --- |

1.

Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid, et kehtestada IV lisa punktis b loetletud taimeliikide range kaitse süsteem, keelates:

a)

niisuguste taimede tahtliku korjamise, kogumise, lõikamise, juurimise või hävitamise looduses nende looduslikul levilal;

| b) | selliste liikide loodusest võetud isendite pidamise, vedamise ja müümise või vahetamise ja müügiks pakkumise, välja arvatud juhul, kui need liigid on loodusest seaduslikult võetud enne käesoleva direktiivi rakendamist. |
| --- | --- |

b)

selliste liikide loodusest võetud isendite pidamise, vedamise ja müümise või vahetamise ja müügiks pakkumise, välja arvatud juhul, kui need liigid on loodusest seaduslikult võetud enne käesoleva direktiivi rakendamist.

| 2. | Lõike 1 punktides a ja b nimetatud keeldu kohaldatakse kõikide nende taimede bioloogilise elutsükli etappide suhtes, mille suhtes käesolevat artiklit kohaldatakse. |
| --- | --- |

2.

Lõike 1 punktides a ja b nimetatud keeldu kohaldatakse kõikide nende taimede bioloogilise elutsükli etappide suhtes, mille suhtes käesolevat artiklit kohaldatakse.

Teatud juhtudel lubatakse erandite tegemist neist sätetest (nt eriti oluliste saagi-, karja-, metsa-, kalamajandus- ja veemajanduskahjude vältimiseks), kui muud rahuldavat lahendust ei ole ja kui selliste erandite tegemise tagajärjed ei ole vastuolus direktiivide üldiste eesmärkidega.

Erandite tegemise tingimused on sätestatud linnudirektiivi artiklis 9 ja elupaikade direktiivi artiklis 16. Energiaülekandetaristute puhul võivad põhjusteks olla eelkõige inimeste tervise ja elanikkonna ohutuse huvid või muud üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvad põhjused (vt artikli 16 lõike 1 punkt c).

3.   ENERGIAÜLEKANDERAJATISTE VÕIMALIK MÕJU NATURA 2000 ALADELE JA ELi KAITSTAVATELE LIIKIDELE

3.1.   Sissejuhatus

Energiataristuprojektid bioloogilist mitmekesisust tavaliselt olulisel määral ei ohusta. Paljudel juhtudel on hästi projekteeritud ja sobivalt valitud asukohaga arendustel vaid väike mõju või mõju puudub. Näiteid on ka projektide kohta, mis on kokkuvõttes loodusele kasu toonud, eriti piirkondades, kus looduskeskkond on juba tugevalt vaesunud. See aga ei vabasta vastavaid osalisi kohustusest uurida mitmesuguste kehtivate õiguslike keskkonnamõju hindamise menetluste, näiteks KMHi/KSHi ja asjakohase hindamise menetluse kohaselt (vt lähemalt 7. peatükk) konkreetsete kavade või projektide võimalikku mõju looduskeskkonnale.

Selles peatükis antakse ülevaade viisidest, kuidas energiataristud võivad mõjutada linnudirektiivi ja elupaikade direktiiviga kaitstavaid elupaiku ja liike. Selle eesmärk on anda arendajatele, energiaülekande-ettevõtjatele ja asjaomastele ametiasutustele ülevaade võimalikust mõjust, mida tuleb arvesse võtta energiaülekandetaristu kavade või projektide koostamisel ning asjakohasel hindamisel elupaikade direktiivi artikli 6 kohase nõusoleku andmiseks või KMHi/KSHi direktiivi kohastel hindamistel.

3.2.   Individuaalse lähenemisviisi vajalikkus

Tuleb rõhutada, et võimalik mõju sõltub paljuski konkreetse energiataristu projektist ja asukohast ning kohalike ELi kaitstavate elupaikade ja liikide tundlikkusest. Seetõttu on oluline uurida iga kava või projekti individuaalselt.

Iga energiaülekanderajatise projekti, sh ühishuviprojekti teostus sõltub muidugi mitmesugustest teguritest, sh ülekantava energia tüübist ja mahust, vastuvõtvast keskkonnast (nt kas maismaal või merel), ülekandeks vajalikest vahemaadest ning vajalikest vastuvõtu- või salvestusmahtudest. Projektid ei pruugi hõlmata ainult energia maismaal edastamise, vastuvõtmise või salvestamise ühe või mitme rajatise või taristu ehitamist, vaid ka nende renoveerimist ja/või käigust mahavõtmist.

Loodusele ja elustikule avalduda võiva mõju hindamisel on tähtis võtta arvesse mitte ainult peamist taristut ennast, vaid ka kõiki sellega seotud paigaldisi ja rajatisi, näiteks ajutisi ligipääsuteid, ehitusettevõtjate rajatisi ja seadmete hoiukohti, ehitussegusid, betoonvundamente, ajutisi kaabliühendusi, kaevejäätmeid, liigse pinnase ladestamise alasid jms. Mõju võib olla ajutine või püsiv alal või sellest väljaspool, olla kuhjuv ja tekkida projektitsükli eri etappidel (nt ehitamise, renoveerimise, hoolduse ja/või käigust mahavõtmise etapil). Kõiki neid tegureid tuleb arvesse võtta.

ELi loodusdirektiivide sätteid, milles käsitletakse liikide kaitset, tuleb võtta arvesse, kui on oht, et energiataristukava või -projektiga võib kaasneda nende kahe direktiivi kohaselt kaitstavate liikide (nt kotkaste ja mereimetajate) surm või tervisekahjustus või liikide tahtlik häirimine nende paljunemise, järglaste kasvatamise, talvitumise ja rände ajal või nende pesitsemis- või puhkepaikade seisundi halvenemine või hävimine. Seda ranget kaitsekorda kohaldatakse maapiirkondades üldiselt, s.t nii Natura 2000 aladel kui ka väljaspool.

| Leevendamismeetmed

  Selles peatükis mainitud negatiivset mõju saab mõnikord hästi leevendada. Leevendamiseks tuleb lisada kavasse või projekti meetmeid, millega saab võimaliku negatiivse mõju kõrvaldada või vähendada see ebaolulise tasemeni. See tähendab, et meetmed peavad olema otseselt seotud tõenäolise mõjuga ja põhinema kindlal arusaamisel asjaomastest liikidest/elupaikadest.
  Leevendamismeetmeteks võivad olla projekti asukoha muutmine, aga ka energiataristu eri aspektide suuruse, konstruktsiooni ja konfiguratsiooni muutmine. Need võivad olla ka ajutised kohandamised ehitus- või käitamisetapil. Täpsemad üksikasjad koos võimalike leevendamismeetmete näidetega on esitatud järgmises peatükis. |
| --- |

Leevendamismeetmed

Selles peatükis mainitud negatiivset mõju saab mõnikord hästi leevendada. Leevendamiseks tuleb lisada kavasse või projekti meetmeid, millega saab võimaliku negatiivse mõju kõrvaldada või vähendada see ebaolulise tasemeni. See tähendab, et meetmed peavad olema otseselt seotud tõenäolise mõjuga ja põhinema kindlal arusaamisel asjaomastest liikidest/elupaikadest.

Leevendamismeetmeteks võivad olla projekti asukoha muutmine, aga ka energiataristu eri aspektide suuruse, konstruktsiooni ja konfiguratsiooni muutmine. Need võivad olla ka ajutised kohandamised ehitus- või käitamisetapil. Täpsemad üksikasjad koos võimalike leevendamismeetmete näidetega on esitatud järgmises peatükis.

3.3.   Ülevaade võimalikust mõjust ELi kaitstavatele liikidele ja elupaikadele

Mõju tüüp ja ulatus sõltuvad suuresti alal leiduvatest ELi kaitstavatest liikidest või elupaigatüüpidest, nende ökoloogilistest aspektidest, jaotumisest ja kaitsestaatusest. Seetõttu on vaja uurida iga kava või projekti individuaalselt. Allpool on esitatud ülevaade kõige sagedamatest võimalikest mõjutüüpidest.

3.3.1.   Elupaiga kadumine, selle seisundi halvenemine või selle killustumine

Energiaülekandetaristute projektideks võib olla vajalik maapind puhastada ja pinnataimestik eemaldada (nimetatakse sageli ka otseseks maahõiveks). Selle tulemusena võivad olemasolevad elupaigad muutuda, kahjustusi saada, killustuda või hävida. Elupaikade kadumise või nende seisundi halvenemise ulatus sõltub projekti suurusest, asukohast ja teostusest ning nende elupaikade tundlikkusest, mida see mõjutab.

Tuleb märkida, et kuigi tegelikult hõivatav maa-ala võib olla väike, võib selle kaudne mõju olla laiem, eriti kui arendus häirib hüdroloogilist režiimi või geomorfoloogilisi protsesse ning vee või pinnase kvaliteeti. Selline kaudne mõju võib elupaiku tõsiselt killustada ning põhjustada nende seisundi halvenemist ja nende kadu vahel isegi üsna kaugel projekti tegelikust asukohast.

Kahju suurus sõltub ka mõjutatavate elupaikade haruldusest ja tundlikkusest ja/või nende tähtsusest liikide toitumis-, paljunemis- või talvitumiskohana. Elupaiga kadumise või selle seisundi halvenemise olulisuse hindamisel on vaja arvesse võtta ka mõne elupaiga võimalikku rolli koridori või ühendusteede komponendina, mis on oluline liikide levikus ja rändes, samuti kohalikes liikumistes näiteks toitumis- ja pesitsemiskohtade vahel.

3.3.2.   Häirimine ja väljatõrjumine

Liikide häirimine nende harjumuspärastes paljunemis-, toitumis- või puhkekohtades, samuti rändeteedel, võib viia liigi väljatõrjumise ja elupaiga hülgamiseni ning seega elupaiga kasutamata jätmiseni. Liigid võidakse tõrjuda välja projekti alalt ja selle ümbrusest näiteks liikluse tihenemise, inimeste kohalviibimise või müra, tolmu, saastumise, kunstliku valguse või vibratsiooni tõttu ehitustööde ajal ja järel.

Mõju olulisus sõltub häirimise ulatusest ja astmest ning mõjutatavate liikide tundlikkusest, samuti selliste sobivate läheduses asuvate elupaikade olemasolust ja kvaliteedist, kuhu väljatõrjutud loomad võivad ümber paikneda. Haruldaste ja ohustatud liikide korral võivad ka vähesel või ajutisel häirimisel olla rasked tagajärjed nende pikaajalisele ellujäämisele piirkonnas.

3.3.3.   Kokkupõrke- ja elektrilöögioht

Linnud – ja võimalik, et ka nahkhiired – võivad elektriõhuliinide või muude maapealsete elektrirajatiste eri osadega kokku põrgata. Kokkupõrkeoht sõltub suuresti ala asukohast ja sellel leiduvatest liikidest, samuti ilma ja nähtavusega seotud teguritest ning elektriliinide konkreetsest konstruktsioonist (eriti elektrilöögi puhul). Eriti ohustatud on pika elueaga, väheste järglastega ja/või haruldased või juba ohualti kaitsestaatusega liigid (nagu kotkad, raisakullid ja kured).

Lindude kokkupõrke- ja elektrilöögiohtu vaadeldakse lähemalt 4. ja 5. peatükis. Nahkhiirte õhuliinidega kokkupõrkamise ohu ja mõju kohta pole kahjuks üldiselt piisavalt uuringuid, kuna väikeste loomade surmajuhtumeid on selliste pikkade lineaarsete taristute ääres raske jälgida.

3.3.4.   Tõkestav mõju

Elektrienergia puhul võivad suured ülekande-, vastuvõtu- ja salvestamistaristud sundida liike piirkonnast üldse mööduma, nii rände ajal kui ka kohapeal regulaarsetel toiduotsingutel. Selle probleemi tekkimine sõltub mitmesugustest teguritest, näiteks alajaama suurusest, elektrikaablite vahekaugustest ja marsruutidest, liikide väljatõrjumise ulatusest ning nende võimest teha tasa lisaks kulutatud energiat, samuti toitumis-, puhke- ja paljunemiskohtade vaheliste ühendusteede häirituse astmest.

Mitu teadusrühma on esitanud uusi tõendeid, et elektrikaablid võivad loomi hirmutada ultraviolettkiirguse sähvatustega, mis on inimesele nähtamatud. Ühe rahvusvahelise uurimisrühma uuring (21) põhines tähelepanekul, et põhjapõdrad väldivad arktilises tundras kulgevaid elektriliine. Kuigi mõnel konkreetsel juhul on teadmisi veel väga vähe, on sellist tüüpi vältimine ja killustumine mõju olulisuse hindamisel asjakohane.

3.4.   Olulise mõju eristamine ebaolulisest

Mõju hindamiseks tuleb alati kõigepealt teha kindlaks liigid ja elupaigad, mida energiaülekandetaristu kava või projekt tõenäoliselt mõjutab, kas elupaikade direktiivi artikli 6 kohaselt, kui projekt puudutab Natura 2000 ala, või KMHi või KSHi direktiivi kohaselt, kui see puudutab kaitsealuseid liike väljaspool Natura 2000 võrgustikku. Seejärel on vaja kindlaks määrata, kas mõju on oluline või mitte. Ametlikku menetlust, mille kohaselt tehakse kindlaks konkreetselt Natura 2000 alasid mõjutavate kavade või projektide mõju olulisus, on kirjeldatud 7. peatükis. Allpool selgitatakse lühidalt mõningaid üldisi põhimõtteid olulisuse kindlakstegemisel eluslooduse suhtes (olenemata sellest, kas on tegemist Natura 2000 alaga või mitte), et aidata sellest mõistest üldiselt aru saada.

Olulisust tuleb hinnata igal konkreetsel juhul eraldi ning pidades silmas võimalikke mõjutatavaid liike ja elupaiku. Mõne liigi puhul võib olla mõne isendi kaotus ebaoluline, kuid teiste puhul võivad sellel olla rasked tagajärjed. Mõju olulisust mõjutavad nii populatsiooni suurus, jaotumine, levila, paljunemisstrateegia kui ka eluiga. See on tõenäoliselt igal alal erinev.

Tuleb arvestada ka mõjude omavahelist seost, näiteks maahõive ei pruugi olla iseenesest mõnele konkreetsele liigile oluline, kuid koos suure häirimis- või väljatõrjumisohuga võib see liigi elujõulisust ja lõppkokkuvõttes püsimajäämist oluliselt mõjutada.

Olulisust tuleb hinnata ka asjakohases geograafilises ulatuses. Pikki vahemaid rändavate liikide puhul võivad ühel konkreetsel alal avalduval mõjul olla tagajärjed liigile palju suuremas geograafilises piirkonnas. Ka paiksete liikide puhul, keda leidub suurtel territooriumitel või kes kasutatavaid elupaiku muudavad, võib osutuda siiski vajalikuks võtta arvesse võimalikku mõju piirkonna ja mitte niivõrd kohalikul tasandil.

Eeltoodud kaalutlused peaksid põhinema parimatel kättesaadavatel andmetel. Selleks võib osutuda vajalikuks teha spetsiaalseid väliuuringuid või rakendada seireprogramme juba varakult enne projekti.

3.5.   Kuhjuv mõju

Natura 2000 aladele avalduva mõju kindlakstegemisel tuleb hinnata ka kuhjuvat mõju, nagu on sätestatud elupaikade direktiivi artikli 6 lõikes 3. Kavadel ja projektidel võib sageli olla väga oluline kuhjuv mõju, mida tuleb hoolikalt hinnata. See võib tuleneda mitme energiataristu olemasolust piirkonnas või lennukoridoris või kui energiataristuprojekti viiakse ellu samas piirkonnas muud tüüpi kava või projektiga (nt muu tööstuslik arendustegevus). Kuhjuv mõju on kõigi nende tegevuste koosmõju. Ühel energiataristuprojektil ei pruugi olla eraldi olulist mõju, kuid kui selle mõju lisandub teiste kavade või projektide mõjule piirkonnas, võib nende koosmõju olla oluline.

Näiteks märgala osa läbiva naftatorujuhtme projekt võib elupaika vähesel, kuid vastuvõetaval määral ajutiselt halvendada, aga elupaik võib sellega hästi kohaneda. Kui aga märgala ka kuivendatakse ja/või ehitatakse sellele tee, võib kõigi nende projektide hüdroloogiline kogumõju märgala püsivalt kaotada, killustada või kuivatada. Sel juhul ei pruugi esimese ja teise projekti mõju eraldi märgatav olla, kuid mõlemad koos võivad avaldada olulist mõju. See mõjutab mõlema projektiettepaneku kavandamise otsuseid.

Kuhjuvat mõju tuleb arvestada ka KMHi/KSHi menetluste korral.

Kuna energiataristute arendamine kulgeb ELis kiires tempos, on tähtis hinnata kuhjuvat mõju juba keskkonnamõju hindamise varastel etappidel ja mitte protsessi lõpus tagantjärele, sest see lükkaks edasi otsuseid projektiettepanekute ELi õigusaktide nõuetele vastavuse kohta.

4.   ELEKTRIVÕRGUTARISTUTE VÕIMALIK MÕJU LOODUSLIKULE LINNUSTIKULE

4.1.   Sissejuhatus

Eelmises peatükis esitati üldine ülevaade võimalikust mõjust, mida tuleb energiataristuprojektide arendamisel arvesse võtta, eelkõige Natura 2000 aladel ja nende ümbruses ning muude tundlike alade läheduses, mis on kaitstud ELi kahe loodusdirektiiviga.

Selles peatükis keskendutakse konkreetselt mõjule, mis elektritaristutel võib olla Euroopa looduslikule linnustikule. Seda teemat on viimastel aastatel palju kajastatud ja see mõju võib olla sagedam ja olulisem kui maapealsete energiataristute muude tüüpide korral.

4.2.   Elektrivõrgutaristud

Erinevalt muudest kaupadest ei saa elektrienergiat säilitada, seega tuleb seda toota ja transportida kasutajatele reaalajas. Seetõttu on elektrienergia ülekande süsteem keerulisem ja dünaamilisem kui muud varustussüsteemid, nagu vee- ja maagaasiga varustamise süsteem. Elektrijaamas toodetud elektrienergia edastatakse kõrgepinge (Euroopas 110–750 kV, ENTSO, 2012) ülekandeliinidega suurte mahtudena pikkade vahemaade taha alajaamadele. Alajaamadest edastatakse elektrienergia keskpinge (1–60 kV) ja madalpinge (1 kV >) jaotusliinide kaudu tarbimiseks elanikkonnale ja ettevõtetele.

Joonis 3

(USDA, 2009)

Elektrisüsteem on väga tihe võrk. Ülekandevõrku ei kuulu mitte ainult elektrijaamadest koormuskeskmetesse kulgevad ülekandeliinid, vaid ka ülekandeliinide omavahelised ühendused, millest moodustuv süsteem aitab tagada sujuva energiavoo. Kui energiavõrgu ühes osas võetakse ülekandeliin kasutusest välja, suunatakse energia tavaliselt teistele elektriliinidele, et seda saaks jätkuvalt tarbijale edastada (PSCW, 2009).

Elektrienergiat võidakse edastada õhuliinide või maa-aluste kaablite kaudu, kasutades vahelduv- või alalisvoolu. Kõigil juhtudel on pinge kõrge, sest sel juhul on tõhusus pikkade vahemaade taha transportimisel (tavaliselt üle 600 km) suurem. Tavaliselt edastatakse elektrienergiat vahelduvvooluga õhuliinide kaudu (EASAC, 2009).

Õhuliinide eelis võrreldes maa-aluste kaablitega on seni olnud nende märkimisväärselt väiksemad paigalduskulud ning nende suurem võimsus. Õhuliinidel on pikem eeldatav kasutusiga, mis võib olla isegi 70 või 80 aastat. Õhuliinide peamine puudus on nende maakasutus, visuaalne mõju ja mitmesugused keskkonnamõjud (EASAC, 2009) (22).

Ülekandeliinide struktuur toetab vähemalt üht kolmefaasilist vooluahelat. Nendes on kolm pingestatud voolujuhet (koondliini korral rohkem) ning võib olla üks või kaks maandatud voolujuhet (mida tavaliselt nimetatakse staatilisteks kaabliteks), mis paigaldatakse piksekaitseks faasijuhtmete kohale. Jaotusliinide struktuur võib toetada mitmesuguseid juhtmete konfiguratsioone (APLIC, 2006).

Enamikus kommertsvõrkude vahelduvvoolu õhuliinides kasutatakse mingit tüüpi tugistruktuuri, millele on kinnitatud isolaatorid ja elektrijuhtmed. Tugistruktuurideks võivad olla puitmastid, õõnsad või sõrestikulised teraskonstruktsioonid, raudbetoonmastid või komposiitmaterjalist mastid, mis on valmistatud klaasplastist või muudest materjalidest. Isolaatorid on valmistatud portselanist või polümeermaterjalidest, mis tavaliselt elektrit ei juhi. Elektrijuhtmed on tavaliselt valmistatud vasest või alumiiniumist (Bayle, 1999, Janss, 2000, APLIC, 2006).

Kolmefaasilisi süsteeme kasutatakse nii jaotus- kui ka ülekandeliinideks. Üks kolmefaasiliste süsteemide põhieelistest on võime kanda elektrienergiat suures mahus pikkade vahemaade taha (APLIC, 2006).

4.3.   Elektritaristute võimalik negatiivne mõju looduslikule linnustikule

Allpool on esitatud ülevaade põhilisest mõjust looduslikele linnuliikidele. Mõned Euroopa kaitsealused liigid on oma suuruse, morfoloogia, käitumise ja leviku tõttu teatatud tüüpi mõju suhtes selgelt haavatavamad – eriti elektrilöökide ja kokkupõrgete suhtes.

2. lisa tabelis on esitatud linnupopulatsioonide ja elektriliinide vastastikuste mõjude süstemaatiline loend tähtsuse järjekorras (Birdlife, 2013). See tabel ei tähenda, nagu esineksid need mõjud kirjeldatud viisil kõigil asjaoludel. Need sõltuvad suuresti konkreetsest liigist ja konkreetsetest asjaoludest ning parandusmeetmete olemasolust nende leevendamiseks.

| Miks on mõni linnuliik elektriliinide suhtes teistest haavatavam?

  See tuleneb sageli järgmistest füsioloogilistest, käitumuslikest ja ökoloogilistest iseärasustest:






  — | suur keha; |
| --- | --- |

Miks on mõni linnuliik elektriliinide suhtes teistest haavatavam?

See tuleneb sageli järgmistest füsioloogilistest, käitumuslikest ja ökoloogilistest iseärasustest:

—

suur keha;

| — | halb nähtavus ettepoole; |
| --- | --- |

—

halb nähtavus ettepoole;

| — | öise tegevuse eelistamine; |
| --- | --- |

—

öise tegevuse eelistamine;

| — | „halvad lendajad“, väiksema manööverdamisvõimega linnud (kokkupõrge); |
| --- | --- |

—

„halvad lendajad“, väiksema manööverdamisvõimega linnud (kokkupõrge);

| — | kogenematud lendajad, noored linnud (elektrilöök ja kokkupõrge); |
| --- | --- |

—

kogenematud lendajad, noored linnud (elektrilöök ja kokkupõrge);

| — | kõrgete kohtade eelistamine puhkamiseks, istumiseks või pesitsemiseks; |
| --- | --- |

—

kõrgete kohtade eelistamine puhkamiseks, istumiseks või pesitsemiseks;

| — | avatud, puudeta elupaikade eelistamine (elektrilöök); |
| --- | --- |

—

avatud, puudeta elupaikade eelistamine (elektrilöök);

| — | parvede ja hulkadena liikumine; |
| --- | --- |

—

parvede ja hulkadena liikumine;

| — | häirimise suhtes tundlikud liigid; |
| --- | --- |

—

häirimise suhtes tundlikud liigid;

| — | madala kõrgusega elupaikade eelistamine (s.t asukoha suhtes, kus elektrivõrk on suurema tihedusega); |
| --- | --- |

—

madala kõrgusega elupaikade eelistamine (s.t asukoha suhtes, kus elektrivõrk on suurema tihedusega);

| — | haruldased ja ohustatud liigid (koos väikse populatsioonitiheduse, väikse sigivusega jms, vt allpool); |
| --- | --- |

—

haruldased ja ohustatud liigid (koos väikse populatsioonitiheduse, väikse sigivusega jms, vt allpool);

| — | väikse populatsioonitihedusega liigid (väiksema asendamispotentsiaaliga); |
| --- | --- |

—

väikse populatsioonitihedusega liigid (väiksema asendamispotentsiaaliga);

| — | väikse paljunemisvõimega liigid (täiskasvanud isendite suurema suremuse tõttu kulub populatsioonil kadudest taastumiseks kauem aega); |
| --- | --- |

—

väikse paljunemisvõimega liigid (täiskasvanud isendite suurema suremuse tõttu kulub populatsioonil kadudest taastumiseks kauem aega);

| — | väikse sigivusega, väikse suremusega, pika eeldatava elueaga liigid (populatsiooni pidevate kadude tõttu väheneb võimalik lisandumine); |
| --- | --- |

—

väikse sigivusega, väikse suremusega, pika eeldatava elueaga liigid (populatsiooni pidevate kadude tõttu väheneb võimalik lisandumine);

| — | pikki mandritevahelisi vahemaid läbivad rändliigid (suur ruumiline ulatus ja elektriliinide mõju leevendamise väga erinev tase). |
| --- | --- |

—

pikki mandritevahelisi vahemaid läbivad rändliigid (suur ruumiline ulatus ja elektriliinide mõju leevendamise väga erinev tase).

4.3.1.   Elektrilöögid

Elektrilöögid võivad mitut linnuliiki oluliselt mõjutada ja põhjustavad aastas tuhandete lindude surma (23). Lind võib saada elektrilöögi kahe faasijuhtme või ühe juhtme ja ühe maandatud seadme samaaegsel puudutamisel, eriti kui suled on märjad (Bevanger, 1998). Eriti sageli saavad elektrilööke toonekurelised, pistrikulised, kakulised ja värvulised (Bevanger, 1998) – vt tabelit allpool.

Ollakse kindlalt üksmeelel selles, et lindudel tekkiv risk sõltub energiarajatiste tehnilisest konstruktsioonist ja üksikasjalikust teostusest. Elektrilöögi oht on nimelt suurem „halva konstruktsiooniga“ keskpinge-elektrimastide (nn tapvate mastide) puhul (BirdLife International, 2007).

Lindude elektrilöögi saamise tõenäosus sõltub muu hulgas järgmistest teguritest.

| — | Linnu morfoloogilised iseärasused. Suured linnud on haavatavamad, sest tõenäosus, et suuremad linnud elektrilisi komponente laialisirutatud tiibadega või teiste kehaosadega puudutavad, on suurem kui väiksemate lindude puhul (Olendorff et al., 1981; APLIC, 2006). |
| --- | --- |

—

Linnu morfoloogilised iseärasused. Suured linnud on haavatavamad, sest tõenäosus, et suuremad linnud elektrilisi komponente laialisirutatud tiibadega või teiste kehaosadega puudutavad, on suurem kui väiksemate lindude puhul (Olendorff et al., 1981; APLIC, 2006).

| — | Linnu käitumine. Elektrimaste istumiseks, puhkamiseks ja pesitsemiseks kasutavad linnud on haavatavamad (Bevanger, 1998). Maapinnal pesitsevad liigid (loorkullid ja mõned öökullid) saavad elektrilööke harva, sest nad jahivad tavaliselt lendamise ajal ning istuvad maapinnal või selle lähedal (Benson, 1981). |
| --- | --- |

—

Linnu käitumine. Elektrimaste istumiseks, puhkamiseks ja pesitsemiseks kasutavad linnud on haavatavamad (Bevanger, 1998). Maapinnal pesitsevad liigid (loorkullid ja mõned öökullid) saavad elektrilööke harva, sest nad jahivad tavaliselt lendamise ajal ning istuvad maapinnal või selle lähedal (Benson, 1981).

| — | Masti tüüp ja konfiguratsioon.







  — | Enamik hukkumisi toimub keskpinge-jaotusliinidel (1 kV–60 kV) nende eri osade lähestikku paiknemise tõttu (Haas ja Nipkow, 2006). |
| --- | --- | --- |

—

Masti tüüp ja konfiguratsioon.

—

Enamik hukkumisi toimub keskpinge-jaotusliinidel (1 kV–60 kV) nende eri osade lähestikku paiknemise tõttu (Haas ja Nipkow, 2006).

| — | Erifunktsiooniga mastidel (ankurmastid, hargnemismastid või muundurseadmed) on palju rohkem ohvreid kui tavalistel kandestruktuuridel (Demeter et al., 2004). |
| --- | --- |

—

Erifunktsiooniga mastidel (ankurmastid, hargnemismastid või muundurseadmed) on palju rohkem ohvreid kui tavalistel kandestruktuuridel (Demeter et al., 2004).

| — | López-López ja tema kolleegid (2011) tõestasid, et lindude hukkumist saaks ohtlike, halva konstruktsiooniga mastide moderniseerimisega tunduvalt vähendada. |
| --- | --- |

—

López-López ja tema kolleegid (2011) tõestasid, et lindude hukkumist saaks ohtlike, halva konstruktsiooniga mastide moderniseerimisega tunduvalt vähendada.

| — | Keskkonnategurid.







  — | Saakloomade rohkus: röövlindude elektrilöökide arv suureneb saakloomade arvu kasvades (Benson, 1981; Guil et al., 2011). |
| --- | --- | --- |

—

Keskkonnategurid.

—

Saakloomade rohkus: röövlindude elektrilöökide arv suureneb saakloomade arvu kasvades (Benson, 1981; Guil et al., 2011).

| — | Taimestiku struktuur ja tihedus: taimestiku struktuur võib mõjutada saakloomade kättesaadavust ja röövlooma toiduotsingute tulemuslikkust (Guil et al., 2011). |
| --- | --- |

—

Taimestiku struktuur ja tihedus: taimestiku struktuur võib mõjutada saakloomade kättesaadavust ja röövlooma toiduotsingute tulemuslikkust (Guil et al., 2011).

| — | Elupaik: loomad kasutavad elektrimaste ja saavad elektrilööke sagedamini aladel, kus on vähe istumiskohti, nt rohumaadel, märgaladel jms (Haas et al., 2005; Lehman et al., 2007). |
| --- | --- |

—

Elupaik: loomad kasutavad elektrimaste ja saavad elektrilööke sagedamini aladel, kus on vähe istumiskohti, nt rohumaadel, märgaladel jms (Haas et al., 2005; Lehman et al., 2007).

| — | Topograafia: elektrilöögi saamise seisukohast on tähtis aspekt, et topograafia mõjutab lindude istumis- ja puhkamiskohti ning taimestiku kõrgus mõjutab piirkonna looduslike istumiskohtade olemasolu. Kotkaste suremus suurenes kallakute juures, tõenäoliselt harjumuse tõttu jahtida istumiskohtadelt. Uuringute kohaselt esineb elektrilööke tavaliselt domineerivamates kohtades asuvate kõrgepingemastide korral, mida ümbritsevad kõrged kallakud. (Guil et al., 2011). |
| --- | --- |

—

Topograafia: elektrilöögi saamise seisukohast on tähtis aspekt, et topograafia mõjutab lindude istumis- ja puhkamiskohti ning taimestiku kõrgus mõjutab piirkonna looduslike istumiskohtade olemasolu. Kotkaste suremus suurenes kallakute juures, tõenäoliselt harjumuse tõttu jahtida istumiskohtadelt. Uuringute kohaselt esineb elektrilööke tavaliselt domineerivamates kohtades asuvate kõrgepingemastide korral, mida ümbritsevad kõrged kallakud. (Guil et al., 2011).

| — | Sugu. Sama liigi suuremaid emaslinde ohustavad elektrilöögid rohkem (Ferrer ja Hiraldo, 1992). |
| --- | --- |

—

Sugu. Sama liigi suuremaid emaslinde ohustavad elektrilöögid rohkem (Ferrer ja Hiraldo, 1992).

| — | Vanus. Noored ja ebaküpsed linnud saavad tavaliselt rohkem elektrilööke kui täiskasvanud. See tuleneb tõenäoliselt maandumise ja õhkutõusmise kogemuste vähesusest (Benson, 1981; Harness, 1997; Bevanger, 1998; Harness ja Wilson, 2001; Janss ja Ferrer, 2001; González et al., 2007). |
| --- | --- |

—

Vanus. Noored ja ebaküpsed linnud saavad tavaliselt rohkem elektrilööke kui täiskasvanud. See tuleneb tõenäoliselt maandumise ja õhkutõusmise kogemuste vähesusest (Benson, 1981; Harness, 1997; Bevanger, 1998; Harness ja Wilson, 2001; Janss ja Ferrer, 2001; González et al., 2007).

| — | Ruumilised tegurid. Mõningates lindudele olulistes piirkondades on elektrilöökide sagedus suurem kui väikse populatsioonitihedusega aladel (nt suure populatsioonitihedusega paljunemisalad, levikualad; koondumiskohad, suure liikumistihedusega alad) (González et al., 2006; Cadahia et al., 2010). |
| --- | --- |

—

Ruumilised tegurid. Mõningates lindudele olulistes piirkondades on elektrilöökide sagedus suurem kui väikse populatsioonitihedusega aladel (nt suure populatsioonitihedusega paljunemisalad, levikualad; koondumiskohad, suure liikumistihedusega alad) (González et al., 2006; Cadahia et al., 2010).

| — | Hooajalised tegurid. Enamik hukkumisi toimub alates hilissuvest, st alates lennuvõimeliseks saamise või lennuvõimeliseks saamise järgsest ajast. Suured kotkad on rohkem ohustatud sügisel ja talvel, ilmselt halvast ilmast (vihm, lumi) põhjustatud märja sulestiku tõttu, mis mõjutab väga elektrilöögiohtu. (Benson, 1981; Bevanger, 1998; Lasch et al., 2010; Manville, 2005; Lehman et al., 2007) |
| --- | --- |

—

Hooajalised tegurid. Enamik hukkumisi toimub alates hilissuvest, st alates lennuvõimeliseks saamise või lennuvõimeliseks saamise järgsest ajast. Suured kotkad on rohkem ohustatud sügisel ja talvel, ilmselt halvast ilmast (vihm, lumi) põhjustatud märja sulestiku tõttu, mis mõjutab väga elektrilöögiohtu. (Benson, 1981; Bevanger, 1998; Lasch et al., 2010; Manville, 2005; Lehman et al., 2007)

| — | Valdav tuulesuund traaversi suhtes võib suurendada röövlindude elektrilöökide ohtu. On kahtlus, et masti traaversi suhtes valdavalt risti puhuvad tuuled põhjustasid kotkaste suremust vähem kui traaversi suhtes diagonaalsed või paralleelsed tuuled, kuna külgtuulega on raske lendu tõusta ja maanduda. (Nelson and Nelson, 1976). |
| --- | --- |

—

Valdav tuulesuund traaversi suhtes võib suurendada röövlindude elektrilöökide ohtu. On kahtlus, et masti traaversi suhtes valdavalt risti puhuvad tuuled põhjustasid kotkaste suremust vähem kui traaversi suhtes diagonaalsed või paralleelsed tuuled, kuna külgtuulega on raske lendu tõusta ja maanduda. (Nelson and Nelson, 1976).

Järgmises tabelis on esitatud ülevaade Euroopa lindude sugukondadest, mis on tunnistatud elektrilöökide ja/või kokkupõrgete suhtes haavatavateks (Birdlife, 2013).

Tabel 1

Elektriliinidega seotud elektrilöökide ja kokkupõrgete mõju Euraasia eri linnusugukondade populatsioonide suremusele

| Euraasia lindude sugukonnad, mis on tunnistatud rahvusvaheliselt elektrilöökide ja/või kokkupõrgete suhtes haavatavateks | Elektrilöögist põhjustatud hukkumised | Kokkupõrkest põhjustatud hukkumised |
| --- | --- | --- |
| Kaurid (kaurlased) ja pütid (pütlased) | 0 | II |
| Tormilinnud, pääsud (tormilindlased) | 0 | II |
| Suulad (suulalased) | 0 | I |
| Pelikanid (pelikanlased) | I | II-III |
| Kormoranid (kormoranlased) | I | I |
| Haigrud, hüübid (haigurlased) | I | II |
| Toonekured (toonekurglased) | III | II |
| Iibised (iibislased) | I | II |
| Flamingod (flamingolased) | 0 | II |
| Pardid, haned, luiged, kosklad (partlased) | 0 | II |
| Röövlinnud (haukalised ja pistrikulised) | II-III | I-II |
| Põldpüüd, vutid, metsised (kanalised) | 0 | II-III |
| Ruigud, taidad, laugud (ruiklased) | 0 | II |
| Kured (kurglased) | 0 | III |
| Trapid (traplased) | 0 | III |
| Kaldalinnud / pikajalgsed soo- ja veelinnud (tülllased ja kurvitslased) | I | II-III |
| Ännid (änlased) ja kajakad (kajaklased) | I | II |
| Tiirud (tiirlased) | 0-I | I-II |
| Algid (alklased) | 0 | I |
| Vurilid (vurillased) | 0 | II |
| Tuvid, turteltuvid (tuvilased) | I-II | II |
| Käod (kägulased) | 0 | I-II |
| Öökullid (kakulised) | II-III | II |
| Öösorrid (öösorlased) ja piiritajad (piiritajalased) | 0 | I-II |
| Vaenukäod (vaenukägulased) ja jäälinnud (jäälindlased) | I | I-II |
| Mesilasenäpid (mesilasenäplased) | 0-I | I-II |
| Siniraagad (siniraaglased) | I-II | I-II |
| Rähnid (rähnlased) | I | I-II |
| Rongad, varesed, pasknäärid (vareslased) | II | I-II |
| Keskmise suurusega ja väikesed laululinnud (värvulised) | I | I-II |
| 0= hukkumised puuduvad või on ebatõenäolised;
  I= hukkumisi on esinenud, kuid need ei näi linnupopulatsiooni ohustavat;
  II= suur piirkondlik või kohalik hukkumiste arv, kuid see ei mõjuta oluliselt liigi üldist populatsiooni;
  III= hukkumised on suur suremust mõjutav tegur, mille tõttu liik on piirkonnas või laiemas ulatuses väljasuremisohus. |

Euraasia lindude sugukonnad, mis on tunnistatud rahvusvaheliselt elektrilöökide ja/või kokkupõrgete suhtes haavatavateks

Elektrilöögist põhjustatud hukkumised

Kokkupõrkest põhjustatud hukkumised

Kaurid (kaurlased) ja pütid (pütlased)

0

II

Tormilinnud, pääsud (tormilindlased)

0

II

Suulad (suulalased)

0

I

Pelikanid (pelikanlased)

I

II-III

Kormoranid (kormoranlased)

I

I

Haigrud, hüübid (haigurlased)

I

II

Toonekured (toonekurglased)

III

II

Iibised (iibislased)

I

II

Flamingod (flamingolased)

0

II

Pardid, haned, luiged, kosklad (partlased)

0

II

Röövlinnud (haukalised ja pistrikulised)

II-III

I-II

Põldpüüd, vutid, metsised (kanalised)

0

II-III

Ruigud, taidad, laugud (ruiklased)

0

II

Kured (kurglased)

0

III

Trapid (traplased)

0

III

Kaldalinnud / pikajalgsed soo- ja veelinnud (tülllased ja kurvitslased)

I

II-III

Ännid (änlased) ja kajakad (kajaklased)

I

II

Tiirud (tiirlased)

0-I

I-II

Algid (alklased)

0

I

Vurilid (vurillased)

0

II

Tuvid, turteltuvid (tuvilased)

I-II

II

Käod (kägulased)

0

I-II

Öökullid (kakulised)

II-III

II

Öösorrid (öösorlased) ja piiritajad (piiritajalased)

0

I-II

Vaenukäod (vaenukägulased) ja jäälinnud (jäälindlased)

I

I-II

Mesilasenäpid (mesilasenäplased)

0-I

I-II

Siniraagad (siniraaglased)

I-II

I-II

Rähnid (rähnlased)

I

I-II

Rongad, varesed, pasknäärid (vareslased)

II

I-II

Keskmise suurusega ja väikesed laululinnud (värvulised)

I

I-II

0= hukkumised puuduvad või on ebatõenäolised;

I= hukkumisi on esinenud, kuid need ei näi linnupopulatsiooni ohustavat;

II= suur piirkondlik või kohalik hukkumiste arv, kuid see ei mõjuta oluliselt liigi üldist populatsiooni;

III= hukkumised on suur suremust mõjutav tegur, mille tõttu liik on piirkonnas või laiemas ulatuses väljasuremisohus.

4.3.2.   Kokkupõrge

Kokkupõrked elektriliinidega põhjustavad maailmas miljonite lindude hukkumist ja võivad põhjustada mõne linnuliigi suurt suremust (Bevanger 1994, 1998; Janss 2000; APLIC, 2006; Drewitt ja Langston, 2008; Jenkins et al., 2010; Martin, 2011; Prinsen et al., 2011). Empiiriliste andmete ja teoreetiliste kaalutluste kohaselt on suure tiivakoormuse ja lühikeste tiibadega lindudel suur oht elektriliinidega kokku põrgata. Neile lindudele on iseloomulik suur lennukiirus ning raske keha koos väikeste tiibadega piirab kiiret reageerimist ootamatutele takistustele (Bevanger, 1998). Vaadeldes kokkupõrke tagajärjel hukkunud lindude arvu suhet asjaomaste liikide arvukuse ja populatsiooni suurusega, on nende seas ebaproportsionaalselt palju kanalisi, kurelisi, pelikanilisi ja toonekurelisi (Bevanger, 1998) – vt tabel 1.

Kokkupõrkeid mõjutavad muu hulgas järgmised tegurid.

| — | Linnu morfoloogilised iseärasused. Suurim kokkupõrkeoht on suure kehamassi ning suhteliselt lühikeste tiibade ja sabaga lindudel, keda võib kirjeldada halbade lendajatena (Bevanger, 1998; Janss, 2000). |
| --- | --- |

—

Linnu morfoloogilised iseärasused. Suurim kokkupõrkeoht on suure kehamassi ning suhteliselt lühikeste tiibade ja sabaga lindudel, keda võib kirjeldada halbade lendajatena (Bevanger, 1998; Janss, 2000).

| — | Linnu füsioloogia. Mõned linnuliigid on vähemalt ajutiselt lennusuunas pimedad (Martin, 2011). |
| --- | --- |

—

Linnu füsioloogia. Mõned linnuliigid on vähemalt ajutiselt lennusuunas pimedad (Martin, 2011).

| — | Linnu käitumine.







  — | Parves liikumine, mille puhul liik ületab iga päev parves elektriliine, liikudes edasi-tagasi toitumis-, pesitsus- ja puhkealade vahel, muudab liigi eriti haavatavaks (Janss, 2000). |
| --- | --- | --- |

—

Linnu käitumine.

—

Parves liikumine, mille puhul liik ületab iga päev parves elektriliine, liikudes edasi-tagasi toitumis-, pesitsus- ja puhkealade vahel, muudab liigi eriti haavatavaks (Janss, 2000).

| — | Tavapäraselt öösel või videvikus madalalt lendavad linnuliigid kalduvad rohkem kokku põrkama kui põhiliselt päeval lendavad linnud. |
| --- | --- |

—

Tavapäraselt öösel või videvikus madalalt lendavad linnuliigid kalduvad rohkem kokku põrkama kui põhiliselt päeval lendavad linnud.

| — | Arvesse tuleb võtta ka muid tegureid, nagu ilmastikutingimused, liini konfiguratsioon, liinide marsruut, elupaiga kasutamine, taimestik liinide ümber, topograafia, häiritus, rändeteede valik ja peatumisalad. |
| --- | --- |

—

Arvesse tuleb võtta ka muid tegureid, nagu ilmastikutingimused, liini konfiguratsioon, liinide marsruut, elupaiga kasutamine, taimestik liinide ümber, topograafia, häiritus, rändeteede valik ja peatumisalad.

| Lindude saadud elektrilöögid ja nendega toimuvad kokkupõrked tekitavad majanduslikku kahju

  Lindudest põhjustatud elektrikatkestused vähendavad elektrivarustuse usaldusväärsust ja suurendavad elektritarnekulusid. Mõned elektrikatkestused võivad mõjutada vaid ajutiselt mõnda tarbijat, kuid need võivad siiski mõjutada varustusteenuse usaldusväärsust ja garantiisid tarbijatele. Suurematel elektrikatkestustel võivad olla rasked tagajärjed ja need võivad põhjustada elektriettevõtetele ja tarbijatele märkimisväärset majanduslikku kahju (APLIC, 2006).
  Lindudega seotud elektrikatkestuste kulud on muu hulgas seotud järgmisega:






  — | tulude saamata jäämisega; |
| --- | --- |

Lindude saadud elektrilöögid ja nendega toimuvad kokkupõrked tekitavad majanduslikku kahju

Lindudest põhjustatud elektrikatkestused vähendavad elektrivarustuse usaldusväärsust ja suurendavad elektritarnekulusid. Mõned elektrikatkestused võivad mõjutada vaid ajutiselt mõnda tarbijat, kuid need võivad siiski mõjutada varustusteenuse usaldusväärsust ja garantiisid tarbijatele. Suurematel elektrikatkestustel võivad olla rasked tagajärjed ja need võivad põhjustada elektriettevõtetele ja tarbijatele märkimisväärset majanduslikku kahju (APLIC, 2006).

Lindudega seotud elektrikatkestuste kulud on muu hulgas seotud järgmisega:

—

tulude saamata jäämisega;

| — | elektrivarustuse taastamisega; |
| --- | --- |

—

elektrivarustuse taastamisega;

| — | seadmete remondiga; |
| --- | --- |

—

seadmete remondiga;

| — | pesade eemaldamise ja muude loomadele tekkivat kahju piiravate meetmetega; |
| --- | --- |

—

pesade eemaldamise ja muude loomadele tekkivat kahju piiravate meetmetega;

| — | haldustöötajate ja juhtide ajakaoga; |
| --- | --- |

—

haldustöötajate ja juhtide ajakaoga;

| — | tarbijatele teenuse osutamise katkemisega ja maine halvenemisega üldsuse silmis; ning |
| --- | --- |

—

tarbijatele teenuse osutamise katkemisega ja maine halvenemisega üldsuse silmis; ning

| — | elektrisüsteemi usaldusväärsuse vähenemisega (APLIC, 2006). |
| --- | --- |

—

elektrisüsteemi usaldusväärsuse vähenemisega (APLIC, 2006).

4.3.3.   Elupaiga kadumine ja killustumine

Avatud teemaakoridorid piki elektriliine võivad metsi ja teisi looduslikke elupaiku killustada. Elektriliinid võivad põhjustada elupaikade kadumist ka juhuslike metsatulekahjude põhjustamise tõttu (Rich et al., 1994). Kuigi tegelikult elektritaristu hõivatav maa-ala võib olla suhteliselt väike, võib see olla siiski oluline, kui mõne konkreetse liigi põhielupaik kaob või kui samas piirkonnas avaldavad teised projektid kuhjuvat mõju ning neid tuleb seetõttu uurida igal üksikjuhul eraldi.

4.3.4.   Häirimine/väljatõrjumine

Ehitusetapil ja elektriliinide hooldamise ajal elupaiku mõningal määral paratamatult hävitatakse ja muudetakse (van Rooyen, 2004; McCann, 2005). Maapealsed elektriliinid võivad põhjustada pesitsemiskohtades, rändepeatuspaikades ning talvitumispaikades kasutamiskõlblike toitumiskohtade kadumist. Näiteks hiljutiste uuringute kohaselt mõjutas elektriliini olemasolu suurtrappide lennusuunda ja piiras sobivate elupaikade kasutamist (Raab et al., 2010) ning väiketrapid väldivad elektriülekandeliine, mis on tähtsaim pesitsemistihedust määrav tegur liigile sobiva elupaigaga aladel (Silva, 2010; Silva et al., 2010).

4.3.5.   Elektromagnetväljad

Igasugune elektrivool, sealhulgas õhuliinides liikuv vool, tekitab elektromagnetvälju. Seetõttu mõjutavad elektromagnetväljad paljusid linnuliike, nagu inimesigi, kogu nende elu jooksul (Fernie ja Reynolds, 2005). Palju on uuringuid ja vaidlusi teemal, kas elektromagnetväljad mõjutavad selgroogsete raku-, endokriin-, immuun- ja reproduktiivsüsteemi või mitte. Uurides elektromagnetväljade mõju lindudele leiti, et lindude kokkupuude elektromagnetväljadega üldjuhul muudab, kuigi mitte alati järjepidevalt, nende käitumist, sigimise õnnestumist, kasvu ja arengut, füsioloogiat ja sisenõristust ning oksüdatiivset stressi (Fernie, 2000; Fernie ja Reynolds, 2005).

4.4.   Elektritaristute võimalik positiivne mõju looduslikule linnustikule

Elektriliinidel, torn- ja jaotusmastidel võib olla ka mitmetine kasulik mõju looduslikule linnustikule. Need võivad näiteks pakkuda:

| — | pesitsemiskohta, pesakohta. Linnud teevad mõnikord pesa elektrikonstruktsioonidele mitmesugustel põhjustel, sealhulgas: muud pesakohad, näiteks puud või kaljud, puuduvad; elektrikonstruktsioonid pakuvad imetajatest röövloomade vastu kaitset ja toekat alust, millele linnud saavad oma pesa rajada (van Rooyen, 2004; McCann, 2005). Kommunaalvõrkude konstruktsioonid pakuvad pesale alust elupaikades, kus on vähe looduslikke elemente, ja pakuvad teatavat kaitset, mis aitab mõne liigi levilat laiendada või mõne liigi kohalikku populatsioonitihedust suurendada (APLIC, 2006); |
| --- | --- |

—

pesitsemiskohta, pesakohta. Linnud teevad mõnikord pesa elektrikonstruktsioonidele mitmesugustel põhjustel, sealhulgas: muud pesakohad, näiteks puud või kaljud, puuduvad; elektrikonstruktsioonid pakuvad imetajatest röövloomade vastu kaitset ja toekat alust, millele linnud saavad oma pesa rajada (van Rooyen, 2004; McCann, 2005). Kommunaalvõrkude konstruktsioonid pakuvad pesale alust elupaikades, kus on vähe looduslikke elemente, ja pakuvad teatavat kaitset, mis aitab mõne liigi levilat laiendada või mõne liigi kohalikku populatsioonitihedust suurendada (APLIC, 2006);

| — | istumis-, puhke- ja jahtimiskohta. Raisakotkad ja toonekured otsivad sageli puhkekohtadeks elektriliinide konstruktsioone, mis on karmi ilma ja maapealsete röövloomade eest paremini kaitstud. Elektrimastide olemasolu on avatud maastikuga elupaikades mõnele röövlinnule kasulik, sest seal istudes avaneb jahialale hea vaade. Suhteliselt puudeta aladel asuvad elektriliinide konstruktsioonid on loonud istepositsioonilt jahti pidavatele röövlindudele miljonite kilomeetrite pikkuse sobiva elupaiga (Olendoff et al., 1980); |
| --- | --- |

—

istumis-, puhke- ja jahtimiskohta. Raisakotkad ja toonekured otsivad sageli puhkekohtadeks elektriliinide konstruktsioone, mis on karmi ilma ja maapealsete röövloomade eest paremini kaitstud. Elektrimastide olemasolu on avatud maastikuga elupaikades mõnele röövlinnule kasulik, sest seal istudes avaneb jahialale hea vaade. Suhteliselt puudeta aladel asuvad elektriliinide konstruktsioonid on loonud istepositsioonilt jahti pidavatele röövlindudele miljonite kilomeetrite pikkuse sobiva elupaiga (Olendoff et al., 1980);

| — | elupaiga korraldamise võimalusi. Elektriliinid võivad pakkuda pidevat elupaika ka madalat taimestikku vajavatele liikidele. USAs korraldatud uuringu kohaselt pakuvad avatud teemaad kommunaalvõrkude liinide ümber sobivat elupaika väheneva arvukusega linnuliikidele (Confer ja Pascoe, 2003; Askins, 2012). |
| --- | --- |

—

elupaiga korraldamise võimalusi. Elektriliinid võivad pakkuda pidevat elupaika ka madalat taimestikku vajavatele liikidele. USAs korraldatud uuringu kohaselt pakuvad avatud teemaad kommunaalvõrkude liinide ümber sobivat elupaika väheneva arvukusega linnuliikidele (Confer ja Pascoe, 2003; Askins, 2012).

| ELIA ja RTE LIFE+ projekt: kasu loodusele (24)




  ELIA (kõrgepingeelektri põhivõrgu ettevõtja Belgias) ja RTE (elektrienergia ülekande süsteemi käitaja Prantsusmaal) viis aastat (2011–2017) kestnud projekti käigus hooldati ja taastati Valloonias ja Prantsusmaal 300 ha kesk- ja kõrgepinge õhuliinide alust maad.
  See projekt on näide looduskaitsemeetmetest ja sellest, kuidas energiavaldkonna sidusrühmad võivad taristu arendamist näha võimalusena tuua kasu bioloogilisele mitmekesisusele.


  Tiigid

  (eesmärk: 100 tiiki 130 km projektialal)

  Sobiva pinnase korral (kui on olemas vett mitteläbilaskev kiht ehk turvas, valge savi ja glei-savimullad) ja eelkõige aladel, kus võib olla teatavate haruldaste liikide jaoks hea elupaik, kaevati tiigid või ehitati kuivenduskanalitele tammid vähemalt 25 m2 suuruste alade üleujutamiseks (minimaalne suurus ummistumise, s.t tiikide loomulikul teel lehtedega täitumise piiramiseks). Metsatiikide võrk aitab kahepaiksetel, kiilidel, taolistiivalistel, ujurlastel ja märgalade lindudel alasid koloniseerida ning vältida populatsioonide isolatsiooni.


  Puuviljaaiad

  (eesmärk: 20 ha 8 000 puuga)

  Elektriõhuliinide alla istutati hulk väga haruldasi ja kohalikke madalat liiki viljapuid, põhiliselt Euroopa metspirnipuid (Pyrus pyraster), Euroopa metsõunapuid (Malus sylvestris) ja harilikku astelpihlakat (Mespilus germanica). Nende olemasolu suurendab metsade mitmekesisust ning pakub ka kogu kohalikule faunale (suurtele loomadele, lindudele ja putukatele) varju ja toitu.


  Lihtsad lilleaasad

  (eesmärk: 20 ha)

  Kõrgepinge-elektriliinide ligipääsuteedele loodi lihtsad lilleaasad elupaigaks haruldasele floorale, putukatele ja väikestele imetajatele. Regulaarne niitmine ja niidetud taimestiku eemaldamine muudab pinnase vaesemaks ning võimaldab taas ilmuda haruldastel või kadunud taimedel. Äärmuslikel juhtudel taastati lilleaasad kohalike taimesortide seemnete külvamise teel.


  Turbaalad ja rabad

  (eesmärk: taastada või majandada sobival viisil veel 20 ha maad)

  Märgalade ja rabade taastamine elektriliinide all on võimalik, kui eemaldada pealmine pinnasekiht, soodustades sellega uute liikide arengut alumisest peidus olevast seemnepangast. Mõnes piirkonnas taastati ka kohalik veetase, sulgedes kuivendustorud ning taaselustades märjad raba- ja turbaalad. Eesmärk on säilitada ja parandada taimede ja loomade vahetust olemasolevate, sealhulgas hiljuti taastatud turbaalade ja rabade vahel.


  Karjatamine

  (eesmärk: hooldada 20 ha maad karjatamise ja 20 ha maad niitmise teel)

  Karjatamine aitas taastada kahjustatud turbaalasid, rabasid, hõredaid rohumaid ja orupõhje, et lahendada nende domineerivate liikide, näiteks hariliku sinihelmika probleem. Teistel juhtudel (heinamaad, kuivad rabad, hõredad rohumaad) aitas kohandatud aegade ja rütmiga niitmine (kohalike talunikega sõlmitud lepingute abil) hoida taimestikku mitmesugustele taime-, putuka- ja roomajate liikidele sobival tasemel.


  Invasiivsed võõrliigid

  (eesmärk: teha hooldustöid 20–30 ha maal)

  Selle projekti raames hävitati eelkõige järgmisi Valloonia invasiivsete võõrliikide loendisse kuuluvaid taimeliike või piirati nende kasvu: must kirss (Prunus serotina), suvesirel (Buddleja davidii), hiid-karuputk (Heracleum mantegazzianum), verev lemmalts (Impatiens glandulifera), jaapani kirburohi (Fallopia japonica), kitsaleheline ristirohi (Senecio inaequidens) ja teatud määral harilik robiinia (Robinia pseudoacacia).


  Fragmenteerimine

  (eesmärk: moodustada 30 km (90 ha) servad ja taastada 40 km (120 ha) maad)

  Praegu on projekti tööpiirkondades elektriliinide koridorid metsades peamiselt U-kujulised: keskel on lühike, regulaarselt niidetav rohi järsu üleminekuga metsale, kus on mõlemal pool kõrged puud. Projektiga moodustati koridori ja metsa vahele V-kujulised servaalad.
  Need servad koos mitmesuguste üsna kõrgete puuliikidega moodustavad ökosüsteemide üleminekuala, mis võib pakkuda elupaigana toitu ja peavarju paljudele putuka-, imetaja- ja linnuliikidele, kes puuduvad koridorides, mida ümbritsevad alad on „puhtad“ ja regulaarselt hooldatavad. Metsa rikastatakse sekundaarsete puuliikidega, mis sageli puuduvad. Need servad vähendavad ka võimalikku tuulekahju metsale, luues kallaku. Sellistel servadel võib olla ka rikkalikult kuivanud puid, mis pakuvad peavarju suurele hulgale putukatele ning kasulikke elupaiku lindudele ja nahkhiirtele. Kui need servad on tihedamaks muutunud, aeglustub elektriliine ohustavate kõrgete puude (kased, kuused, pöögid) kasv.


  Olukord enne ja pärast projekti |
| --- |

ELIA ja RTE LIFE+ projekt: kasu loodusele (24)

Image

ELIA (kõrgepingeelektri põhivõrgu ettevõtja Belgias) ja RTE (elektrienergia ülekande süsteemi käitaja Prantsusmaal) viis aastat (2011–2017) kestnud projekti käigus hooldati ja taastati Valloonias ja Prantsusmaal 300 ha kesk- ja kõrgepinge õhuliinide alust maad.

See projekt on näide looduskaitsemeetmetest ja sellest, kuidas energiavaldkonna sidusrühmad võivad taristu arendamist näha võimalusena tuua kasu bioloogilisele mitmekesisusele.

Tiigid

  (eesmärk: 100 tiiki 130 km projektialal)

Sobiva pinnase korral (kui on olemas vett mitteläbilaskev kiht ehk turvas, valge savi ja glei-savimullad) ja eelkõige aladel, kus võib olla teatavate haruldaste liikide jaoks hea elupaik, kaevati tiigid või ehitati kuivenduskanalitele tammid vähemalt 25 m2 suuruste alade üleujutamiseks (minimaalne suurus ummistumise, s.t tiikide loomulikul teel lehtedega täitumise piiramiseks). Metsatiikide võrk aitab kahepaiksetel, kiilidel, taolistiivalistel, ujurlastel ja märgalade lindudel alasid koloniseerida ning vältida populatsioonide isolatsiooni.

Puuviljaaiad

  (eesmärk: 20 ha 8 000 puuga)

Elektriõhuliinide alla istutati hulk väga haruldasi ja kohalikke madalat liiki viljapuid, põhiliselt Euroopa metspirnipuid (Pyrus pyraster), Euroopa metsõunapuid (Malus sylvestris) ja harilikku astelpihlakat (Mespilus germanica). Nende olemasolu suurendab metsade mitmekesisust ning pakub ka kogu kohalikule faunale (suurtele loomadele, lindudele ja putukatele) varju ja toitu.

Lihtsad lilleaasad

  (eesmärk: 20 ha)

Kõrgepinge-elektriliinide ligipääsuteedele loodi lihtsad lilleaasad elupaigaks haruldasele floorale, putukatele ja väikestele imetajatele. Regulaarne niitmine ja niidetud taimestiku eemaldamine muudab pinnase vaesemaks ning võimaldab taas ilmuda haruldastel või kadunud taimedel. Äärmuslikel juhtudel taastati lilleaasad kohalike taimesortide seemnete külvamise teel.

Turbaalad ja rabad

  (eesmärk: taastada või majandada sobival viisil veel 20 ha maad)

Märgalade ja rabade taastamine elektriliinide all on võimalik, kui eemaldada pealmine pinnasekiht, soodustades sellega uute liikide arengut alumisest peidus olevast seemnepangast. Mõnes piirkonnas taastati ka kohalik veetase, sulgedes kuivendustorud ning taaselustades märjad raba- ja turbaalad. Eesmärk on säilitada ja parandada taimede ja loomade vahetust olemasolevate, sealhulgas hiljuti taastatud turbaalade ja rabade vahel.

Karjatamine

  (eesmärk: hooldada 20 ha maad karjatamise ja 20 ha maad niitmise teel)

Karjatamine aitas taastada kahjustatud turbaalasid, rabasid, hõredaid rohumaid ja orupõhje, et lahendada nende domineerivate liikide, näiteks hariliku sinihelmika probleem. Teistel juhtudel (heinamaad, kuivad rabad, hõredad rohumaad) aitas kohandatud aegade ja rütmiga niitmine (kohalike talunikega sõlmitud lepingute abil) hoida taimestikku mitmesugustele taime-, putuka- ja roomajate liikidele sobival tasemel.

Invasiivsed võõrliigid

  (eesmärk: teha hooldustöid 20–30 ha maal)

Selle projekti raames hävitati eelkõige järgmisi Valloonia invasiivsete võõrliikide loendisse kuuluvaid taimeliike või piirati nende kasvu: must kirss (Prunus serotina), suvesirel (Buddleja davidii), hiid-karuputk (Heracleum mantegazzianum), verev lemmalts (Impatiens glandulifera), jaapani kirburohi (Fallopia japonica), kitsaleheline ristirohi (Senecio inaequidens) ja teatud määral harilik robiinia (Robinia pseudoacacia).

Fragmenteerimine

  (eesmärk: moodustada 30 km (90 ha) servad ja taastada 40 km (120 ha) maad)

Praegu on projekti tööpiirkondades elektriliinide koridorid metsades peamiselt U-kujulised: keskel on lühike, regulaarselt niidetav rohi järsu üleminekuga metsale, kus on mõlemal pool kõrged puud. Projektiga moodustati koridori ja metsa vahele V-kujulised servaalad.

Need servad koos mitmesuguste üsna kõrgete puuliikidega moodustavad ökosüsteemide üleminekuala, mis võib pakkuda elupaigana toitu ja peavarju paljudele putuka-, imetaja- ja linnuliikidele, kes puuduvad koridorides, mida ümbritsevad alad on „puhtad“ ja regulaarselt hooldatavad. Metsa rikastatakse sekundaarsete puuliikidega, mis sageli puuduvad. Need servad vähendavad ka võimalikku tuulekahju metsale, luues kallaku. Sellistel servadel võib olla ka rikkalikult kuivanud puid, mis pakuvad peavarju suurele hulgale putukatele ning kasulikke elupaiku lindudele ja nahkhiirtele. Kui need servad on tihedamaks muutunud, aeglustub elektriliine ohustavate kõrgete puude (kased, kuused, pöögid) kasv.

Olukord enne ja pärast projekti

5.   LOODUSLIKKU LINNUSTIKKU MÕJUTAVATE ELEKTRIVÕRGUTARISTUTEGA SEOTUD VÕIMALIKUD LEEVENAMISMEETMED

5.1.   Millised on leevendamismeetmed?

Kui energiataristukava või -projekti hindamisel elupaikade direktiivi artikli 6 kohaselt tehakse kindlaks mitu negatiivset mõju Natura 2000 alale, ei lükata kava või projekti automaatselt tagasi. Olenevalt võimaliku mõju tugevusest võib olla võimalik võtta leevendamismeetmeid, mis kava või projekti võimaliku negatiivse mõju kõrvaldavad, seda ennetavad või vähendavad selle ebaolulise tasemeni.

Selles peatükis keskendutakse küll Natura 2000 aladele, kuid negatiivset mõju vähendavad meetmed tuleks ette näha ka KMHi/KSHi direktiiviga reguleeritavate kavade ja projektide korral, mille puhul ei ole vaja teha asjakohaseid hindamisi, kuid millel oleks negatiivne mõju kaitsealustele liikidele.

Et otsustada vajalike leevendamismeetmete üle, on oluline kõigepealt hinnata kava või projekti mõju Natura 2000 alal leiduvatele ELi kaitstavatele liikidele ja elupaigatüüpidele (eraldi või koos teiste projektide või kavadega). Sellega tehakse kindlaks negatiivse mõju olemus ja ulatus ning määratakse algne olukord, mille põhjal määratakse kindlaks vajalike leevendamismeetmete tüüp.

Kokkuvõttes saab Natura 2000 aladele avalduvat kahjulikku mõju leevendavaid meetmeid tõhusalt rakendada vaid siis, kui võimalikku negatiivset mõju on täielikult arvesse võetud ja hinnatud ning selle kohta aruanne esitatud. Leevendamismeetmete kindlaksmääramine, nagu ka mõju hindamine, eeldab head arusaamist asjaomastest liikidest ja elupaikadest.

Leevendamismeetmeteks võivad olla energiataristukava või -projekti eri aspektide suuruse, asukoha, ehitusprojekti ja konfiguratsiooni muutmine (nt elektrijuhtmete isoleerimine elektrilöögi vältimiseks). Need võivad olla ka ajutised kohandamised ehitus- või käitamisetapil (nt ehitustööde vältimine pesitsemishooajal).

Kui sobivad leevendamismeetmed on kindlaks määratud ja üksikasjalikult välja töötatud, võib kava või projekti elupaikade direktiivi artikli 6 kohaselt heaks kiita tingimusel, et neid leevendamismeetmeid rakendatakse pädevalt asutuselt saadud juhiste kohaselt.

Joonis 4

Leevendamismeetmete võtmise hierarhiline meetod. Leevendamine peaks olema alati suunatud leevendamise hierarhia tippu (s.t mõju tekkimise vältimisele)

| Leevendamise meetod | Eelistus |
| --- | --- |
| Vältida mõju tekkimist | Kõige enam eelistatud | |
| Vähendada tekkivat mõju |
| Vähendada mõju alal |
| Vähendada mõju seal, kus see avaldub | Kõige vähem eelistatud |

Leevendamise meetod

Eelistus

Vältida mõju tekkimist

Kõige enam eelistatud

Image

Vähendada tekkivat mõju

Vähendada mõju alal

Vähendada mõju seal, kus see avaldub

Kõige vähem eelistatud

Kui alale avaldub isegi pärast leevendamismeetmete võtmist oluline jääkmõju, tuleb uurida muid lahendusi (nt projekti muu asukoht, arenduse ulatuse või ehitusprojekti muutmine või alternatiivsed menetlused). Kui need puuduvad, võib kava või projekti siiski heaks kiita, kui järgitakse artikli 6 lõike 4 tingimusi ja kiidetakse heaks sobivad asendusmeetmed ülejäänud negatiivse mõju hüvitamiseks (vt lähemalt 7. peatükki), et Natura 2000 võrgustikku mitte kahjustada.

Iga kavandatava leevendamismeetme puhul on tähtis:

| — | selgitada, kuidas väljaselgitatud kahjulikku mõju alale nende meetmetega välditakse või kuidas seda vähendatakse ebaolulise tasemeni; |
| --- | --- |

—

selgitada, kuidas väljaselgitatud kahjulikku mõju alale nende meetmetega välditakse või kuidas seda vähendatakse ebaolulise tasemeni;

| — | esitada tõendid selle kohta, kuidas ja kes need tagab ja võtab; |
| --- | --- |

—

esitada tõendid selle kohta, kuidas ja kes need tagab ja võtab;

| — | esitada tõendid nende õnnestumise tõenäosuse kohta; |
| --- | --- |

—

esitada tõendid nende õnnestumise tõenäosuse kohta;

| — | näidata, milline on meetmete võtmise ajakava projekti või kava suhtes; |
| --- | --- |

—

näidata, milline on meetmete võtmise ajakava projekti või kava suhtes;

| — | esitada tõendid meetmete jälgimise viisi kohta ja lisameetmete kohta, mida võetakse ebapiisava leevendamise korral. |
| --- | --- |

—

esitada tõendid meetmete jälgimise viisi kohta ja lisameetmete kohta, mida võetakse ebapiisava leevendamise korral.

| Projekt EcoMOL (õhuliinide ökoloogiline majandamine) (25)

  Saksamaa projekti „Edelaosa ühendusliin / Tüüringi elektriühendus“ (Southwest Interconnecting Line / Thuringian Power Link) raames tehti uuring (Erfurt University of Applied Sciences et al. 2010), mille tulemusena esitati elektriõhuliinide koridoride ökoloogilise majandamise interdistsiplinaarne kontseptsioon (EcoMOL). Seda võib kohandada ja mitmesugustele Euroopa piirkondadele ja neis kasutada.
  Uuringus võetakse arvesse käitajatele kehtivaid tehnilisi nõudeid, näiteks ohutuid vahekaugusi ja ehitustööd, et tagada ülekande töökindlus kõrgepinge-õhuliini koridoris. Sellega pakutakse meetodeid, millega leevendada mõju, näiteks elupaiga kadumist ja seisundi halvenemist ehituse ajal ning, millega võtta asendusmeetmeid. Selles liigitatakse koridori biotüüpide tüüpe kasvukõrguse klasside järgi, lähtudes liigi loodusliku kasvu iseärasustest, mida võib olla majandamisega muudetud. Seetõttu eristatakse uuringus õhuliini marsruudi valimisel koridoris alasid, mida edaspidi ei metsastata, mis on praegu metsaga kaetud ja mille kohta ei ole langetamisnõudeid.
  Võimalike loomis- või taastamismeetmete ulatus määratakse kindlaks langetamise tähtsuse ning praeguste ja võimalike kasvukõrguse tsoonide põhjal. Igale kolmest metsaserva komponendist (äär, varjumisvöönd ja väikse tihedusega tuulevari), mida eristatakse kasvukõrguse alusel, tuleks teha eraldi detailplaneering.

  Joonis 5


  Õhuliinide koridori äärse välise metsaserva ideaalne järkjärgult muutuv koostis (FVA, 1996, muudetud) – skemaatiliselt kujutatud katseprojekt |
| --- |

Projekt EcoMOL (õhuliinide ökoloogiline majandamine) (25)

Saksamaa projekti „Edelaosa ühendusliin / Tüüringi elektriühendus“ (Southwest Interconnecting Line / Thuringian Power Link) raames tehti uuring (Erfurt University of Applied Sciences et al. 2010), mille tulemusena esitati elektriõhuliinide koridoride ökoloogilise majandamise interdistsiplinaarne kontseptsioon (EcoMOL). Seda võib kohandada ja mitmesugustele Euroopa piirkondadele ja neis kasutada.

Uuringus võetakse arvesse käitajatele kehtivaid tehnilisi nõudeid, näiteks ohutuid vahekaugusi ja ehitustööd, et tagada ülekande töökindlus kõrgepinge-õhuliini koridoris. Sellega pakutakse meetodeid, millega leevendada mõju, näiteks elupaiga kadumist ja seisundi halvenemist ehituse ajal ning, millega võtta asendusmeetmeid. Selles liigitatakse koridori biotüüpide tüüpe kasvukõrguse klasside järgi, lähtudes liigi loodusliku kasvu iseärasustest, mida võib olla majandamisega muudetud. Seetõttu eristatakse uuringus õhuliini marsruudi valimisel koridoris alasid, mida edaspidi ei metsastata, mis on praegu metsaga kaetud ja mille kohta ei ole langetamisnõudeid.

Võimalike loomis- või taastamismeetmete ulatus määratakse kindlaks langetamise tähtsuse ning praeguste ja võimalike kasvukõrguse tsoonide põhjal. Igale kolmest metsaserva komponendist (äär, varjumisvöönd ja väikse tihedusega tuulevari), mida eristatakse kasvukõrguse alusel, tuleks teha eraldi detailplaneering.

Joonis 5

Õhuliinide koridori äärse välise metsaserva ideaalne järkjärgult muutuv koostis (FVA, 1996, muudetud) – skemaatiliselt kujutatud katseprojekt

Image

5.2.   Võimalikud meetmed, millega leevendada elektrienergia kavade või projektidega seotud negatiivset mõju looduslikule linnustikule

Selle peatüki ülejäänud osas käsitletakse mitmesuguseid võimalikke leevendamismeetmeid, mida võib kasutada elektritaristukavade või -projektide puhul konkreetselt seoses loodusliku linnustikuga. Leevendamismeetmeid võib lisada kavandamise etapil või projektitsükli eri etappidel.

5.2.1.   Ennetamismeetmete lisamine kavandamise tasandil

Mitmesuguseid meetmeid võib lisada otsustamisprotsessis varakult, eriti algse kavandamise etapil, et ennetada, vältida või vähendada potentsiaalset mõju Natura 2000 aladele ja looduslikele linnuliikidele. Need võivad olla muu hulgas järgmised.

Õigusaktid

Konkreetsete riigi õigusaktide või nende muudatuste koostamine ja vastuvõtmine, et tagada:

| — | lindude kaitsmine elektriliinide negatiivse mõju eest (nt kohustusega kasutada tundlikel aladel maa-aluseid kaableid); |
| --- | --- |

—

lindude kaitsmine elektriliinide negatiivse mõju eest (nt kohustusega kasutada tundlikel aladel maa-aluseid kaableid);

| — | uute ja täielikult rekonstrueeritud elektriliinide konstruktsiooni ohutus lindudele, ilma et vajataks edasisi muudatusi või moderniseerimist; |
| --- | --- |

—

uute ja täielikult rekonstrueeritud elektriliinide konstruktsiooni ohutus lindudele, ilma et vajataks edasisi muudatusi või moderniseerimist;

| — | olemasolevate elektriliinide, eelkõige „tapvate“ elektrimastide moderniseerimine lähiajal. |
| --- | --- |

—

olemasolevate elektriliinide, eelkõige „tapvate“ elektrimastide moderniseerimine lähiajal.

Kavandamine

| — | Riigi elektriliinitaristute arendamise kavade asjakohane hindamine / keskkonnamõju strateegiline hindamine, et tagada Natura 2000 ning loodusliku linnustiku kaitse kaalutluste ja prioriteetide täielik varajane arvessevõtmine otsustamisprotsessis; |
| --- | --- |

—

Riigi elektriliinitaristute arendamise kavade asjakohane hindamine / keskkonnamõju strateegiline hindamine, et tagada Natura 2000 ning loodusliku linnustiku kaitse kaalutluste ja prioriteetide täielik varajane arvessevõtmine otsustamisprotsessis;

| — | võimaluse korral kavade kohandamine, et vältida tundlikke Natura 2000 alasid ja muid alasid, mis on tähtsad 4. peatükis loetletud linnuliikidele; |
| --- | --- |

—

võimaluse korral kavade kohandamine, et vältida tundlikke Natura 2000 alasid ja muid alasid, mis on tähtsad 4. peatükis loetletud linnuliikidele;

| — | eriti tundlike linnuliikide kindlakstegemine, lähtudes nende haavatavusest elektriliinide suhtes, kaitsestaatusest, populatsiooni suurusest ja levikust riigis; |
| --- | --- |

—

eriti tundlike linnuliikide kindlakstegemine, lähtudes nende haavatavusest elektriliinide suhtes, kaitsestaatusest, populatsiooni suurusest ja levikust riigis;

| — | esmatähtsate piirkondade ja alade kindlaksmääramine, lähtudes esmatähtsate linnuliikide levikust, nende populatsiooni tihedusest ja arvukusest ning olemasolevast ja kavandatavast taristust, ning üleriigilise tundlikkuse kaardi koostamine konfliktialade ja muude esmatähtsate (suure riskiga) alade kindlaksmääramiseks, et võtta ennetamis- ja leevendamismeetmeid; |
| --- | --- |

—

esmatähtsate piirkondade ja alade kindlaksmääramine, lähtudes esmatähtsate linnuliikide levikust, nende populatsiooni tihedusest ja arvukusest ning olemasolevast ja kavandatavast taristust, ning üleriigilise tundlikkuse kaardi koostamine konfliktialade ja muude esmatähtsate (suure riskiga) alade kindlaksmääramiseks, et võtta ennetamis- ja leevendamismeetmeid;

| — | elektriliinide prioriseerimine leevendavate meetmete võtmisel, arvestades selleks lindude suremuse ja leviku andmeid; |
| --- | --- |

—

elektriliinide prioriseerimine leevendavate meetmete võtmisel, arvestades selleks lindude suremuse ja leviku andmeid;

| — | esmatähtsate piirkondade ja alade vältimine (pesitsemis- ja talvitumisalad, kitsad rändeteede kohad, pesitsemiskolooniad, koondumisalad, rannikualad, märgalad) nii palju kui võimalik taristu kavandamisel / marsruudi valimisel; |
| --- | --- |

—

esmatähtsate piirkondade ja alade vältimine (pesitsemis- ja talvitumisalad, kitsad rändeteede kohad, pesitsemiskolooniad, koondumisalad, rannikualad, märgalad) nii palju kui võimalik taristu kavandamisel / marsruudi valimisel;

| — | juhiste koostamine tehnilisteks lahendusteks, millega leevendada lindude kokkupõrgete või elektrilöökide ohtu (näiteks Haas et al. 2005, Haas ja Nikow, 2006, Prinsen et al., 2011); |
| --- | --- |

—

juhiste koostamine tehnilisteks lahendusteks, millega leevendada lindude kokkupõrgete või elektrilöökide ohtu (näiteks Haas et al. 2005, Haas ja Nikow, 2006, Prinsen et al., 2011);

| — | kavandatavate ennetus- ja reageerimisstrateegiate võimaliku tõhususe eelnev hindamine, tagamaks, et majandamisega sekkumine põhineb tõenditel. |
| --- | --- |

—

kavandatavate ennetus- ja reageerimisstrateegiate võimaliku tõhususe eelnev hindamine, tagamaks, et majandamisega sekkumine põhineb tõenditel.

| — | Leevendamismeetmete võtmise kava koostamine; |
| --- | --- |

—

Leevendamismeetmete võtmise kava koostamine;

| — | üleriigilise andmebaasi ja GISi koostamine lindude/elektriliinide koosmõju andmete haldamiseks ning adekvaatseks ruumiliseks planeerimiseks, sealhulgas elektriliinidele optimaalsete marsruutide koostamine ökoloogiliste, tehniliste ja majanduslike kriteeriumite põhjal. |
| --- | --- |

—

üleriigilise andmebaasi ja GISi koostamine lindude/elektriliinide koosmõju andmete haldamiseks ning adekvaatseks ruumiliseks planeerimiseks, sealhulgas elektriliinidele optimaalsete marsruutide koostamine ökoloogiliste, tehniliste ja majanduslike kriteeriumite põhjal.

Rakendamise edenemise jälgimine, uurimine, hindamine ja sellekohane aruandlus

| — | Edenemise hindamine strateegiliste kavade eesmärke, vahe-eesmärke ja ajakava arvestades; |
| --- | --- |

—

Edenemise hindamine strateegiliste kavade eesmärke, vahe-eesmärke ja ajakava arvestades;

| — | saadud kogemuste hindamine edasise käitamise täiustamiseks; |
| --- | --- |

—

saadud kogemuste hindamine edasise käitamise täiustamiseks;

| — | rakendamisaruannete koostamine olulistele sidusrühmadele; |
| --- | --- |

—

rakendamisaruannete koostamine olulistele sidusrühmadele;

| — | rahvusvahelise kogemuste vahetamise toetamine; |
| --- | --- |

—

rahvusvahelise kogemuste vahetamise toetamine;

| — | koostöö tegemine, et päästa pikki vahemaid lendavaid ohustatud rändlinde elektriliinide negatiivse mõju eest; |
| --- | --- |

—

koostöö tegemine, et päästa pikki vahemaid lendavaid ohustatud rändlinde elektriliinide negatiivse mõju eest;

| — | ennetamis- ja leevendamismeetmetega seotud asjakohaste uurimisprojektide algatamine ja toetamine ning linnuohutustoodete väljatöötamise ja tootmise toetamine; |
| --- | --- |

—

ennetamis- ja leevendamismeetmetega seotud asjakohaste uurimisprojektide algatamine ja toetamine ning linnuohutustoodete väljatöötamise ja tootmise toetamine;

| — | erinevatele tingimustele standardiseeritud seireprotokollide kogumi väljatöötamine. |
| --- | --- |

—

erinevatele tingimustele standardiseeritud seireprotokollide kogumi väljatöötamine.

| Piirkondade ja alade prioriseerimise üldkontseptsioon

  Riigi ametiasutused võivad võtta mitmesuguseid meetmeid, et prioriseerida alasid, kus elektriliinidega seotud ohutusmeetmete arvessevõtmine on esmatähtis. Selle meetodi üldpõhimõte on, et riigis ennetamise ja leevendamisega seotud prioriteetide seadmisel tuleks eelistada alasid, kus on esmatähtsate liikide suurem arvukus või leidub oluline osa nende liikide populatsioonist, või alasid, mis neid liike toetavad.
  Nii määratud kui ka määramata alad tuleb prioriseerida lähtuvalt nende tähtsusest esmatähtsatele liikidele (ajutise või püsiva populatsioonitiheduse ja arvukuse järgi) kas väga tähtsateks, keskmise tähtsusega või vähem tähtsateks aladeks. |
| --- |

Piirkondade ja alade prioriseerimise üldkontseptsioon

Riigi ametiasutused võivad võtta mitmesuguseid meetmeid, et prioriseerida alasid, kus elektriliinidega seotud ohutusmeetmete arvessevõtmine on esmatähtis. Selle meetodi üldpõhimõte on, et riigis ennetamise ja leevendamisega seotud prioriteetide seadmisel tuleks eelistada alasid, kus on esmatähtsate liikide suurem arvukus või leidub oluline osa nende liikide populatsioonist, või alasid, mis neid liike toetavad.

Nii määratud kui ka määramata alad tuleb prioriseerida lähtuvalt nende tähtsusest esmatähtsatele liikidele (ajutise või püsiva populatsioonitiheduse ja arvukuse järgi) kas väga tähtsateks, keskmise tähtsusega või vähem tähtsateks aladeks.

| Ala prioriteetsus | Ala liik |
| --- | --- |
| VÄGA TÄHTSAD ALAD
  Tähtsus: rahvusvaheline
  (Näiteks:






  — | erikaitsealad (erikaitsealad, mille eriline funktsioon on pakkuda puhkeala rahvusvaheliselt olulisele arvule ohualdistele liikidele); |

Ala prioriteetsus

Ala liik

VÄGA TÄHTSAD ALAD

Tähtsus: rahvusvaheline

(Näiteks:

—

erikaitsealad (erikaitsealad, mille eriline funktsioon on pakkuda puhkeala rahvusvaheliselt olulisele arvule ohualdistele liikidele);

| — | tähtsate linnualade kategooriatesse kuuluvad alad – ülemaailmsed: A1, A4i-iv; Euroopas: B1i-iv, B2; ELis: C1, C2, C3, C4, C5, C6.) |
| --- | --- |

—

tähtsate linnualade kategooriatesse kuuluvad alad – ülemaailmsed: A1, A4i-iv; Euroopas: B1i-iv, B2; ELis: C1, C2, C3, C4, C5, C6.)

Konfliktialad mitme esmatähtsa, suure populatsioonitihedusega liigi jaoks, näiteks:

| — | mitme esmatähtsa liigi lähtepopulatsiooni olulised pesitsusalad; |
| --- | --- |

—

mitme esmatähtsa liigi lähtepopulatsiooni olulised pesitsusalad;

| — | koondumisalad; |
| --- | --- |

—

koondumisalad;

| — | olulised peatumisalad; |
| --- | --- |

—

olulised peatumisalad;

| — | olulised puhkealad; |
| --- | --- |

—

olulised puhkealad;

| — | olulised talvitumisalad; |
| --- | --- |

—

olulised talvitumisalad;

| — | suure liikumistihedusega alad; |
| --- | --- |

—

suure liikumistihedusega alad;

| — | olulised rändeteed; |
| --- | --- |

—

olulised rändeteed;

| — | olulised puhke- ja toitumisalade vahelised lennuteed. |
| --- | --- |

—

olulised puhke- ja toitumisalade vahelised lennuteed.

KESKMISE TÄHTSUSEGA ALAD

Tähtsus: riiklik

| — | Ühe või mitme prioriteetse liigiga seotud riikliku tähtsusega alad; |
| --- | --- |

—

Ühe või mitme prioriteetse liigiga seotud riikliku tähtsusega alad;

| — | mitme esmatähtsa liigi olulised pesitsusalad ja lähtepopulatsioonid; |
| --- | --- |

—

mitme esmatähtsa liigi olulised pesitsusalad ja lähtepopulatsioonid;

| — | kõige tähtsamad ajutised elupaigad; |
| --- | --- |

—

kõige tähtsamad ajutised elupaigad;

| — | üleriigilise tähtsusega koondumisalad. |
| --- | --- |

—

üleriigilise tähtsusega koondumisalad.

VÄHEM TÄHTSAD ALAD

Tähtsus: piirkondlik või kohalik

| — | Esmatähtsate ja mitteesmatähtsate liikide piirkondliku või kohaliku tähtsusega alad. |
| --- | --- |

—

Esmatähtsate ja mitteesmatähtsate liikide piirkondliku või kohaliku tähtsusega alad.

| Aafrika-Euraasia rändveelindude kaitse kokkuleppe (AEWA) suunised elektrivõrkude mõju vältimiseks või leevendamiseks

  2012. aastal vastuvõetud AEWA suunistes selle kohta, kuidas vältida või leevendada elektrivõrkude mõju rändlindudele Aafrika-Euraasia piirkonnas (Guidelines on how to avoid or mitigate impact of electricity power grids on migratory birds in the African-Eurasian region), soovitatakse seitset olulist etappi (Prinsen et al. 2012). | 1. etapp. Arendada ja toetada üleriigiliste elektrivõrkude pikaajalist strateegilist planeerimist, sealhulgas madal- kuni keskpinge elektriliinide maa alla viimist. Kohaldada riigi tasandil elektriliinide vajaduse kohta otsuseid tehes sobivaid KSHi menetlusi ja sarnaseid KMHi menetlusi elektriliinide ehitamise puhul juhul, kui elektriliini ehitamist on peetud vajalikuks. Lindude kokkupõrke ja elektrilöögi ohu aspektid tuleb integreerida KMHi menetlustesse. |
| --- | --- |

Aafrika-Euraasia rändveelindude kaitse kokkuleppe (AEWA) suunised elektrivõrkude mõju vältimiseks või leevendamiseks

2012. aastal vastuvõetud AEWA suunistes selle kohta, kuidas vältida või leevendada elektrivõrkude mõju rändlindudele Aafrika-Euraasia piirkonnas (Guidelines on how to avoid or mitigate impact of electricity power grids on migratory birds in the African-Eurasian region), soovitatakse seitset olulist etappi (Prinsen et al. 2012).

1. etapp. Arendada ja toetada üleriigiliste elektrivõrkude pikaajalist strateegilist planeerimist, sealhulgas madal- kuni keskpinge elektriliinide maa alla viimist. Kohaldada riigi tasandil elektriliinide vajaduse kohta otsuseid tehes sobivaid KSHi menetlusi ja sarnaseid KMHi menetlusi elektriliinide ehitamise puhul juhul, kui elektriliini ehitamist on peetud vajalikuks. Lindude kokkupõrke ja elektrilöögi ohu aspektid tuleb integreerida KMHi menetlustesse.

| | 2. etapp. Arendada ja toetada kõigi sidusrühmade vahelist koostööd (kommunaalteenust pakkuvad ettevõtted, looduskaitsjad, riigiasutused) näiteks vastastikuse mõistmise memorandumi vabatahtliku toetamisega või vajaduse korral näha õigusaktidega ette, et kommunaalteenust pakkuvad ettevõtted teevad koostööd lindudele avalduva negatiivse mõju strateegilisel planeerimisel ja leevendamisel. |
| --- | --- |

2. etapp. Arendada ja toetada kõigi sidusrühmade vahelist koostööd (kommunaalteenust pakkuvad ettevõtted, looduskaitsjad, riigiasutused) näiteks vastastikuse mõistmise memorandumi vabatahtliku toetamisega või vajaduse korral näha õigusaktidega ette, et kommunaalteenust pakkuvad ettevõtted teevad koostööd lindudele avalduva negatiivse mõju strateegilisel planeerimisel ja leevendamisel.

| | 3. etapp. Arendada välja teaduspõhised andmebaasid ja ruumiandmete kogumid kaitsealade ja muude oluliste linnualade ning tundlike linnuliikide kohta, sealhulgas nende lindude pesitsus-, toitumis- või puhkealade vaheliste lennuteede ja tähtsate rändekoridoride kohta. Need andmekogumid parandavad strateegilist planeerimist 1. ja 2. etapil ning võimaldavad kindlaks määrata prioriteedid 4. etapil. Kui näiteks riigi regulaarsetest linnuseireprojektidest ei ole andmed kättesaadavad, tuleb vähemalt ühe aasta jooksul koguda väliandmeid. |
| --- | --- |

3. etapp. Arendada välja teaduspõhised andmebaasid ja ruumiandmete kogumid kaitsealade ja muude oluliste linnualade ning tundlike linnuliikide kohta, sealhulgas nende lindude pesitsus-, toitumis- või puhkealade vaheliste lennuteede ja tähtsate rändekoridoride kohta. Need andmekogumid parandavad strateegilist planeerimist 1. ja 2. etapil ning võimaldavad kindlaks määrata prioriteedid 4. etapil. Kui näiteks riigi regulaarsetest linnuseireprojektidest ei ole andmed kättesaadavad, tuleb vähemalt ühe aasta jooksul koguda väliandmeid.

| | 4. etapp. Uute maapealsete elektriliinide marsruut valitakse lindude põhialadest eemale, võttes arvesse (riikliku või rahvusvahelise tähtsusega) kaitsealade olemasolu, lindude/elektriliinide konflikte mõjutavaid abiootilisi tegureid ja asjaomaste linnuliikide tundlikkust. |
| --- | --- |

4. etapp. Uute maapealsete elektriliinide marsruut valitakse lindude põhialadest eemale, võttes arvesse (riikliku või rahvusvahelise tähtsusega) kaitsealade olemasolu, lindude/elektriliinide konflikte mõjutavaid abiootilisi tegureid ja asjaomaste linnuliikide tundlikkust.

| | 5. etapp. Koostatakse tähtsate kaitsealade ja liikide prioriteetide loendid, et seada prioriteedid uute elektriliinide lõikude mõju leevendamiseks ja olemasolevate elektriliinide moderniseerimiseks. |
| --- | --- |

5. etapp. Koostatakse tähtsate kaitsealade ja liikide prioriteetide loendid, et seada prioriteedid uute elektriliinide lõikude mõju leevendamiseks ja olemasolevate elektriliinide moderniseerimiseks.

| | 6. etapp. Kasutatakse uusimat tehnoloogiat nii olemasolevate kui ka kavandatavate elektriliinide problemaatiliste lõikude mõju leevendamiseks, et vähendada elektrilöögi ja kokkupõrgete mõju lindudele. |
| --- | --- |

6. etapp. Kasutatakse uusimat tehnoloogiat nii olemasolevate kui ka kavandatavate elektriliinide problemaatiliste lõikude mõju leevendamiseks, et vähendada elektrilöögi ja kokkupõrgete mõju lindudele.

| | 7. etapp. Koostatakse ja toetatakse hindamisporogramme, milles kasutatakse standardiseeritud protokolle leevendamismeetmete tõhususe jälgimiseks ja leevendamismeetodite täiustamiseks, sealhulgas juhtumite (elektrilöögid ja kokkupõrked) ning lindude olemasolu ja liikumiste jälgimiseks, et hinnata (konkreetsele liigile avalduva) mõju ulatust. |
| --- | --- |

7. etapp. Koostatakse ja toetatakse hindamisporogramme, milles kasutatakse standardiseeritud protokolle leevendamismeetmete tõhususe jälgimiseks ja leevendamismeetodite täiustamiseks, sealhulgas juhtumite (elektrilöögid ja kokkupõrked) ning lindude olemasolu ja liikumiste jälgimiseks, et hinnata (konkreetsele liigile avalduva) mõju ulatust.

5.2.2.   Võimalike leevendamis- ja ennetamismeetmete uurimine projekti tasandil

Projektide puhul, mis võivad mõjutada kaitsealuseid liike väljaspool Natura 2000 alasid, on projekti tasandil soovitatav võtta asjakohase hindamise käigus või keskkonnamõju hindamisel arvesse järgmisi aspekte (vt linnudirektiivi artikkel 5 ja elupaikade direktiivi artikkel 12).

I etapp. Ehituseelsed meetmed

| — | Uurida erinevaid võimalusi lindude/elektriliinide konfliktide leevendamiseks uute ja rekonstrueeritud elektriliinide keskkonnamõju hindamise / asjakohase hindamise käigus. |
| --- | --- |

—

Uurida erinevaid võimalusi lindude/elektriliinide konfliktide leevendamiseks uute ja rekonstrueeritud elektriliinide keskkonnamõju hindamise / asjakohase hindamise käigus.

| — | Kavandada lindudele ohutuid lahendusi (maa-alune kaabel, plastkattega juhe „PAS-kaabel“) ülekande- ja jaotusliinidel, kus see on tehniliselt ja majanduslikult teostatav, eriti aga lindudele väga olulistel aladel. |
| --- | --- |

—

Kavandada lindudele ohutuid lahendusi (maa-alune kaabel, plastkattega juhe „PAS-kaabel“) ülekande- ja jaotusliinidel, kus see on tehniliselt ja majanduslikult teostatav, eriti aga lindudele väga olulistel aladel.

| — | Tagada uute elektriõhuliinide konstruktsiooni ohutus lindudele. |
| --- | --- |

—

Tagada uute elektriõhuliinide konstruktsiooni ohutus lindudele.

| — | Koondada liinid kokku. |
| --- | --- |

—

Koondada liinid kokku.

| — | Võimaluse korral juhtida liinid eemale ilmsetest lennuteedest, puhkealadest või muudest lindude koondumisaladest. |
| --- | --- |

—

Võimaluse korral juhtida liinid eemale ilmsetest lennuteedest, puhkealadest või muudest lindude koondumisaladest.

| — | Kavandada liinide varjamiseks taimestikku, topograafiat või tehiskonstruktsioone. |
| --- | --- |

—

Kavandada liinide varjamiseks taimestikku, topograafiat või tehiskonstruktsioone.

| — | Kavandada enne-pärast-kontrolli-mõju (BACI) hindamine ja toetav seire. |
| --- | --- |

—

Kavandada enne-pärast-kontrolli-mõju (BACI) hindamine ja toetav seire.

| — | Asendada meetmete võtmine üksikute mastide suhtes, mille puhul moderniseeritakse mastid või muudetakse õhuliine pärast surnud lindude leidmist, ennetusprogrammiga, millega enamikku hukkumisi välditakse. |
| --- | --- |

—

Asendada meetmete võtmine üksikute mastide suhtes, mille puhul moderniseeritakse mastid või muudetakse õhuliine pärast surnud lindude leidmist, ennetusprogrammiga, millega enamikku hukkumisi välditakse.

II etapp. Uute liinide ehitamine

| — | Tagada täielikult rekonstrueeritud liinide ohutus lindudele (nt maa-alune kaabel, plastkattega mantelkaabel (PAS-kaabel), mastiotste ohutu konstruktsioon). |
| --- | --- |

—

Tagada täielikult rekonstrueeritud liinide ohutus lindudele (nt maa-alune kaabel, plastkattega mantelkaabel (PAS-kaabel), mastiotste ohutu konstruktsioon).

| — | Vältida uute õhuliinide mastide konstruktsiooni, millel on tugiisolaatorid. |
| --- | --- |

—

Vältida uute õhuliinide mastide konstruktsiooni, millel on tugiisolaatorid.

| — | Kasutada rippisolaatoritega maste. |
| --- | --- |

—

Kasutada rippisolaatoritega maste.

| — | Võimaluse korral vältida neutraalse (maandatud) kaabli kasutamist voolu all olevate kaablite kohal. |
| --- | --- |

—

Võimaluse korral vältida neutraalse (maandatud) kaabli kasutamist voolu all olevate kaablite kohal.

III etapp. Käitamine – olemasolevate liinide hooldus, ajakohastamine, rekonstrueerimine, moderniseerimine

| — | Tagada täielikult rekonstrueeritud liinide ohutus lindudele (nt maa-alune kaabel, plastkattega PAS-kaabel, mastiotste ohutu konstruktsioon). |
| --- | --- |

—

Tagada täielikult rekonstrueeritud liinide ohutus lindudele (nt maa-alune kaabel, plastkattega PAS-kaabel, mastiotste ohutu konstruktsioon).

| — | Tagada, et lindude kaitse/leviku seisukohalt prioriteetsed elektriliinid ja kõikide liinide kõige ohtlikumat tüüpi mastid moderniseeritakse/asendatakse linnusõbralike liinide ja mastitüüpidega, mis vastavad lindude ohutuse seisukohalt uusimatele tehnilistele standarditele. |
| --- | --- |

—

Tagada, et lindude kaitse/leviku seisukohalt prioriteetsed elektriliinid ja kõikide liinide kõige ohtlikumat tüüpi mastid moderniseeritakse/asendatakse linnusõbralike liinide ja mastitüüpidega, mis vastavad lindude ohutuse seisukohalt uusimatele tehnilistele standarditele.

| — | Korraldada standardset seiret, et hinnata elektriliinide mõju lindudele, ning seiret, et hinnata leevendamismeetmete tulemuslikkust. |
| --- | --- |

—

Korraldada standardset seiret, et hinnata elektriliinide mõju lindudele, ning seiret, et hinnata leevendamismeetmete tulemuslikkust.

| — | Parandada elupaikade seisundit, et leevendada elektriliinide mõju bioloogilisele mitmekesisusele. |
| --- | --- |

—

Parandada elupaikade seisundit, et leevendada elektriliinide mõju bioloogilisele mitmekesisusele.

| — | Luua elupaiku elektriliini samal küljel, et vähendada liinide ületamist. |
| --- | --- |

—

Luua elupaiku elektriliini samal küljel, et vähendada liinide ületamist.

| — | Vähendada inimtegevust/häirimist liini lähedal (teavitamise teel). |
| --- | --- |

—

Vähendada inimtegevust/häirimist liini lähedal (teavitamise teel).

| — | Koostada regulaarseid aruandeid seire ja leevendamistegevuse tulemuste kohta ning jagada neid oluliste sidusrühmadega. |
| --- | --- |

—

Koostada regulaarseid aruandeid seire ja leevendamistegevuse tulemuste kohta ning jagada neid oluliste sidusrühmadega.

IV etapp. Käigust mahavõtmine

| — | Tagada, et elektriliinide teele ei jäetaks alles mingit taristut. |
| --- | --- |

—

Tagada, et elektriliinide teele ei jäetaks alles mingit taristut.

| — | Tagada elupaiga terviklikkus endiste elektriliinide teel. |
| --- | --- |

—

Tagada elupaiga terviklikkus endiste elektriliinide teel.

5.3.   Üksikasjalikud tehnilised soovitused parandus- ja leevendamismeetmeteks

Et tagada elektrienergia ülekande ja jaotuse rajatiste ohutus lindudele, soovitatakse järgmisi leevendamismeetmeid ja tehnilisi parameetreid.

5.3.1.   Elektrilöökide ohu leevendamine

Leevendamise põhimõtted

| 1. | Vahetada terasest elektrimastid vähemohtlike betoon- või puitmastide vastu. |
| --- | --- |

1.

Vahetada terasest elektrimastid vähemohtlike betoon- või puitmastide vastu.

| 2. | Kuna ajutised isolatsioonmaterjalid kuluvad ja moderniseeritud kõrgepingemastid võivad aja jooksul surmavateks konstruktsioonideks laguneda, tuleb ajutiste lahenduste asemel eelistada ohutuma konstruktsiooniga kõrgepingemaste (näiteks rippisolaatoritega ja vahekaugustega, mis ületavad piisavaid minimaalseid ohutuid vahesid, vt allpool). |
| --- | --- |

2.

Kuna ajutised isolatsioonmaterjalid kuluvad ja moderniseeritud kõrgepingemastid võivad aja jooksul surmavateks konstruktsioonideks laguneda, tuleb ajutiste lahenduste asemel eelistada ohutuma konstruktsiooniga kõrgepingemaste (näiteks rippisolaatoritega ja vahekaugustega, mis ületavad piisavaid minimaalseid ohutuid vahesid, vt allpool).

| 3. | Asendada tugiisolaatorid rippisolaatoritega või moderniseerida tugiisolaatorid, kasutades piisava pikkusega uue põlvkonna isoleerkatet. |
| --- | --- |

3.

Asendada tugiisolaatorid rippisolaatoritega või moderniseerida tugiisolaatorid, kasutades piisava pikkusega uue põlvkonna isoleerkatet.

| 4. | Tagada, et eri juhtmete vahel ning juhtmete ja maandatud juhtmete või riistvara vahel oleks piisavad vahed. |
| --- | --- |

4.

Tagada, et eri juhtmete vahel ning juhtmete ja maandatud juhtmete või riistvara vahel oleks piisavad vahed.

| 5. | Tagada, et juhtmete vahekaugus poleks vähem kui 1 400 mm. |
| --- | --- |

5.

Tagada, et juhtmete vahekaugus poleks vähem kui 1 400 mm.

| 6. | Tagada, et istumiskohtade (traavers, mastiots) kaugus voolu all olevatest elementidest poleks vähem kui 600 mm. |
| --- | --- |

6.

Tagada, et istumiskohtade (traavers, mastiots) kaugus voolu all olevatest elementidest poleks vähem kui 600 mm.

| 7. | Takistada lindude istumist mitteohututes kohtades. |
| --- | --- |

7.

Takistada lindude istumist mitteohututes kohtades.

Soovitatavad leevendamismeetodid

Tugiisolaatoritega mastid

| — | Isoleerida isolaatorid ja juhtmed plast-isoleerotsakutega, mille pikkus on 1 400 mm. |
| --- | --- |

—

Isoleerida isolaatorid ja juhtmed plast-isoleerotsakutega, mille pikkus on 1 400 mm.

| — | Kasutada kaabliümbriseid, mille pikkus on 1 400 mm. |
| --- | --- |

—

Kasutada kaabliümbriseid, mille pikkus on 1 400 mm.

| — | Isoleerida tugiisolaatori külge kinnitatud keskmine juhe horisontaalse konfiguratsiooniga vahemastidel, millel ei ole elektrit juhtivat traaversit, et saavutada välimiste juhtmete piisav vahe. |
| --- | --- |

—

Isoleerida tugiisolaatori külge kinnitatud keskmine juhe horisontaalse konfiguratsiooniga vahemastidel, millel ei ole elektrit juhtivat traaversit, et saavutada välimiste juhtmete piisav vahe.

Rippisolaatoritega mastid

| — | Kasutada mastitüüpe, mille keskmise rippisolaatori kaugus mastiotsast on vähemalt 1 000 mm. |
| --- | --- |

—

Kasutada mastitüüpe, mille keskmise rippisolaatori kaugus mastiotsast on vähemalt 1 000 mm.

| — | Rippisolaatoritega mastidel (kolmnurkset ja võlvikujulist tüüpi) on soovitatav isoleerida keskmine juhe 2 000 mm ulatuses, kui masti otsas on keskmise isolaatori all ohtlik istumiskoht. |
| --- | --- |

—

Rippisolaatoritega mastidel (kolmnurkset ja võlvikujulist tüüpi) on soovitatav isoleerida keskmine juhe 2 000 mm ulatuses, kui masti otsas on keskmise isolaatori all ohtlik istumiskoht.

Ankur- ja ühendusmastid

| — | Kasutada vähemalt 700 mm pikkuseid kettisolaatoreid. |
| --- | --- |

—

Kasutada vähemalt 700 mm pikkuseid kettisolaatoreid.

| — | Tõmmata traaversi alla vähemalt kaks vahelikku ja isoleerida kolmas vahelik. |
| --- | --- |

—

Tõmmata traaversi alla vähemalt kaks vahelikku ja isoleerida kolmas vahelik.

| — | Kasutada isoleeritud vahelikke. |
| --- | --- |

—

Kasutada isoleeritud vahelikke.

Transformaatorid, lõpumastid

| — | Ehitada lõpumastide vahelikele ja liigpingepiirikutele piisav isolatsioon. |
| --- | --- |

—

Ehitada lõpumastide vahelikele ja liigpingepiirikutele piisav isolatsioon.

Lülitusseadmetega mastid

| — | Projekteerida lülitusmastid selliselt, et lindude istumine lülitusseadmetele oleks ebatõenäoline ja/või kõik ohtlikud komponendid oleksid isoleeritud. |
| --- | --- |

—

Projekteerida lülitusmastid selliselt, et lindude istumine lülitusseadmetele oleks ebatõenäoline ja/või kõik ohtlikud komponendid oleksid isoleeritud.

| — | Paigaldada lülitid traaversist madalamale ja isoleerida vahelikud. |
| --- | --- |

—

Paigaldada lülitid traaversist madalamale ja isoleerida vahelikud.

| — | Kasutada läbiviikudel katteid. |
| --- | --- |

—

Kasutada läbiviikudel katteid.

| — | Paigaldada lülitusseadme kohale isoleeritud (elektrit mittejuhtivad) istumiskohad kogu pikkuses või mastiotsa külgedele, arvestades lindude ohutuseks nõutavaid minimaalseid vahekaugusi. |
| --- | --- |

—

Paigaldada lülitusseadme kohale isoleeritud (elektrit mittejuhtivad) istumiskohad kogu pikkuses või mastiotsa külgedele, arvestades lindude ohutuseks nõutavaid minimaalseid vahekaugusi.

| — | Kasutada mitteohututes kohtades tõhusaid istumispeleteid. |
| --- | --- |

—

Kasutada mitteohututes kohtades tõhusaid istumispeleteid.

Liinide rekonstrueerimine

| — | Võimaluse korral asendada õhuliinid maa-aluste liinidega. |
| --- | --- |

—

Võimaluse korral asendada õhuliinid maa-aluste liinidega.

| — | Vältida uute õhuliinide mastide konstruktsiooni, millel on tugiisolaatorid. |
| --- | --- |

—

Vältida uute õhuliinide mastide konstruktsiooni, millel on tugiisolaatorid.

| — | Kasutada rippisolaatoritega maste. |
| --- | --- |

—

Kasutada rippisolaatoritega maste.

5.3.2.   Kokkupõrkeohu leevendamine

| — | Vähendada kokkupõrketasandite arvu (vertikaalselt eraldatud juhtmete arv). |
| --- | --- |

—

Vähendada kokkupõrketasandite arvu (vertikaalselt eraldatud juhtmete arv).

| — | Võimaluse korral vältida neutraalse (maandatud) kaabli kasutamist voolu all olevate kaablite kohal. |
| --- | --- |

—

Võimaluse korral vältida neutraalse (maandatud) kaabli kasutamist voolu all olevate kaablite kohal.

| — | Paigaldada voolu all olevatele juhtmetele ja maandatud juhtmetele selgesti nähtavad, suured ja tugevalt kontrastsed (s.t must-valged) markerid ja/või liikuvad ja peegeldavad linnupeletid. |
| --- | --- |

—

Paigaldada voolu all olevatele juhtmetele ja maandatud juhtmetele selgesti nähtavad, suured ja tugevalt kontrastsed (s.t must-valged) markerid ja/või liikuvad ja peegeldavad linnupeletid.

6.   STRATEEGILISE PLANEERIMISVIISI KASUTAMISE TÄHTSUS

6.1.   Integreeritud planeerimise eelised

Energiaülekandetaristute või muu arendustegevuse kava või projekti väljatöötamisel pole tõhus koostada kõigepealt kava või projekt vastavalt selle eesmärgile ning võtta alles hiljem arvesse selle laiemat keskkonnaalast ja muud kasutamisest tulenevat mõju. Sellises olukorras võetakse võimalikke vastuolusid arvesse planeerimisprotsessi suhteliselt hilisel etapil, mil kasutada on vähem võimalusi.

Kui projekti kontseptsioon on juba nii kaugele edenenud, saab keskkonnamõju hindamisest paratamatult kahju piirav tegevus ja isegi kui kõiki keskkonnamõju hindamise reegleid põhjalikult arvesse võetakse, ei ole õnnestumine tagatud. Selline projekti koostamise ja kavandamise meetod võib viia avaliku konsultatsiooni etapil pikkade aruteludeni planeerimisasutustega, muude huvirühmadega ja vabaühendustega, mis võib omakorda põhjustada olulisi viivitusi planeerimisel ning tekitada lisakulusid.

Kui energiaülekandetaristute kavandamiseks valitakse integreeritud ja tulevikku arvestav meetod, mille puhul võetakse kohe algul ja projekti või kava algsel koostamisel arvesse nii energiaülekande kui ka ökoloogilisi vajadusi, kaasneb palju tähtsaid eeliseid:

| — | sellega soodustatakse planeerimisprotsessi interaktiivsust ja läbipaistvust ning ergutatakse varaseid ja korduvaid dialooge, mis võivad aidata oluliselt vähendada nõusoleku saamise menetluseks kokku kuluvat aega; |
| --- | --- |

—

sellega soodustatakse planeerimisprotsessi interaktiivsust ja läbipaistvust ning ergutatakse varaseid ja korduvaid dialooge, mis võivad aidata oluliselt vähendada nõusoleku saamise menetluseks kokku kuluvat aega;

| — | kui strateegilist (ruumilist) planeerimist õigesti teha, saab arendusprotsessi hilisemal etapil, mil rahalised ja õiguslikud vahendid on juba ammendatud ja on vähem manööverdamisruumi, vältida või vähendada mitmeid võimalikke asukohaga seotud vastuolusid; |
| --- | --- |

—

kui strateegilist (ruumilist) planeerimist õigesti teha, saab arendusprotsessi hilisemal etapil, mil rahalised ja õiguslikud vahendid on juba ammendatud ja on vähem manööverdamisruumi, vältida või vähendada mitmeid võimalikke asukohaga seotud vastuolusid;

| — | see omakorda võib luua arendajatele läbipaistvama ja stabiilsema regulatiivse keskkonna ning pakkuda neile suuremat kindlust nende loataotluse tõenäolise rahuldamise suhtes, kuna keskkonnaküsimusi on võetud arvesse juba projekti algses kontseptsioonis; |
| --- | --- |

—

see omakorda võib luua arendajatele läbipaistvama ja stabiilsema regulatiivse keskkonna ning pakkuda neile suuremat kindlust nende loataotluse tõenäolise rahuldamise suhtes, kuna keskkonnaküsimusi on võetud arvesse juba projekti algses kontseptsioonis;

| — | see võib ka pikemas perspektiivis kulusid kokku hoida. Kui võimalikke vältimis- või leevendamismeetmeid on juba varasel kavandamis- või planeerimisetapil arvesse võetud, võib neid olla tehniliselt lihtsam ja odavam integreerida; |
| --- | --- |

—

see võib ka pikemas perspektiivis kulusid kokku hoida. Kui võimalikke vältimis- või leevendamismeetmeid on juba varasel kavandamis- või planeerimisetapil arvesse võetud, võib neid olla tehniliselt lihtsam ja odavam integreerida;

| — | see võib viia uute, loovate ja uuenduslike lahenduste väljatöötamiseni ning kompromissolukordadeni, mida projekti kavandamise klassikalise sektorikeskse meetodi korral ei oleks tõenäoliselt uuritud; |
| --- | --- |

—

see võib viia uute, loovate ja uuenduslike lahenduste väljatöötamiseni ning kompromissolukordadeni, mida projekti kavandamise klassikalise sektorikeskse meetodi korral ei oleks tõenäoliselt uuritud;

| — | see võib aidata parandada projekti ja selle eest vastutavate institutsioonide mainet üldsuse silmis. |
| --- | --- |

—

see võib aidata parandada projekti ja selle eest vastutavate institutsioonide mainet üldsuse silmis.

Kuigi sellise integreeritud planeerimisprotsessi ettevalmistamiseks ja elluviimiseks võidakse vajada suuremaid algseid investeeringuid, näitavad tõendid veenvalt, et seda tüüpi meetodil on peaaegu alati olulisi eeliseid, mis ületavad tunduvalt esialgseid vajalikke lisainvesteeringuid.

Integreeritum planeerimismeetod mõjutab oluliselt ka Natura 2000 aladega seotud nõusoleku saamise menetlust, mis on sätestatud elupaikade direktiivi artikli 6 lõikes 3. Kuigi see ei pruugi tagada projektitaotluse edukust, võib see heakskiitmisprotsessi tunduvalt hõlbustada.

Kogemuste kohaselt võib keskkonnakaalutluste varane arvessevõtmine otsustamisprotsessis aidata leida lahendusi ajal, mil on saadaval veel palju valikuid.

Kui see sektoritevaheline dialoog jäetakse aga artikli 6 lõikes 3 sätestatud nõusoleku saamise menetluse viimastesse etappidesse, on lahenduste valik palju väiksem (ja kulukam rakendada) ning arutelud kalduvad rohkem polariseeruma ja vastasseise põhjustama.

Seda juhtub eriti siis, kui valdkondlik poliitika või arengustrateegia on saanud valitsuse kõrgemalt tasandilt rohelise tule, kuid arvesse pole võetud muud poliitilist mõju. Kui siis kavasid ja projekti üksikasjalikumalt vaadelda, on inimestel raske aru saada, miks artikli 6 lõikes 3 sätestatud menetlus võib peatada millegi, mis on juba tipptasemel poliitiliselt kokku lepitud (isegi ilma ruumiandmeteta).

Mõnel juhul ei pruugi projekt lihtsalt Natura 2000 alade kaitse-eesmärkidega kokku sobida või võib olla mõningatele looduslikele linnuliikidele parandamatult kahjulik. Integreeritud planeerimise käigus saaks see järeldus aga juba varakult selgeks ja võimaluse korral võiks võtta meetmeid sellise mõju vältimiseks.

6.2.   Energiaülekanderajatistele sobivate asukohtade kindlaksmääramine

Üks tõhusamaid viise, kuidas vältida võimalikke vastuolusid Natura 2000 aladega ja ELi kaitstavate liikidega, on arvestada uute energiaülekande arenduste asukohtadega juba strateegilise planeerimise tasandil – näiteks piirkonna või riigi arengukavas –, mis võimaldab Natura 2000 alade tundlikkust täielikult arvesse võtta. See aitab määrata energiaülekandeks parimad asukohad ning võimaluse korral vähendada ka konkreetse projekti tasandil ohtu, et võivad tekkida vastuolud Natura 2000 aladega.

| Ungari nn ligipääsetava taeva kokkulepe (26)

  Aastakümnepikkuse koostöö tulemusena sõlmis Ungari Ornitoloogia ja Looduskaitse Selts (MME / BirdLife Hungary) 26. veebruaril 2008 Ungari Keskkonna- ja Veeministeeriumi ning asjaomaste elektriettevõtetega nn ligipääsetava taeva kokkuleppe. Kokkuleppe eesmärk on pakkuda probleemile, et linnud võivad saada elektrilööke, pikaajalist lahendust.
  Selle kokkuleppe kohaselt koostas MME 2008. aastal kaardi, millel näidatakse Ungari elektriliinide ja linnupopulatsioonide vaheliste konfliktide põhilisi alasid. Elektriettevõtted lubasid muuta kõik Ungari ohtlikud elektriliinid 2020. aastaks linnusõbralikeks ning kasutada uutel elektriliinidel linnusõbralikke majandamismeetodeid.

  Linnukaitseprioriteedid Ungari keskpinge-elektriliinide võrgus




  Kooskõlastuskomitee koos iga allakirjutanu esindajatega tagab regulaarse ja struktureeritud koostöö. Elektriettevõtted ja looduskaitsespetsialistid teevad koostööd, et koostada pidevalt uuendatavad suunised parima saadaval oleva tehnoloogia kasutamiseks, ning katsetada uusi lahendusi reaaltingimustes. Koostööd on veelgi tugevdanud looduskaitseseaduse muudatus.
  Kokkuleppe täitmisest saadud kogemuste põhjal on õiguslikult mittesiduvate kokkulepete täitmise koordineerimiseks, edenemise seireks ja hindamiseks vaja suurt suutlikkust, eelistatavalt looduskaitsealase juhtiva partneri poolelt. Oluliseks raskuseks jääb piisava rahastuse leidmine prioriteetsete meetmete jaoks. Hiljutisi meetmeid on rakendatud tänu elektriettevõtete vabatahtlikult võetud kohustusele tagada ELi LIFE Nature projektide 25 % kaasfinantseerimine. |
| --- |

Ungari nn ligipääsetava taeva kokkulepe (26)

Aastakümnepikkuse koostöö tulemusena sõlmis Ungari Ornitoloogia ja Looduskaitse Selts (MME / BirdLife Hungary) 26. veebruaril 2008 Ungari Keskkonna- ja Veeministeeriumi ning asjaomaste elektriettevõtetega nn ligipääsetava taeva kokkuleppe. Kokkuleppe eesmärk on pakkuda probleemile, et linnud võivad saada elektrilööke, pikaajalist lahendust.

Selle kokkuleppe kohaselt koostas MME 2008. aastal kaardi, millel näidatakse Ungari elektriliinide ja linnupopulatsioonide vaheliste konfliktide põhilisi alasid. Elektriettevõtted lubasid muuta kõik Ungari ohtlikud elektriliinid 2020. aastaks linnusõbralikeks ning kasutada uutel elektriliinidel linnusõbralikke majandamismeetodeid.

Linnukaitseprioriteedid Ungari keskpinge-elektriliinide võrgus

Image

Kooskõlastuskomitee koos iga allakirjutanu esindajatega tagab regulaarse ja struktureeritud koostöö. Elektriettevõtted ja looduskaitsespetsialistid teevad koostööd, et koostada pidevalt uuendatavad suunised parima saadaval oleva tehnoloogia kasutamiseks, ning katsetada uusi lahendusi reaaltingimustes. Koostööd on veelgi tugevdanud looduskaitseseaduse muudatus.

Kokkuleppe täitmisest saadud kogemuste põhjal on õiguslikult mittesiduvate kokkulepete täitmise koordineerimiseks, edenemise seireks ja hindamiseks vaja suurt suutlikkust, eelistatavalt looduskaitsealase juhtiva partneri poolelt. Oluliseks raskuseks jääb piisava rahastuse leidmine prioriteetsete meetmete jaoks. Hiljutisi meetmeid on rakendatud tänu elektriettevõtete vabatahtlikult võetud kohustusele tagada ELi LIFE Nature projektide 25 % kaasfinantseerimine.

| Riiklik planeerimine Sloveenias

  Sloveenias tegid põhivõrguettevõtja (Elektro-Slovenija, d.o.o.) ja looduskaitsealane vabaühendus (DOPPS – BirdLife Slovenija) koostööd linnusõbralike elektriülekandeliinide kavandamiseks ja paigaldamiseks.
  Uuringus vaadeldi mitut lindude kaitse ja elektriülekandeliinidega tihedalt seotud teemat: 1) ohustatud liikide ja linnupopulatsioone ohustavate tegurite kontseptsioon Sloveenias, 2) Sloveenia linnuliigid ja nende kaitsestaatus, 3) Sloveenia õigusaktid ja õiguspraktika seoses elektriliinide ja lindude kaitsega, 4) elektriülekandeliinide mõju lindudele, 5) võimalikud meetmed, millega leevendada negatiivset mõju ja suurendada positiivset mõju, mida elektriülekandeliinid lindudele avaldavad, 6) võimalike leevendamismeetmete tulemuslikkuse hindamine.
  Sloveenia põhivõrguettevõtja Elektro-Slovenija rahastas hiljuti ulatuslikku ülevaateuuringut lindude ja elektriülekandeliinide vahelise mõju kohta, et leida tegutsemisviise, milles ei arvestata üksnes elektritarbijate, vaid ka lindude huvidega. Uuringu tegi DOPPS – BirdLife Slovenija.
  Sloveenias ületab peaaegu 242 km olemasolevatest elektriülekandeliinidest erikaitsealasid (Natura 2000) ja veel 123 km kavandatavatest elektri-ülekandeliinidest kattub nende aladega. Mitte kõik nendel aladel esinevad linnuliigid ei ole elektriülekandeliinide mõju suhtes tundlikud, kuid enamik neist aladest toetab tähtsaid linnupopulatsioone, mida elektri-ülekandeliinid võivad ohustada.
  Seetõttu soovitatakse selle koostöö tulemusena järgmisi suuniseid linnusõbralike elektriülekandeliinide paigaldamiseks:






  — | teha koostööd linnukaitseasutustega (looduskaitseasutustega) alates projekti alustamisest; |
| --- | --- |

Riiklik planeerimine Sloveenias

Sloveenias tegid põhivõrguettevõtja (Elektro-Slovenija, d.o.o.) ja looduskaitsealane vabaühendus (DOPPS – BirdLife Slovenija) koostööd linnusõbralike elektriülekandeliinide kavandamiseks ja paigaldamiseks.

Uuringus vaadeldi mitut lindude kaitse ja elektriülekandeliinidega tihedalt seotud teemat: 1) ohustatud liikide ja linnupopulatsioone ohustavate tegurite kontseptsioon Sloveenias, 2) Sloveenia linnuliigid ja nende kaitsestaatus, 3) Sloveenia õigusaktid ja õiguspraktika seoses elektriliinide ja lindude kaitsega, 4) elektriülekandeliinide mõju lindudele, 5) võimalikud meetmed, millega leevendada negatiivset mõju ja suurendada positiivset mõju, mida elektriülekandeliinid lindudele avaldavad, 6) võimalike leevendamismeetmete tulemuslikkuse hindamine.

Sloveenia põhivõrguettevõtja Elektro-Slovenija rahastas hiljuti ulatuslikku ülevaateuuringut lindude ja elektriülekandeliinide vahelise mõju kohta, et leida tegutsemisviise, milles ei arvestata üksnes elektritarbijate, vaid ka lindude huvidega. Uuringu tegi DOPPS – BirdLife Slovenija.

Sloveenias ületab peaaegu 242 km olemasolevatest elektriülekandeliinidest erikaitsealasid (Natura 2000) ja veel 123 km kavandatavatest elektri-ülekandeliinidest kattub nende aladega. Mitte kõik nendel aladel esinevad linnuliigid ei ole elektriülekandeliinide mõju suhtes tundlikud, kuid enamik neist aladest toetab tähtsaid linnupopulatsioone, mida elektri-ülekandeliinid võivad ohustada.

Seetõttu soovitatakse selle koostöö tulemusena järgmisi suuniseid linnusõbralike elektriülekandeliinide paigaldamiseks:

—

teha koostööd linnukaitseasutustega (looduskaitseasutustega) alates projekti alustamisest;

| — | arvestada elektriülekandeliinide marsruudi kavandamisel ala konkreetsete asjaoludega, lähtudes konkreetsetest andmetest lindude aastaringse esinemise kohta alal; |
| --- | --- |

—

arvestada elektriülekandeliinide marsruudi kavandamisel ala konkreetsete asjaoludega, lähtudes konkreetsetest andmetest lindude aastaringse esinemise kohta alal;

| — | vältida elektriülekandeliinide paigaldamist aladele, kus kokkupõrgetele kalduvate lindude kontsentratsioon on suur, regulaarsetele lennuteedele ja rändekoridoridesse; |
| --- | --- |

—

vältida elektriülekandeliinide paigaldamist aladele, kus kokkupõrgetele kalduvate lindude kontsentratsioon on suur, regulaarsetele lennuteedele ja rändekoridoridesse;

| — | kasutada elektriliinide olemasolevaid marsruute ja ühendada elektriliinid muu olemasoleva lineaarse taristuga; |
| --- | --- |

—

kasutada elektriliinide olemasolevaid marsruute ja ühendada elektriliinid muu olemasoleva lineaarse taristuga;

| — | kohandada elektri- ja maandusjuhtmete konfiguratsiooni; |
| --- | --- |

—

kohandada elektri- ja maandusjuhtmete konfiguratsiooni;

| — | varustada elektriliinid markeritega, mis suurendavad juhtmete, eriti maandusjuhtmete nähtavust; |
| --- | --- |

—

varustada elektriliinid markeritega, mis suurendavad juhtmete, eriti maandusjuhtmete nähtavust;

| — | kui ei ole võimalik vältida väga tundlikke kohti ja see on teostatav, paigaldada maa-alused kaablid; |
| --- | --- |

—

kui ei ole võimalik vältida väga tundlikke kohti ja see on teostatav, paigaldada maa-alused kaablid;

| — | seada mõne pesalinnu abistamiseks elektriliinide tornmastidele ohutud pesaalused ja -kastid. |
| --- | --- |

—

seada mõne pesalinnu abistamiseks elektriliinide tornmastidele ohutud pesaalused ja -kastid.

| Elektrivõrgu kümne aasta arengukava keskkonnamõju strateegiline hindamine (KSH) Saksamaal

  Saksamaa Föderaalvõrgu Amet (Bundesnetzagentur) korraldas Saksamaa elektrivõrgu kümne aasta arengukava keskkonnamõju strateegilise hindamise. Arvesse võeti järgmisi elektriülekanderajatisi: vahelduv- ja alalisvoolu kõrgepinge-elektriliinid (õhuliinid ja maa-alused liinid) maismaal, merealused kaablid, hübriidvõrgud ja nende komponendid.
  KSHi eesmärk oli:






  — | teha varakult ja võimalikult suures ulatuses kindlaks arengukava otsene ja kaudne mõju keskkonnale (nimelt loomadele, taimedele ja bioloogilisele mitmekesisusele, eelkõige Natura 2000 aladele) ning kirjeldada ja hinnata seda; |
| --- | --- |

Elektrivõrgu kümne aasta arengukava keskkonnamõju strateegiline hindamine (KSH) Saksamaal

Saksamaa Föderaalvõrgu Amet (Bundesnetzagentur) korraldas Saksamaa elektrivõrgu kümne aasta arengukava keskkonnamõju strateegilise hindamise. Arvesse võeti järgmisi elektriülekanderajatisi: vahelduv- ja alalisvoolu kõrgepinge-elektriliinid (õhuliinid ja maa-alused liinid) maismaal, merealused kaablid, hübriidvõrgud ja nende komponendid.

KSHi eesmärk oli:

—

teha varakult ja võimalikult suures ulatuses kindlaks arengukava otsene ja kaudne mõju keskkonnale (nimelt loomadele, taimedele ja bioloogilisele mitmekesisusele, eelkõige Natura 2000 aladele) ning kirjeldada ja hinnata seda;

| — | süstematiseerida ja tugevdada keskkonnaküsimuste integreerimist otsustamisprotsessi; |
| --- | --- |

—

süstematiseerida ja tugevdada keskkonnaküsimuste integreerimist otsustamisprotsessi;

| — | parandada majandus-, sotsiaal- ja keskkonnaküsimuste kaalumise läbipaistvust otsustamisprotsessis. |
| --- | --- |

—

parandada majandus-, sotsiaal- ja keskkonnaküsimuste kaalumise läbipaistvust otsustamisprotsessis.

Keskkonnamõju strateegiliseks hindamiseks koguti ja kasutati eri institutsioonide, sh ministeeriumite, föderaalasutuste, ülikoolide, konsultatsiooniettevõtete ja võrguettevõtjate algatatud ja koostatud mitmesuguseid hinnanguid üksikprojektide keskkonnamõju kohta. Toimus ka avalik konsultatsioon analüüsi ulatuse ja ühise metoodika väljatöötamise arutamiseks, et vältida üksikute võrgu arendusprojektide puhul keskkonnamõju hindamiste otsast peale alustamist.

Selle tulemusel suurenes aga uuringu ulatus tunduvalt ja Bundesnetzagentur uuris esimest korda mitte ainult maismaaprojektide, vaid ka territoriaalvete projektide keskkonnamõju. Mõnel juhul vaadeldi ka maa-aluste kaablite kasutamist hõlmavate projektide keskkonnamõju.

Keskkonnaaruandes analüüsiti ulatuslikumalt ka alternatiivseid võimalusi. Hinnati nii üksikprojektide alternatiive kui ka alternatiivset võrguühendussüsteemi territoriaalvetes ja teistsugust ülekandetehnoloogiat. Peale selle hindas Bundesnetzagentur erinevate arengustsenaariumite keskkonnamõju, et teha teadlikke valikuid ja valida väikseima keskkonnamõjuga projekte.

6.3.   Võimaluste otsimine energiaülekanderajatistele nõusoleku andmise menetluste lihtsustamiseks

Energiaülekande kavandamisel strateegilisema meetodi kasutamise eelis on ka võimalus korraldada eri loamenetlusi ja keskkonnamõju hindamisi tõhusamalt.

Ühishuviprojektide puhul on see lihtsustamisprotsess ametlikult kehtestatud TEN-E määruses ning komisjon on koostanud konkreetsed suunised nende lihtsustamismehhanismide rakendamiseks praktikas, tagades samal ajal keskkonnakaitse maksimaalse taseme, mis on kooskõlas ELi keskkonnaalaste õigusaktidega.

Suunistes antakse soovitusi, mis on küll ette nähtud ühishuviprojektidele, kuid on asjakohased ka kõigi teiste energiaülekandetaristu kavade või projektide korral. Seetõttu esitatakse need siin kokkuvõtlikult uuesti (27).

Soovitustes keskendutakse eelkõige järgmisele:

| — | varane kavandamine, tegevuskava koostamine ja hindamiste ulatuse kindlaksmääramine; |
| --- | --- |

—

varane kavandamine, tegevuskava koostamine ja hindamiste ulatuse kindlaksmääramine;

| — | keskkonnamõju hindamiste ning muude keskkonnanõuete varane ja tõhus integreerimine; |
| --- | --- |

—

keskkonnamõju hindamiste ning muude keskkonnanõuete varane ja tõhus integreerimine;

| — | menetluste koordineerimine ja ajaline piiramine; |
| --- | --- |

—

menetluste koordineerimine ja ajaline piiramine;

| — | andmete kogumine, jagamine ja kvaliteedi kontrollimine; |
| --- | --- |

—

andmete kogumine, jagamine ja kvaliteedi kontrollimine;

| — | piiriülene koostöö ning |
| --- | --- |

—

piiriülene koostöö ning

| — | üldsuse varane ja tulemuslik kaasamine. |
| --- | --- |

—

üldsuse varane ja tulemuslik kaasamine.

6.3.1.   Varane kavandamine, tegevuskava koostamine ja hindamiste ulatuse kindlamääramine

Nagu selles peatükis eespool mainitud, on keskkonnamõju hindamise menetluste edukaks lihtsustamiseks oluline eri hindamised ja keskkonnanõuded varakult kavandada ja nende kohta tegevuskava koostada. Ideaaljuhul toimub see kava või projekti väga varasel kontseptsioonietapil (nt ühenduspunktide kindlaksmääramisel) ja selle tulemusel koostatakse kokkuvõtlik hindamise tegevuskava, milles on kirjas, millist tüüpi hindamine tuleks üldise hindamis-/loamenetluse eri etappides teha. Tegevuskava peaks koostama projektiedendaja tihedas koostöös koordineeriva ametiasutusega.

Mitmeetapilise hindamise korral peaks tegevuskava näitama ka, milliseid aspekte võiks millistel protsessi etappidel hinnata, et tagada täiendavus ning vältida mõne elemendi väljajäämist ja vähendada hindamiste kordamise riski. Tegevuskava võiks ka ette näha, kuidas ja millises protsessi etapis peaksid olema täidetud muud keskkonnanõuded.

Mitmesuguste vajalike hindamiste ja muude asjakohaste keskkonnanõuete sobivaks kajastamiseks tegevuskavas on soovitatav määrata väga varakult, juba projekti kontseptsioonietapil kõigi võimalike keskkonnamõjude ulatus. Üksikasjalikumalt võib ulatuse määrata projekti edasise arendamise käigus, nt eeltaotluse etapil (nagu sätestatud uue TEN-E määruse artikli 10 lõike 4 punktis a) või keskkonnamõju hindamise / asjakohase hindamise käigus.

Ulatuse kindlaksmääramine stimuleerib varast dialoogi, aitab teha kindlaks asjakohased õigusaktid või vajalikud hindamised ja regulatiivsed kontrollid või võimaliku mõju, mis võib olla projektiga seotud, kuid mida projektiedendaja ei ole kohe avastanud. See aitab kindlaks teha ka asjakohaseid andmeid, võimalikke alternatiive, teabekogumisviise ning nende ulatust ja üksikasjalikkuse taset, samuti küsimusi, mis on eriliseks probleemiks mõjutatud sidusrühmadele ja üldsusele. Kui projektiedendaja on ootused hindamise suhtes juba algul asjaomaste ametiasutustega kooskõlastanud, võib ta juba varakult ning kindlustundega ja tulemuslikult kavandada keskkonnateabe kogumist.

6.3.2.   Keskkonnamõju hindamiste ning muude keskkonnanõuete varane ja tõhus integreerimine

Väga soovitatav on hinnata keskkonnamõju võimalikult varakult ja võimalikult üksikasjalikult ning kogu protsessi võimalikult varasel etapil. Tuleks kasutada tõhusat astmelist protsessi (tiering ehk hierarhiline seostamine), (28) (29) tagamaks, et ELi õigusaktides või protsessi eri etappidel nõutavad hindamised tuginevad üksteisele ja täiendavad üksteist. Muud keskkonnanõuded peale hindamiste (nt seoses liikide range kaitsekorraga kahe loodusdirektiivi kohasel) võib samuti võimalikult vara üldisesse protsessi integreerida, et projektile nõusoleku taotlemisel probleemid juba varases etapis välja selgitada ja kõrvaldada ning vältida viivitusi ja üldsuse heakskiidu saamisega seotud probleeme.

Keskkonnamõju hindamiste varaseks integreerimiseks on tungivalt soovitatav teha keskkonnamõju strateegiline hindamine ja vajaduse korral asjakohane hindamine kohustuslikuks juba riigi energiaprogrammide ja -kavade koostamise etapil (nt direktiivi 2009/72/EÜ kohaselt põhivõrguettevõtja esitatavad võrgu arengukavad, mille pädevad asutused heaks kiidavad (30)). See võimaldab hinnata kohe algul eri tüüpi energiaallikate sobivust keskkonnale ja eri asukohtade sobivust energiaprojektide jaoks.

See soodustab integreeritumat ja tõhusamat territoriaalset planeerimist, mille puhul keskkonnakaalutlusi võetakse arvesse planeerimisprotsessis palju varem ja strateegilisemal tasandil. See tagab alati ka hindamistasandi vastavuse planeerimis-/otsustamistasandiga ja väldib otsustamisi, mille puhul projektid lülitatakse riigi energiakavadesse asjakohaste hindamisteta. Nii tekib konkreetse projekti tasandil vähem sisulisi ja üldsuse heakskiiduga seotud vastuolusid.

| Asjakohase hindamise integreerimine kavandamise ja nõusoleku saamise protsessi eri tasanditesse


  Asjakohasel hindamisel riigi energiavarustuse või võrgu planeerimise tasandil keskendutakse tundlike asukohtade, s.t selliste alade vältimisele, kus kavandatud energiataristu võib seada ohtu Natura 2000 ala kaitse-eesmärgid ja ELi kaitstavad liigid väljaspool Natura 2000 alasid. See ei tähenda, et energiataristut ei tohiks Natura 2000 aladele ehitada ning et energiataristu ehitamine väljapoole Natura 2000 alasid ei kahjustaks Natura 2000 ala kaitse-eesmärke. Seda tuleb uurida igal üksikjuhul eraldi.

  Projektipõhisel ruumilisel planeerimisel keskendutakse asjakohasel hindamisel üksikasjalikumalt mõjule, mis täpsemalt kindlaksmääratud alternatiivsetel asukohtadel võib olla Natura 2000 aladele. Need võivad olla alternatiivsed marsruudid, mis erinevad vaid mõne kilomeetri võrra või vähem. Mõnel juhul võimaldab asjakohane hindamine sellel tasandil kindlaks teha vajaduse asendusmeetmete järele ja isegi nende meetmete asukoha.

  Konkreetsele projektile nõusoleku saamise menetluse raames tehtaval asjakohasel hindamisel keskendutakse mõju tüübi ja olulisuse ning võimalike vajalike leevendamismeetmete täiendavale täpsustamisele. Selle täpsustamise käigus võidakse kindlaks määrata sobivam asukoht ja mõju vähendamiseks võetavate meetmete täpne olemus. Kui üldiste huvide seisukohast mõjuvatel põhjustel vajalike projektide puhul tekib ümbersuunamise või kompenseerimise vajadus alles planeerimise ja heakskiitmise protsessi viimasel etapil, võidakse kaotada üsna palju aega. Seetõttu tuleb neid küsimusi juba varasel etapil arvesse võtta. |
| --- |

Asjakohase hindamise integreerimine kavandamise ja nõusoleku saamise protsessi eri tasanditesse

Asjakohasel hindamisel riigi energiavarustuse või võrgu planeerimise tasandil keskendutakse tundlike asukohtade, s.t selliste alade vältimisele, kus kavandatud energiataristu võib seada ohtu Natura 2000 ala kaitse-eesmärgid ja ELi kaitstavad liigid väljaspool Natura 2000 alasid. See ei tähenda, et energiataristut ei tohiks Natura 2000 aladele ehitada ning et energiataristu ehitamine väljapoole Natura 2000 alasid ei kahjustaks Natura 2000 ala kaitse-eesmärke. Seda tuleb uurida igal üksikjuhul eraldi.

Projektipõhisel ruumilisel planeerimisel keskendutakse asjakohasel hindamisel üksikasjalikumalt mõjule, mis täpsemalt kindlaksmääratud alternatiivsetel asukohtadel võib olla Natura 2000 aladele. Need võivad olla alternatiivsed marsruudid, mis erinevad vaid mõne kilomeetri võrra või vähem. Mõnel juhul võimaldab asjakohane hindamine sellel tasandil kindlaks teha vajaduse asendusmeetmete järele ja isegi nende meetmete asukoha.

Konkreetsele projektile nõusoleku saamise menetluse raames tehtaval asjakohasel hindamisel keskendutakse mõju tüübi ja olulisuse ning võimalike vajalike leevendamismeetmete täiendavale täpsustamisele. Selle täpsustamise käigus võidakse kindlaks määrata sobivam asukoht ja mõju vähendamiseks võetavate meetmete täpne olemus. Kui üldiste huvide seisukohast mõjuvatel põhjustel vajalike projektide puhul tekib ümbersuunamise või kompenseerimise vajadus alles planeerimise ja heakskiitmise protsessi viimasel etapil, võidakse kaotada üsna palju aega. Seetõttu tuleb neid küsimusi juba varasel etapil arvesse võtta.

6.3.3.   Menetluste koordineerimine ja tähtaegade seadmine

Uue TEN-E määruse kohaselt peavad liikmesriigid valima kas integreeritud, koordineeritud või koostöös toimuva loamenetluse vahel, kui moodustatakse nn universaalteenistus ühishuviprojektidele. Kuigi loamenetluse üldine korraldamine ei ole otseselt seotud asjakohaste keskkonnamõju hindamise menetluste lihtsustamisega, on liikmesriikidel tungivalt soovitatav valida loamenetluseks kas integreeritud või koordineeritud lähenemisviis, sest mõlema puhul eeldatakse üldist koordineerimistaset, millega saavutatakse tõenäoliselt maksimaalne lihtsustav mõju ka asjakohaste keskkonnamõju hindamiste menetluste koordineerimisel.

Võimas vahend keskkonnamõju hindamise menetluste lihtsustamiseks võib olla ka tähtaegade seadmine keskkonnamõju hindamiste menetlustele või nende osadele. Võttes arvesse väga spetsiifilisi teaduslikke ja tehnilisi uuringuid, mida elupaikade direktiiviga sätestatud asjakohaseks hindamiseks nõutakse, tuleb hindamistele tähtajad seada individuaalselt, olenevalt leiduvate ELi kaitstavate liikide ja elupaikade väliuuringute olemusest ja kestusest.

Tähtis on ka meeles pidada, et tähtajad võivad ainult vähendada asjatuid viivitusi hindamismenetlustes ja ergutada võimaluse korral hindamiste vahel sünergiaid looma, kuid ei või mingil juhul halvendada tehtavate keskkonnamõju hindamiste kvaliteeti.

KMHi muudetud direktiivi 2014/52/EL lisati konkreetsed kohustused tähtaegade ja universaalteenistuste menetluste kehtestamiseks.

6.3.4.   Aruannete kvaliteet

Hindamisaruannete põhjalikkuse ning andmete kehtivuse ja asjakohasuse võib tagada ka sobiva kvalifikatsiooniga väliste ekspertide ja sõltumatu kvaliteedikontrolli kasutamisega. See aitab vältida puudulikust või ebakvaliteetsest hindamisest põhjustatud viivitusi. Peale selle peavad liikmesriigid KMHi muudetud direktiivi 2014/52/EL kohaselt tagama KMHi aruannete täielikkuse ja kvaliteedi.

See on eriti asjakohane küsimus artikli 6 kohase nõusolekumenetluse korral, mille puhul tuleb tõestada mõju puudumist (ja mitte olemasolu) ning mille puhul asjakohase hindamise tulemused on pädevale asutusele siduvad.

6.3.5.   Piiriülene koostöö

Piiriüleste projektide puhul peavad liikmesriigid tegema koostööd ja tegevust omavahel koordineerima, eriti seoses projektiedendaja esitatava teabe ulatuse ja üksikasjalikkuse kindlaksmääramisega ning loamenetluse ajakavaga. Seda võib teha ühise menetlusega, eelkõige keskkonnamõju ja selle piiriülese olemuse tõenäosuse hindamisel. Asjaomaste liikmesriikide pädevad asutused võivad korraldada neid menetlusi ühiselt või moodustada spetsiaalselt piiriüleseks koordineerimiseks kolmanda organi (kooskõlastusorgani).

EL on ühinenud piiriülese keskkonnamõju hindamise konventsiooniga (Espoo konventsioon) ja keskkonnamõju strateegilise hindamise protokolliga (KSHi protokoll) (31). Lisaks KMHi ja KSHi direktiivis sätestatule on neis sätestatud, et kui kaval või projektil on tõenäoliselt oluline mõju teise liikmesriigi keskkonnale või kui liikmesriik, mida see võib oluliselt mõjutada, seda taotleb, teavitab liikmesriik, kelle territooriumil kava, programmi või projekti ette valmistatakse või kavatsetakse ellu viia, teist liikmesriiki sellest enne selle vastuvõtmist ja niipea kui võimalik (32). Komisjon koostas 2013. aastal suunised keskkonnamõju hindamise menetluse kohaldamiseks suurte piiriüleste projektide suhtes, et hõlbustada edaspidi nende projektide heakskiitmist ja tõhusat rakendamist (33).

TEN-E määruse kohaselt on piiriüleste ühishuviprojektide puhul selline piiriülene koostöö kohustuslik (artikli 8 lõige 3). Kui ühishuviprojektiga tekib olulisi rakendamisraskusi, võib komisjon asjaomaste liikmesriikidega kokkuleppe korral määrata Euroopa koordinaatori, kes abistab muu hulgas avaliku konsultatsiooni korraldamisel ja lubade taotlemisel ning hõlbustab neid protsesse (artikkel 6). Liikmesriigid võivad määrata selle koordinaatori ka ise projekti varasemal etapil, et vältida hilisematel etappidel tekkida võivaid rakendamisraskusi.

6.3.6.   Üldsuse varane ja tulemuslik kaasamine

Keskkonnamõju hindamist käsitlevates ELi õigusaktides (nt KSHi ja KMHi direktiiv) ning muudes asjakohastes ELi ja rahvusvahelistes dokumentides (Aarhusi konventsioon) on seatud ühishuviprojektide heakskiitmise protsessile üldsuse osalemise nõuded. Elupaikade direktiivi puhul ei ole avalik konsultatsioon kohustuslik, kuid see on vajaduse korral väga soovitatav.

Liikmesriikidel on tähtis määrata kindlaks üldsuse ettevalmistus- ja heakskiitmisprotsessi kaasamise ideaalne ulatus ja aeg. Keskkonnamõju hindamise menetluste varasel kavandamisel ja sellekohase tegevuskava koostamisel, mida on soovitatud eespool, tuleb võtta arvesse ka üldsuse osalemise varast kavandamist ja seda käsitleva tegevuskava koostamist. Ka varasel ulatuse kindlaksmääramisel võiks vaadelda mitte ainult tulevase projekti võimalikku keskkonnamõju, vaid ka selle iseärasusi ja võimalikke probleeme seoses üldsuse osalemisega.

Soovitatav on teavitada üldsust juba kontseptsioonietapil varasest projekti ulatuse kindlaksmääramisest ja tegevuskava koostamisest ning üldsust sellesse kaasata. Avalikud üritused ulatuse kindlaksmääramiseks võivad olla väga kasulikud üldsuse teavitamiseks ja üldsuselt tagasiside saamiseks.

7.   ELUPAIKADE DIREKTIIVI ARTIKLI 6 KOHANE NÕUSOLEKU ANDMISE MENETLUS

7.1.   Sissejuhatus

Nagu eespool mainitud, ei välista ELi loodusalased õigusaktid arendustegevust Natura 2000 aladel ja nende ümbruses. Selle asemel nõutakse sellise kava või projekti korral, mis tõenäoliselt avaldab ühele või mitmele Natura 2000 alale olulist negatiivset mõju, asjakohast hindamist elupaikade direktiivi artikli 6 lõike 3 kohaselt, et hinnata selle kava või projekti mõju ala(de)le.

Selles peatükis selgitatakse asjakohase hindamise korraldamist artikli 6 kohaselt, pöörates erilist tähelepanu energiaülekandetaristu kavadele ja projektidele.

Kuna Natura 2000 on seotud Euroopa kõige väärtuslikumate ja ohustatumate elupaikade ja liikidega, on menetlused sellise arendustegevuse heakskiitmiseks, mis tõenäoliselt avaldab neile aladele olulist negatiivset mõju, piisavalt ranged, et vältida vastuollu sattumist linnudirektiivi ja elupaikade direktiivi üldeesmärkidega.

Viivitusi heakskiitmisprotsessis põhjustab sageli hindamiste ebakvaliteetsus, mis ei võimalda pädevatel asutustel teha selgeid otsuseid kava või projekti mõju kohta. Seetõttu pööratakse erilist tähelepanu vajadusele lähtuda otsuste tegemisel põhjalikest teaduslikest andmetest ja erialateadmistest.

Tähtis on vältida ka segadust KSHi ja KMHi direktiivi kohaste mõju hindamiste ning elupaikade direktiivi artikli 6 lõike 3 kohase asjakohase hindamise vahel. Kuigi neid hindamisi tehakse väga sageli ka koos, integreeritud menetlusena, on igal neist erinev eesmärk ja neis hinnatakse mõju keskkonna eri aspektidele. Seega ei saa KSHi või KMHiga asjakohast hindamist asendada.

Erinevad ka iga hindamismenetluse tulemused. KSHi ja KMHi puhul peavad ametiasutused mõju arvesse võtma. Asjakohase hindamise tulemus on aga pädevale asutusele õiguslikult siduv ja mõjutab tema lõplikku otsust. Seega, kui asjakohase hindamise tulemusena ei saa kindlaks teha kahjuliku mõju puudumist Natura 2000 ala terviklikkusele, hoolimata leevendamismeetmete võtmisest, võib kava või projekti heaks kiita ainult sel juhul, kui see vastab artikli 6 lõikes 4 ette nähtud erandi tegemise menetluse tingimustele.

Mõju hindamist elupaikade direktiivi, KSHi direktiivi ja KMHi direktiivi kohaselt on võrreldud 6. lisas.

| Elupaikade direktiivi artikli 6 lõige 3



  Iga kava või projekti, mis ei ole otseselt seotud ala kaitsekorraldusega või ei ole selleks otseselt vajalik, kuid mis tõenäoliselt avaldab alale olulist mõju eraldi või koos muude kavade või projektidega, tuleb asjakohaselt hinnata seoses tagajärgedega, mida see ala kaitse-eesmärkidele avaldab. Pädevad siseriiklikud asutused annavad kavale või projektile kava või projekti tagajärgede hindamise järelduste alusel ning lõike 4 sätete kohaselt nõusoleku alles pärast seda, kui nad on kindlaks teinud, et see ei avalda asjaomase ala terviklikkusele negatiivset mõju, ja teevad seda vajaduse korral pärast avaliku arvamuse saamist. |
| --- |

Elupaikade direktiivi artikli 6 lõige 3

Iga kava või projekti, mis ei ole otseselt seotud ala kaitsekorraldusega või ei ole selleks otseselt vajalik, kuid mis tõenäoliselt avaldab alale olulist mõju eraldi või koos muude kavade või projektidega, tuleb asjakohaselt hinnata seoses tagajärgedega, mida see ala kaitse-eesmärkidele avaldab. Pädevad siseriiklikud asutused annavad kavale või projektile kava või projekti tagajärgede hindamise järelduste alusel ning lõike 4 sätete kohaselt nõusoleku alles pärast seda, kui nad on kindlaks teinud, et see ei avalda asjaomase ala terviklikkusele negatiivset mõju, ja teevad seda vajaduse korral pärast avaliku arvamuse saamist.

7.2.   Artikli 6 kohase nõusoleku andmise menetluse ulatus

Nõusoleku andmise menetluses ja seega asjakohasel hindamisel keskendutakse lindudele ja elupaigatüüpidele, mis on kaitstud linnudirektiivi ja elupaikade direktiiviga, eelkõige lindudele ja elupaikadele, mille kaitsmiseks on Natura 2000 ala määratud.

See tähendab, et asjakohase hindamise käigus ei pea hindama mõju muule faunale ja floorale, kui see ei ole ökoloogiliselt oluline alal leiduvatele ELi kaitstavatele liikidele ja elupaikadele. Seega on artikli 6 lõike 3 kohane asjakohane hindamine kitsama ulatusega kui hindamine KSHi ja KMHi direktiivi kohaselt, kuna see piirdub mõjuga Natura 2000 aladele, pidades silmas nende kaitse-eesmärke.

Geograafiliselt ulatuselt ei ole artikli 6 lõike 3 sätted piiratud ainult Natura 2000 alal elluviidavate kavade ja projektidega; need on suunatud ka väljaspool Natura 2000 alasid asuvatele arendusprojektidele, mis siiski avaldavad tõenäoliselt aladele olulist mõju. Hindamise tegemise kohustus ei tulene mitte projekti asumisest Natura 2000 alal, vaid selle tõenäoline oluline mõju Natura 2000 alale ja selle kaitse-eesmärkidele.

Seejuures tuleb arvestada tõenäolist piiriülest mõju. Kui ühe riigi kava või projekt avaldab kas eraldi või koos teiste kavade või projektidega tõenäoliselt olulist mõju teises riigis asuvale Natura 2000 alale, tuleb hinnata ka mõju Natura 2000 alade terviklikkusele selles teises riigis. See on kooskõlas Espoo konventsiooni ja selle KSHi protokolliga, mida rakendatakse ELis KSHi ja KMHi direktiiviga (vt käesoleva juhenddokumendi punkti 6.3.5).

Mõju tuleb määrata kindlaks liikide ja elupaikade suhtes, mille kaitseks konkreetne ala on määratud. Sellest oleneb, kui kaugel projekti piirkonnast tuleb võimalikku mõju otsida. Näiteks haruldast taime, mis on väga lokaliseerunud ja mida esineb vaid erilistes elupaigatingimustes, võivad mõjutada ainult vahetus läheduses asuvad projektid, aga rändliikidel on laiemad elupaigavajadused ja neid võivad seetõttu mõjutada kaugemad kavad või projektid.

Joonis 6

Artikli 6 lõigetele 3 ja 4 vastavate menetluste vooskeem (lähtudes komisjoni metoodilisest juhendist artikli 6 kohta)

Nõusoleku võib anda muudel üldiste huvide seisukohast mõjuvatel põhjustel vaid sel juhul, kui komisjon esitab positiivse arvamuse ja võetakse piisavaid asendusmeetmeid

Jah

Artikli 6 lõike 4 kohane erand

Nõusoleku võib anda, kui võetakse piisavaid asendusmeetmeid

Kas on rahvatervisega või ohutusega seotud kaalutlusi või olulist keskkonnakasu?

Kas on üldiste huvide seisukohast mõjuvaid põhjusi?

Kas alal on esmatähtis elupaik või liik?

Ei

Nõusolekut ei saa anda

Kas on alternatiivseid lahendusi?

Kas negatiivset mõju saab kõrvaldada nt leevendamismeetmetega?

Võib anda nõusoleku

Kas võib järeldada, et kava või projekt ei avalda ala terviklikkusele negatiivset

Hinnake kuhjuvat ja koosmõju teiste kavade ja/või projektidega

Asjakohane hindamine

Eelkontroll

Nõusolekut ei saa anda

Kava/projekt uuesti koostada

Ei

Ei

Ei

Ei

Jah

Jah

Jah

Jah

Jah

Jah

Jah

Jah

Ei

Ei

Hinnake tagajärgi ala kaitse-eesmärke arvestades

Kas kava või projekt avaldab tõenäoliselt alale olulist mõju?

Kas kava või projekt on otseselt seotud ala kaitsekorraldusega või selleks vajalik?

7.3.   Asjakohase hindamise menetluse etapid

Artikli 6 lõikes 3 kehtestatud menetlus peab kulgema määratud järjekorras. Igal etapil määratakse kindlaks, kas protsessi järgmine etapp on vajalik. Kui näiteks pärast eelkontrolli järeldatakse, et negatiivne mõju Natura 2000 alale puudub, võib kava või projekti heaks kiita edasise hindamiseta.

Etapid on järgmised (vt joonist).

| — | Esimene etapp: eelkontroll – selle algetapi eesmärk on kindlaks teha, kas kava või projekt peab läbima asjakohase hindamise või mitte. Kui sellel on tõenäoliselt oluline negatiivne mõju Natura 2000 alale, on asjakohane hindamine vajalik. |
| --- | --- |

—

Esimene etapp: eelkontroll – selle algetapi eesmärk on kindlaks teha, kas kava või projekt peab läbima asjakohase hindamise või mitte. Kui sellel on tõenäoliselt oluline negatiivne mõju Natura 2000 alale, on asjakohane hindamine vajalik.

| — | Teine etapp: asjakohane hindamine– kui on otsustatud, et vajalik on asjakohane hindamine, tuleb üksikasjalikult analüüsida, millist mõju võib kava või projekt kas eraldi või koos muude kavade või projektidega avaldada Natura 2000 ala(de) terviklikkusele, silmas pidades ala(de) kaitse-eesmärke. |
| --- | --- |

—

Teine etapp: asjakohane hindamine– kui on otsustatud, et vajalik on asjakohane hindamine, tuleb üksikasjalikult analüüsida, millist mõju võib kava või projekt kas eraldi või koos muude kavade või projektidega avaldada Natura 2000 ala(de) terviklikkusele, silmas pidades ala(de) kaitse-eesmärke.

| — | Kolmas etapp: otsustamine – kui asjakohase hindamise tulemusena järeldatakse, et negatiivne mõju alale on olemas ja seda ei saa leevendada, peab pädev asutus kava või projekti tagasi lükkama. |
| --- | --- |

—

Kolmas etapp: otsustamine – kui asjakohase hindamise tulemusena järeldatakse, et negatiivne mõju alale on olemas ja seda ei saa leevendada, peab pädev asutus kava või projekti tagasi lükkama.

Artikli 6 lõikes 4 on sätestatud teatavad erandid sellest üldreeglist. Seega, kui järeldatakse, et kaval või projektil on Natura 2000 alale negatiivne mõju, võib selle erandkorras siiski heaks kiita, kui on täidetud artikli 6 lõike 4 tingimused. Eeltoodust on selge, et otsustamisel lähtutakse ettevaatuspõhimõttest. Rõhuasetus on usaldusväärsete tõenditega objektiivsel tõestamisel, et negatiivne mõju Natura 2000 alale puudub.

7.3.1.   Esimene etapp: eelkontroll

Artikli 6 lõike 3 kohase menetluse esimese etapina määratakse kindlaks, kas asjakohane hindamine on tegelikult vajalik, s.t, kas kaval või projektil on tõenäoliselt oluline mõju Natura 2000 alale. Kui saab piisavalt kindlalt kindlaks teha, et kaval või projektil tõenäoliselt ei ole eraldi või koos teiste kavade või projektidega olulist mõju, saab selle edasise hindamiseta heaks kiita.

Kahtluse korral tuleb aga teha asjakohane hindamine mõju täielikuks uurimiseks. Seda kinnitas Euroopa Kohus otsusega Waddensea kohtuasjas (C-127/02), milles kohus järeldas: „Seetõttu, nagu nähtub muu hulgas komisjoni koostatud nimetatud artikli tõlgendamise juhistest pealkirjaga“ Natura 2000 alade kaitsekorraldus, loodusdirektiivi (92/43/EMÜ) artikli 6 sätete tõlgendamise käsiraamat„, ei ole loodusdirektiivi artikli 6 lõikes 3 sätestatud keskkonnakaitsemehhanismi rakendamise eelduseks veendumus, et kava või projekt avaldab kõnealusele alale olulist mõju, vaid ainult tõenäosus, et nimetatud kava või projektiga kaasneb selline mõju.“ Samas otsuses kinnitas Euroopa Kohus, et selline hindamine tuleb läbi viia oluliste mõjude puudumises kahtlemise korral, tagamaks tulemuslikult, et luba ei anta kavadele või projektidele, mis avaldavad asjaomase ala terviklikkusele negatiivset mõju.

Asjakohase hindamise tegemise või mittetegemise lõpliku otsuse põhjendus tuleks registreerida ja esitada tuleks piisavalt teavet tehtud järelduste põhjendamiseks.

7.3.2.   Teine etapp: asjakohane hindamine

Kui on peetud vajalikuks teha asjakohane hindamine, tuleb see hindamine teha enne, kui pädev asutus otsustab kava või projekti heakskiitmise üle. Nagu eespool märgitud, on asjakohase hindamise eesmärk hinnata kava või projekti tagajärgi alale, pidades silmas selle kaitse-eesmärke, kas eraldi või koos teiste kavade või projektidega.

Termin „asjakohane“ tähendab sisuliselt, et hindamine peab vastama selle eesmärgile linnudirektiivi ja elupaikade direktiivi kohaselt, s.t neis kahes direktiivis loetletud liikide ja elupaigatüüpide kaitsele. „Asjakohane“ tähendab samuti, et hindamise otsus peab olema põhjendatud. Kui aruandes ei ole esitatud piisavalt üksikasjalikku hinnangut Natura 2000 alale avalduva mõju kohta või ei ole esitatud piisavalt tõendeid selgete järelduste tegemiseks ala terviklikkusele avalduva negatiivse mõju olemasolu või puudumise kohta, ei täida hindamine oma eesmärki ja seda ei saa lugeda „asjakohaseks“.

Hinnanguid, milles piirdutakse üldise kirjeldusega ja esitatakse vaid pealiskaudne ülevaade olemasolevatest andmetest piirkonna looduse kohta, ei loeta artikli 6 lõike 3 tähenduses „asjakohasteks“. Seda on kinnitanud Euroopa Kohus oma otsuses, mille kohaselt „asjakohane hinnang peaks sisaldama täielikke, täpseid ja lõplikke järeldusi, mis hajutaksid kõik teaduslikult põhjendatud kahtlused asjaomasel erikaitsealal kavandatud tööde mõjude kohta“ (komisjon/Itaalia, C-304/05).

Kohus rõhutas ka parimatele teadussaavutustele tuginemise tähtsust asjakohasel hindamisel, et pädevad asutused saaksid piisava kindlusega järeldada negatiivse mõju puudumist ala terviklikkusele. Seoses sellega leidis kohus, et „parimatest teadussaavutustest lähtuvalt tuleb kindlaks teha kõik kava või projekti aspektid, mis eraldi või koos teiste kavade või projektidega võivad nimetatud eesmärkidele mõju avaldada.“ (C-127/02, punkt 54).

Asjakohase hindamise erilise olemuse tõttu on tungivalt soovitatav lähtuda hindamisel sobiva kvalifikatsiooniga ökoloogide tehtud analüüsidest.

Lõpuks tuleb märkida, et kuigi asjakohase hindamise teeb või tellib projekti esitaja, on pädev asutus kohustatud tagama asjakohase hindamise õige tegemise, et sellega saaks tõendite põhjal objektiivselt tõestada negatiivse mõju puudumist Natura 2000 ala terviklikkusele, arvestades selle kaitse-eesmärke.

—   
  Mõju hindamine ala kaitse-eesmärke silmas pidades

Nagu eespool märgitud, hinnatakse hindamisel kava või projekti võimalikke tagajärgi alale, pidades silmas ala kaitse-eesmärke. Et mõista, mis kaitse-eesmärgid on, tuleb vaadelda, kuidas Natura 2000 alasid valitakse. Nagu eespool selgitatud, lisatakse iga ala Natura 2000 võrgustikku, kuna sellel on kaitseväärtus ühe või mitme elupaikade direktiivi I lisas loetletud elupaigatüübi või II lisas loetletud liigi või linnudirektiivi I lisas loetletud liigi ning regulaarselt esinevate rändlinnuliikide tõttu.

Ala kaitseväärtus selle määramise ajal on registreeritud standardses andmevormis (Standard Data Form, SDF). Selles on esitatud ala ametlik tunnuskood, nimetus, asukoht ja suurus ning üksikasjalik kaart. Selles on registreeritud ka ala ökoloogilised iseärasused, mille tõttu ala Natura 2000 alaks määrati, ning esitatud üldisem hinnang iga liigi või elupaigatüübi kaitsestaatusele (kategooriad A kuni D) sellel alal.

Seega seatakse alale SDFi põhjal kaitse-eesmärgid, mis on kooskõlas elupaikade direktiivi üldeesmärkidega (artikli 6 lõige 1). Ala kaitse-eesmärk peab vähemalt olema säilitada nende liikide ja elupaikade seisund, mille kaitseks ala määrati (nagu SDFis registreeritud). See tähendab tagamist, et seisund ei halvene alla selle taseme.

Elupaikade direktiivi ja linnudirektiivi üldeesmärgid lähevad aga kaugemale üksnes edasise halvenemise ennetamisest. Nende eesmärk on tagada ELi kaitstavate liikide ja elupaigatüüpide jõudmine soodsa kaitsestaatuseni kogu nende looduslikus levilas ELis. Seega võidakse vajada sellel alal olevate ELi kaitstavate liikide ja elupaigatüüpide kaitsestaatuse taastamiseks ja parandamiseks (artikli 6 lõike 1 kohaselt) ulatuslikumaid kaitse-eesmärke.

Kui on seatud ulatuslikumad kaitse-eesmärgid, tuleb kava või projekti mõju mõõta, arvestades neid ulatuslikumaid eesmärke. Kui näiteks eesmärk on taastada habekotka populatsioon kaheksa aastaga teatava populatsioonitasemeni, tuleb hinnata, kas kava või projekt takistab selle kaitse-eesmärgi saavutamist või mitte, mitte üksnes seda, kas habekotka populatsioon püsib stabiilsena.

Projekti esitajal on soovitatav konsulteerida võimalikult varakult Natura 2000 alade eest vastutavate ametiasutustega, et saada lisateavet ala, selle kaitse-eesmärkide ning nende elupaigatüüpide ja liikide kaitsestaatuse kohta, mille kaitseks ala on määratud. Neilt saab ka teada, kas selle kohta on üksikasjalikumaid teabeallikaid – näiteks ala kohta vastuvõetud kaitsekorralduskava või seirearuanded ja uuringud selle piirkonna või riigi asjaomaste liikide ja elupaigatüüpide kaitsestaatuse kohta.

—   
  Vajaliku teabe kogumine asjakohaseks hindamiseks

| Võimalikud teabeallikad Natura 2000 alade kohta on muu hulgas:







  — | Natura 2000 standardsed andmevormid; |
| --- | --- |

Võimalikud teabeallikad Natura 2000 alade kohta on muu hulgas:

—

Natura 2000 standardsed andmevormid;

| — | Natura 2000 kaitsekorralduskavad; |
| --- | --- |

—

Natura 2000 kaitsekorralduskavad;

| — | tehnilises ja teaduskirjanduses avaldatud uusimad andmed; |
| --- | --- |

—

tehnilises ja teaduskirjanduses avaldatud uusimad andmed;

| — | looduskaitseasutused, teaduseksperdid ja liikide või elupaikade spetsialistid, looduskaitseorganisatsioonid, kohalikud eksperdid; |
| --- | --- |

—

looduskaitseasutused, teaduseksperdid ja liikide või elupaikade spetsialistid, looduskaitseorganisatsioonid, kohalikud eksperdid;

| — | aruanded liikide ja elupaikade kaitsestaatuse kohta linnudirektiivi artikli 12 ja elupaikade direktiivi artikli 17 kohaselt. |
| --- | --- |

—

aruanded liikide ja elupaikade kaitsestaatuse kohta linnudirektiivi artikli 12 ja elupaikade direktiivi artikli 17 kohaselt.

Joonis 7

Asjakohase hindamise etapid

TEHA KINDLAKS VÕIMALIK JÄÄKMÕJU ALA TERVIKLIKKUSELE

MÄÄRATA KINDLAKS UURINGUPIIRKOND

MÄÄRATA KINDLAKS ENNETAMIS- JA LEEVENDAMISMEETMED / NEID HINNATA

mõju kõrvaldamiseks või selle vähendamiseks ebaolulise tasemeni

KOOSTADA SEIREPROGRAMM

KOGUDA OLEMASOLEVAT TEAVET NING TEHA VAJALIKKE TÄIENDAVAID VÄLI- JA MUID UURINGUID

KOGUDA TEAVET MUUDE KAVADE JA PROJEKTIDE KOHTA

kuhjuva mõju hindamiseks

HINNATA MÕJU JA SELLE TÄHTSUST

kaitstud elupaigatüüpidele, liikidele ja liikide elupaikadele ning ala ökoloogilisele struktuurile ja funktsioonile

TEHA KINDLAKS ÖKOLOOGILISED ISEÄRASUSED, MIDA HINDAMISEL ARVESTADA

Analüüsida projektimeetmete võimalikku mõju alal leiduvatele liikidele ja elupaikadele

KONSULTEERIDA PÄDEVATE ASUTUSTE JA SIDUSRÜHMADEGA

TEHA KINDLAKS NATURA 2000 ALA(DE) KAITSE-EESMÄRGID

Asjakohase hindamise tähtis esimene etapp on kogu vajaliku teabe kogumine projekti ja Natura 2000 ala kohta. See on tavaliselt korduv protsess. Kui esimesel kindlakstegemisel ja analüüsil ilmnevad teadmistes olulised lüngad, võib osutuda vajalikuks teha olemasolevate andmete täiendamiseks veel ökoloogilisi ja väliuuringuid lähteolukorra kohta.

Nagu eespool märgitud, on asjakohasel hindamisel tähtis tugineda valdkonna parimatele teadussaavutustele ja hindamise tulemusel peab saama kõrvaldada kõik teaduslikult põhjendatud kahtlused asjaomasel alal tehtavate tööde mõju kohta. Seda on kinnitatud mitmes Euroopa Kohtu otsuses. Kohus kinnitas Waddensea kohtuasjas (C-127/02), et „pädevad siseriiklikud asutused annavad kavale või projektile loa ainult pärast seda, kui on kindlaks teinud, et see ei avalda ala terviklikkusele negatiivset mõju. Nii on see ka juhul, kui teaduslikust seisukohast ei ole mingisugust põhjendatud kahtlust sellise mõju puudumise suhtes.“

Üksikasjalikes väli- ja muudes uuringutes tuleb keskenduda elupaikadele ja liikidele, mis võivad olla tundlikud projektimeetmete suhtes. Tundlikkuse analüüsimisel tuleb võtta arvesse võimalikku vastastikust mõju projektitegevuse (olemus, ulatus, meetodid jne) ning asjaomaste elupaikade ja liikide vahel (asukoht, ökoloogilised vajadused, elutähtsad piirkonnad, käitumine jne).

Kõik väliuuringud peavad olema piisavalt põhjalikud ja pikaajalised, et võtta arvesse ökoloogiliste tingimuste märkimisväärset hooajalist muutumist. Näiteks lindude kohta talvel mõne päeva jooksul väliuuringu tegemine ei näita, kuidas nad kasutavad elupaiku aasta teistel, tähtsamatel perioodidel (nt rände või pesitsemise ajal).

Loodusega tegelevate ametiasutuste, teiste teadusekspertide ja looduskaitseorganisatsioonidega varakult konsulteerimine aitab tagada võimalikult täieliku pildi saamise alast, seal leiduvatest liikidest/elupaikadest ja analüüsitava mõju tüübist. Nad võivad anda ka nõu uuemate teaduslike andmete kohta, mis on ala ning ELi kaitstavate liikide ja elupaigatüüpide kohta saadaval (sealhulgas Natura 2000 kaitsekorralduskavade kohta), ning täiendavate eel- ja väliuuringute kohta, mida võib olla vaja projekti tõenäolise mõju hindamiseks.

Ka teised sidusrühmad, nagu looduskaitsega tegelevad vabaühendused, teadusasutused või kohalikud organisatsioonid, võivad pakkuda asjakohaseks hindamiseks kasulikke kohalikke lisateadmisi ja ökoloogilisi andmeid.

—   
  Negatiivse mõju kindlakstegemine

Kui kõik vajalikud projektieelsed andmed on kogutud ja nende täielikkust kontrollitud, võib alustada kavast või projektist Natura 2000 alale tulenevate tagajärgede hindamist. Energiaülekandetaristu kavade ja projektide võimaliku negatiivse mõju kirjeldus, mis on esitatud 3. ja 4. peatükis, peaks aitama teha kindlaks mõjutüübid, mida silmas pidada.

See võib hõlmata eelkõige:

| — | elupaikade kadumist, nende seisundi halvenemist või nende killustumist; |
| --- | --- |

—

elupaikade kadumist, nende seisundi halvenemist või nende killustumist;

| — | elektrilööke või kokkupõrkeid; |
| --- | --- |

—

elektrilööke või kokkupõrkeid;

| — | liikide häirimist ja väljatõrjumist; |
| --- | --- |

—

liikide häirimist ja väljatõrjumist;

| — | tõkestavat mõju. |
| --- | --- |

—

tõkestavat mõju.

Iga projekti mõju on ainulaadne ja seda tuleb hinnata individuaalselt. Seda märgiti ka Waddensea kohtuasjas: „kava või projekti võimalikke mõjusid hinnates [peab] otsustama nende olulisuse üle, võttes eelkõige arvesse selle kava või projektiga seotud ala iseloomulikke tunnuseid ja eriomaseid keskkonnatingimusi.“

Esimese etapina tuleb teha kindlaks, milliseid igal alal leiduvaid ELi kaitstavaid elupaiku ja liike võib projekt mõjutada ja milliseid on vaja lisaks hinnata. See on tähtis, kuna igal liigil ja elupaigatüübil on oma ökoloogiline elutsükkel ja oma kaitsevajadused. Liikidele ja elupaigatüüpidele avalduv mõju võib ka olla igal alal erinev olenevalt ala kaitsestaatusest ja olemasolevatest ökoloogilistest tingimustest.

Iga väljaselgitatud mõju puhul vaadeldakse hindamisel ka mõju suurust, tüüpi, ulatust, kestust, intensiivsust ja aega.

Asjakohasel hindamisel tuleb vaadelda ka kava või projekti kõiki aspekte, millel võib olla alale tagajärgi. Kõigepealt tuleb vaadelda ükshaaval kõiki kava või projekti elemente ning kaaluda iga elemendi võimalikku mõju igale liigile või elupaigatüübile, mille kaitseks ala on määratud. Seejärel vaadeldakse nende mõju koos ja omavahelises seoses, et teha kindlaks nendevaheline vastastikune mõju.

Kuigi tuleks keskenduda ELi tähtsusega liikidele ja elupaikadele, mille kaitseks ala on määratud, ei tohiks unustada, et neil sihtliikidel ja -elupaikadel on ka keerulised vastastikused seosed teiste liikide ja elupaikadega ning füüsilise keskkonnaga. Seetõttu on tähtis uurida kõiki ökosüsteemi struktuurile, funktsioneerimisele ja dünaamikale oluliseks peetavaid elemente, sest igasugune muutus võib seal leiduvaid elupaigatüüpe ja liike samuti negatiivselt mõjutada.

Mõju tuleb prognoosida võimalikult täpselt ning nende prognooside alus peaks olema selge ja see tuleks asjakohasel hindamisel registreerida (see tähendab teatud määral ka mõju prognoosi paikapidavuse astme selgitamist).

Nagu kõikide mõju hindamiste puhul, peaks asjakohane hindamine toimuma struktureeritult, et tagada prognooside võimalikult suur objektiivsus, kasutades võimaluse korral kvantifitseeritavaid kriteeriume. See aitab ka palju hõlpsamini kavandada leevendamismeetmeid, mis võivad aidata kõrvaldada prognoositavat mõju või vähendada selle ebaolulise tasemeni.

Tõenäolise mõju prognoosimine võib olla keeruline, sest selleks tuleb põhjalikult tunda ökoloogilisi protsesse ja nende konkreetsete liikide või elupaigatüüpide kaitsevajadusi, keda võidakse mõjutada. Seetõttu on tungivalt soovitatav kasutada asjakohasel hindamisel vajalikke ekspertide nõuandeid ja teaduspõhist abi.

| Levinud meetodid mõju prognoosimiseks

  Asjakohasel hindamisel tuleks kasutada mõju ulatuse hindamiseks parimaid saadaval olevaid meetodeid. Siin on esitatud mõned tavaliselt kasutatavatest meetoditest.






  — | Otsene mõõtmine, näiteks kadunud või mõjutatud elupaikade pindala või liikide populatsioonide, elupaikade ja kogukondade kadunud osa osakaalu mõõtmine. |
| --- | --- |

Levinud meetodid mõju prognoosimiseks

Asjakohasel hindamisel tuleks kasutada mõju ulatuse hindamiseks parimaid saadaval olevaid meetodeid. Siin on esitatud mõned tavaliselt kasutatavatest meetoditest.

—

Otsene mõõtmine, näiteks kadunud või mõjutatud elupaikade pindala või liikide populatsioonide, elupaikade ja kogukondade kadunud osa osakaalu mõõtmine.

| — | Vooskeemid, võrgud ja süsteemidiagrammid otsesest mõjust tuleneva mõjuahela kindlakstegemiseks; kaudseks mõjuks loetakse teisest, kolmandast jne mõju olenevalt selle põhjustamise viisist. Süsteemidiagrammid näitavad vastastikuseid suhteid ja protsesside kulgeteid paindlikumalt kui võrgud. |
| --- | --- |

—

Vooskeemid, võrgud ja süsteemidiagrammid otsesest mõjust tuleneva mõjuahela kindlakstegemiseks; kaudseks mõjuks loetakse teisest, kolmandast jne mõju olenevalt selle põhjustamise viisist. Süsteemidiagrammid näitavad vastastikuseid suhteid ja protsesside kulgeteid paindlikumalt kui võrgud.

| — | Kvantitatiivsed prognoosimismudelid matemaatiliste prognooside tegemiseks, lähtudes andmetest ja eeldustest mõju tugevuse ja suuna kohta. Mudelites võib ekstrapoleerida varasematele ja praegustele andmetele vastavaid prognoose (suundumuste analüüs, stsenaariumid, teistest asjakohastest asukohtadest andmete ülekandmisel põhinevad analoogiad) ja intuitiivseid prognoose. Normatiivsete modelleerimismeetodite puhul liigutakse soovitud tulemusest tahapoole, et hinnata, kas kavandatud projekt saavutab need eesmärgid. |
| --- | --- |

—

Kvantitatiivsed prognoosimismudelid matemaatiliste prognooside tegemiseks, lähtudes andmetest ja eeldustest mõju tugevuse ja suuna kohta. Mudelites võib ekstrapoleerida varasematele ja praegustele andmetele vastavaid prognoose (suundumuste analüüs, stsenaariumid, teistest asjakohastest asukohtadest andmete ülekandmisel põhinevad analoogiad) ja intuitiivseid prognoose. Normatiivsete modelleerimismeetodite puhul liigutakse soovitud tulemusest tahapoole, et hinnata, kas kavandatud projekt saavutab need eesmärgid.

| — | Populatsiooni tasandil uuringud võivad olla kasulikud, et teha populatsiooni tasandil kindlaks mõju, mis avaldub näiteks lindudele, nahkhiirtele või mereimetajate liikidele. |
| --- | --- |

—

Populatsiooni tasandil uuringud võivad olla kasulikud, et teha populatsiooni tasandil kindlaks mõju, mis avaldub näiteks lindudele, nahkhiirtele või mereimetajate liikidele.

| — | Geoinfosüsteeme (GIS) kasutatakse, et koostada mudeleid ruumiliste suhete, näiteks piirangute ülekatete kohta, või kaardistada tundlikke piirkondi ja kadunud elupaikade asukohti. GISis on ühendatud arvutipõhine kartograafia, kaardiandmete salvestamine ja andmebaasi haldussüsteem, milles salvestatakse selliseid atribuute, nagu maakasutus või kallak. GIS võimaldab salvestatud muutujaid kuvada, kombineerida ja kiiresti analüüsida. |
| --- | --- |

—

Geoinfosüsteeme (GIS) kasutatakse, et koostada mudeleid ruumiliste suhete, näiteks piirangute ülekatete kohta, või kaardistada tundlikke piirkondi ja kadunud elupaikade asukohti. GISis on ühendatud arvutipõhine kartograafia, kaardiandmete salvestamine ja andmebaasi haldussüsteem, milles salvestatakse selliseid atribuute, nagu maakasutus või kallak. GIS võimaldab salvestatud muutujaid kuvada, kombineerida ja kiiresti analüüsida.

| — | Sarnastest projektidest saadud teave võib olla kasulik, eriti kui on tehtud kvantitatiivseid prognoose ja neid on projekti käigus jälgitud. |
| --- | --- |

—

Sarnastest projektidest saadud teave võib olla kasulik, eriti kui on tehtud kvantitatiivseid prognoose ja neid on projekti käigus jälgitud.

| — | Ekspertide arvamused ja otsused, mis põhinevad sarnaste siseveekogu arenduse projektidega seotud varasematel kogemustel ja konsultatsioonidel. |
| --- | --- |

—

Ekspertide arvamused ja otsused, mis põhinevad sarnaste siseveekogu arenduse projektidega seotud varasematel kogemustel ja konsultatsioonidel.

| — | Kirjeldus ja korrelatsioon: füüsilised tegurid (nt veerežiim, vool, substraat) võivad olla liikide leviku ja arvukusega otseselt seotud. Kui saab prognoosida tulevasi füüsilisi tingimusi, on võimalik selle alusel prognoosida elupaikade ja populatsioonide edasist arengut või liikide ja elupaikade reageerimist. |
| --- | --- |

—

Kirjeldus ja korrelatsioon: füüsilised tegurid (nt veerežiim, vool, substraat) võivad olla liikide leviku ja arvukusega otseselt seotud. Kui saab prognoosida tulevasi füüsilisi tingimusi, on võimalik selle alusel prognoosida elupaikade ja populatsioonide edasist arengut või liikide ja elupaikade reageerimist.

| — | Suutlikkuse analüüsidega tehakse kindlaks stressilävi, millest madalama puhul saab populatsioonid ja ökosüsteemi funktsioneerimise säilitada. Selleks tuleb teha kindlaks võimalikud piiravad tegurid ning töötada välja matemaatilised võrrandid ressursi või süsteemi suutlikkuse kirjeldamiseks, kehtestades igale piiravale tegurile läve. |
| --- | --- |

—

Suutlikkuse analüüsidega tehakse kindlaks stressilävi, millest madalama puhul saab populatsioonid ja ökosüsteemi funktsioneerimise säilitada. Selleks tuleb teha kindlaks võimalikud piiravad tegurid ning töötada välja matemaatilised võrrandid ressursi või süsteemi suutlikkuse kirjeldamiseks, kehtestades igale piiravale tegurile läve.

Kohandatud dokumendist: „Metoodilised juhtnöörid elupaikade direktiivi artikli 6 lõigete 3 ja 4 kohta“ (Methodological guidance on the provisions of Article 6(3) and (4) of the Habitats Directive), http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/art6/natura_2000_assess_en.pdf.

—   
  Võimaliku kuhjuva mõju hindamine

Hindamisel ei tohi tähelepanuta jätta kuhjuvat mõju; see ei ole mitte üksnes elupaikade direktiivi artikli 6 lõikest 3 tulenev õiguslik nõue, vaid sellel võivad ühtlasi olla kavale ja projektile, samuti samas piirkonnas kavandatavatele edasistele kavadele või projektidele olulised tagajärjed.

Energiataristute arendamine edeneb kogu ELis kiires tempos, mistõttu on tähtis hinnata kuhjuvat mõju hindamise varastel etappidel täielikult, mitte lihtsalt tagantjärele projekti lõpus.

Artikli 6 lõikes 3 ei otseselt kindlaks määratud, millised kavad ja projektid sättes mainitud muude kavade ja projektide alla kuuluvad, kuid peamine eesmärk on võtta arvesse aja jooksul tekkivat kuhjuvat mõju. Seoses sellega tuleks võtta arvesse kavu või projekte, mis on lõpetatud, mis heakskiidetud, kuid lõpetamata, või mille kohta on alles ettepanek esitatud.

Kavandatava kava või projekti läbivaatamisel ei käsita liikmesriigid seda teiste sarnaste tulevaste, kuid veel esitamata kavade või projektide pretsedendina. Vastupidi, kui piirkonnas on üks või mitu projekti juba heaks kiidetud, võib piirkonna tulevaste kavade või projektide mõju olulisusega seotud ökoloogiline lävi langeda.

Näiteks kui mitme Natura 2000 ala või nende ümbruse kohta esitatakse järjest mitu elektritaristu projekti, võib esimese või teise projekti hindamisel järeldada, et need ei avalda Natura 2000 alale negatiivset mõju, kuid edasisi projekte ei pruugita heaks kiita, sest nende mõju muutub koos eelmiste projektide mõjuga piisavalt oluliseks, et kahjustada ala terviklikkust.

Seoses sellega on tähtis vaadelda energiataristuprojekte strateegiliselt ja koos teiste projektidega suuremas geograafilises piirkonnas ja mitte eraldi üksikprojektidena.

—   
  Kuhjuva mõju hindamise etapid

Joonis 8

Kohandatud dokumendist: „Metoodilised juhtnöörid elupaikade direktiivi artikli 6 lõigete 3 ja 4 kohta“ (Methodological guidance on the provisions of Article 6(3) and (4) of the Habitats Directive),

http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/art6/natura_ 2000_assess_en.pdf

| Hindamise etapid | Sooritatav tegevus |
| --- | --- |
| Kõigi selliste projektide/kavade kindlakstegemine, mis võivad koos toimida | Teha kindlaks kõik kaalutava projekti või kava mõju allikad koos kõigi teiste allikatega olemasolevas keskkonnas ning teistest kavandatud projektidest või kavadest tõenäoliselt tulenev muu mõju. |
| Mõju kindlakstegemine | Teha kindlaks mõju tüüp (nt müra, veevarude vähenemine, kemikaalide heide vms), mis tõenäoliselt mõjutab muutuste suhtes tundliku ala struktuuri ja funktsioneerimise aspekte. |
| Hindamise ulatuse kindlaksmääramine | Määrata kindlaks, millisel alal kuhjuvat mõju uuritakse: pange tähele, et see erineb olenevalt mõju tüübist (nt mõju veevarudele, müra) ja võib hõlmata kaugemaid (alaväliseid) asukohti. |
| Kuhjumistee kindlakstegemine | Teha kindlaks võimalikud kuhjumisteed (nt vee, õhu kaudu jms; mõju kumuleerumine ajas ja ruumis). Uurida ala tingimusi, et teha kindlaks ala struktuuri ja funktsioneerimise haavatavad aspektid, mis on ohustatud. |
| Prognoosimine | Prognoosida kindlakstehtud tõenäolise kuhjuva mõju suurust/ulatust. |
| Hindamine | Märkida, kas võimalik kuhjuv mõju on tõenäoliselt oluline. |

Hindamise etapid

Sooritatav tegevus

Kõigi selliste projektide/kavade kindlakstegemine, mis võivad koos toimida

Teha kindlaks kõik kaalutava projekti või kava mõju allikad koos kõigi teiste allikatega olemasolevas keskkonnas ning teistest kavandatud projektidest või kavadest tõenäoliselt tulenev muu mõju.

Mõju kindlakstegemine

Teha kindlaks mõju tüüp (nt müra, veevarude vähenemine, kemikaalide heide vms), mis tõenäoliselt mõjutab muutuste suhtes tundliku ala struktuuri ja funktsioneerimise aspekte.

Hindamise ulatuse kindlaksmääramine

Määrata kindlaks, millisel alal kuhjuvat mõju uuritakse: pange tähele, et see erineb olenevalt mõju tüübist (nt mõju veevarudele, müra) ja võib hõlmata kaugemaid (alaväliseid) asukohti.

Kuhjumistee kindlakstegemine

Teha kindlaks võimalikud kuhjumisteed (nt vee, õhu kaudu jms; mõju kumuleerumine ajas ja ruumis). Uurida ala tingimusi, et teha kindlaks ala struktuuri ja funktsioneerimise haavatavad aspektid, mis on ohustatud.

Prognoosimine

Prognoosida kindlakstehtud tõenäolise kuhjuva mõju suurust/ulatust.

Hindamine

Märkida, kas võimalik kuhjuv mõju on tõenäoliselt oluline.

—   
  Mõju olulisuse kindlaksmääramine

Kui mõju on kindlaks tehtud, tuleb hinnata selle olulisust alale ning selle sihtliikidele ja -elupaikadele. Olulisuse hindamisel võib võtta arvesse järgmisi parameetreid:

| — | kvantitatiivsed parameetrid: näiteks kui palju selle liigi või elupaigatüübi elupaiku kaob. Mõne puhul võib pidada oluliseks mõjuks ka üksikute või väikeste elupaikade kadumist Natura 2000 alalt (nt esmatähtsate elupaigatüüpide ja liikide puhul). Teiste puhul võib olulisuse lävi olla kõrgem. See sõltub taas liikidest ja elupaigatüüpidest, nende kaitsestaatusest asjaomasel alal ja tulevikuperspektiividest; |
| --- | --- |

—

kvantitatiivsed parameetrid: näiteks kui palju selle liigi või elupaigatüübi elupaiku kaob. Mõne puhul võib pidada oluliseks mõjuks ka üksikute või väikeste elupaikade kadumist Natura 2000 alalt (nt esmatähtsate elupaigatüüpide ja liikide puhul). Teiste puhul võib olulisuse lävi olla kõrgem. See sõltub taas liikidest ja elupaigatüüpidest, nende kaitsestaatusest asjaomasel alal ja tulevikuperspektiividest;

| — | kvalitatiivsed parameetrid: mõju olulisuse puhul tuleks arvestada ka elupaigatüübi või liigi kvaliteeti asjaomasel alal; see võib näiteks olla liigi tähtsa esinemise ala (nt põhiline esinemisala, suuremad esindatuse piirkonnad jne) või ala, kus on liigi olemasoleva levikuala piir. Elupaik või liik võib olla alal hea kaitsestaatusega või hoopis halvas seisukorras ja vajada taastamist; |
| --- | --- |

—

kvalitatiivsed parameetrid: mõju olulisuse puhul tuleks arvestada ka elupaigatüübi või liigi kvaliteeti asjaomasel alal; see võib näiteks olla liigi tähtsa esinemise ala (nt põhiline esinemisala, suuremad esindatuse piirkonnad jne) või ala, kus on liigi olemasoleva levikuala piir. Elupaik või liik võib olla alal hea kaitsestaatusega või hoopis halvas seisukorras ja vajada taastamist;

| — | ala tähtsus liigi bioloogia seisukohalt, nt paljunemisala (pesitsuskohad, kudemispiirkond jne); toitumiselupaik; varjumisvõimalused; rändeteed; |
| --- | --- |

—

ala tähtsus liigi bioloogia seisukohalt, nt paljunemisala (pesitsuskohad, kudemispiirkond jne); toitumiselupaik; varjumisvõimalused; rändeteed;

| — | alal leiduvate liikide ja elupaikade ja ala üldise terviklikkuse säilitamiseks või taastamiseks vajalikud ökoloogilised funktsioonid. |
| --- | --- |

—

alal leiduvate liikide ja elupaikade ja ala üldise terviklikkuse säilitamiseks või taastamiseks vajalikud ökoloogilised funktsioonid.

Kui olulisuse astme suhtes on kahtlusi või lahkarvamusi, on kõige parem saavutada sihtliikide või -elupaikade suhtes suurem nõusolek asjaomaste ekspertide, nt piirkonna ja/või riigi spetsialistide seas, et selle alusel üksmeelele jõuda.

—   
  Leevendamismeetmete võtmine negatiivse mõju kõrvaldamiseks

Kui negatiivne mõju on kindlaks tehtud saab kaaluda, kas on võimalik võtta leevendamismeetmeid selle mõju kõrvaldamiseks, ennetamiseks või ebaolulise tasemeni vähendamiseks (vt 5. peatüki soovitusi eri tüüpi leevendamismeetmete kohta, mida võib kasutada energiataristuprojektides). Sobivate leevendamismeetmete uurimisel on tähtis võtta kõigepealt arvesse selliseid, mis võimaldavad mõju selle tekkimisel kõrvaldada, ning alles siis, kui need ei ole võimalikud, tuleks uurida muid leevendamismeetmeid, millega saab projekti negatiivset mõju vähemalt oluliselt vähendada.

Leevendamismeetmed tuleb konkreetselt kavandada asjakohasel hindamisel kindlakstehtud negatiivse mõju kõrvaldamiseks või vähendamiseks. Neid ei tohi segi ajada asendusmeetmetega, mille eesmärk on hüvitada põhjustatud kahju. Asendusmeetmeid võib kaaluda vaid sel juhul, kui kava või projekti on üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvatel põhjustel vajalikuks peetud ja kui alternatiivid puuduvad (artikli 6 lõike 4 kohaselt – vt allpool).

Kavandatavad leevendamismeetmed võivad hõlmata:

| — | iga kavandatava meetme üksikasju ja selgitust selle kohta, kuidas see kindlakstehtud negatiivset mõju kaotab või vähendab; |
| --- | --- |

—

iga kavandatava meetme üksikasju ja selgitust selle kohta, kuidas see kindlakstehtud negatiivset mõju kaotab või vähendab;

| — | tõendeid selle kohta, kuidas need võetakse ja kes seda teeb; |
| --- | --- |

—

tõendeid selle kohta, kuidas need võetakse ja kes seda teeb;

| — | meetmete ajakava võrreldes kava või projektiga (mõni meede tuleb võtta enne arenduse alustamist); |
| --- | --- |

—

meetmete ajakava võrreldes kava või projektiga (mõni meede tuleb võtta enne arenduse alustamist);

| — | üksikasju selle kohta, kuidas meedet jälgitakse ja kuidas tulemusi igapäevases projektitegevuses kasutatakse (kohandatud juhtimine - vt allpool). |
| --- | --- |

—

üksikasju selle kohta, kuidas meedet jälgitakse ja kuidas tulemusi igapäevases projektitegevuses kasutatakse (kohandatud juhtimine - vt allpool).

See võimaldab pädeval asutusel kindlaks teha, kas nende meetmetega on võimalik negatiivne mõju kõrvaldada (ja kas need ei avalda juhuslikult asjaomastele liikidele ja elupaigatüüpidele muud negatiivset mõju). Kui leevendamismeetmeid loetakse piisavateks, muutuvad need lõpliku kava või projekti kirjelduse lahutamatuks osaks või need võidakse lisada projekti heakskiitmise tingimuste hulka.

—   
  Ala terviklikkusele avalduva mõju kindlakstegemine

Kui projekti mõju on piisavalt täpselt prognoositud, hinnatud selle olulisuse taset ja uuritud kõiki võimalikke leevendamismeetmeid, tuleb asjakohasel hindamisel teha lõppjäreldus selle kohta, kas see mõju mõjutab negatiivselt Natura 2000 ala terviklikkust.

Termin „terviklikkus“ on selgelt seotud ökoloogilise terviklikkusega.„Ala terviklikkust“ on kasulik määratleda ala ökoloogilise struktuuri, funktsiooni ja ökoloogiliste protsesside sidusa summana kogu selle pindala või elupaikade, elupaikade kompleksi ja/või liikide populatsiooni ulatuses, mille kaitseks ala on määratud. Suure terviklikkusega alana võib kirjeldada ala, mille sisemine potentsiaal ala kaitse-eesmärkide saavutamiseks on teostunud, mille iseparanemis- ja isetaastumisvõime säilib dünaamilistes tingimustes ning mis vajab minimaalselt välist toetavat korraldamist.

Kui kava või projekt kahjustab ala terviklikkust ainult visuaalselt või avaldab olulist mõju teistele elupaigatüüpidele või liikidele, mitte nendele, mille kaitseks Natura 2000 ala on määratud, ei loeta seda artikli 6 lõike 3 kohaseks negatiivseks mõjuks. Kui aga mõjutatakse mõnda liiki või elupaigatüüpi, mille kaitseks ala on määratud, mõjutab see paratamatult negatiivselt ka ala terviklikkust.

Väljend „ala terviklikkus“ näitab keskendumist konkreetsele alale. Seega ei saa aktsepteerida väidet, et ala või selle osa kahjustamine võib olla põhjendatud, kui sellel leiduvate elupaigatüüpide ja liikide kaitsestaatus püsib liikmesriigi Euroopa territooriumil ikkagi soodne.

Praktikas keskendutakse ala terviklikkuse hindamisel eelkõige sellele, kas projekt:

| — | põhjustab muutusi sihtelupaikadele või -liikidele vajalikes ökoloogilistes funktsioonides; |
| --- | --- |

—

põhjustab muutusi sihtelupaikadele või -liikidele vajalikes ökoloogilistes funktsioonides;

| — | vähendab oluliselt (ka halvema kvaliteediga) elupaigatüüpide esinemise piirkonda või liikide populatsioonide elujõulisust konkreetsel alal, kus leidub sihtelupaiku või -liike; |
| --- | --- |

—

vähendab oluliselt (ka halvema kvaliteediga) elupaigatüüpide esinemise piirkonda või liikide populatsioonide elujõulisust konkreetsel alal, kus leidub sihtelupaiku või -liike;

| — | vähendab ala mitmekesisust; |
| --- | --- |

—

vähendab ala mitmekesisust;

| — | põhjustab ala killustumist; |
| --- | --- |

—

põhjustab ala killustumist;

| — | põhjustab ala põhiliste iseärasuste (nt puudega kaetus, regulaarsed iga-aastased üleujutused), millest sõltub sihtelupaikade või -liikide staatus, kadumist või vähenemist; |
| --- | --- |

—

põhjustab ala põhiliste iseärasuste (nt puudega kaetus, regulaarsed iga-aastased üleujutused), millest sõltub sihtelupaikade või -liikide staatus, kadumist või vähenemist;

| — | takistab ala kaitse-eesmärkide saavutamist. |
| --- | --- |

—

takistab ala kaitse-eesmärkide saavutamist.

7.3.3.   3. etapp: kava või projekti heakskiitmine või tagasilükkamine asjakohase hindamise järelduste alusel

Pädev ametiasutus kiidab kava või projekti heaks asjakohase hindamise järelduste põhjal. Seda võib teha vaid juhul, kui on kindlaks tehtud, et see ei avalda negatiivset mõju ala terviklikkusele. Positiivsete järelduste korral, s.t, kui mõju puudumise suhtes alal ei ole teaduslikult põhjendatud kahtlusi, võivad pädevad asutused kavale või projektile oma nõusoleku anda.

Eesmärk on selgelt tõestada mõju puudumist, mitte selle olemasolu. Seda on kinnitatud mitmes Euroopa Kohtu otsuses. Kohus kinnitas Waddensea kohtuasjas (C-127/02), et „kavale või projektile võib anda loa vaid tingimusel, et pädevad siseriiklikud asutused on kindlad, et see ei avalda asjaomase ala terviklikkusele negatiivset mõju. Ning kui kava või projektiga seotud nimetatud ala terviklikkusele negatiivsete mõjude puudumise suhtes jääb püsima kahtlus, peab pädev asutus kavale või projektile loa andmisest keelduma.“

Asjakohane hindamine ja selle järeldused tuleks selgelt registreerida ning asjakohase hindamise aruanne peaks olema piisavalt üksikasjalik ja lõplik, et näidata, kuidas lõpliku otsuseni jõuti ja millistel teaduslikel alustel otsus põhineb.

7.4.   Artikli 6 lõike 4 kohane erandi tegemise menetlus

| Artikli 6 lõige 4



  Kui hoolimata negatiivsest hinnangust kava või projekti tagajärgedele ala suhtes ja alternatiivsete lahenduste puudumisel tuleb kava või projekt üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvatel põhjustel, sealhulgas sotsiaalsetel või majanduslikel põhjustel siiski ellu viia, peab liikmesriik võtma kõik vajalikud asendusmeetmed, et tagada Natura 2000 võrgustiku üldise sidususe kaitse. Liikmesriik teatab komisjonile vastuvõetud asendusmeetmetest.


  Kui asjaomasel alal esineb esmatähtsaid looduslikke elupaigatüüpe ja/või esmatähtsaid liike, võib kaaluda ainult neid seisukohti, mis on seotud rahva tervise või avaliku julgeolekuga, esmatähtsate soodsate tagajärgedega keskkonnale või komisjoni arvamuse kohaselt muude üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvate põhjustega. |
| --- |

Artikli 6 lõige 4

Kui hoolimata negatiivsest hinnangust kava või projekti tagajärgedele ala suhtes ja alternatiivsete lahenduste puudumisel tuleb kava või projekt üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvatel põhjustel, sealhulgas sotsiaalsetel või majanduslikel põhjustel siiski ellu viia, peab liikmesriik võtma kõik vajalikud asendusmeetmed, et tagada Natura 2000 võrgustiku üldise sidususe kaitse. Liikmesriik teatab komisjonile vastuvõetud asendusmeetmetest.

Kui asjaomasel alal esineb esmatähtsaid looduslikke elupaigatüüpe ja/või esmatähtsaid liike, võib kaaluda ainult neid seisukohti, mis on seotud rahva tervise või avaliku julgeolekuga, esmatähtsate soodsate tagajärgedega keskkonnale või komisjoni arvamuse kohaselt muude üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvate põhjustega.

Artikli 6 lõikes 4 on sätestatud erandid artikli 6 lõikes 3 sätestatud üldreeglist. See ei ole automaatne protsess, vaid projekti või kava esitaja peab otsustama, kas ta soovib erandit taotleda. Artikli 6 lõikes 4 on sätestatud tingimused, mida tuleb sellistel juhtudel järgida, ja etapid, mis tuleb läbida, enne kui riigi pädev asutus saab anda nõusoleku kavale või projektile, mis hinnangu kohaselt avaldab artikli 6 lõike 3 tähenduses negatiivset mõju ala terviklikkusele.

Artikli 6 lõike 4 kohaselt tagavad pädevad asutused järgmiste tingimuste täitmise, enne kui saab teha otsuse selle üle, kas anda nõusolek kavale või projektile, mis võib ala negatiivselt mõjutada:

| — | heakskiitmiseks pakutav alternatiiv kahjustab Natura 2000 ala elupaiku, liike ja terviklikkust kõige vähem ning puuduvad muud teostatavad alternatiivid, mis ala terviklikkust ei kahjustaks; |
| --- | --- |

—

heakskiitmiseks pakutav alternatiiv kahjustab Natura 2000 ala elupaiku, liike ja terviklikkust kõige vähem ning puuduvad muud teostatavad alternatiivid, mis ala terviklikkust ei kahjustaks;

| — | kavale või projektile nõusoleku andmine on põhjendatav üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvate põhjustega, sealhulgas sotsiaalset või majanduslikku laadi põhjustega; |
| --- | --- |

—

kavale või projektile nõusoleku andmine on põhjendatav üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvate põhjustega, sealhulgas sotsiaalset või majanduslikku laadi põhjustega;

| — | on võetud kõik vajalikud asendusmeetmeid Natura 2000 võrgustiku üldise sidususe kaitse tagamiseks. |
| --- | --- |

—

on võetud kõik vajalikud asendusmeetmeid Natura 2000 võrgustiku üldise sidususe kaitse tagamiseks.

Nende tingimuste läbivaatamise järjekord on tähtis, sest iga etapp määrab järgmise etapi vajalikkuse. Kui näiteks leitakse, et asjaomasel kaval või projektil on alternatiiv, ei ole mõtet uurida, kas algne kava või projekt on põhjendatud avaliku huviga, ega töötada välja sobivaid asendusmeetmeid, kuna sellele kavale või projektile ei antaks elujõulise alternatiivi olemasolul niikuinii nõusolekut.

Joonis 9

Artikli 6 lõike 4 kohaste tingimuste vooskeem

Nõusolekut ei saa anda.

Võib anda nõusoleku. Tuleb võtta asendusmeetmeid.

Pärast komisjoniga konsulteerimist võib anda nõusoleku muude üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvate põhjuste tõttu.

Tuleb võtta asendusmeetmeid.

Kas on rahvatervisega või ohutusega seotud kaalutlusi või olulist keskkonnakasu?

Kas alal leidub esmatähtis elupaik või liik, mida kava või projekt võib mõjutada?

Kas on üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvaid põhjusi?

Kas on alternatiivseid lahendusi?

Kava või projekt võib avaldada negatiivset mõju ala terviklikkusele.

Jah

Ei

Ei

Ei

Jah

Jah

Jah

—   
  Alternatiivsete lahenduste puudumise tõestamine

Alternatiive võib otsida üsna laialdaselt ja seda tuleks teha seoses kava või projekti avaliku huvi eesmärkidega. Otsing võiks hõlmata alternatiivseid asukohti, arenduse erinevaid ulatusi või teostusi, erinevaid ehitusviise või alternatiivseid protsesse ja lähenemisviise.

Kuigi alternatiivide otsimise nõue kuulub artikli 6 lõike 4 kohaldamisalasse, on praktikas kavandajal kasulik kaaluda kõiki võimalikke alternatiive arendusprojekti algsel kavandamisel võimalikult vara. Kui sel etapil leitakse sobiv alternatiiv, mis tõenäoliselt ei avalda Natura 2000 alale olulist mõju, võib selle kohe heaks kiita ja asjakohane hindamine ei ole vajalik.

Kui aga projekt on läbinud asjakohase hindamise, mille tulemusena järeldati, et tekib negatiivne mõju ala terviklikkusele, peab pädev asutus kindlaks tegema, kas on olemas alternatiivseid lahendusi. Tuleks analüüsida kõiki teostatavaid alternatiive, eelkõige nende suhtelist tulemuslikkust, arvestades Natura 2000 ala kaitse-eesmärke ja ala terviklikkust.

Valitud alternatiivseid lahendusi tuleb ka uuesti asjakohaselt hinnata, kui neil on tõenäoliselt oluline mõju samale või mõnele teisele Natura 2000 alale. Kui alternatiiv on algse ettepanekuga sarnane, võib tavaliselt olla võimalik saada uuel hindamisel suur osa vajalikest andmetest esimese asjakohase hindamise teabe põhjal.

—   
  Üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvad põhjused

Alternatiivsete lahenduste puudumisel või kui neil lahendustel on veel suurem negatiivne mõju asjaomase ala kaitse-eesmärkidele või terviklikkusele, peavad pädevad asutused uurima, kas on olemas üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvaid põhjuseid kava või projekti heakskiitmiseks, hoolimata asjaolust, et see võib avaldada negatiivset mõju Natura 2000 ala terviklikkusele.

Üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvate põhjuste mõistet ei ole direktiivis määratletud. Samas selgub sõnastusest, et kava või projekti heakskiitmiseks artikli 6 lõike 4 kohaselt peab see vastama kõigile kolmele järgmisele tingimusele:

| — | kava või projekti elluviimiseks peab olema eriti mõjuv põhjus – eriti mõjuv tähendab seejuures selgelt, et projekt on ühiskonnale tingimata vajalik, mitte lihtsalt soovitav või kasulik; |
| --- | --- |

—

kava või projekti elluviimiseks peab olema eriti mõjuv põhjus – eriti mõjuv tähendab seejuures selgelt, et projekt on ühiskonnale tingimata vajalik, mitte lihtsalt soovitav või kasulik;

| — | kava või projekt peab olema seotud üldise (ülekaaluka) huviga – teisisõnu tuleb tõestada, et kava või projekti rakendamine on veel tähtsam kui linnudirektiivi ja elupaikade direktiivi eesmärkide täitmine. Selge on, et igat liiki sotsiaalset või majanduslikku laadi avalik huvi ei ole piisav, eelkõige direktiiviga kaitstavate huvide konkreetset kaalukust arvestades. Mõistlik on ka eeldada, et avalik huvi võib olla üldine vaid sel juhul, kui see on pikaajaline huvi; lühiajalistest majanduslikest huvidest või muudest huvidest, mis annaksid ainult lühiajalist kasu, ei piisaks direktiiviga kaitstavate pikaajaliste kaitse-eesmärkide üleskaalumiseks; |
| --- | --- |

—

kava või projekt peab olema seotud üldise (ülekaaluka) huviga – teisisõnu tuleb tõestada, et kava või projekti rakendamine on veel tähtsam kui linnudirektiivi ja elupaikade direktiivi eesmärkide täitmine. Selge on, et igat liiki sotsiaalset või majanduslikku laadi avalik huvi ei ole piisav, eelkõige direktiiviga kaitstavate huvide konkreetset kaalukust arvestades. Mõistlik on ka eeldada, et avalik huvi võib olla üldine vaid sel juhul, kui see on pikaajaline huvi; lühiajalistest majanduslikest huvidest või muudest huvidest, mis annaksid ainult lühiajalist kasu, ei piisaks direktiiviga kaitstavate pikaajaliste kaitse-eesmärkide üleskaalumiseks;

| — | plaan või kava peab olema üldiste (avalike) huvide seisukohast oluline – sõnastusest selgub, et direktiivi kaitse-eesmärke võivad üles kaaluda ainult avalikud huvid. Seega võib eraettevõtete koostatud projekte kaaluda vaid sel juhul, kui need teenivad tõestatult selliseid avalikke huve. |
| --- | --- |

—

plaan või kava peab olema üldiste (avalike) huvide seisukohast oluline – sõnastusest selgub, et direktiivi kaitse-eesmärke võivad üles kaaluda ainult avalikud huvid. Seega võib eraettevõtete koostatud projekte kaaluda vaid sel juhul, kui need teenivad tõestatult selliseid avalikke huve.

Artikli 6 lõike 4 teises lõigus mainitakse nende üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvate põhjuste näidetena rahva tervist, avalikku julgeolekut ja esmatähtsaid soodsaid tagajärgi keskkonnale. Selles viidatakse ka „muudele üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvatele põhjustele“, mis on sotsiaalsed või majanduslikud.

Ühishuviprojekte loetakse TEN-E määruse kohaselt energiapoliitika seisukohalt avalikku huvisse kuuluvateks ning võidakse käsitleda ülekaalukas avalikus huvis olevatena, kui on täidetud kõik artikli 6 lõikes 4 sätestatud tingimused.

Tuleb märkida, et tingimused üldiste huvide seisukohast mõjuvatele põhjustele on veelgi rangemad kava või projekti puhul, mis avaldab tõenäoliselt negatiivset mõju sellise Natura 2000 ala terviklikkusele, millel leidub esmatähtsaid elupaigatüüpe ja/või liike ning kui kahjustatakse neid elupaigatüüpe ja/või liike.

Neid kavasid ja projekte võib põhjendada ainult üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvate põhjustega, mis on seotud:

| — | rahva tervise ja avaliku julgeolekuga või |
| --- | --- |

—

rahva tervise ja avaliku julgeolekuga või

| — | oluliste soodsate tagajärgedega keskkonnale või |
| --- | --- |

—

oluliste soodsate tagajärgedega keskkonnale või

| — | kui tegemist on muude mõjuvate põhjustega, peab komisjon olema esitanud enne kavale või projektile heakskiidu andmist oma arvamuse. |
| --- | --- |

—

kui tegemist on muude mõjuvate põhjustega, peab komisjon olema esitanud enne kavale või projektile heakskiidu andmist oma arvamuse.

—   
  Asendusmeetmed

Kui eeltoodud tingimused on täidetud, peavad ametiasutused tagama ka asendusmeetmete vastuvõtmise ja kehtestamise enne projekti käivitamist. Seega on asendusmeetmed viimane abinõu ja neid kasutatakse ainult siis, kui on otsustatud kava või projektiga jätkata juhul, kui on tõestatud, et alternatiivsed lahendused puuduvad ning et projekt on eespool kirjeldatud tingimuste kohaselt vajalik üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvatel põhjustel.

Artikli 6 lõikes 4 sätestatud asendusmeetmed erinevad selgelt artikli 6 lõikes 3 sätestatud leevendamismeetmetest. Leevendamismeetmed on meetmed, mille eesmärk on vähendada alale kava või projekti rakendamise tulemusena tõenäoliselt avalduvat negatiivset mõju või see isegi kõrvaldada.

Asendusmeetmed on seevastu rangelt võttes projektist sõltumatud. Nende eesmärk on hüvitada kava või projekti negatiivset mõju (pärast kõikide võimalike leevendamismeetmete kasutuselevõttu kavas või projektis), et säilitada Natura 2000 võrgustiku üldine ökoloogiline sidusus. Asendusmeetmetega peab saama täielikult hüvitada alale ja sellel leiduvatele ELi kaitstavatele elupaikadele ja liikidele põhjustatava kahju ning need peavad olema piisavad, et tagada Natura 2000 võrgustiku üldise sidususe kaitse.

Natura 2000 võrgustiku üldise sidususe kaitsmise tagamiseks peavad kava või projekti asendusmeetmed eelkõige:

| — | aitama kaasa kahjustatud elupaigatüüpide ja liikide kaitsmisele asjaomases biogeograafilises piirkonnas või liikide sama levila, rändetee või talvitumisala piires asjaomases liikmesriigis; |
| --- | --- |

—

aitama kaasa kahjustatud elupaigatüüpide ja liikide kaitsmisele asjaomases biogeograafilises piirkonnas või liikide sama levila, rändetee või talvitumisala piires asjaomases liikmesriigis;

| — | pakkuma funktsioone, mis on võrreldavad algse ala valikut põhjendanud funktsioonidega, eelkõige seoses piisava geograafilise jaotumisega; |
| --- | --- |

—

pakkuma funktsioone, mis on võrreldavad algse ala valikut põhjendanud funktsioonidega, eelkõige seoses piisava geograafilise jaotumisega;

| — | lisanduma direktiivis sätestatud tavalistele kohustustele, s.t need ei saa asendada olemasolevaid kohustusi, näiteks Natura 2000 kaitsekorralduskavade rakendamist. |
| --- | --- |

—

lisanduma direktiivis sätestatud tavalistele kohustustele, s.t need ei saa asendada olemasolevaid kohustusi, näiteks Natura 2000 kaitsekorralduskavade rakendamist.

Komisjoni olemasoleva juhenddokumendi (34) kohaselt võivad artikli 6 lõikes 4 ettenähtud asendusmeetmeteks olla üks või mitu järgmistest:

| — | uue võrreldava elupaiga taasloomine või olemasoleval alal asuva ebakvaliteetse elupaiga bioloogiline parandamine, kui see ületab ala kaitse-eesmärke; |
| --- | --- |

—

uue võrreldava elupaiga taasloomine või olemasoleval alal asuva ebakvaliteetse elupaiga bioloogiline parandamine, kui see ületab ala kaitse-eesmärke;

| — | Natura 2000 võrgustikku uue ala lisamine, mis on algse alaga võrreldava või parema kvaliteediga ja seisundiga; |
| --- | --- |

—

Natura 2000 võrgustikku uue ala lisamine, mis on algse alaga võrreldava või parema kvaliteediga ja seisundiga;

| — | võrreldava elupaiga taasloomine või väljaspool olemasolevat ala asuva ebakvaliteetse elupaiga bioloogiline parandamine ning seejärel selle lisamine Natura 2000 võrgustikku. |
| --- | --- |

—

võrreldava elupaiga taasloomine või väljaspool olemasolevat ala asuva ebakvaliteetse elupaiga bioloogiline parandamine ning seejärel selle lisamine Natura 2000 võrgustikku.

Negatiivne mõju elupaigatüüpidele ja liikidele tuleb hüvitada vähemalt võrreldavates proportsioonides, kuid arvestades elupaikade taasloomise ja ebakvaliteetsete elupaikade taastamise püüdega seotud suuri riske ja teaduslikku ebamäärasust, on tungivalt soovitatav kasutada suhet, mis on tunduvalt suurem kui 1: 1 või rohkem, et olla kindel, et meetmetega õnnestub tõepoolest vajalik hüvitamine saavutada.

Heaks tavaks peetakse asendussmeetmete rakendamist kahjustatud alale võimalikult lähedal, et kaitsta võimalikult hästi Natura 2000 võrgustiku üldist sidusust. Seetõttu on kõige eelistatavam valida asendusmeetmete rakendamiseks asjaomane Natura 2000 ala või selle lähedane asukoht, kus tingimused on meetmete õnnestumiseks sobivad. See ei ole aga alati võimalik ja tuleb seada prioriteedid, mida järgida elupaikade direktiivi nõuetele vastavate asukohtade otsimisel. Neil juhtudel on pikaajalise õnnestumise tõenäosust kõige parem hinnata eelretsenseeritud teaduslikes uuringutes käsitletud suundumuste põhjal.

Liikmesriigid peavad pöörama erilist tähelepanu juhtudele, mil kava või projekti negatiivne mõju tekib haruldastes looduslikes elupaikades või sellistes looduslikes elupaikades, mis vajavad sama ökoloogilise funktsiooni pakkumiseks kaua aega. Mõne elupaiga või liigi puhul ei ole kaotuse hüvitamine mõistliku aja jooksul lihtsalt võimalik, sest nende väljakujunemisele kulub aastakümneid või see on lihtsalt tehniliselt võimatu.

Lõpuks tuleb märkida, et asendusmeetmed peavad olema kehtestatud ja täielikult toimima enne kui alustatakse tööd kava või projektiga. See aitab luua puhvri liikidele ja elupaikadele avalduvale projekti kahjulikule mõjule, pakkudes neile asendusalal alternatiivseid asukohti. Kui see ei ole täielikult saavutatav, peaksid pädevad asutused nõudma vahepeal tekkivate kahjude eest lisahüvitust.

Teave asendusmeetmete kohta tuleks esitada komisjonile enne nende võtmist ja enne asjaomase kava või projekti elluviimist. Seetõttu on soovitatav esitada teave asendusmeetmete kohta komisjonile niipea kui need on planeerimisprotsessis vastu võetud, et võimaldada komisjonil hinnata direktiivi sätete kohaldamise õigsust.

8.   ENERGIAÜLEKANDETARISTUD MEREKESKKONNAS

Dokumendi selles jaotises käsitletakse mõju, mis on seotud energiaülekandetaristute rajamise, käitamise ja käigust mahavõtmisega merekeskkonnas ja nende ühendamisega maismaavõrguga padumere kaudu. Selle taristu põhikomponendid on merealused kaablid ja torujuhtmed. Käesolev dokument ei hõlma avamere elektrialajaamade ja veeldatud maagaasi terminalide, samuti nafta ja gaasi laevadel transportimise ja sellega seotud taristute, näiteks sadamarajatiste, ning avamere tootmisplatvormide mõju. Nende tegevusalade ja taristute võimaliku keskkonnamõju kohta on teave kättesaadav ning tuleb märkida, et see võib olla oluline, nt suured naftareostused ning mõju Natura 2000 mereelupaikadele ja -liikidele. Asjakohaseid suuniseid võimalike leevendamismeetmete kohta on saadaval mitmest allikast, näiteks Euroopa Komisjonilt, Kirde-Atlandi merekeskkonna kaitse konventsiooni (OSPAR) ja Läänemere piirkonna merekeskkonna kaitse konventsiooni (HELCOM) kaudu ning Rahvusvaheliselt Mereorganisatsioonilt (IMO) (35).

Keskkonnamõju, mida avaldab avamere nafta- ja gaasitööstusega seotud energiaülekanne merekeskkonnas, on Euroopas põhjalikult uuritud juba rohkem kui 50 aastat. Sel perioodil saadud kogemused, uued tehnoloogialahendused ja parem arusaamine mõjust on andnud palju teavet selle kohta, kuidas võimalikku mõju vältida ja/või leevendada. See teave ei ole asjakohane mitte ainult seoses nafta- ja gaasitööstusega, vaid ka uuema avamere energiatehnoloogiaga, nagu avameretuulikud, merehoovuste turbiinid ning võimalikud tulevased taristud süsinikdioksiidi kogumiseks ja säilitamiseks. Selles jaotises tutvustatakse mõju leevendamise võimalusi ja viise, lähtudes ELis ja mujal heade tavade kasutamisel saadud kogemustest, ning lugejale esitatakse viiteid ka teistele teabeallikatele, milles seda teemat käsitletakse.

8.1.   Ülevaade praegusest energiataristust ELi merealadel

Energiaallikate, nagu nafta, gaas, kivisüsi ja isegi mõned taastuvad energiaallikad, ebavõrdne jaotumine maailmas võrreldes paikadega, kus energianõudlus on kõige suurem, tähendab, et energiat selle kõikides vormides transporditakse maailmas üsna palju. Oluline osa vajalike materjalide edastamiseks ehitatud taristust asub merekeskkonnas. Euroopas asub see mitte ainult suhteliselt madalates mandrilava vetes, Läänemeres, Iiri meres ja Põhjameres, vaid ka Vahemere, Norra süviku ning Briti saartest põhja ja lääne pool Atlandi ookeani sügavamates vetes.

Põhitaristu moodustavad kaablid ja torujuhtmed ning ka olemasolevaid torujuhtmeid võib olla võimalik uutel viisidel kasutada, näiteks süsinikdioksiidi kogumiseks ja säilitamiseks.

8.1.1.   Nafta ja gaas

Nafta ja gaas on olnud Euroopa vetes avamere energiatööstuse tugisammas peaaegu 50 aastat alates naftaväljade Brent ja Forties avastamisest Põhjameres 1960. aastatel. Eri suurusega ja eri ehitusmaterjalidest torujuhtmed moodustavad olulise taristu nafta- ja gaasitööstuse vedelike transportimiseks (tabel 2). Taristusse kuuluvad lisaseadmed on betoonkatted, millega vooluliinid on merepõhja kinnitatud, ja ristumiskohad, mille ehitamisel võidakse kasutada betoonkatteid, mördiga täidetud kotte ja monoliitbetoonist konstruktsioone, mis on kaitseks kividega kaetud. Näiteks Põhjamere Ühendkuningriigi sektoris on nafta ja gaasi merealustele taristutele ja nende ümber paigaldatud ligikaudu 35 000–45 000 betoonkatet ja rohkem kui 45 000 km torujuhtmeid ja kaableid (Oil & Gas UK, 2013).

Tabel 2

Põhjameres käigus olevate torujuhtmete üldine liigitus

(Oil & Gas UK, 2013, joonis 1)

| Torujuhe Kirjeldus | Tüüpilised mõõtmed | Kasutusalad | Põhilised ehitusmaterjalid | Lisakatted |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Magistraaltrassid | Diameeter kuni 44 tolli, pikkus kuni 840 km | Oluline nafta ja gaasi ekspordi taristu | Süsinikteras | Korrosioonivastane kate ja betoonist raskuskate |
| Jäigad vooluliinid | Diameeter kuni 16 tolli, pikkus vähem kui 50 km | Väljasisesed vooluliinid ja ühendustorud | Süsinikteras või kõrgel tehnilisel tasemel sulam | Korrosioonivastane polümeerkate |
| Painduv vooluliin | Diameeter kuni 16 tolli, pikkus kuni 10 km | Väljasisesed vooluliinid ja ühendustorud | Kõrgel tehnilisel tasemel sulamitest ja polümeerikihtidest karkass; sulamitest otsaliitmikud | Välised polümeerkatted |
| Varustustoru | Diameeter 2–8 tolli, pikkus kuni 50 km | Keemiline, hüdrauliline ja sidejaotusvõrk | Termoplastpolümeerist või kõrglegeeritud terasest torud; kaitsev traatarmatuur | Välised polümeerkatted |
| Toitekaablid | Diameeter 2–4 tolli, pikkus kuni 300 km | Energiajaotus väljade vahel ja sees | Traatarmatuuriga vasksüdamikud | Välised polümeerkatted |

Torujuhe Kirjeldus

Tüüpilised mõõtmed

Kasutusalad

Põhilised ehitusmaterjalid

Lisakatted

Magistraaltrassid

Diameeter kuni 44 tolli, pikkus kuni 840 km

Oluline nafta ja gaasi ekspordi taristu

Süsinikteras

Korrosioonivastane kate ja betoonist raskuskate

Jäigad vooluliinid

Diameeter kuni 16 tolli, pikkus vähem kui 50 km

Väljasisesed vooluliinid ja ühendustorud

Süsinikteras või kõrgel tehnilisel tasemel sulam

Korrosioonivastane polümeerkate

Painduv vooluliin

Diameeter kuni 16 tolli, pikkus kuni 10 km

Väljasisesed vooluliinid ja ühendustorud

Kõrgel tehnilisel tasemel sulamitest ja polümeerikihtidest karkass; sulamitest otsaliitmikud

Välised polümeerkatted

Varustustoru

Diameeter 2–8 tolli, pikkus kuni 50 km

Keemiline, hüdrauliline ja sidejaotusvõrk

Termoplastpolümeerist või kõrglegeeritud terasest torud; kaitsev traatarmatuur

Välised polümeerkatted

Toitekaablid

Diameeter 2–4 tolli, pikkus kuni 300 km

Energiajaotus väljade vahel ja sees

Traatarmatuuriga vasksüdamikud

Välised polümeerkatted

Nafta- ja gaasitorujuhtmeid on Euroopa kõigis piirkondlikes meredes. Vahemeres transpordivad kolm torujuhet gaasi otse Põhja-Aafrikast Hispaaniasse ja Itaaliasse. Ülekandetaristusse kuuluvad ka Põhjamere põhjaosa suurte nafta- ja gaasiarenduste torujuhtmed ja kaablid, gaasiarendused Põhjamere lõunaosas ning tootmispuuraugud Iiri meres, Keldi meres, Biskaia lahes ja Cádizi lahes (OSPAR, 2010).

Komponentide seas on ka avamere nafta- ja gaasitootmisega seotud merekaablid. Vahelduvvoolu ülekandeks kasutatakse nelja tüüpi kaableid: ühe või kolme juhtmega õliisolatsiooniga kaablid ja ühe või kolme juhtmega polüetüleenisolatsiooniga (PEX) kaablid. Sektori arengu käigus viimase 50 aasta jooksul ei ole kasvanud mitte ainult nende hulk, vaid suurenenud on ka nende tehniline keerukus, nii et mõningaid avamererajatisi, näiteks ujuvaid ladustamis- ja mahalaadimisüksusi (FPSO), saab energiaga varustada kaldarajatistelt merekaablite kaudu.

8.1.2.   Avamere tuule-, laine- ja loodeteenergia

Viimasel kahel aastakümnel on taastuvenergiatööstuse kasv Euroopas laienenud ka merekeskkonda. Algul ehitati Põhjamere ja Läänemere ranniku lähedale väike arv tuuleturbiine, mille tootmisvõimsus oli alla 1 MW. Turbiinide suurus ja projektide ulatus on suurenenud ning muutused avameretuulikute tehnoloogias ja majanduslikes aspektides on võimaldanud ehitada neid sügavamatesse vetesse, vahel kaugemale kui 20 km rannikust. Praegu asub suurem osa Euroopa avamere tuuleparke Põhjameres (joonis 10, tabel 3) (36). Neist suurim, Thamesi suudmest väljaspool asuv London Array (175 turbiini koguvõimsusega 630 MW), on praegu maailma suurim avamere tuulepark.

Joonis 10

| Ülesseatud võimsus – riikide kuhjuvad osakaalud (MW)

  Ühendkuningriigil on Euroopa suurim avameretuulikute võimsus, mis moodustab 40,8 % kõikide rajatiste võimsusest. Järgneb Saksamaa 32,5 %ga. Kuigi Taanis ei ole 2016. aastal võimsust lisandunud, püsib riik 10,1 %ga suuruselt kolmanda turuna ja Madalamaade osakaal (8,8 %) on tõrjunud Belgia (5,6 %) neljandalt kohalt Euroopas. | |
| --- | --- |

Ülesseatud võimsus – riikide kuhjuvad osakaalud (MW)

Ühendkuningriigil on Euroopa suurim avameretuulikute võimsus, mis moodustab 40,8 % kõikide rajatiste võimsusest. Järgneb Saksamaa 32,5 %ga. Kuigi Taanis ei ole 2016. aastal võimsust lisandunud, püsib riik 10,1 %ga suuruselt kolmanda turuna ja Madalamaade osakaal (8,8 %) on tõrjunud Belgia (5,6 %) neljandalt kohalt Euroopas.

Image

Tabel 3

Euroopa avameretuulikute võimsus 2016. aasta lõpus (Wind Europe, 2016)

| RIIK | BE | DE | DK | ES | FI | IE | NL | NO | SE | UK | KOKKU |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Tuuleparkide arv | 6 | 18 | 13 | 1 | 2 | 1 | 6 | 1 | 5 | 28 | 81 |
| Ühendatud turbiinide arv | 182 | 947 | 517 | 1 | 11 | 7 | 365 | 1 | 86 | 1 472 | 3 589 |
| Ülesseatud võimsus | 712 MW | 4 108 MW | 1 271 MW | 5 MW | 32 MW | 25 MW | 1 118 MW | 2 MW | 202 MW | 5 156 MW | 12 631 MW |

RIIK

BE

DE

DK

ES

FI

IE

NL

NO

SE

UK

KOKKU

Tuuleparkide arv

6

18

13

1

2

1

6

1

5

28

81

Ühendatud turbiinide arv

182

947

517

1

11

7

365

1

86

1 472

3 589

Ülesseatud võimsus

712 MW

4 108 MW

1 271 MW

5 MW

32 MW

25 MW

1 118 MW

2 MW

202 MW

5 156 MW

12 631 MW

Taristusse, mis on seotud energiaülekandega avamere tuuleparkidest, kuuluvad merealused ülekandekaablid maabumis- ja üleminekujaamadega. Nende rajatiste arvu ja suuruse kasvades on suurenenud ka rannikulähedaste kaablivõrkude tihedus ning ekspordi ja pargi- / väljasiseste kaabliühenduste tihedus. Avamere tuulepargil Horns Rev 2 on näiteks 70 km pargisiseseid kaableid (37) (joonis 11) ja avamere tuulepargil London Array rohkem kui 200 km pargisiseseid kaableid. Olenevalt ülekandevajadustest ja kulukaalutlustest kasutatakse nii vahelduvvoolukaableid kui ka alaliskõrgepingekaableid.

Joonis 11

Avamere tuulepargi Horns Rev 2 pargisisesed kaablid

Image

Võrreldes avamere tuuleparkidega on tehnoloogia, millega laine- ja loodeteenergiat kasutada, alles oma kaubandusliku arengu suhteliselt varases etapis. Sellele vaatamata on jõutud siiski suuremõõtmeliste prototüüpseadmete paigaldamiseni, mis mõnel juhul edastavad energiat võrku. Nende hulgas on ujuvaid, poolsukeldatud ning merepõhja ankurdatud, monopolaarseid ja gravitatsioonvundamendiga seadmeid (38). Konkreetsed arenduspiirkonnad ELi liikmesriikides, sealhulgas katsetamisrajatised, võrgutaristu ja litsentseerimisvoorud, on arendajatele avatud Iirimaal, Taanis, Ühendkuningriigis, Portugalis, Soomes, Hispaanias, Prantsusmaal ja Itaalias. Euroopas oli 2016. aasta lõpu seisuga paigaldatud seadmeid võimsusega üle 14 MW, (39) enamik neist Ühendkuningriigi vetes. Euroopa Mereenergia Keskus (EMEC) Orkney saartel võimaldab kasutada esimest täielikku võrguga ühendatud katsetamis- ja akrediteerimisrajatist reaalsetes meretingimustes ning Põhja-Cornwalli ranniku lähedane Wave Hub on ühine avameretaristu mitmesuguste laineenergiaseadmete demonstreerimiseks ja katsetamiseks.

Laine- ja hoovusteenergiat kasutavatest seadmetest ülekandmise taristu on tõenäoliselt sarnane vahelduvvoolu ülekande taristuga, mida kasutatakse avamere tuuleparkides, kuid tulevikus võidakse kaaluda ka alaliskõrgepingekaablite kasutamist. Arvestades energeetilisemaid keskkondi, milles neid tuleb kasutada, sealhulgas hoovustest uhutud kivist merepõhja, võidakse aga vajada keerulisemaid maabumissüsteeme. Praegusel arenguetapil on tootmisrajatised ranniku lähedal ning vajavad vähem kaableid ja alajaamataristuid võrreldes avamere tuuleenergia sektoriga, mis on küpsem.

8.1.3.   Süsinikdioksiidi kogumine ja säilitamine

CO2 kogumine fossiilkütuste põletamisest ning selle transportimine ja säilitamine merepõhja all olevates geoloogilistes formatsioonides on energiasektoris suhteliselt hiljutine muutus. See protsess võib hõlmata CO2 transportimist torujuhtmete kaudu nii maismaal asuvatest tehastest avamerehoidlatesse kui ka avamere-tootmisrajatistest töötlemiseks maale ja seejärel taas säilitamiseks avamerele. Seni on omandatud sellega seoses kogemusi fossiilkütuste taaskasutamise suurendamisega merekeskkonnas (Norra gaasiväljal Sleipner West Põhjamere põhjaosas) ning Sohviti gaasivälja CO2 kogumise ja säilitamisega, mis hõlmab selle suunamist 152 km torujuhtme kaudu väljale tagasi, et juhtida see avameres sügavasse suure soolasisaldusega formatsiooni (40). CO2 surutakse tõhusa voolu saavutamiseks selle tihedasse faasi (s.t vedelasse või ülekriitilisse faasi).

8.1.4.   Ülekandevõrgud

Läbi Läänemere kulgeb mitu keskmise suurusega ja suurt alaliskõrgepinge ühendusliini. Need ühendavad Soomet ja Rootsit, Rootsit ja Poolat, Taanit ja Saksamaad ning Rootsit ja Saksamaad. Põhjameres asuv 580 km pikkune ühendusliin NorNed Norra ja Madalmaade elektrivõrkude vahel on maailma pikim merealune kõrgepingekaabel. Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikide ning ELi liikmesriikide vahel on praegu ainult üks energiaülekandeliin, mis ühendab Marokot Hispaaniaga, kuid kavas on ka teisi süsteeme, näiteks Tuneesia ja Itaalia vahel (käivitub 2017. aastal). Muud näited on veel merealused ühendused Itaalia ja Kreeka vahel, Korsika ja Itaalia vahel ning Sardiinia ja Itaalia mandri vahel.

8.1.5.   Tulevikuprognoosid

Euroopa merede energiaülekandetaristud vajavad tulevikus hooldust, uuendamist kuni laiendamiseni ja mõningatel juhtudel ka käigust mahavõtmist. See on vajalik olemasolevate ressursside võimalikult heaks ärakasutamiseks, et suurendada võimsust (avamere-taastuvenergia tootmiseks) ja võtta kasutusele uuemat tehnoloogiat energia tootmiseks merel. Muudatusi ajendavad tegema ka strateegilised küsimused, näiteks vajadus parandada energiavarustuskindlust, süsteemide optimeerimine ja ülekandekulud.

Põhjameri pakub ainulaadset võimalust toota suures koguses vähese CO2-heitega kohalikku energiat selle Euroopa osa lähedal, kus luuakse suur osa SKPst. Eeldatavalt toimub see uus energiatootmine kuni 2030. aastani põhiliselt avamere tuuleenergiast. Olemas on ka märkimisväärsed võimalused elektrienergiaga kauplemiseks ja turgude integreerimiseks, mis aitaks lahendada elektri (hulgi)hindade struktuurilisi erinevusi piirkonna turgude vahel (Ühendkuningriigis on hinnad oluliselt kõrgemal kui mandril). Põhjameri võimaldab ka demonstreerida ja ulatuslikult kasutusele võtta uut vähese CO2-heitega tehnoloogiat, nagu süsinikdioksiidi kogumine ja säilitamine, laine- ja loodeteenergia ning avamereenergiasalvestus.

Et neid võimalusi ära kasutada, on väga tähtsal kohal omavahelised ühendused ja avamerevõrgu koordineeritud arendamine. Põhjamere integreeritud energiaressursside süsteem aitab suurendada piirkonnas majanduskasvu ja luua kõrget kvalifikatsiooni nõudvaid töökohti. Sellise süsteemi väljaarendamine oleks kasulik kõigile riikidele, arvestades riikide energiaprofiilide paljusid vastastikku täiendavaid aspekte.

Olemasoleva meretaristuga transporditakse naftat ja gaasi suurtes kogustes üle kogu Euroopa ja väljapoole. Arvatavasti seda mitte üksnes ei jätkata, vaid ka täiendatakse, sest tootmine rannikust kaugemal muutub elujõulisemaks ja tehakse uusi avastusi, näiteks Vahemere idaosa Levanti basseini süsivesinikuväljadel. On tehtud ettepanekuid taristute loomiseks gaasi transportimiseks Venemaalt, Kaspia mere piirkonnast, Lähis-Idast, Vahemere idaosast ja Põhja-Aafrikast Euroopa Liitu. Mitu neist ettepanekutest hõlmavad merealuste torujuhtmete lõike Mustas meres, Vahemeres ja Aadria meres.

Vajadus süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise taristu järele Euroopas ei ole selge ning sellega seotud tulevast vajadust torujuhtmete järele on raske prognoosida, kuigi mõned ettepanekud on jõudnud avalike konsultatsioonide etappi.

Ilmselt läheb vaja ka taristut, millega integreerida üha suuremat taastuvatel energiaallikatel põhinevat energiatootmist avamerel. Igasugune kasv selles sektoris nõuab kaabliühenduste hulga suurendamist, et edastada elektrienergiat tootmiskohtade ja maismaavõrkude vahel, ning maismaavõrgu tugevdamist. Euroopa Tuuleenergia Assotsiatsiooni (praegune Wind Europe) hinnangul on 2020. aastaks ülesseatud võimsust 24,6 GW ning 2030. aastaks võib avamere-tuuleparkide võimsus ulatuda 150 GWni, mis kataks ligikaudu 14 % ELi prognoositavast elektrinõudlusest (41). Tööstussektori prognooside kohaselt jääb Põhjameri keskpikal perioodil avamererajatiste põhipiirkonnaks, kuigi ka Atlandi ookean ja Läänemeri on tähtsateks arendusteks atraktiivsed.

Elektrienergia kaubanduslik tootmine laine- ja loodeteenergiast on vähem arenenud kui avamere-tuuleenergia tootmine. 2020. aastaks toodab see sektor hinnangute kohaselt Ühendkuningriigis 120 MW (42) ja Hispaania valitsuse taastuvenergiakava kohaselt paigaldatakse aastail 2016–2020 mereenergiarajatisi mahus 20–25 MW aastas. Euroopa suurimad kommunaalteenuste ettevõtted kaaluvad praegu projekte hinnangulises mahus 2 GW.

Avamere silmusvõrk, mis ühendaks avamere tuuleparkide klastreid jaotuskeskustega ja neid jaotuskeskusi omavaheliste ühendustega, tooks märkimisväärselt suuremat kasu võrreldes traditsioonilise tavaga, mille kohaselt iga tuulepark ühendatakse radiaalselt rannikuga. See oleks kasulik ka selle poolest, et väheneks oluliselt merekaablite üldpikkus ja tänu kaablite koondamisele rannikul oleks harvem vaja ületada hapraid ja väärtuslikke rannikualasid. 2009. aastal käivitati Põhjamere piirkonna riikide tuuleenergiavõrgu algatus (The North Seas Countries Offshore Grid Initiative, NSCOGI), milles osalevad üheksa ELi liikmesriiki ja Norra ning ka komisjon ja mille raames on uuritud võimalikke võrguteostusi avamerevõrgu väljaarendamiseks, sealhulgas projektiga NorthSeaGrid (43) ja uuringuga avamere silmusvõrgu eeliste kohta (44). Vahemerel edendab MEDRING Vahemere piirkonna energiasüsteemide vahelisi ühendusi. See hõlmab mitme võrkudevahelise ühenduse kava, mille eesmärk on kasutada Vahemere lõunaosa märkimisväärset taastuva tuule- ja päikeseenergia tootmise potentsiaali, et varustada põhjaosa energiaga (45).

Arvestades väljaselgitatud vajadust suurendada võrgu võimsust, tehakse ettepanekuid mitmesugusteks taristuprojektideks. Need hõlmavad merekaabliühendusi rannikuriikide vahelise ühenduse parandamiseks. Norra ja Ühendkuningriik kavandavad 2020. aastaks 700 km pikkust võrkudevahelist ühendust ning Saksamaa ja Norra vaheline ühendusliin on kavas käiku lasta 2018. aastal. Mitu projekti on ette nähtud ka Ühendkuningriigi ja Iirimaa ning mandri vahelise ühenduse parandamiseks. Arutatakse ka mitmesuguseid võimalusi avamere tuuleparkide elektrienergia lülitamiseks avamerevõrkude ehitusprojektidesse. Põhjamere tuuleenergiavõrgu projektis on määratud kindlaks 16 kavandatavat võrkudevaheliste ühenduste projekti, millest mõned võivad kujuneda Põhjamere tuuleenergiavõrguks (46).

TEN-E määruse I lisas kindlaksmääratud esmatähtsad energiataristukoridorid ja -alad (47) hõlmavad Põhjamere elektrivõrku (NSOG) esmatähtsa elektrikoridorina ja Läänemere energiaturu elektrivõrkude ühendamise kava esmatähtsa gaasikoridorina. TEN-E määruse kohased esmatähtsad valdkonnad, mis on mere energiataristute seisukohalt kõige asjakohasemad, on Põhjamere ja Läänemere piirkonnas ja nende lähiümbruses toodetava tuuleenergia ülejäägi kasutamine ning riikidevaheline CO2 võrk.

Lõpuks tuleb märkida, et asjakohaseks muutub ka energiataristute käigust mahavõtmine. Põhjamerel on see toimunud alates 1990. aastatest sedamööda, kuidas süsteemide kasulik tööiga lõpeb.

8.2.   NATURA 2000 merekeskkonnas

2014. aasta detsembriks oli määratud rohkem kui 3000 Natura 2000 mereala ligikaudse pindalaga üle 300 000 km2. See moodustab veidi üle 5 % Euroopa meredest. Alade ulatus sõltub kaugusest rannikust ja enamik neist asub ranniku lähedal. Natura 2000 merealad moodustavad näiteks 33 % Euroopa meredest 0–1 meremiili ulatuses rannajoonest, kuid ainult 2 % asuvad 12 meremiili piiri ja majandusvööndi piiri vahel. Alade rajamisel on toimunud viimastel aastatel oluline edasiminek ja liikmesriikide jõupingutused jätkuvad. Elupaikade direktiivi artikli 17 kohane hinnang aastate 2007–2012 kohta näitas aga, et soodsa kaitsestaatusega on ainult 9 % mereelupaikadest ja 7 % mereliikidest ning 64 % mereliike käsitlevate hinnangute ja ligikaudu 25 % mereelupaiku käsitlevate hinnangute puhul oli staatus teadmata (48).

Elupaikade direktiivi ja linnudirektiivi üldnõudeid, sealhulgas Natura 2000 võrgustiku moodustamist ja kaitsekorraldust, on kirjeldatud käesoleva dokumendi 2. jaotises. Käesolevas jaotises on toodud esile ja käsitletud aspekte, mis on eriti asjakohased uute energiataristukavade ja -projektide kavandamiseks ja rakendamiseks merekeskkonnas, sealhulgas seoseid merestrateegia raamdirektiiviga (MSFD).

8.2.1.   Merekeskkonna, -elupaikade ja -liikide kaitse

Elupaikade direktiivi I lisas on loetletud ligikaudu 230 elupaika, mille soodsa kaitsestaatuse saavutamiseks on vaja määrata kaitseala ja võtta muid meetmeid. Kümmet neist elupaikadest loetakse aruandluse eesmärgil mereelupaikadeks:

| — | 1110 Mereveega alaliselt üleujutatud liivamadalad |
| --- | --- |

—

1110 Mereveega alaliselt üleujutatud liivamadalad

| — | 1120 Posidonia„põhjad“ |
| --- | --- |

—

1120 Posidonia„põhjad“

| — | 1130 Jõgede lehtersuudmed |
| --- | --- |

—

1130 Jõgede lehtersuudmed

| — | 1140 Mõõnaga paljanduvad mudased ja liivased laugmadalikud |
| --- | --- |

—

1140 Mõõnaga paljanduvad mudased ja liivased laugmadalikud

| — | 1150 Lõukad |
| --- | --- |

—

1150 Lõukad

| — | 1160 Laiad madalad abajad ja lahed |
| --- | --- |

—

1160 Laiad madalad abajad ja lahed

| — | 1170 Karid |
| --- | --- |

—

1170 Karid

| — | 1180 Merepõhjast erituvate gaaside mõjul moodustunud struktuurid |
| --- | --- |

—

1180 Merepõhjast erituvate gaaside mõjul moodustunud struktuurid

| — | 1650 Läänemere kesk- ja põhjaosa kitsad abajad |
| --- | --- |

—

1650 Läänemere kesk- ja põhjaosa kitsad abajad

| — | 8330 Mere poolt üleujutatud või osaliselt üleujutatud koopad. |
| --- | --- |

—

8330 Mere poolt üleujutatud või osaliselt üleujutatud koopad.

Mõned neist elupaikadest on rannikuelupaigad, kuid teisi esineb nii madalas meres kui ka sügavamates avamerevetes (49). Mere poolt üleujutatud või osaliselt üleujutatud koopad on mere energiataristutega tõenäoliselt kõige vähem kokkupuutuv elupaigatüüp, kuid kõik ülejäänud võivad nendega kattuda ning olla tundlikud mere energiataristute ehitamise, hooldamise ja käigust mahavõtmisega seotud tegevuse suhtes.

Elupaikade direktiivis ja linnudirektiivis nõutakse ka kaitsemeetmete kehtestamist teatavate mereliikide suhtes, kellest enamik on väga liikuvad. Elupaikade direktiivis on nendeks II või IV lisas loetletud vaalalised, hülged, roomajad, kalad, selgrootud ja taimed. Linnudirektiiviga on kehtestatud üldine kaitsesüsteem kõigile ELis looduslikult esinevatele linnuliikidele, sealhulgas merelindudele.

Arendajatel ja kavandajatel on vaja hinnata nende mereelupaikade ja liikide haavatavust ning mere energiataristute võimalikku mõju neile mereelupaikadele ja liikidele nii Natura 2000 aladel kui ka väljaspool nende piire.

Kui leitakse, et tegevus ei ole kava või projekt artikli 6 lõike 3 tähenduses, peavad liikmesriigid siiski artikli 6 lõike 2 kohaselt tagama, et ei halveneks nende liikide ja elupaikade seisund, mille kaitsmiseks ala on määratud. Kui tegevus on otseselt seotud ala kaitsekorraldusega või on selleks vajalik (vastavalt artikli 6 lõikele 3), ei pruugi ka asjakohane hindamine olla vajalik.

Elupaikade direktiivi artikli 12 ja linnudirektiivi artikli 5 kohaselt peavad liikmesriigid kaitsma IV lisas loetletud ühenduse tähtsusega liike ja kõiki looduslikult esinevaid linnuliike kogu nende looduslikul levikualal ELis.

ELi merestrateegia raamdirektiiv (MSFD) võeti vastu 2008. aasta juunis. See direktiiv loob raamistiku, mille piires liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid, et saavutada või säilitada ELi mereakvatooriumi hea keskkonnaseisund aastaks 2020 (artikli 1 lõige 1). Põhieesmärk on kaitsta ja säilitada Euroopa ookeane ja meresid ning hoida ära nende seisundi halvenemine või võimaluse korral need taastada, kui need on kahjustunud, ning hoida ära ja vähendada heitmeid merekeskkonda (artikli 1 lõike 2 punktid a ja b). I lisas on loetletud hea keskkonnaseisundi piiritlemise 11 kvalitatiivset tunnust, millest mitut võib mere energiataristute rajamine, hooldus ja käigust mahavõtmine mõjutada. Need hõlmavad 1. tunnust (bioloogiline mitmekesisus), 6. tunnust (merepõhja terviklikkus), 11. tunnust (energia keskkonda juhtimine, sealhulgas veealune müra), 7. tunnust (hüdrograafilised tingimused), 8. tunnust (saasteainetega saastumine) ja 10. tunnust (merepraht).

Hea keskkonnaseisundi hindamisel, kindlakstegemisel ja jälgimisel võetakse arvesse elupaikade kaht üldisemat kategooriat: valitsevad elupaigad ja erilised elupaigad. Viimane viitab eelkõige elupaikadele, mis on ühenduse õigusaktide (nt elupaikade direktiivi ja linnudirektiivi) või rahvusvaheliste konventsioonide alusel tunnistatud teadusalaselt või bioloogilise mitmekesisuse poolest huviväärseteks. Kattumine elupaikade direktiivis loetletud mereelupaikadega on esitatud tabelis 4. Merestrateegia raamdirektiivis ei keskenduta konkreetsetele liikidele, vaid käsitletakse pigem merede bioloogilise mitmekesisuse kõiki elemente. Seega kuuluvad kõik linnudirektiivi ja elupaikade direktiiviga reguleeritud liigid hea keskkonnaseisundi hindamise raames ka merestrateegia raamdirektiivi kohaldamisalasse.

Tabel 4

Merestrateegia raamdirektiivi ja elupaikade direktiivi mereelupaigatüüpide võimalik kattumine (50)

| Valitsevad merepõhja elupaigatüübid merestrateegia raamdirektiivis | ELUPAIKADE DIREKTIIVI I LISAS LOETLETUD ELUPAIGATÜÜBID, MIDA LOETAKSE ARTIKLI 17 KOHASES ARUANDLUSES MERELISTEKS |
| --- | --- |
| 1110
  Mereveega alaliselt üleujutatud liivamadalad | 1120
  Posidonia „põhjad“ | 1130
  Jõgede lehtersuudmed | 1140
  Mõõnaga paljanduvad mudased ja liivased laugmadalikud | 1150
  Lõukad | 1160
  Laiad madalad abajad ja lahed | 1170
  Karid | 1180
  Merepõhjast erituvate gaaside mõjul moodustunud struktuurid | 1650
  Läänemere kesk- ja põhjaosa kitsad abajad | 8330
  Mere poolt üleujutatud või osaliselt üleujutatud koopad |
| Litoraali kivine põhi ja biogeenilised karid | | | | | | | | Neid struktuure võib esineda mitmesugustes valitsevates elupaigatüüpides | | |
| Litoraali sete | | | | | | | | | |
| Infralitoraali kivine põhi ja biogeenilised karid | | | | | | | | | |
| Jämedateraline infralitoraali sete | | | | | | | | | |
| Infralitoraali liivane põhi | | | | | | | | | |
| Infralitoraali mudane põhi | | | | | | | | | |
| Infralitoraali segasete | | | | | | | | | |
| Tsirkalitoraali kivine põhi ja biogeenilised karid | | | | | | | | | |
| Jämedateraline tsirkalitoraali sete | | | | | | | | | |
| Tsirkalitoraali liivane põhi | | | | | | | | | |
| Tsirkalitoraali mudane põhi | | | | | | | | | |
| Tsirkalitoraali segasete | | | | | | | | | |
| Ülemise batüaali kivine põhi ja biogeenilised karid | | | | | | | | | |
| Ülemise batüaali sete | | | | | | | | | |
| Alumise batüaali kivine põhi ja biogeenilised karid | | | | | | | | | |
| Alumise batüaali sete | | | | | | | | | |
| Abüssaali kivine põhi ja biogeenilised karid | | | | | | | | | |
| Abüssaali sete | | | | | | | | | |
| Jõgede lehtersuudmed (1130) kuuluvad tavaliselt veepoliitika raamdirektiiviga reguleeritud üleminekuvete alla ja võivad seetõttu enamasti merestrateegia raamdirektiivi kohaldamisalast välja jääda. Lõukaid (1150) võetakse merekeskkonna aruannetes arvesse, kui need on merega püsivalt ühendatud. Rannikuelupaigad (nt Atlantilised sooldunud rannaniidud (1330), Spartinion maritimae kooslusega alad (1320)) kuuluvad elupaikade direktiivi maismaakeskkonna aruandlusse, kuid neid võib esineda ka rannikuvetes veepoliitika raamdirektiivi tähenduses ja kuuluda seetõttu merestrateegia raamdirektiivi kohaldamisalasse. |

Valitsevad merepõhja elupaigatüübid merestrateegia raamdirektiivis

ELUPAIKADE DIREKTIIVI I LISAS LOETLETUD ELUPAIGATÜÜBID, MIDA LOETAKSE ARTIKLI 17 KOHASES ARUANDLUSES MERELISTEKS

1110

Mereveega alaliselt üleujutatud liivamadalad

1120

Posidonia „põhjad“

1130

Jõgede lehtersuudmed

1140

Mõõnaga paljanduvad mudased ja liivased laugmadalikud

1150

Lõukad

1160

Laiad madalad abajad ja lahed

1170

Karid

1180

Merepõhjast erituvate gaaside mõjul moodustunud struktuurid

1650

Läänemere kesk- ja põhjaosa kitsad abajad

8330

Mere poolt üleujutatud või osaliselt üleujutatud koopad

Litoraali kivine põhi ja biogeenilised karid

Neid struktuure võib esineda mitmesugustes valitsevates elupaigatüüpides

Litoraali sete

Infralitoraali kivine põhi ja biogeenilised karid

Jämedateraline infralitoraali sete

Infralitoraali liivane põhi

Infralitoraali mudane põhi

Infralitoraali segasete

Tsirkalitoraali kivine põhi ja biogeenilised karid

Jämedateraline tsirkalitoraali sete

Tsirkalitoraali liivane põhi

Tsirkalitoraali mudane põhi

Tsirkalitoraali segasete

Ülemise batüaali kivine põhi ja biogeenilised karid

Ülemise batüaali sete

Alumise batüaali kivine põhi ja biogeenilised karid

Alumise batüaali sete

Abüssaali kivine põhi ja biogeenilised karid

Abüssaali sete

Jõgede lehtersuudmed (1130) kuuluvad tavaliselt veepoliitika raamdirektiiviga reguleeritud üleminekuvete alla ja võivad seetõttu enamasti merestrateegia raamdirektiivi kohaldamisalast välja jääda. Lõukaid (1150) võetakse merekeskkonna aruannetes arvesse, kui need on merega püsivalt ühendatud. Rannikuelupaigad (nt Atlantilised sooldunud rannaniidud (1330), Spartinion maritimae kooslusega alad (1320)) kuuluvad elupaikade direktiivi maismaakeskkonna aruandlusse, kuid neid võib esineda ka rannikuvetes veepoliitika raamdirektiivi tähenduses ja kuuluda seetõttu merestrateegia raamdirektiivi kohaldamisalasse.

8.2.2.   Toetavad meetmed ja kasulikud teabeallikad

Euroopa Liit ja selle liikmesriigid, nagu ka enamik teisi Euroopa riike, on ühinenud mitmesuguste asjakohaste rahvusvaheliste keskkonnakonventsioonide ja -lepingutega. Need on aidanud kujundada bioloogilise mitmekesisuse poliitika ja õigusaktide õigusraamistikku ELis ning aidanud määratleda ELi suhteid teiste riikidega. Looduse ja bioloogilise mitmekesisuse kaitset käsitlevas Euroopa ja liikmesriikide õigusraamistikus tuleb täielikult arvesse võtta ka nende konventsioonide ja lepingutega võetud kohustusi. Allpool on kirjeldatud konventsioone ja lepinguid, mis on kõige asjakohasemad Euroopa bioloogilise mitmekesisuse kaitsel seoses mere energiataristutega.

Kirde-Atlandi merekeskkonna kaitse konventsiooniga (OSPAR) on loodud mehhanism, mille kaudu Euroopa lääneosa rannikute ja valgalade äärse 15 riigi valitsused ja Euroopa Liit teevad koostööd, et kaitsta Kirde-Atlandi merekeskkonda. OSPARi bioloogilise mitmekesisuse ja ökosüsteemi strateegias on nimetatud kaablite ja torujuhtmete paigaldamist, hooldust ja käigust mahavõtmist inimtegevuseks, mis võib kahjustada merekeskkonda. Torujuhtmete võimalikku mõju on hinnatud OSPARi ühtses hindamis- ja seireprogrammis (JAMP) avamere nafta- ja gaasitööstuse ulatuse, sisendite ja mõju hindamise raames (OSPAR, 2009a) ning OSPARi bioloogilise mitmekesisuse komitee on hinnanud merekaablite keskkonnamõju (OSPAR, 2009). OSPAR on koostanud ka suunised kaablite paigaldamise ja käitamise parimate keskkonnatavade kohta, sealhulgas võimalike leevendamismeetmete ulatuse kohta (OSPAR, 2012). OSPARi sõsarorganisatsiooni, Bonni lepingu (51) raames töötatakse samuti välja integreeritud lähenemisviisi juhuslike nafta- ja teiste ohtlike ainete lekete mõju vähendamiseks merekeskkonnas.

Läänemere piirkonna merekeskkonna kaitse konventsioon (HELCOM, Helsingi konventsioon) hõlmab Läänemere piirkonda ja kõiki selle valgaladesse kuuluvaid siseveekogusid. Sellega on ühinenud kõik Läänemere-äärsed riigid ja EL. HELCOMi egiidi all koostatud Läänemere tegevuskava (2007), mille võtsid vastu kõik rannikuäärsed riigid ja EL, sisaldab lepingut, mille kohaselt lepinguosalised järgivad asjakohaseid protsesse avamererajatiste, sealhulgas merekaablite ja merealuste torujuhtmete olulise kahjuliku keskkonnamõju vältimiseks, vähendamiseks või hüvitamiseks nii täielikult kui võimalik.

Vahemere merekeskkonna ja rannikuala kaitse konventsiooni (Barcelona konventsioon) osalised kohustuvad „vältima, vähendama ja tõkestama Vahemere saastamist ning kaitsma ja parandama selle piirkonna merekeskkonda“ (artikli 4 lõige 1). Mere energiataristute seisukohast eriti asjakohased on ELi ratifitseeritud protokollist (avamereprotokoll) tulenevad kohustused, mis on seotud mandrilava, merepõhja ja selle aluspinnase uuringutest ja kasutamisest lähtuva reostusega, sh reostumisega seotud hädaolukordade ja seirega.

Piiriülese keskkonnamõju hindamise konventsiooniga (Espoo konventsioon) edendatakse rahvusvahelist koostööd ja üldsuse osalemist juhtudel, mil kavandatav tegevus on eeldatavalt piiriülese mõjuga. Suure diameetriga nafta- ja gaasitorujuhtmed kuuluvad nende tegevuste loendisse, mis põhjustavad tõenäoliselt olulist piiriülest mõju ning mille suhtes tuleks kohaldada konventsioonis kehtestatud keskkonnamõju hindamise menetlust.

Metsloomade rändliikide kaitse konventsiooni (Bonni konventsioon) eesmärk on säilitada rändliike kogu nende looduslikus levilas. Mitu selle konventsiooni alusel allkirjastatud lepet puudutavad rändloomade ja mere energiataristute vaheliste konfliktide lahendamist.

Läänemere, Kirde-Atlandi, Iiri mere ja Põhjamere väikevaalaliste kaitse kokkuleppe (ASCOBANS) eesmärk on koordineerida kümne osalise vahel meetmeid kaaspüügi, elupaikade kadumise, merereostuse ja akustiliste häirete negatiivse mõju vähendamiseks. 2009. aastal võeti vastu resolutsioon kahjuliku mõju kohta, mida avaldab mereimetajatele merealune müra, mis tekib taastuvenergia tootmiseks avamerel toimuva ehitustegevuse käigus, ning 2006. aastal resolutsioon müra, laevade ja muude häirivate tegurite kahjuliku mõju kohta väikevaalalistele. Mõlemad on asjakohased mere energiataristutega seotud võimaliku mõju arvessevõtmisel.

Kokkulepe vaalaliste kaitsmise kohta Mustas meres, Vahemeres ja sellega külgneval Atlandi ookeani alal (ACCOBAMS) on koostööraamistik mere bioloogilise mitmekesisuse kaitsmiseks Vahemeres ja Mustas meres. Selle põhieesmärk on vähendada ohte nende merede vaalalistele ja parandada teadmisi nende kohta. Kokkulepe hõlmab resolutsioone tehismüra hindamise ja selle müra mõju hindamise kohta, mis on asjakohane elupaikade direktiiviga kaitstud vaalaliste ja mere energiataristute vaheliste konfliktide vähendamiseks. Avaldatud on ka suunised veealuse müra leevendamise meetmete kohta (ACCOBAMS-MOP5, 2013).

8.3.   Võimalik mõju ja leevendamisviisid

Energiataristute keskkonnamõju mereelustiku bioloogilisele mitmekesisusele võib olla põhjustatud bioloogilistest, füüsilistest ja keemilistest survetest ning nende täpne mõju sõltub mitmesugustest teguritest. Sealhulgas sõltub mõju sellest, kas taristu on rajamise, käitamise või käigust mahavõtmise faasis, tööde ajast ja sagedusest, taristu suurusest ning selle asukohast. Surve kaitsealustele elupaikadele ja liikidele võib olla kaudne või otsene ning mõju võib olla akuutne või krooniline. Kokkuvõte võimalikest mõjudest Natura 2000 elupaikadele ja liikidele on esitatud tabelis 5. Allpool on kirjeldatud mõju ja võimalikke leevendamismeetmeid. Projekte on vaja hinnata igal üksikjuhul eraldi, et määrata kindlaks selliste meetmete piisavus Natura 2000 võrgustiku huvide kaitsmiseks.

Mere energiataristute kavadel ja projektidel võivad olla aga järgmised piirangud, mis võivad mõjutada asjakohase hindamise nõuetekohasust:

| — | andmete kättesaadavus, ligipääsetavus ja võimalus koguda asjakohaseid andmeid; |
| --- | --- |

—

andmete kättesaadavus, ligipääsetavus ja võimalus koguda asjakohaseid andmeid;

| — | teaduslik arusaamine – ökoloogilistest protsessidest, Natura 2000 merealade elupaikade ja liikide tundlikkusest konkreetsete survete suhtes ning võimalikust kuhjuvast mõjust; |
| --- | --- |

—

teaduslik arusaamine – ökoloogilistest protsessidest, Natura 2000 merealade elupaikade ja liikide tundlikkusest konkreetsete survete suhtes ning võimalikust kuhjuvast mõjust;

| — | leevendamisstrateegiad – lühike aeg tulemuslikkuse kindlakstegemiseks, katselised või alles varases koostamisjärgus; |
| --- | --- |

—

leevendamisstrateegiad – lühike aeg tulemuslikkuse kindlakstegemiseks, katselised või alles varases koostamisjärgus;

| — | arenduse tüüp – uudne, veel väljatöötamisel ja keeruline, sest võib koosneda nii mere kui ka maismaaga seotud komponentidest. |
| --- | --- |

—

arenduse tüüp – uudne, veel väljatöötamisel ja keeruline, sest võib koosneda nii mere kui ka maismaaga seotud komponentidest.

Tõsi on ka see, et merega seotud taastuvenergia puhul [laine- ja loodeteenergia] on seni mõjuhinnangutes suuresti käsitletud tootmisseadmeid. Need tuleb veel kasutusele võtta sellises ulatuses, et need võiksid saada majanduslikult elujõuliseks. Seetõttu vajab seadmestiku võimalik keskkonnamõju ja selleks vajalik ülekandetaristu veel katsetamist. Praegu puudub ka kindel arusaamine mere energiataristute koos- ja kuhjuva mõju ulatusest ja keerukusest seoses muu merendustegevusega, seega vajatakse 4. jaotises soovitatud strateegilist kavandamist. Tavaliselt on vaja individuaalset hindamist, et määrata kindlaks tõenäolise mõju tüüp ja raskusaste lähtuvalt ala konkreetsetest asjaoludest ning kättesaadavatest andmetest.

Tabel 5

Natura 2000 võrgustiku kaitsealuste elupaikade ja liikide võimalik tundlikkus mere energiataristute rajamise, hooldamise ja käigust mahavõtmisega kaasnevate survete suhtes

| | FÜÜSILINE KADU/KAHJUSTAMINE | BIOLOOGILISED HÄIRED/BIOLOOGILINE KAHJU/KADU | HÜDROLOOGILISED MUUTUSED | OHTLIKUD AINED | ELEKTROMAGNETVÄLJAD+ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Liivamadalad | V | V | V | V | |
| Posidonia„põhjad“ | V | V | V | V | |
| Jõgede lehtersuudmed | V | V | V | V | |
| Mudased ja liivased laugmadalikud | V | V | V | V | |
| Lõukad | V | V | V | V | |
| Abajad ja lahed | V | V | V | V | |
| Karid | V | V | V | V | |
| Erituvate gaaside mõjul moodustunud struktuurid | V | V | V | V | |
| Läänemere kesk- ja põhjaosa kitsad abajad | V | V | V | V | |
| Koopad* | ? | ? | ? | V | |
| |
| Vaalalised | ? | V | ? | V | |
| Hülged | ? | V | ? | V | |
| Roomajad | ? | V | ? | V | |
| Kalad | ? | V | V | V | V |
| Selgrootud | V | V | ? | V | |
| Taimed | V | V | V | V | |
| Merelinnud | | V | | V | |
| * | ebatõenäoline marsruudivalik |

FÜÜSILINE KADU/KAHJUSTAMINE

BIOLOOGILISED HÄIRED/BIOLOOGILINE KAHJU/KADU

HÜDROLOOGILISED MUUTUSED

OHTLIKUD AINED

ELEKTROMAGNETVÄLJAD+

Liivamadalad

V

V

V

V

Posidonia„põhjad“

V

V

V

V

Jõgede lehtersuudmed

V

V

V

V

Mudased ja liivased laugmadalikud

V

V

V

V

Lõukad

V

V

V

V

Abajad ja lahed

V

V

V

V

Karid

V

V

V

V

Erituvate gaaside mõjul moodustunud struktuurid

V

V

V

V

Läänemere kesk- ja põhjaosa kitsad abajad

V

V

V

V

Koopad*

?

?

?

V

Vaalalised

?

V

?

V

Hülged

?

V

?

V

Roomajad

?

V

?

V

Kalad

?

V

V

V

V

Selgrootud

V

V

?

V

Taimed

V

V

V

V

Merelinnud

V

V

*

ebatõenäoline marsruudivalik

| + | mehhanismid ja mõjud, mida veel hästi ei mõisteta |
| --- | --- |

+

mehhanismid ja mõjud, mida veel hästi ei mõisteta

| ? | teadmata/ei mõisteta hästi |
| --- | --- |

?

teadmata/ei mõisteta hästi

—   
  Võimalike mõjude kokkuvõte

Merealuste torujuhtmete võimaliku mõju kohta on kogutud märkimisväärne hulk teavet nende ulatusliku pikaajalise kasutamise tõttu nafta ja gaasi transportimiseks merekeskkonnas. Kaablite paigaldamine on samuti laialdaselt kasutatav tehnoloogia, kuigi suurem osa teabest võimaliku keskkonnamõju kohta pärineb telekommunikatsioonisektorist. Energiaülekandeks kasutatavad kaablid on tavaliselt raskemad, jäigemad ja suurema diameetriga. Uuritud on nii kaablite kui ka torujuhtmete keskkonnamõju vältimise ja leevendamise viise, sealhulgas koostatud Natura 2000 elupaikade ja liikidega seotud vältimis- ja leevendamisstrateegiaid.

Kõige ilmsem otsene mõju on põhjaelupaikade kahjustamine, häirimine või kadumine kaablite ja torujuhtmete paigaldamise käigus. Põhjuseks on, et kaablid ja torujuhtmed veetakse peamiselt üle pehmetest setetest koosnevate alade, kus on vaja kraave kaevata või neid pinnasesse matta. Mõjutatav ala sõltub suuresti kasutatavatest meetoditest ja masinatest, samuti setete tüübist, ning võib hõlmata 10–20 m laiust ala kummalgi pool liini. Selle häiritud ala põhjaelustik võib taastuda, kuigi mitte tingimata sama liikide kooslusega, ning taastumiskiirust võivad mõjutada setete tüüp ja kohalikud tingimused. Mõju sõltub muutuste ulatusest ja kestusest, samuti ala konkreetsetest iseärasustest. Alale võidakse tuua ka erinevat tüüpi setteid, mis selle iseloomu muuta võivad. Elupaiga otsesest kahjustumisest ohustatud või kaablite ja torujuhtmete vedamisega seotud muutuste suhtes tundlikud Natura 2000 elupaigad on näiteks mereveega kaetud liivamadalad, elupaigad abajate ja lahtede pehmetes setetes, mõõnaga paljanduvad mudased ja liivased laugmadalikud, mererohuga kaetud alad, Posidonia„põhjad“ ning karid. Mõnel juhul peavad kaablid ületama kivise merepõhjaga alasid. Kui kraave tuleb kaljusse raiuda, võib see elupaiku, näiteks karide keskkonda, kahjustada.

Kunstlike kõvade pindadega kaablite ja torujuhtmete ning killustik- ja betoonkatete lisamine, et kaitsta käitatavat taristut või käigust maha võetud torujuhtmeid, võib avaldada paikset mõju, muutes võimalikuks nende koloniseerumise liikidega, mis pole pehmete setetega elupaikadele tüüpilised. Ka invasiivsed võõrliigid võivad neis konstruktsioonides koloniseeruda ja sealt edasi levida. Kaablite ja torujuhtmete läheduses asuvatele põhjakooslustele võivad avaldada survet ka muutused hägususes, merepõhja hoovustes ja topograafias, samas kui elupaikade direktiiviga ja linnudirektiiviga kaitstavaid mereimetajaid ja merelinde võivad mõjutada muutused nende toitumiskäitumises, nende häirimine ja väljatõrjumine paigaldustööde ajal. Vähem on teada elektromagnetväljade mõju kohta kaablite ümbrusele, kuid see võib olla probleemiks kaladele, näiteks tuurale, kes on elupaikade direktiiviga kaitstud liik ja suudab teadaolevalt selliseid välju tunnetada. Ka soojuse eritumine võib mõjutada mõnda liiki, kes on tundlik ümbritseva temperatuuri isegi väikese kõikumise suhtes, kuid sellise mõju tüüp ja olulisus põhjaelustikule, näiteks liivamadalate elupaikades, ei ole teada. Soojuse eritumise vähendamist ja vältimist kaabli projekteerimisel käsitletakse leevendamismeetmete jaotises.

Muud aspektid, mida on vaja arvesse võtta, on keemilise saastamise oht ja selle võimalik mõju Natura 2000 elupaikadele. Keemiline saastamine võib tuleneda torujuhtmete kahjustumisest, saastunud setete või ohtlike ainete häirimisest või kaablite purunemisest. Taristu ehitamisel ja hooldamisel kasutatavate masinate heide võib mõjutada vee kvaliteeti, kuigi seda on raske eristada üldisemate avamere ehitus- ja hooldustöödega seotud heitest.

—   
  Võimalike leevendamismeetmete kokkuvõte

Kirde-Atlandi merekeskkonna kaitse komisjon on esitanud kasuliku kokkuvõtte võimalikest leevendamismeetmetest, millega vähendada või vältida merekaablitega seotud keskkonnamõju (tabel 6) (52). Nendeks on eelkõige marsruudi hoolikas valik ja paigaldamistegevuse ajakava koostamine, sobivate kaablitüüpide valimine, kaabli piisav pinnasega katmine ja inertsete materjalide kasutamine, kui vajatakse kaitsekatet. Merealuste torujuhtmete ehitamise ja hooldamisega on seotud ka merepõhja häirimine, müra, saastumine, lämmatamine, elupaiga kadumine, koridorid võõrliikide levikuks ja kuhjuv mõju.

Tabel 6

Võimalikud leevendamismeetmed mitmesuguste kaablite paigaldamise ja käitamisega seotud inimtekkeliste survete keskkonnamõju vältimiseks või vähendamiseks (allikas: OSPAR, 2009)

| | Leevendamismeetmed |
| --- | --- |
| Keskkonnamõju | Marsruudi valik | Ehitusajad | Pinnasega katmise meetod | Pinnasesse süvistamise sügavus | Kaabli tüüp | Eemaldamine |
| Häirimine | x | x | x | (x) | (x) | Vt tekst |
| Müra | (x) | (x) | (x) | | | |
| Soojuse eritumine | (x) | | | x | x | |
| Elektromagnetväli | | | | x | x | |
| Saaste | x | | (x) | (x) | x | x |
| Kuhjuv mõju* | x | x | x | x | x | |
| x: tähtis meede; (x): vähem tähtis meede; *: teadmised pole piisavad. |

Leevendamismeetmed

Keskkonnamõju

Marsruudi valik

Ehitusajad

Pinnasega katmise meetod

Pinnasesse süvistamise sügavus

Kaabli tüüp

Eemaldamine

Häirimine

x

x

x

(x)

(x)

Vt tekst

Müra

(x)

(x)

(x)

Soojuse eritumine

(x)

x

x

Elektromagnetväli

x

x

Saaste

x

(x)

(x)

x

x

Kuhjuv mõju*

x

x

x

x

x

x: tähtis meede; (x): vähem tähtis meede; *: teadmised pole piisavad.

Järgmistes jaotistes käsitletakse üksikasjalikumalt kaablite ja torujuhtmete paigaldamise, käitamise ja käigust mahavõtmisega seotud võimalikku mõju ja leevendamismeetmeid.

8.3.1.   Paigaldamine

Merealuste kaablite ja torujuhtmete paigaldamiseks kasutatakse mitmesuguseid meetodeid. Pehmete setetega aladel võib kasutada üksikult ja kombineeritult sahku ja survelist vett, et kaevata tavaliselt 1–3 m sügavusi kraave ning kaableid ja torujuhtmeid samal ajal neisse matta. Alternatiivselt võib kaabli või torujuhtme paigaldamisel kraavist väljakaevatud pinnase ajutiselt alalt eemaldada või ladestada kraavi kõrvale ning valmiskaevatud kraavid hiljem täita. Surveliste veejugade kasutamisel (sette veeldamine kaabli all selle vajumiseks ettenähtud sügavuseni) on selgrootute suremus kavandatud kaablimarsruudil tõenäoliselt suurem, sest setet häiritakse rohkem ja paljud loomad tuuakse sellega tõenäoliselt röövliikidele välja. Sahkade kasutamisel võivad sahatallad jätta pinnale jälje, eriti pehme settega aladel. Neil juhtudel seisneb võimalik mõju sette suuremas tihenemises ja merefauna häirimises. Häirimisala sõltub keskkonna iseärasustest ja paigaldamisviisist (53).

Kuigi mõned liikuvad liigid võivad häiritud ala vältida, ei saa enamik paikseid liike seda teha ning eriti tundlikud otsese kadumise või suspendeeritud setetega lämmatamise suhtes on mõned biogeeniliste karide elupaigad, nagu ebarannakarpidega alad ja punavetikamättad, kaks mereveega kaetud liivamadalate elupaigatüübi alamtüüpi, samuti mererohuga kaetud alad (nt OSPAR 2010). Kui kaablid ületavad kivist merepõhja, võib see põhjustada paikseid kahjustusi karidel asuvatele põhjakoosluste elupaikadele, kas hõõrdumise tõttu või pehmes ja kõvas kivises põhjas kraavide kaevamise tõttu.

Toitainete ja ohtlike ainete resuspendeerumine ja remobiliseerumine kraavide rajamise ajal tekitab ohte saastunud setetega aladel, kus merepõhja profiili muutused võivad hüdrodünaamilises režiimis muutusi esile kutsuda. See võib kahjustada mereveega kaetud elupaikade, näiteks liivamadalate stabiilsust ning muuta nendega seotud merekooslusi. Viimaseks kaalutluseks on kasutuselevõtmisega seotud tegevuse võimalik mõju. Torujuhtmete puhul tuleb selleks läbi pumbata proovivesi, mis sisaldab biotsiide ja korrosioonitõrjeaineid. Proovivee koostis ja laialihajumine on vaja kindlaks teha, kuigi suuremaid kontsentratsioone väljalaskepunktides peetakse üldjuhul lühiajaliseks. Võimaliku mõju hindamiseks Natura 2000 elupaikade ja kaitsealaste liikidega seotud merekooslustele ei ole piisavalt teavet.

MUUTUSED MEREPÕHJA ELUPAIKADES, KOOSLUSTES JA LIIKIDES

Kaablite ja torujuhtmete paigaldamise vahetu mõju on paiksed kahjustused, hõõrdumine ning merepõhja elupaikade ja liikide väljatõrjumine ja häirimine kaarjal alal ümber ehitustööde koha (Söker et al., 2000). Põhjakooslusi kraavides ja nende lähedal võib mõjutada setete leke, pinnasega katmine, segamine, peenete setete sadestumine ja muutused keemilistes omadustes saasteainete resuspendeerumise või anoksiliste kihtide häirimise kaudu, kuid selline mõju võib olla ainult lühiajaline või tuleneda vaevumärgatavatest pikemaajalistest muutustest, mille olulisust on raske hinnata.

Uuring Nystedi avamere tuulepargi tõttu rajatud kaablikraavi mõju ja selle hüvitamise kohta Taani Natura 2000 alal Rødsandi laguunis näitas olulisi erinevusi madala vee Macoma koosluses vahetult pärast töid. Ka meriheina risoomide tihedus ja biomass vähenes kraavi lähedal (varjutamise ja pinnasega katmise koosmõju tõttu), kuid kahe aastaga taastus ehituseelne olukord (Birklund, 2003). Ka Läänemeres taastus Rootsi ja Poola vahelise merekaabli äärne põhja makrofauna ühe aastaga, ilma et selle koosseisus, arvukuses või biomassis oleks olnud olulisi muutusi, mis võiksid olla selgelt seotud kaabli paigaldamisega (Andrulewicz et al., 2003).

Need uuringud näitavad, et kuigi mereveega kaetud pehmete setete kooslustele, näiteks liivamadalatel, võidakse avaldada olulist mõju, võib see olla suhteliselt lühiajaline ja piirduda kaablikoridoriga, mis on ehk 10 m laiune (OSPAR, 2009). Pikemaajalist mõju võib täheldada biogeenilistel karidel, kus on lämmatamise suhtes tundlikud liigid (nt punavetikamätastel), merepõhjast erituvate gaaside mõjul moodustunud struktuuridel või liikidel, mis on eriti pikaealised ja taastuvad aeglaselt (nt ebarannakarbid). Täpne mõju sõltub olemasolevatest elupaikadest ja ala iseärasustest.

Lisaks otsesele kahjule on muud ehitustööde tõttu põhja elupaikadele avalduvad võimalikud surved hägususe suurenemine, saasteainete vabanemine ja setete koosseisu muutumine. Mõju sõltub muutuste ulatusest ja kestusest, samuti ala konkreetsetest iseärasustest. Pehmete setete ümberjaotumine kivistesse karide elupaikadesse või lämmatamise suhtes tundlikesse elupaikadesse, nagu Posidonia„põhjad“ ja punavetikamättad, on suurem probleem kui ümberpaiknemine sarnaste setteomadustega aladele (Zucco et al., 2006; Hall-Spencer ja Moore, 2000). Alale võidakse tuua ka erinevat tüüpi setteid, mis selle iseloomu muuta võivad. Näiteks Taani Nystedi avamere tuulepargis tähendas mõnda aega pärast kaablite algset paigaldamist tekkinud vajadus lahtised kaablid katta, et kraavi täitmiseks oli vaja tuua kiviklibu alale, kus olid valdavalt pehmed setted (Andrulewicz et al., 2003).

Kivistel, väga liikuva liivaga või sügava veega aladel, kus merepõhi kaablite ja torujuhtmete pinnasega katmiseks ei sobi, võidakse taristut kaitsta või stabiliseerida killustiku ja betoonkatetega. Tööde läheduses võib hägusus ajutiselt suureneda ka siis, kui kraave ei rajata. Kive võidakse paigaldada 1 tonn ruutmeetri kohta, 5 m kummalegi poole torujuhet, ning seetõttu võidakse alal enne paigaldamist lisada olemasolevatele setetele märkimisväärne kogus teistsuguste omadustega materjali.

| Näited leevendamismeetmete rakendamise kohta Natura 2000 võrgustikku kuuluvates mereveega kaetud elupaikades

  Rootsi ja Poola vaheline ülekandeliin SwePol suunati Natura 2000 alal, Slupski madalikul, leevendamismeetmena osaliselt ümber. Kuigi suurem osa kaabli marsruudist läbib ohustatud elupaiku, välditi Slupski madaliku kiviseid ja rahnudega alasid, mis toetavad vähenevaid punavetikaliike. Sama projektiga kõrvaldati võimalik keemiline saastamine klooriga, asendades monopolaarse projekti, mille puhul oleks vaja protektorkaitsmeid, bipolaarse süsteemiga (Andrulewicz et al., 2003). |
| --- |

Näited leevendamismeetmete rakendamise kohta Natura 2000 võrgustikku kuuluvates mereveega kaetud elupaikades

Rootsi ja Poola vaheline ülekandeliin SwePol suunati Natura 2000 alal, Slupski madalikul, leevendamismeetmena osaliselt ümber. Kuigi suurem osa kaabli marsruudist läbib ohustatud elupaiku, välditi Slupski madaliku kiviseid ja rahnudega alasid, mis toetavad vähenevaid punavetikaliike. Sama projektiga kõrvaldati võimalik keemiline saastamine klooriga, asendades monopolaarse projekti, mille puhul oleks vaja protektorkaitsmeid, bipolaarse süsteemiga (Andrulewicz et al., 2003).

PADUMERE ELUPAIKADE JA LIIKIDE KAHJUSTAMINE

Elupaikade direktiiviga ja linnudirektiiviga kaitstud padumere elupaiku ja liike võib kaablite ja torujuhtmete paigaldamine häirida, kahjustada ja kaotada. Natura 2000 elupaigatüübid, mida kõige tõenäolisemalt kahjustatakse, on mereabajad ja -lahed, Läänemere kesk- ja põhjaosa kitsad abajad, jõgede lehtersuudmed, mõõnaga paljanduvad mudased ja liivased laugmadalikud ning Posidonia„põhjad“. Kõige ohualtimad kaitsealused liigid on pikajalgsed soo- ja veelinnud ning metslinnud.

Mõju sisefaunale on sageli suur, kuid võib olla lühiajaline. Näiteks Iirimaal korraldatud uuring kraavide rajamise mõju kohta torujuhtme paigaldamisel mõõnaga paljanduvatele mudastele ja liivastele laugmadalikele näitas põhjaelustiku selgrootute täielikku kadumist ja setete struktuuri muutumist vahetult pärast tööde lõppu. Kahjustatud ala rekoloniseeriti seejärel nii, et kuue kuu pärast ei olnud enam setete tuumikusse koondunud kõikide liikide isendite arvus märgatavaid erinevusi, kuigi esindatud taksonid olid erinevad (Lewis et al., 2002). Muudes uuringutes on kirjeldatud sarnast mõju ja kuigi liigirikkus võidakse taastada, võib kuluda mitu aastat enne, kui kogu biomass taastub ümbritseva häirimata alaga sarnase tasemeni. Taastumine sõltub ümbritsevatel aladel leiduvatest liikidest, nende elutsüklist ja liikuvusest ning võimalike ehitustööde ajast.

| Näited leevendamismeetmete rakendamise kohta padumere elupaikades

  Leevendamismeetmed seoses kaabli maabumisega ja üleminekujaamaga padumere elupaikade juures, näiteks jõgede lehtersuudmetes, võivad ulatuda ümbersuunamisest tundlike alade vältimiseks kuni kahjustatava ala minimeerimiseni, ehitustööde hoolika ajastamiseni häirimiste vältimiseks ja vähem kahjustavate kaevemeetodite kasutamiseni. Allpool on loetletud on mõned leevendamismeetmed, milles lepiti kokku ekspordikaablite paigaldamisel läbi Swale'i jõe estuaari padumere, et ühendada London Array avamere tuulepark ülekandevõrguga (London Array/National Grid, 2007).






  — | Swale'i erikaitsealal ja Ramsari alal ega kuni 500 m kaugusel nende merepoolsest piirist ajavahemikul 1. oktoobrist 31. märtsini töid ei tehta. |
| --- | --- |

Näited leevendamismeetmete rakendamise kohta padumere elupaikades

Leevendamismeetmed seoses kaabli maabumisega ja üleminekujaamaga padumere elupaikade juures, näiteks jõgede lehtersuudmetes, võivad ulatuda ümbersuunamisest tundlike alade vältimiseks kuni kahjustatava ala minimeerimiseni, ehitustööde hoolika ajastamiseni häirimiste vältimiseks ja vähem kahjustavate kaevemeetodite kasutamiseni. Allpool on loetletud on mõned leevendamismeetmed, milles lepiti kokku ekspordikaablite paigaldamisel läbi Swale'i jõe estuaari padumere, et ühendada London Array avamere tuulepark ülekandevõrguga (London Array/National Grid, 2007).

—

Swale'i erikaitsealal ja Ramsari alal ega kuni 500 m kaugusel nende merepoolsest piirist ajavahemikul 1. oktoobrist 31. märtsini töid ei tehta.

| — | Meriheinaga kaetud alade tugialadel ja põhilistel rannakarpidega aladel ei tehta kunagi töid. See hõlmab kõiki kaablite paigaldamisega seotud töid, sealhulgas pargaste ankrukohtade kindlaksmääramist (vajaduse korral). |
| --- | --- |

—

Meriheinaga kaetud alade tugialadel ja põhilistel rannakarpidega aladel ei tehta kunagi töid. See hõlmab kõiki kaablite paigaldamisega seotud töid, sealhulgas pargaste ankrukohtade kindlaksmääramist (vajaduse korral).

| — | Padumerel paigaldatavad kaablid peaksid olema vähemalt 1 m sügavusel ja need tuleks üldjuhul paigaldada saha abil ja/või kraavi rajamise teel. Kui padumerel rajatakse kraave, tuleks kaevetööd ja seejärel kaablikraavi tagasitäitmine korraldada selliselt, et sette profiil säiliks. Surveliste veejugade kasutamist võib kaaluda ainult erandjuhtudel, kui see on varem heakskiidetud ja toimub jälgimise all. |
| --- | --- |

—

Padumerel paigaldatavad kaablid peaksid olema vähemalt 1 m sügavusel ja need tuleks üldjuhul paigaldada saha abil ja/või kraavi rajamise teel. Kui padumerel rajatakse kraave, tuleks kaevetööd ja seejärel kaablikraavi tagasitäitmine korraldada selliselt, et sette profiil säiliks. Surveliste veejugade kasutamist võib kaaluda ainult erandjuhtudel, kui see on varem heakskiidetud ja toimub jälgimise all.

| — | Joomi, padumere ja maismaa-alade ornitoloogilised uuringud tuleks teha igal ehitusaastal oktoobrist märtsini ja vähemalt ühe aasta jooksul. |
| --- | --- |

—

Joomi, padumere ja maismaa-alade ornitoloogilised uuringud tuleks teha igal ehitusaastal oktoobrist märtsini ja vähemalt ühe aasta jooksul.

| — | Töid ei tohi teha enne, kui asjaomased reguleerivad asutused on heaks kiitnud meetmed võimalike ohtlike ainete käitlemiseks ja säilitamiseks, leketele reageerimiseks ja pinnavee ärajuhtimiseks. |
| --- | --- |

—

Töid ei tohi teha enne, kui asjaomased reguleerivad asutused on heaks kiitnud meetmed võimalike ohtlike ainete käitlemiseks ja säilitamiseks, leketele reageerimiseks ja pinnavee ärajuhtimiseks.

| — | Personalile/ehitusettevõtjatele tuleb anda juhised keskkonnatundlike omadustega asukohtade ja nende omaduste kaitsmiseks vajalike tööviiside kohta. |
| --- | --- |

—

Personalile/ehitusettevõtjatele tuleb anda juhised keskkonnatundlike omadustega asukohtade ja nende omaduste kaitsmiseks vajalike tööviiside kohta.

| — | Padumerel tuleks valida kaablite paigaldamiseks meetodid, millega minimeeritakse suspendeerunud setete vabanemine. |
| --- | --- |

—

Padumerel tuleks valida kaablite paigaldamiseks meetodid, millega minimeeritakse suspendeerunud setete vabanemine.

| — | Ehitustegevustega tuleks linde häirida võimalikult vähe, nt kasutada suunatud valgustust. |
| --- | --- |

—

Ehitustegevustega tuleks linde häirida võimalikult vähe, nt kasutada suunatud valgustust.

VÄGA LIIKUVATE LIIKIDE HÄIRIMINE JA VÄLJATÕRJUMINE

Elupaikade direktiivi ja linnudirektiiviga kaitstud väga liikuvate liikide (nt merelinnud, pikajalgsed soo- ja veelinnud ja metslinnud, vaalalised, hülged, kilpkonnad ja kalad) käitumist mõjutavad teadaolevalt ehitustöödega seotud müra ja inimeste kohalolek, masinad ja tegevus nii padumerel kui ka avamerel. Peamine mõju on häirimine ja väljatõrjumine. Võimalik mõju, mis liigiti varieerub, on muu hulgas toitumisvõimaluste kadumine, kokkupõrkeoht ja liikumise tõkestamine, mis kõik võivad suurendada energiakulu. Sukelduvad linnud on teadaolevalt väga tundlikud visuaalsete häiringute suhtes ja laevaliiklus tõrjub neid välja (Mendel et al., 2008). Võib tekkida ka pikemaajalist mõju, nagu kuulmiskahjustused mereimetajatel, kes pikka aega valju heliga kokku puutuvad. Kriitiline aspekt on taustmüra tase võrreldes ehitusmüraga, sest see mõjutab loomade võimet survet avastada ja sellele reageerida (Robinson ja Lepper, 2013).

Torujuhtmete ja kaablite paigaldamisel tekkiv müra on tavaliselt seotud kraavide rajamise ning torude ja kivide paigaldamisega. Moray Firthis avamere tuulepargile Beatrice kavandatud 65 km ekspordikaabli paigaldamisega seotud müra eristati mudelis, millega tehti kindlaks eri liikide võimalik häirimisala (vt kasti allpool). OSPARi tehtud hindamise käigus ei leitud selgeid märke merekaabli paigaldamisest põhjustatud veealuse müra suurest ohust merefaunale (OSPAR, 2009).

| Analüüs liikuvatele mereliikidele avalduvate ohtude hindamiseks

  Et hinnata Šotimaa kirderannikul Moray Firthis maabuvate avamere-tuulepargi Beatrice 65 km ekspordikaablite paigaldamisega seotud müra tõenäolist mõju, modelleeriti võimalik mõju mitme liigi käitumisele (Nedwell et al., 2012). Tulemuste kohaselt oli suurim tõenäoline mõju mitmesugustele mereliikidele kraavide kaevamisel ja enim mõjutas see tõenäoliselt pringlit. | Et mõõta võimalikku mõju veealuse keskkonna liikidele, on välja töötatud mõõtmissüsteem dBht (Species) (Nedwell et al., 2007). Heli tajutakse liigiti erinevalt. Tasemed üle 90 dBht tekitasid peaaegu kõigil isenditel tugeva vältimisreaktsiooni. |
| --- | --- |
| | |

Analüüs liikuvatele mereliikidele avalduvate ohtude hindamiseks

Et hinnata Šotimaa kirderannikul Moray Firthis maabuvate avamere-tuulepargi Beatrice 65 km ekspordikaablite paigaldamisega seotud müra tõenäolist mõju, modelleeriti võimalik mõju mitme liigi käitumisele (Nedwell et al., 2012). Tulemuste kohaselt oli suurim tõenäoline mõju mitmesugustele mereliikidele kraavide kaevamisel ja enim mõjutas see tõenäoliselt pringlit.

Image

Et mõõta võimalikku mõju veealuse keskkonna liikidele, on välja töötatud mõõtmissüsteem dBht (Species) (Nedwell et al., 2007). Heli tajutakse liigiti erinevalt. Tasemed üle 90 dBht tekitasid peaaegu kõigil isenditel tugeva vältimisreaktsiooni.

Image

Sel konkreetsel juhul prognoositi, et kaablite paigaldamise ajal tekib lühiajaline kohalik häiriv müra, mis võib põhjustada mereimetajate ajutist väljatõrjumist neile sobiva elupaiga väga väikeselt osalt (Arcus, 2012). Muude aspektide poolest loeti ehitustöid olulisteks afaliinile ja randalile, kelle tõttu tuli kavandada leevendamismeetmeid, nt vaiarammimistööde aeglast algust ja mereimetajate vaatlejate kasutamist.

8.3.2.   Käitamine

Kaablite ja torujuhtmete käitamisega seotud negatiivne mõju tuleneb kõige tõenäolisemalt reostusest. Seda võivad põhjustada tõsised vahejuhtumid, nagu juhuslikud lekked käitamise abilaevadelt või purunenud torujuhtmetelt. Krooniline mõju võib tuleneda kaablite ja torujuhtmete purunemisest ja kemikaalide leostumisest. Elektromagnetväljade tõenäolist mõju ja temperatuuri tõuse kaablite ümbruses on vähem uuritud. Hooldus- ja remonditööd, mis põhjustavad setete ja ohtlike ainete resuspendeerumist, tekitavad samasugust mõju, nagu on kirjeldatud paigaldamistööde puhul.

REOSTUS

Torujuhtmete kahjustusi võivad põhjustada korrosioon, merepõhja liikumised ning kokkupuude ankrute ja põhjapüügivahenditega. Nende tagajärjel võivad tekkida lühi- või pikaajalised lekked või katastroofilisemad lõhkemised, mis põhjustavad ulatuslikku reostust. Euroopa gaasitorujuhtmetega seotud vahejuhtumite andmebaasi kohaselt on vahejuhtumite kõige sagedam põhjus väline sekkumine (48,4 %), millele järgnevad tähtsuselt ehitusdefektid/materjalirikked ja korrosioon, kuid eristatud ei ole merealuseid torujuhtmeid muudest gaasitorujuhtmetest (EGIG, 2011). Veesambasse sattuda võivad saasteained on näiteks süsivesinikud ja gaasid, nagu süsinikdioksiid, metaan ja vesiniksulfiid.

Saasteainete allikaks on ka protektorkaitsmed, mida kasutatakse torujuhtmete korrosiooni aeglustamiseks merevees. Nende kaitsmete komponendid (elavhõbe, vask, kaadmium ja plii) võivad liikuda läbi setete ja koguneda mõnes mereliigis. Nende kaitsmete korrosiooni kiirus sõltub ala iseärasustest, nagu vee sügavus, temperatuur ja soolsus. Natura 2000 elupaikadele ja liikidele mõju avaldumise tõenäosus ei ole teada.

Süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise puhul määravad temperatuur ja surve selle, kas CO2 transporditakse torujuhtmetes vedeliku või gaasina. Seda tuleb hoolikalt reguleerida, sest hüdraadi moodustumine torujuhtmes suurendab sisemist korrosiooni ja võib põhjustada ummistusi, mis suurendavad torujuhtmete rikete ohtu. Torujuhtme kahjustuse või rikke põhiline mõju avalduks ümbritseva vee hapestumisena.

Naftareostuse akuutset ja kroonilist mõju elupaikade direktiivi ja linnudirektiivi mereliikidele ja -elupaikadele, nagu mereimetajad, merelinnud, mererohuga kaetud alad ning mudased ja liivased laugmadalikud, on ulatuslikult uuritud ja hästi dokumenteeritud (54). Sama kehtib vajaduse kohta teha seiret ja planeerida situatsioone, et vältida vahejuhtumite eskaleerumist ja vähendada nende mõju. Teavet on ka teiste saasteainete mõju kohta, nagu raskemetallid mereimetajates, ja ookeani hapestumise võimaliku mõju kohta, kuid mitte konkreetselt seoses mere energiataristutega.

Põhiline lähenemisviis kaablitest ja torujuhtmetest põhjustatud reostuse leevendamiseks on vähendada projekteerimise ja regulaarsete kontrollidega lekete riski. Regulaarne seire toimib varajase hoiatamise süsteemina ning situatsiooniplaneerimisega kavandatakse meetmed, millega vähendada võimalikku mõju mereelupaikadele ja -liikidele vahejuhtumite tekkimise korral.

ELEKTROMAGNETVÄLJAD JA NENDE MÕJU KALADELE

Elektrienergia ülekandel, sealhulgas merekaablite kaudu, tekivad madalsagedusega elektromagnetväljad. Ümbritsevas keskkonnas võivad tekkida ka elektriväljad tänu vee ja organismide liikumisele läbi magnetvälja. Mereorganisme, kes kasutavad elektromagnetvälju ruumis orienteerumiseks, ulatuslikuks liikumiseks, vähem ulatuslikuks orientatsiooniks, toitumiseks või paariliste leidmiseks, võivad elektromagnetväljad seega mingil määral mõjutada, kui väli on piisavalt tugev ja/või eristub tausttasemetest. Võimaliku mõju tõenäosus ja tähtsus ei ole kindlalt teada (Boehlert ja Gill, 2010). Magnetväljade modelleerimine Rootsi ja Poola vahelise bipolaarse ülekandeliini ümber näitas, et võimalikud muudatused selle kaldes ei ületaks maa magnetvälja looduslikke muutusi rohkem kui 20 m kaugusel kaablitest. Veealuse magnetvälja mõõtmised, mida tehti pärast kaablite paigaldamist kohapeal, näitasid, et need ei ületanud mudelitega prognoositud väärtusi (Andrulewicz et al., 2003).

Elektrivälju teadaolevalt tunnetavad kalaliigid on muu hulgas kõhrkalad ja tuurad ning mõnel neist täheldatakse muutusi käitumises elektromagnetväljade ulatuses, mis kaablite ümber võivad tekkida. Seoses magnetväljadega täheldati angerja (A. anguilla) rände seirel Läänemeres ajutisi reageerimisi, mille puhul angerjad kaldusid rändel oma teel kaablitest eemale, kuid puudusid tõendid selle kohta, et see oleks püsiv takistus. Seoses elektriväljadega on täheldatud koerhai (S. canicula), ogarai (R. clavata) ja ogahai S. acanthias puhul käitumismuutusi, mis võivad olla seotud elupaikadega liivamadalikel, kuid mõju erines isenditi (55).

Mõningane leevendamine juba toimub tööstusharu standardis ette nähtud varjestamisega, mis piirab otsest elektrivälja, kuid mitte selle magnetilise komponendi mõju. Muudeks võimalusteks on kaabli konstruktsiooni muutmine, voolu vähendamine ja kaabli sügavamale paigaldamine.

Elektromagnetväljade mehhanisme ja mõju mereorganismidele, samuti seda, kui olulised on kiirgustasemed võrreldes Maa geomagnetvälja omadega, täielikult ei mõisteta. Euroopas võetakse praegu elektromagnetvälju keskkonnamõju hindamisel ja nõusoleku saamise menetlustes arvesse, kuid võimaliku mõju jälgimise ja uurimise kohustuse ulatus erineb liikmesriigiti.

PÕHJAELUSTIKU MUUTUSED

Pikemas perspektiivis võivad pinnale paigaldatud kaablid ja torujuhtmed toimida kõvade pindade lisandumise tõttu karidena, sest mitmesugused liigid koloniseerivad need (56). Näiteks Põhjamere põhjaosa naftavälja Mariner arenduses koloniseerivad kivihunnikuid ja betoonkatteid prognooside kohaselt hüdraloomad, pehmed korallid, meriroosilised, torujad ussikesed, vääneljalalised, mantelloomad ja liikuvad organismid, nagu vähilaadsed, hulkharjasussid ja okasnahksed (Statoil, 2012). Avamere tuuleparkides Nysted ja Horns Rev on koloniseerumine turbiinide aluste ümbruses suurendanud biomassi ja elupaiga heterogeensust. Kõvade pindade toomine valdavalt liivaste setetega alale on põhjaelustikku tunduvalt muutnud. Ka invasiivsed võõrliigid võivad nende konstruktsioonide koloniseerimise kaudu levida, eriti kui esineb ka temperatuurimuutusi. Mõne sentimeetri ulatuses elektriülekandekaablitest võib temperatuur pisut tõusta olenevalt kaablite kaevesügavusest ja tüübist ning ümbritsevate setete iseärasustest. Selline temperatuuritõus on võrdsete ülekandekiiruste korral tõenäoliselt vahelduvvoolukaablite puhul suurem kui alaliskõrgepingekaablite puhul. Soojuse eritumine võib muuta settes füüsikalisi ja keemilisi tingimusi ning suurendada bakterite aktiivsust, mis võib avaldada põhjaelustiku faunale ja floorale sekundaarset mõju (Meissner ja Sordyl, 2006). Tõendite kohaselt on mõned liigid tundlikud ka väikeste ümbritseva temperatuuri tõusude suhtes, kuid põhjakooslustele näiteks liivamadalike elupaikades avalduva võimaliku mõju tüüp ja olulisus ei ole teada.

8.3.3.   Käigust mahavõtmine

Avamererajatiste käigust mahavõtmisega kaasneb mitmesuguseid rahvusvahelisi kohustusi, näiteks OSPARi raames (otsus 98/3), kuid need ei hõlma kaableid ja torujuhtmeid. Kaablite ja torujuhtmete käigust mahavõtmise võimalik mõju mereelupaikadele ja -liikidele sarnaneb mõjuga, mida on kirjeldatud ka seoses paigaldamisega, ja selle puhul võib kasutada sarnaseid leevendamismeetmeid. Torujuhtmete puhul alustatakse torujuhtmete tühjendamisest ja puhastamisest. Seejärel eemaldatakse need merepõhjast või lõigatakse ära ja jäetakse kohapeale, rakendades asjakohaseid kaitsemeetmeid ja jälgides neid edaspidi. Pinnasega kaetud kaablid võib olla vaja enne eemaldamist saha või surveliste veejugadega välja tuua, kuigi sellega häiritakse setteid ja nendega seotud põhjakooslusi. Muu nendega seotud taristu, näiteks betoonkatted, tuleb olenevalt nende seisukorrast võib-olla eemaldada haaratsitega.

Torujuhtmete eemaldamiseks kasutatavad meetodid, nagu tagasitõmbamine, lõikamine ja tõstmine ning pukseerimine pinnal või kindlas sügavuses võivad merepõhja elupaiku otseselt kahjustada, liikuvaid liike häirida või välja tõrjuda ning halvendada vee kvaliteeti, kui laevaliikluse ja tööde käigus esineb lekkeid vette. Merepõhja füüsiline häirimine, hägususe suurenemine, põhjaelustiku võimalik lämmatamine ja taastumiskiirus on tõenäoliselt sarnased paigaldamise puhul kirjeldatuga, kuna kummalgi pool torujuhet asuvatel aladel mõjutatakse samu elupaiku ja liike. Vanad või purunenud betoonkatted võib olla vajalik eemaldada tavaliste haaratsitega. Kui merepõhjas on vaja käigust mahavõetud torujuhtmete kaitsmiseks kivipuistet teha, tekivad kõvad pinnad, millele liigid saavad valdavalt pehmete setetega aladel kinnituda, ja nende alade merekooslused muutuvad.

Käigust mahavõtmise kavad tuleb tavaliselt koostada juba projekti algul ning neid tuleb igal üksikjuhul eraldi hinnata, sest need erinevad olenevalt torujuhtme tüübist, diameetrist, pikkusest, terviklikkusest ja seisukorrast. Valikuvõimalused on kohapeale mahajätmine, kohapeal taaskasutamine, taaskasutamine teistes asukohtades või torujuhtmete eemaldamine ja maismaal kõrvaldamine. Näiteks Taani naftaväljal Jüütimaast lääne pool määrati käigust mahavõtmise valikute uurimisel kindlaks, et edasist kaalumist väärivad loetletuist esimene ja viimane. Kui torujuhtmed jäetakse merepõhja, on tõenäoliselt vaja neid pikaajaliselt jälgida, et tagada nende stabiilsus ja ohutus teistele merekasutajatele, sest nende lagunemiseks võib kuluda aastakümneid (HSE, 1997).

8.3.4.   Kuhjuv mõju

Mere energiataristute projekte ei viida ellu isoleeritult. Need on osa kavadest, milles käsitletakse naftat ja gaasi, süsinikdioksiidi kogumist ja säilitamist ning avamerel tuuleparkides ja merel muudel viisidel taastuvenergia tootmist, ning võivad olla seotud ka muude kavade ja projektidega. Nende varasemate, praeguste või tulevaste tegevusalade koosmõju võib avaldada Natura 2000 elupaikadele ja liikidele kuhjuvat keskkonnamõju. Eriti ohualtid võivad olla väga liikuvad liigid, nagu mereimetajad, kalad ja merelinnud, sest neid võib selline tegevus mõjutada mitmes kohas, sealhulgas pikkade vahemaadega eraldatud kohtades.

Kuhjuv mõju võib tekkida üksikprojekti raames, näiteks tulenevalt taristu ja tegevuse tihedust ühes kohas (kaablid, torujuhtmed, platvormid, hoolduslaevade liiklus). Kuhjuv mõju võib tekkida ka sel juhul, kui läheduses rakendatakse muid kavasid. Põhjamere põhjaosas asuva avamere tuulepargi Beatrice puhul prognoositi, et kaablite paigaldamisel tekkiv müra ja suspendeerunud tahke aine hulga suurenemine ülekandetööde läheduses pole märkimisväärsed. Vaadeldes seda aga koos muu samal ajal toimuva tegevusega ja ühe teise avamere-taastuvenergia kavaga, anti hinnang, et samaaegsel ehitusmüral võib olla kuhjuv mõju heeringale, angerjale, lõhele ja meriforellile. Samas ei peetud nende kahe arenduse koos vaatlemisel tõenäoliseks lisamõju setete liikumisele (Arcus, 2012).

Kuhjuvat mõju tuleb hinnata KMHi ja KSHi raames ning see on õiguslik nõue elupaikade direktiivi kohaldamisalasse kuuluvate kavade ja projektide asjakohasel hindamisel. Põhielementideks on võimaliku mõju ulatuse hindamine, leevendamis- ja seiremeetmete soovitamine ning aruandlus ebaselgete aspektide kohta. Kuhjuva mõju hindamise kohta on antud nii üldisi kui ka sektoripõhiseid suuniseid (nt RenewableUK, 2013) ning neid on üksikasjalikumalt käsitletud käesoleva dokumendi jaotises 7.3.

8.3.5.   Võimalikud leevendamismeetmed

Suunised leevendamisviiside kohta on esitatud käesoleva dokumendi 5. jaotises. Allpool on loetletud põhivõimalused, kuidas leevendada mere energiataristute projektidega Natura 2000 elupaikadele ja liikidele avalduda võivat mõju.

| Võimalikud leevendamismeetmete valikud energiataristuprojektide eri etappidel


  Hindamine







  — | Rajamise, käitamise ja käigust mahavõtmise etapi ulatuse määramine, läbivaatamine ja algne hindamine Natura 2000 elupaikadele ja liikidele avalduda võivate survete ja mõju kindlakstegemiseks. Selle protsessi käigus kavandatakse leevendamismeetmed. |
| --- | --- |

Võimalikud leevendamismeetmete valikud energiataristuprojektide eri etappidel

Hindamine

—

Rajamise, käitamise ja käigust mahavõtmise etapi ulatuse määramine, läbivaatamine ja algne hindamine Natura 2000 elupaikadele ja liikidele avalduda võivate survete ja mõju kindlakstegemiseks. Selle protsessi käigus kavandatakse leevendamismeetmed.

Marsruudi valimine / paigutus

| — | Kaablite ja torujuhtmete koridorid tuleb luua nii, et välditakse Natura 2000 elupaiku ja mõju avaldamist ELi kaitstavatele liikidele, nt välditakse Posidonia„põhju“, hüljeste lesilaid ning pikajalgsete soo- ja veelindude ja metslindude toitumisalasid padumerel. |
| --- | --- |

—

Kaablite ja torujuhtmete koridorid tuleb luua nii, et välditakse Natura 2000 elupaiku ja mõju avaldamist ELi kaitstavatele liikidele, nt välditakse Posidonia„põhju“, hüljeste lesilaid ning pikajalgsete soo- ja veelindude ja metslindude toitumisalasid padumerel.

| — | Vältida ala- / muundurjaamade ehitamist Natura 2000 aladele. |
| --- | --- |

—

Vältida ala- / muundurjaamade ehitamist Natura 2000 aladele.

| — | Vältida marsruudi kulgemist aladel, kus on oht häirida ohtlikke aineid või saastunud setteid. |
| --- | --- |

—

Vältida marsruudi kulgemist aladel, kus on oht häirida ohtlikke aineid või saastunud setteid.

Jalajälg

| — | Häiritava ala vähendamiseks minimeerida trassikoridore, näiteks võttes arvesse taristu tüüpi, suurust, kraavide vahekaugusi ning kaablite kokkukoondamist ja paralleelsete marsruutide kasutamist. |
| --- | --- |

—

Häiritava ala vähendamiseks minimeerida trassikoridore, näiteks võttes arvesse taristu tüüpi, suurust, kraavide vahekaugusi ning kaablite kokkukoondamist ja paralleelsete marsruutide kasutamist.

| — | Vähendada (pargisiseste) tootmisseadmete, muundurjaamade ja alajaamade ning maapealsete võrgusisendite vahelisi kaabliühendusi. |
| --- | --- |

—

Vähendada (pargisiseste) tootmisseadmete, muundurjaamade ja alajaamade ning maapealsete võrgusisendite vahelisi kaabliühendusi.

| — | Kasutada paigaldusmeetodeid (nt sahkamine, veekahuri kasutamine, horisontaalsuunas puurimine, kohverdamid), millega vähendatakse merepõhja ja padumere elupaikade häirimist. |
| --- | --- |

—

Kasutada paigaldusmeetodeid (nt sahkamine, veekahuri kasutamine, horisontaalsuunas puurimine, kohverdamid), millega vähendatakse merepõhja ja padumere elupaikade häirimist.

| — | Kaaluda võimalusi, kuidas koordineerida kraavidesse paigaldamise töid ja lisada vaba võimsust edasiste arenduste jaoks. |
| --- | --- |

—

Kaaluda võimalusi, kuidas koordineerida kraavidesse paigaldamise töid ja lisada vaba võimsust edasiste arenduste jaoks.

| — | Vähendada merepõhja lastava materjali kogust. |
| --- | --- |

—

Vähendada merepõhja lastava materjali kogust.

Ajaline piiratus

| — | Lühendada paigaldamise ja käigust mahavõtmise kestust, et vähendada häirimisperioodi. |
| --- | --- |

—

Lühendada paigaldamise ja käigust mahavõtmise kestust, et vähendada häirimisperioodi.

Ajakava koostamine

| — | Lühendada kraavi rajamise ning kaablite ja torujuhtmete pinnasega katmise vahelist aega. |
| --- | --- |

—

Lühendada kraavi rajamise ning kaablite ja torujuhtmete pinnasega katmise vahelist aega.

| — | Vältida paigaldamise ja käigust mahavõtmise tööde kavandamisel perioode, mil kaitsealuste liikide häirimisel on tõenäoliselt oluline mõju, näiteks pesitsemis- ja rändehooaegu. |
| --- | --- |

—

Vältida paigaldamise ja käigust mahavõtmise tööde kavandamisel perioode, mil kaitsealuste liikide häirimisel on tõenäoliselt oluline mõju, näiteks pesitsemis- ja rändehooaegu.

Projekteerimine

| — | Hinnata vajaliku taristu suurust ja tüüpi, arvestades tõenäolist keskkonnamõju, nt vähendada kaablitüüpide valikuga elektromagnetväljade mõju suurust ja ulatust. |
| --- | --- |

—

Hinnata vajaliku taristu suurust ja tüüpi, arvestades tõenäolist keskkonnamõju, nt vähendada kaablitüüpide valikuga elektromagnetväljade mõju suurust ja ulatust.

Käitamisega seotud küsimused

| — | Vältida paigaldamise ja käigust mahavõtmise meetodeid, mis tekitavad tõenäoliselt müra ja visuaalseid häireid, nt vee-aluseid lõhkeaineid. |
| --- | --- |

—

Vältida paigaldamise ja käigust mahavõtmise meetodeid, mis tekitavad tõenäoliselt müra ja visuaalseid häireid, nt vee-aluseid lõhkeaineid.

| — | Kasutada leevendamismeetmeid reostumisjuhtude ohu vähendamiseks ja kavandada meetmeid ootamatuteks olukordadeks, et juhtumid nende tekkimisel lahendada. |
| --- | --- |

—

Kasutada leevendamismeetmeid reostumisjuhtude ohu vähendamiseks ja kavandada meetmeid ootamatuteks olukordadeks, et juhtumid nende tekkimisel lahendada.

| — | Kasutada leevendamismeetmeid mõju tekkimise ohu vähendamiseks, kui müra võib probleemiks osutuda, nt aktiivseid meetmeid helide leevendamiseks (mullkardinad, vaiade isolatsioon, kohverdamid), aeglast alustamist ja mereimetajate vaatlemist vaiade rammimisel. |
| --- | --- |

—

Kasutada leevendamismeetmeid mõju tekkimise ohu vähendamiseks, kui müra võib probleemiks osutuda, nt aktiivseid meetmeid helide leevendamiseks (mullkardinad, vaiade isolatsioon, kohverdamid), aeglast alustamist ja mereimetajate vaatlemist vaiade rammimisel.

| — | Vähendada elektromagnetväljade mõju suurust ja ulatust, mõeldes läbi kaabli tüübi ja süvendi sügavuse. |
| --- | --- |

—

Vähendada elektromagnetväljade mõju suurust ja ulatust, mõeldes läbi kaabli tüübi ja süvendi sügavuse.

| — | Järgides õiguslikke kohustusi, valida käigust mahavõtmiseks variandid, millega vähendatakse võimalikku keskkonnamõju. |
| --- | --- |

—

Järgides õiguslikke kohustusi, valida käigust mahavõtmiseks variandid, millega vähendatakse võimalikku keskkonnamõju.

Seire

| — | Võimaldada kiiret reageerimist/sekkumist, kui on tõenäoline, et ületatakse nt torujuhtme terviklikkuse, kaablite kaetuse, müra ja elektromagnetväljadega seotud lävesid. |
| --- | --- |

—

Võimaldada kiiret reageerimist/sekkumist, kui on tõenäoline, et ületatakse nt torujuhtme terviklikkuse, kaablite kaetuse, müra ja elektromagnetväljadega seotud lävesid.

Raamistik

| — | Töötada olemasolevate rahvusvaheliste, Euroopa ja riikide õigusaktide kohaselt, järgides asjakohaseid suuniseid, nt MARPOL, OSPAR, keskkonnamõju strateegiline hindamine / asjakohane hindamine. |
| --- | --- |

—

Töötada olemasolevate rahvusvaheliste, Euroopa ja riikide õigusaktide kohaselt, järgides asjakohaseid suuniseid, nt MARPOL, OSPAR, keskkonnamõju strateegiline hindamine / asjakohane hindamine.

8.4.   Strateegilise kavandamise tähtsus

Mere energiataristu on üks paljudest kasutusaladest, mille puhul Euroopa meredes ruumi pärast konkureeritakse. Maailma paljudes paikades tekkida võivad konfliktid tehakse kindlaks mereruumi planeerimise kaudu. Mereruumi planeerimist kasutatakse ka selleks, et terviklikumalt ja strateegilisemalt planeerida meie merede kasutamist eri sektorites, sealhulgas keskkonna- ja looduskaitse valdkonnas.

| Mereruumi planeerimise võimalikud eelised (UNESCO/IOC põhjal (57)
  )


  Majanduslikud eelised:







  — | erasektorile suurema kindlustunde loomine uute, sageli 30-aastase perioodiga investeeringute kavandamiseks; |
| --- | --- |

Mereruumi planeerimise võimalikud eelised (UNESCO/IOC põhjal (57)
  )

Majanduslikud eelised:

—

erasektorile suurema kindlustunde loomine uute, sageli 30-aastase perioodiga investeeringute kavandamiseks;

| — | samal alal arendamiseks kokkusobivate kasutusviiside kindlaksmääramine; |
| --- | --- |

—

samal alal arendamiseks kokkusobivate kasutusviiside kindlaksmääramine;

| — | kokkusobimatute kasutusviiside vaheliste ning kasutusviiside ja looduse vaheliste konfliktide vähendamine; |
| --- | --- |

—

kokkusobimatute kasutusviiside vaheliste ning kasutusviiside ja looduse vaheliste konfliktide vähendamine;

| — | lihtsustatud loamenetlus ning |
| --- | --- |

—

lihtsustatud loamenetlus ning

| — | ressursside ja ruumi tõhusa kasutamise edendamine. |
| --- | --- |

—

ressursside ja ruumi tõhusa kasutamise edendamine.

Keskkonnakasu:

| — | bioloogilise või ökoloogilise tähtsusega alade kindlaksmääramine; |
| --- | --- |

—

bioloogilise või ökoloogilise tähtsusega alade kindlaksmääramine;

| — | bioloogilise mitmekesisuse ja ökosüsteemiga seotud eesmärkide lülitamine mereruumi planeerimise ja kaitsekorralduse keskmesse, kohaldades ökosüsteemipõhist lähenemisviisi; |
| --- | --- |

—

bioloogilise mitmekesisuse ja ökosüsteemiga seotud eesmärkide lülitamine mereruumi planeerimise ja kaitsekorralduse keskmesse, kohaldades ökosüsteemipõhist lähenemisviisi;

| — | ruumi eraldamine bioloogilise mitmekesisuse ja looduse kaitseks, samuti taastuvenergia tootmiseks kliimakaitsepõhjustel; |
| --- | --- |

—

ruumi eraldamine bioloogilise mitmekesisuse ja looduse kaitseks, samuti taastuvenergia tootmiseks kliimakaitsepõhjustel;

| — | konteksti loomine merekaitsealade võrgustiku planeerimiseks ning |
| --- | --- |

—

konteksti loomine merekaitsealade võrgustiku planeerimiseks ning

| — | mereökosüsteemide inimestepoolsete kasutusalade negatiivse mõju vähendamine, lähtudes keskkonnamõju strateegilisest hindamisest (KSH) ja võttes arvesse kuhjuvat mõju; |
| --- | --- |

—

mereökosüsteemide inimestepoolsete kasutusalade negatiivse mõju vähendamine, lähtudes keskkonnamõju strateegilisest hindamisest (KSH) ja võttes arvesse kuhjuvat mõju;

| — | tüüpilise avatud mereruumi säilitamine, hoides suuri piirkondi vabana betooni kasutamisest. |
| --- | --- |

—

tüüpilise avatud mereruumi säilitamine, hoides suuri piirkondi vabana betooni kasutamisest.

Sotsiaalsed eelised:

| — | paremad võimalused üldsuse ja haldusasutuste osalemiseks, piiriülesteks konsultatsioonideks ja koostööks; |
| --- | --- |

—

paremad võimalused üldsuse ja haldusasutuste osalemiseks, piiriülesteks konsultatsioonideks ja koostööks;

| — | selle mõju kindlakstegemine, mida avaldavad rannikukogukondadele ja sealsetele majandustele otsused ookeaniruumi teatava kasutamise (või mittekasutamise) kohta; |
| --- | --- |

—

selle mõju kindlakstegemine, mida avaldavad rannikukogukondadele ja sealsetele majandustele otsused ookeaniruumi teatava kasutamise (või mittekasutamise) kohta;

| — | kultuuripärandi kindlakstegemine ja selle kaitse parandamine ning |
| --- | --- |

—

kultuuripärandi kindlakstegemine ja selle kaitse parandamine ning

| — | ookeani kasutamisega seotud sotsiaalsete ja vaimsete väärtuste kindlakstegemine. |
| --- | --- |

—

ookeani kasutamisega seotud sotsiaalsete ja vaimsete väärtuste kindlakstegemine.

Merestrateegia raamdirektiivi kohaselt peavad ELi liikmesriigid koostama oma vetele merestrateegiad ning koos teiste liikmesriikidega Läänemere, Kirde-Atlandi, Vahemere ja Musta mere koordineeritud strateegiad. See on ELi integreeritud merenduspoliitika keskkonnaaalane tugisammas, millega edendatakse ökosüsteemipõhist majandamist ja keskkonnaküsimuste lõimimist eri poliitikavaldkondadesse. Mereruumi planeerimine on tunnistatud neid eesmärke toetavaks sektoritevaheliseks vahendiks. ELi direktiivis 2014/89/EL, millega kehtestatakse mereruumi planeerimise raamistik (mereruumi planeerimise direktiiv), (58) on sätestatud, et liikmesriigid peavad kehtestama mereruumi planeerimise menetlused ja rakendama neid, et toetada merealade kestlikku arengut, kohaldades ökosüsteemipõhist lähenemisviisi ja edendades asjaomaste tegevus- ja kasutusalade kooseksisteerimist. Selle 23. põhjenduses kinnitatakse, et kui mereruumi planeeringul võib olla oluline keskkonnamõju, tuleb järgida KSHi direktiivi, ning kui mereruumi kavad hõlmavad Natura 2000 alasid, võib selle keskkonnaalase hindamise dubleerimise vältimiseks ühendada elupaikade direktiivi artikli 6 nõuetega.

Merealade strateegiline kavandamine hõlmab:

| — | kestliku merendustegevuse arendamist ning merekeskkonna kaitset ühtse raamistiku ja sarnaste õigusaktide alusel; |
| --- | --- |

—

kestliku merendustegevuse arendamist ning merekeskkonna kaitset ühtse raamistiku ja sarnaste õigusaktide alusel;

| — | merekasutusviiside laienedes ruumiga seotud konfliktide tekkimise ohu vähendamist, sealhulgas merekeskkonna kaitset, millega sotsiaal-majanduslikud nõudmised merealadele oleksid kooskõlas merekeskkonna ja selle ökoloogiliste funktsioonide kaitsega; |
| --- | --- |

—

merekasutusviiside laienedes ruumiga seotud konfliktide tekkimise ohu vähendamist, sealhulgas merekeskkonna kaitset, millega sotsiaal-majanduslikud nõudmised merealadele oleksid kooskõlas merekeskkonna ja selle ökoloogiliste funktsioonide kaitsega;

| — | ELi olemasolevate õigusaktide rakendamise toetamist; |
| --- | --- |

—

ELi olemasolevate õigusaktide rakendamise toetamist;

| — | ühtset lähenemisviisi, mille põhjal merestrateegia raamdirektiivi kohaldavad liikmesriigid saavad oma eriteadmisi teistega jagada. |
| --- | --- |

—

ühtset lähenemisviisi, mille põhjal merestrateegia raamdirektiivi kohaldavad liikmesriigid saavad oma eriteadmisi teistega jagada.

Paljude kogemuste kohaselt võib keskkonnakaalutluste varane arvessevõtmine otsustamisprotsessis viia lahenduste leidmiseni ajal, mil on saadaval veel palju valikuid. See soodustab ka avatumat ja loomingulisemat otsustamist, mille tulemusel võib ühist kasu ja kõigile kasulikke lahendusi olla lihtsam välja selgitada ja selliseid lahendusi odavam või kergem rakendada. See võib hõlmata ka mitteametlikke strateegiaid ja protsesse enne ametlikke planeerimisprotsesse või nendega paralleelselt, näiteks rannikuala tervikmajandamist, eelkõige maismaa ja mere vastastikuse mõju arvessevõtmiseks, või maatriksite kasutamist mõju olulisuse analüüsimiseks.

Kui aga see sektoritevaheline dialoog jäetakse artikli 6 lõike 3 kohase loamenetluse viimastesse etappidesse, on lahenduste valik tunduvalt kitsam ja vähem tõhus nii ruumilises kui ka sektori üldises kontekstis (ja seda on kulukam rakendada) ning arutelud kalduvad rohkem polariseeruma ja vastasseise tekitama.

Strateegiline planeerimine on kasulikum ka paljude mere energiataristute projektide üha piiriülesema iseloomu tõttu, sest see tagab projekti tasandil ühtsema lähenemisviisi juhtudel, kui on kaasatud palju osalisi ja õigusraamistikke.

Piiriülest planeerimist kasutatakse ka mere energiasektoris (nt Põhjamere piirkonna riikide tuuleenergiavõrgu algatus) ja kõikide merekasutusviiside puhul (nt BaltSeaPlan ja projekt TPEA (Atlandi ookeani Euroopa piirkonna piiriülene planeerimine), milles osalevad Hispaania, Portugal, Iirimaa ja Ühendkuningriik). Elektrivõrgu planeerimine avamere tuuleparkide jaoks Saksamaa majandusvööndis on üks näide sektoripõhisest lähenemisviisist, mille tähtsamate põhimõtete hulgas on keskkonnakaitsemeetmed, ja selle lülitamisest mitut sektorit hõlmavasse ruumilisse kavasse. Sarnane, kuid piiriülene lähenemisviis ülekande- ja tootmisvõimaluste planeerimise ajal võimaldaks enne nõusoleku saamist ka ulatuslikku kuhjuvat mõju välja selgitada ja sellega tegeleda.

| Ruumiline planeerimine, sealhulgas torujuhtmete ja kaablite määramine Saksamaa majandusvööndis ja avamere elektrivõrgu planeerimine Saksamaa Põhjamere majandusvööndis

  Saksamaa ruumilises kavas on esitatud ruumilise arendamise suunised koos Saksamaa majandusvööndi funktsioonide ja selle kasutamise viisidega seotud sihtide ja põhimõtetega, lähtudes Saksamaa ruumilise planeerimise seadusest. Kava sisaldab sätteid torujuhtmete ja merekaablite paigaldamise koordineerimiseks muu tegevusega, nagu transport, kalandus ja looduskaitse. Transpordiks, torujuhtmete paigaldamiseks ja avamere-tuuleenergia tootmiseks on määratud esmatähtsad alad, mis on kooskõlas rahvusvahelise õigusega; muud kasutusviisid on neil aladel keelatud, välja arvatud siis, kui need on kokkusobivad. Natura 2000 aladel ei lubata siiski tuuleturbiine kasutada. Territoriaalmerele üleminekul ja liikluseraldusskeemide ületamisel suunatakse majandusvööndis toodetud energia transportimise merekaablid ettenähtud kaablikoridoridesse. Kava kehtestamisel tehti KSH. Et vähendada negatiivset mõju merekeskkonnale, mis võib kaasneda torujuhtmete ja kaablite paigaldamisega, on kava kohaselt keelatud läbida tundlikke elupaiku perioodidel, mil konkreetsed liigid on väga haavatavad. Torujuhtmete ja kaablite paigaldamise ja käitamise ajal tuleb vältida liivamadalike, karide ja kaitset vajavate põhjakoosluste piirkondade kui eriti tundlike elupaikade hävitamist ning järgida OSPARi konventsiooni kohaselt parimaid keskkonnatavasid. Kavaga on püütud ka torujuhtmete ja tuuleparkide esmatähtsaid alasid kattuvalt määrata.
  Avamere-võrguühendused on tuuleparkidele kavandanud Föderaalne Mere- ja Hüdrograafiaamet Saksamaa energiaseaduse kohaselt. Avamere-energiavõrgu kava on sektori ruumilise lähenemisviisina Põhjamerel kehtinud alates 2013. aasta märtsist ja on Läänemere jaoks arendamisel. Selles on määratud kindlaks koondvõrguühendusteks sobivad avamere tuulepargid, muundurjaamade asukohad, võrguühenduste marsruudid, piiriülesed kaablid (võrkudevahelised ühendused) ja võrgutaristute vaheliste võimalike ühenduste marsruudid. Dokumendis esitatud planeerimispõhimõtete (kaablite maksimaalne koondamine ja Natura 2000 alasid läbivate marsruutide vältimine) eesmärk on vähendada võrgutaristuks vajalikku ala ja võimalikku mõju merekeskkonnale. Kavas, millele tuli teha KSH, on nähtud ette järgmise kümne aasta jooksul ehitatavate avamere-võrguühenduste võimsus ja eeldatav ehitamise aeg. Nende kavade kohased ruumilised eeskirjad integreeritakse Põhjamere ja Läänemere Saksamaa majandusvööndi ajakohastatud mereruumiplaneeringutesse (BSH, 2012).

  Saksamaa Põhjamere majandusvööndi avamere-energiavõrgu ruumiline planeering, 2012 |
| --- |

Ruumiline planeerimine, sealhulgas torujuhtmete ja kaablite määramine Saksamaa majandusvööndis ja avamere elektrivõrgu planeerimine Saksamaa Põhjamere majandusvööndis

Saksamaa ruumilises kavas on esitatud ruumilise arendamise suunised koos Saksamaa majandusvööndi funktsioonide ja selle kasutamise viisidega seotud sihtide ja põhimõtetega, lähtudes Saksamaa ruumilise planeerimise seadusest. Kava sisaldab sätteid torujuhtmete ja merekaablite paigaldamise koordineerimiseks muu tegevusega, nagu transport, kalandus ja looduskaitse. Transpordiks, torujuhtmete paigaldamiseks ja avamere-tuuleenergia tootmiseks on määratud esmatähtsad alad, mis on kooskõlas rahvusvahelise õigusega; muud kasutusviisid on neil aladel keelatud, välja arvatud siis, kui need on kokkusobivad. Natura 2000 aladel ei lubata siiski tuuleturbiine kasutada. Territoriaalmerele üleminekul ja liikluseraldusskeemide ületamisel suunatakse majandusvööndis toodetud energia transportimise merekaablid ettenähtud kaablikoridoridesse. Kava kehtestamisel tehti KSH. Et vähendada negatiivset mõju merekeskkonnale, mis võib kaasneda torujuhtmete ja kaablite paigaldamisega, on kava kohaselt keelatud läbida tundlikke elupaiku perioodidel, mil konkreetsed liigid on väga haavatavad. Torujuhtmete ja kaablite paigaldamise ja käitamise ajal tuleb vältida liivamadalike, karide ja kaitset vajavate põhjakoosluste piirkondade kui eriti tundlike elupaikade hävitamist ning järgida OSPARi konventsiooni kohaselt parimaid keskkonnatavasid. Kavaga on püütud ka torujuhtmete ja tuuleparkide esmatähtsaid alasid kattuvalt määrata.

Avamere-võrguühendused on tuuleparkidele kavandanud Föderaalne Mere- ja Hüdrograafiaamet Saksamaa energiaseaduse kohaselt. Avamere-energiavõrgu kava on sektori ruumilise lähenemisviisina Põhjamerel kehtinud alates 2013. aasta märtsist ja on Läänemere jaoks arendamisel. Selles on määratud kindlaks koondvõrguühendusteks sobivad avamere tuulepargid, muundurjaamade asukohad, võrguühenduste marsruudid, piiriülesed kaablid (võrkudevahelised ühendused) ja võrgutaristute vaheliste võimalike ühenduste marsruudid. Dokumendis esitatud planeerimispõhimõtete (kaablite maksimaalne koondamine ja Natura 2000 alasid läbivate marsruutide vältimine) eesmärk on vähendada võrgutaristuks vajalikku ala ja võimalikku mõju merekeskkonnale. Kavas, millele tuli teha KSH, on nähtud ette järgmise kümne aasta jooksul ehitatavate avamere-võrguühenduste võimsus ja eeldatav ehitamise aeg. Nende kavade kohased ruumilised eeskirjad integreeritakse Põhjamere ja Läänemere Saksamaa majandusvööndi ajakohastatud mereruumiplaneeringutesse (BSH, 2012).

Saksamaa Põhjamere majandusvööndi avamere-energiavõrgu ruumiline planeering, 2012

Image

KASUTATUD KIRJANDUS

ACCOBAMS-MOP5, 2013. Methodological Guide: Guidance on underwater noise mitigation measures. ACCOBAMS-MOP5/2013/Doc24.

AEWA, 2008. International Single Species Action Plan for the Conservation of the Lesser White-fronted Goose (Western Palearctic Population) Anser erythropus. Agreement on the Conservation of African-Eurasian Migratory Waterbirds (AEWA). Tehniline dokument.

Anderson, D.R., 2001. The need to get the basics right in wildlife field studies. Wildlife Society Bulletin, 29: 1294–1297.

Andrews, A., 1990. Fragmentation of habitat by roads and utility corridors: a review. Australian Zoologist, 26(3–4), lk 130–141. Avaldatud aadressil: shanespark.com/Documents/Andrews (1990) Fragmentation of Habitat by Roads and Utility Corridors A Review.pdf [11. aprill 2012].

Andrulewicz, E., Napierska, D. ja Otremba, Z., 2003. The environmental effects of the installation and functioning of the submarine SwePol Link HVDC transmission lie: a case study of the Polish Marine Area of the Baltic Sea. J.Sea.Res 49: 337–345.

Angelov, I., Hashim, I., Oppel, S., 2012. Persistent electrocution mortality of Egyptian Vultures Neophron percnopterus over 28 years in East Africa. Bird Conservation International (avaldatud veebis).

Arcus, 2012. Beatrice Offshore Wind Farm Environmental Statement. Non-Technical Summary. Arcus Renewable Energy Consulting Ltd.

Askins, R.A, Folsom-O'Keefe, C.M., Hardy, M.C., 2012. Effects of vegetation, corridor width and regional land use on early successional birds on power line corridors. PloS one, 7(2): e31520.

Avian Power Line Interaction Committee (APLIC), 2006. Suggested Practices for Avian Protection on Power Lines: The State of the Art in 2006. Edison Electric Institute, APLIC, and the California Energy Commission. Washington, D.C and Sacramento, CA.

Ayers, D. ja Wallace, G., 1997. Pipeline trenches: an under-utilised resource for finding fauna. Väljaandes: P. Hale ja D. Lamb, (Eds.), Conservation Outside Nature Reserves. Brisbane: Centre for Conservation Biology, The University of Queensland, lk 349–357.

Barber, J.R., Crooks, K.R. ja Fristrup, K.M., 2010. The costs of chronic noise exposure for terrestrial organisms. Trends in ecology & evolution, 25(3), lk 180–189. Avaldatud aadressil: www.sciencedirect.com/science/article/pii/S0169534709002614 [17. märts 2012].

Bayle, P., 1999. Preventing Birds of Prey Problems at Transmission Lines in Western Europe. Journal of Raptor Research, 33(1): 43–48.

Bayne, E.M., Habib, L. ja Boutin, S., 2008. Impacts of chronic anthropogenic noise from energy-sector activity on abundance of songbirds in the boreal forest. Conservation biology: the journal of the Society for Conservation Biology, 22(5), lk 1186–1193. Avaldatud aadressil: www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/18616740 [26. aprill 2012].

BCTC, 2006. Environmental Assessment Certificate Application – Vancouver Island Transmission Reinforcement Project.

Bell, S.S. et al., 2001. Faunal response to fragmentation in seagrass habitats: implications for seagrass conservation. Biological Conservation, 100(1), lk 115–123. Avaldatud aadressil: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0006320700002123 [2. mai 2012].

Bennett, P.M. ja Owens, I.P.F., 1997. Variation in extinction risk among birds: chance or evolutionary predisposition? Proceedings of the Royal Society of London B:401–408.

Benson, P.C., 1981. Large raptor electrocution and power pole utilization: a study in six western states. Doktoritöö, Brigham Young University, Provo, UT, USA.

BERR, 2008. Review of Cabling Techniques and Environmental Effects Applicable to the Offshore Wind Farm Industry – Technical Report.

Bevanger, K., 1994b. Bird interactions with utility structures: collision and electrocution, causes and mitigating measures. Ibis, 136: 412–425.

Bevanger, K., 1995. Estimates and population consequences of Tetraonid mortality caused by collisions with high tension power lines in Norway. Journal of Applied Ecology, 32: 745–753.

Bevanger, K., 1998. Biological and Conservation Aspects of Bird Mortality Caused by Electricity Power Lines: a Review. Biological Conservation, 86: 67–76.

Bevanger, K., 1999. Estimating bird mortality caused by collision and electrocution with power lines; a review of methodology. Väljaandes: Ferrer, M., Janss, G.F. (Eds.), Birds and Power Lines: Collision, Electrocution, and Breeding. Quercus, Madrid, Hispaania, lk 29–56.

Bevanger, K., Overskaug, K., 1998. Utility Structures as a mortality factor for Raptors and Owls in Norway. Väljaandes: Chancellor, R.D., B.-U. Meyburg ja J.J. Ferrero (Eds.), Holarctic Birds of Prey. ADENEX-WWGBP, Berliin, Saksamaa.

Binetti, R. et al., 2000. Environmental risk assessment of linear alkyl benzene, an intermediate for the detergency industry. International Journal of Environmental Health Research, 10(2), lk 153–172. Avaldatud aadressil: www.tandfonline.com/doi/abs/10.1080/09603120050021155 [27. aprill 2012].

BirdLife International, 2004. Birds in Europe: population estimates, trends and conservation status. Cambridge, UK: BirdLife International. (BirdLife Conservation Series No. 12).

Birdlife International, 2007. Position statement on birds and power lines. Birdlife Birds and Habitats Directives Task Force adopted position papers, www.birdlife.org/action/change/europe/habitat_directive/index.html

Birklund, J., 2003. Marine Biological Surveys along the cable trench in the Lagoon of Rødsand in September 2002 and March 2003. DHI Water & Environment, 37 lk.

Bocquené, G., Chantereau, S., Clérendeau, C., Beausir, E., Ménard, D., Raffin, B., Minier, C., et al., 2004. Biological effects of the „Erika“ oil spill on the common mussel (Mytilus edulis). Aquatic Living Resources, 17(3), 309–316.

Boehlert, G.W. ja Gill, A.B., 2010. Environmental and ecological effects of ocean renewable energy development. A current synthesis. Oceanography 23(2); 68–81.

Borrmann, C.B., 2006. Wärmeemission von Stromkabeln in Windparks - Laboruntersuchungen zum Einfluss auf die benthische Fauna. Rostock University, Institute of Applied Ecology Ltd.

Bruderer, B., Peter, D. ja Steuri, T., 1999. Behaviour of migrating birds exposed to x-band radar and a bright light beam. The Journal of Experimental Biology, 202, 1015–1022.

Budzinski, H., Mazéas, O., Tronczynski, J., Désaunay, Y., Bocquené, G. ja Claireaux, G., 2004. Link between exposure of fish ( Solea solea ) to PAHs and metabolites: Application to the „Erika“ oil spill. Aquatic Living Resources, 17(3), 329–334.

Bulgarian Society for the Protection of Birds (BSPB), 2010. Safe Ground for Redbreasts. LIFE+ projekti veebisait bspb-redbreasts.org/?page_id=6.

Bulgarian Society for the Protection of Birds (BSPB). Save the Raptors. Conservation of Imperial Eagle and Saker Falcon in Bulgaria. LIFE+ projekti veebisait www.saveraptors.org

Bundesamt für Seeschifffahrt und Hydrographie, 2012. Spatial Offshore Grid Plan for the German Exclusive Economic Zone of the North Sea. Comprehensive Summary. Mitteametlik tõlge.

Cadahía, L., López-lópez, P., Urios, V., 2010. Satellite telemetry reveals individual variation in juvenile Bonelli's eagle dispersal areas. Ibis, 147(2): 415–419.

Cadiou, B., Riffaut, L., McCoy, K. D., Cabelguen, J., Fortin, M., Gélinaud, G., Le Roch, A., et al., 2004. Ecological impact of the „Erika“ oil spill: Determination of the geographic origin of the affected common guillemots. Aquatic Living Resources, 17(3), 369–377.

Camphuysen, C.J., Dieckhoff, M.A., Fleet, D.M., ja Laursen, K., 2009. Oil Pollution and Seabirds. Thematic Report No. 5.3. Väljaandes: Marencic, H. ja Vlas, J. de (Eds), 2009. Quality Status Report 2009. Wadden Sea Ecosystem No. 25. Common Wadden Sea Secretariat, Trilateral Monitoring and Assessment Group, Wilhelmshaven, Saksamaa.

Carrete, M., Sánchez-Zapata, J.A., Benítez, J.R., Lobón, M., Donázar, J.A., 2009. Large scale risk-assessment of wind-farms on population viability of a globally endangered long-lived raptor. Biological Conservation, 142(12): 2954–2961.

Carter, L., Burnett, D., Drew, S. et al., 2009. Submarine Cables and the Oceans – Connecting the World. UNEP-WCMC Biodiversity Series No. 31. ICPC/UNEP/UNEP-WCMC.

Chandrasekara, W.U., ja Frid, C.L.J., 1998. A laboratory assessment of the survival and vertical movement of two epibenthic gastropod species, Hydrobia ulvae (Pennant) and Littorina littorea (Linnaeus), after burial in sediment. Journal of Experimental Marine Biology and Ecology, 221(2), lk 191–207. Avaldatud aadressil: www.sciencedirect.com/science/article/B6T8F-3S967BY-3/2/8d8547d6fd13b48bcdb40c1fe171482c [20. aprill 2012].

Clarke, D.J. ja White, J.G., 2008. Towards ecological management of Australian powerline corridor vegetation. Landscape and Urban Planning, 86(3–4), lk 257–266. Avaldatud aadressil: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0169204608000509 [27. aprill 2012].

CONCAWE, 2011. Performance of European cross-country oil pipelines - Statistical summary of reported spillages in 2010 and since 1971.

Confer, J.L., Pascoe, S.M., 2003. Avian communities on utility rights-of-ways and other managed shrublands in the northeastern United States. Forest Ecology and Management, 185: 193–205.

Cooney, R., 2004. Better safe than sorry? The precautionary principle and biodiversity conservation. Oryx 38: 357–358.

Crivelli, A.J., Jerrentrup, H., Mitchev, T., 1987. Electric power lines: a cause of mortality in Pelecanus crispus Bruch, a world endangered bird species, in Porto-Lago, Greece. Colonial Waterbirds 11: 301–305.

Curtis, M.R., Vincent, A.C.J., 2008. Use of population viability analysis to evaluate CITES trade-management options for threatened marine fishes. Conservation Biology 22: 1225–1232.

Daan, R. ja Mulder, M., 1996. On the short-term and long-term impact of drilling activities in the Dutch sector of the North Sea. ICES Journal of Marine Science, 53, lk 1036–1044. Avaldatud aadressil: icesjms.oxfordjournals.org/content/53/6/1036.short [27. aprill 2012].

Daan, R., Mulder, M. ja Van Leeuwen, A., 1994. Differential sensitivity of macrozoobenthic species to discharges of oil-contaminated drill cuttings in the North Sea. Netherlands Journal of Sea Research, 33(1), lk 113–127. Avaldatud aadressil: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/0077757994900566 [27. aprill 2012].

Deeks, J.J., Higgins J.P.T., Altman D.G., 2005. Analysing and presenting results. Väljaandes: Cochrane Handbook for Systematic Reviews of Interventions 4.2.5 [uuendatud mais 2005]; Section 8. (Eds. J.P.T. Higgins ja S. Green). Avaldatud aadressil: www.cochrane.org/resources/handbook/hbook.htm.

De la Huz, R., Lastra, M., Junoy, J. et al., 2005. Biological impacts of oil pollution and cleaning in the intertidal zone of exposed sandy beaches: Preliminary study of the „Prestige“ oil spill. Est.Coast.Shelf.Sci. 65:19–29.

Demeter, I., 2004. Medium-Voltage Power Lines and Bird Mortality in Hungary. Tehniline dokument. MME/BirdLife Hungary.

Department of Energy and Climate Change, 2010. Planning For New Energy Infrastructure, London.

Dernie, K.M., Kaiser, M.J. ja Warwick, R.M., 2003. Recovery rates of benthic communities following physical disturbance. Journal of Animal Ecology, 72(6), lk 1043–1056. Avaldatud aadressil: onlinelibrary.wiley.com/doi/10.1046/j.1365-2656.2003.00775.x/full [6. aprill 2012].

Deutsche WindGuard GmbH ja Greenpeace International, 2005. Offshore Wind Energy – Implementing a New Powerhouse for Europe,

Dierschke, V. ja Bernotat, D., 2012. Übergeordnete Kriterien zur Bewertung der Mortalität wildlebender Tiere im Rahmen von Projekten und Eingriffen – unter besonderer Berücksichtigung der deutschen Brutvogelarten. Stand 01.12.2012, 175 S. http://www.bfn.de/0306_eingriffe-toetungsverbot.html.

Dodd, A.M. et al., 2007. The Appropriate Assessment of Spatial Plans in England: a guide to why, when and how to do it. Avaldatud aadressil: www.rspb.org.uk/Images/NIAA_tcm9-196528.pdf.

Doody, J.S. et al., 2003. Fauna by-catch in pipeline trenches: conservation, animal ethics, and current practices in Australia. Australian Zoologist, 32(3), lk 410–419.

Drewitt, A.L., Langston, R.H.W., 2008. Collision effects of wind-power generators and other obstacles on birds. Annals of the New York Academy of Sciences, 1134: 233–66.

Duhamel, B. ja Beaussant, H., 2011. EU Energy Strategy in the South Mediterranean. Directorate-General for Internal Policies. Policy Department A. Economic and Scientific Policy. 110pg.

EASAC, 2009. Transforming Europe' s Electricity Supply – An Infrastructure Strategy for a Reliable, Renewable and Secure Power System. The Royal Society. London, Ühendkuningriik.

EGIG, 2011. Gas Pipeline incidents. 8th report of the European Gas Pipeline Incident Data group. EGIG 11.R.0402 (version 2).

Ellis, D.H., Smith, D.G., Murphy, J.R., 1969. Studies on raptor mortality in western Utah. Great Basin Naturalist 29: 165–167.

ENTSO, 2012. ENTSO-E Grid Map. Avaldatud aadressil: www.entsoe.eu/nc/resources/grid-map/?sword_list[]=Kv.

Environ ja InterGen, 2010. Spalding Energy Expansion – Gas Pipeline - Environmental statement – Non-technical summary – Volume 1,

Erfurt University of Applied Sciences, IBU Ingenieurbüro Schöneiche GmbH & Co. KG ja 50Hertz Transmission GmbH, 2010. Ecological management of overhead lines (EcoMOL): General overview. Avaldatud aadressil: www.50hertz.com/en/file/100304_EcoMOL_ShortReport_eng_final_med.pdf.

ERM Iberia, 2004. MEDGAZ natural gas transportation system – Environmental impact assessment – Final report.

Euroop Komisjon, 2000. Natura 2000 alade kaitsekorraldus. Loodusdirektiivi 92/43/EMÜ artikli 6 sätete tõlgendamise käsiraamat. Brüssel, Belgia. Avaldatud aadressil: ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm.

Euroopa Komisjon, 2002. Assessment of plans and projects significantly affecting Natura 2000 sites Methodological guidance on the provisions of Article 6(3) and (4) of the Habitats Directive 92/43/EEC (Natura 2000 alasid oluliselt mõjutavate kavade ja projektide hindamine. Loodusdirektiivi 92/43/EMÜ artikli 6 lõigete 3 ja 4 kohaldamise metoodilised juhised). Impacts Assessment Unit School of Planning Oxford Brookes University, Oxford, Ühendkuningriik.

Euroopa Komisjon, 2007. Juhenddokument loodusdirektiivi 92/43/EMÜ artikli 6 lõike 4 kohta. Brüssel, Belgia.

Euroopa Komisjon, 2011. Meie elukindlustustus, meie looduskapital: ELi bioloogilise mitmekesisuse strateegia aastani 2020. Brüssel, Belgia.

Euroopa Komisjon, 2012. Natura 2000 network. Brüssel, Belgia. Avaldatud aadressil: ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/index_en.htm.

Euroopa Komisjon, 2013. Streamlining environmental assessment procedures for energy infrastructure Projects of Common Interest (PCIs) (Energiataristu ühishuviprojektide keskkonnaalaste hindamiste lihtsustamine). Euroopa Komisjon. Energeetika ja keskkond.

Euroopa Komisjon, 2000. Managing Natura 2000 sites - The provisions of Article 6 of the „Habitats“ Directive 92/43/EEC (Natura 2000 alade kaitsekorraldus – Loodusdirektiivi 92/43/EMÜ artikli 6 sätted). Luxembourg: Euroopa Ühenduste Ametlike Väljaannete Talitus.

Euroopa Komisjon, 2001a. Assessment of plans and projects significantly affecting Natura 2000 sites - Methodological guidance on the provisions of Article 6(3) and (4) of the Habitats Directive 92/43/EE (Natura 2000 alasid oluliselt mõjutavate kavade ja projektide hindamine. Loodusdirektiivi 92/43/EMÜ artikli 6 lõigete 3 ja 4 kohaldamise metoodilised juhised). Luksembourg.

Euroopa Komisjon, 2001b. Guidelines for the Assessment of Indirect and Cumulative Impacts as well as Impact Interactions (Kaudse ja kuhjuva mõju ning erinevate tegurite koosmõju hindamise juhend). Luxembourg: Euroopa Ühenduste Ametlike Väljaannete Talitus.

Euroopa Komisjon, 2007. Juhenddokument loodusdirektiivi 92/43/EMÜ artikli 6 lõike 4 kohta. Mõistete selgitused: alternatiivsed lahendused, üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvad põhjused, asendusmeetmed, üldine sidusus, komisjoni arvamus. ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/art6/guidance_art6_4_en.pdf.

Euroopa Komisjon, 2010. Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „Energiainfrastruktuuri prioriteedid aastaks 2020 ja pärast seda – Euroopa integreeritud energiavõrgu väljaarendamise kava“.

Euroopa Komisjon, 2011a. Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „Meie elukindlustus, meie looduskapital: ELi bioloogilise mitmekesisuse strateegia aastani 2020“ – KOM(2011) 244 lõplik.

Euroopa Komisjon, 2011b. Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „Energia tegevuskava aastani 2050“ – KOM(2011) 885 lõplik.

Euroopa Komisjon, 2011c. Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, milles käsitletakse üleeuroopalise energiataristu suuniseid ja millega tunnistatakse kehtetuks otsus nr 1364/2006/EÜ /* KOM/2011/0658 lõplik – 2011/0300 (COD) */.

Euroopa Komisjon, Energiainfrastruktuur – Energiainfrastruktuuri prioriteedid aastaks 2020 ja pärast seda. Avaldatud aadressil: ec.europa.eu/energy/infrastructure/strategy/2020_en.htm.

Euroopa Keskkonnaamet, 2010a. The European Environment - State and Outlook 2010 (Euroopa keskkond – seisund ja väljavaated 2010. aastal – bioloogiline mitmekesisus).

Euroopa Keskkonnaamet, 2010b. The European Environment - State and Outlook 2010 - Land use (Euroopa keskkond – seisund ja väljavaated 2010. aastal – maakasutus).

Euroopa Keskkonnaamet, 2011. Landscape fragmentation in Europe (Maastiku killustamine Euroopas) – Euroopa Keskkonnaameti aruanne nr 2/2011 – EEA-FOENi ühisaruanne.

EWEA, 2014. Wind in power. 2013 European Statistics. February 2014. The European Wind Energy Association. 12 lk.

Faulkner, W., 1999. AGL Central West Project: Marsden-Dubbo gas pipeline. Fauna impact monitoring. Draft report to NSW National Parks and Wildlife Service and AGL.

Fernie, K.J. ja Reynolds, S.J., 2005. The effects of electromagnetic fields from power lines on avian reproductive biology and physiology: a review. Journal of toxicology and environmental health. Part B, Critical reviews, 8(2), lk 127–140. Avaldatud aadressil: www.tandfonline.com/doi/abs/10.1080/10937400590909022 [21. märts 2012].

Fernie, K.J., Bird, D.M., Dawson, R.D., Lague, P.C., 2000. Effects of Electromagnetic Fields on the Reproductive Success of American Kestrels. Physiological and Biochemical Zoology, 73(1): 60–65.

Fernie, K.J., Reynolds, S. J., 2005. The effects of electromagnetic fields from power lines on avian reproductive biology and physiology: a review. Journal of Toxicology and Environmental Health, 8(2): 127–40.

Ferrer, M., 2001. The Spanish Imperial Eagle. Lynx Edicions. Barcelona, Hispaania.

Ferrer, M., Hiraldo, F., 1992. Man-induced sex-biased mortality in the Spanish Imperial Eagle. Biological Conservation. 60: 57–60.

Fischer, J. et al., 2007. Mind the sustainability gap. Trends in ecology & evolution, 22(12), lk 621–4. Avaldatud aadressil: www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/17997188 [7. märts 2012].

Freemark, K., 1995. Impacts of agricultural herbicide use on terrestrial wildlife in temperate landscapes: A review with special reference to North America. Agriculture, Ecosystems & Environment, 52(2–3), lk.67–91. Avaldatud aadressil: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/016788099400534L [26. aprill 2012].

Frost, M.T., Rowden, A.A. ja Attrill, M.J., 1999. Effect of habitat fragmentation on the macroinvertebrate infaunal communities associated with the seagrass Zostera marina L. Aquatic Conservation: Marine and Freshwater Ecosystems, 9(3), lk 255–263. Avaldatud aadressil: doi.wiley.com/10.1002/(SICI)1099-0755(199905/06)9:3<255::AID-AQC346>3.0.CO;2-F [2. mai 2012].

Garcia-del-Rey, E., Rodriguez-Lorenzo, J.A., 2011. Avian mortality due to power lines in the Canary Islands with special reference to the steppe-land birds. Journal of Natural History, Volume 45, Numbers 35–36: 2159–2169.

Gesteira, J.L.G. ja Dauvin, J.-C., 2000. Amphipods are Good Bioindicators of the Impact of Oil Spills on Soft-Bottom Macrobenthic Communities. Marine Pollution Bulletin, 40(11), lk 1017–1027. Avaldatud aadressil: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0025326X00000461 [27. aprill 2012].

GIE, 2012. Gas Infrastructure Europe Key Messages on Energy roadmap 2050. http://www.gie.eu/index.php/13-news/gie/161-gie-publishes-its-new-qkey-messages-energy-roadmap-2050q-brochure

Gleason, N.C., 2008. Impacts of Power Line Rights-of-Way on Forested Stream Habitat in Western Washington. Väljaandes: J. W. Goodrich-Mahoney et al., (Eds.), Environment Concerns in Rights-of-Way Management 8th International Symposium. Amsterdam: Elsevier, lk 665–678. Avaldatud aadressil: www.sciencedirect.com/science/article/pii/B9780444532237500757.

González, L.M., Margalida, A., Mañosa, S., Sánchez, R., Oria, J., Molina, J.I., Caldera, J., 2007. Causes and Spatio-temporal Variations of Non-natural Mortality in the Vulnerable Spanish Imperial Eagle Aquila adalberti During a Recovery Period. Oryx, 41(04): 495–502.

Goosem, M. ja Marsh, H., 1997. Fragmentation of a Small-mammal Community by a Powerline Corridor through Tropical Rainforest. Wildlife Research, 24(5), lk 613. Avaldatud aadressil: www.publish.csiro.au/paper/WR96063 [27. aprill 2012].

Grande, J.M., Serrano, D., Tavecchia, G., Carrete, M., Ceballos, O., Tella, J.L. and Donázar, J.A., 2009. Survival in a long-lived territorial migrant: effects of life- history traits and ecological conditions in wintering and breeding areas. Oikos, 118: 580–590.

Granström, A., 2001. Fire management for biodiversity in the European boreal forest. Scandinavian Journal of Forest Research, 16(Supplement 3), lk 62–69. Avaldatud aadressil: www.tandfonline.com/doi/abs/10.1080/028275801300090627 [26. aprill 2012].

GRT gaz, Dossier du maître d'ouvrage – Débat public sur le projet Eridan.

Guil, F., Fernández-Olalla, M., Moreno-Opo, R., Mosqueda, I., Gómez, M.E., Aranda, A., Arredondo, A., 2011. Minimising Mortality in Endangered Raptors due to Power Lines: The Importance of Spatial Aggregation to Optimize the Application of Mitigation Measures. PloS one, 6(11), e28212.

Haas, D., Nipkow, M., 2006. Caution: Electrocution! NABU Bundesverband. Bonn, Saksamaa.

Haas, D., Nipkow, M., Fiedler, G., Schneider, R., Haas, W., Schürenberg, B., 2005. Protecting birds from powerlines. Nature and Environment, nr 140. Council of Europe Publishing, Strasbourg.

Habib, L., Bayne, E.M. ja Boutin, S., 2006. Chronic industrial noise affects pairing success and age structure of ovenbirds Seiurus aurocapilla. Journal of Applied Ecology, 44(1), lk 176–184. Avaldatud aadressil: doi.wiley.com/10.1111/j.1365-2664.2006.01234.x [18. aprill 2012].

Hall-Spencer, J.M. ja Moore, P.G., 2000. Scallop dredging has profound, long-term impacts on maerl habitats. ICES J.Mar.Sci 57:1407–1415

Harness, R.E., 1997. Raptor electrocutions caused by rural electric distribution power lines. Ft. Collins: Colorado State University; 110 p. M.S. thesis.

Harness, R.E., Wilson, K.R., 2001. Utility structures associated with raptor electrocutions in rural areas. Wildlife Society Bulletin 29, 612–623.

Heubeck, M., Camphuysen, K. C. J., Bao, R., Humple, D., Sandoval Rey, A., Cadiou, B., Bräger, S., et al., 2003. Assessing the impact of major oil spills on seabird populations. Marine Pollution Bulletin, 46(7), lk 900–2.

Hirst, J.A. ja Attrill, M.J., 2008. Small is beautiful: An inverted view of habitat fragmentation in seagrass beds. Estuarine, Coastal and Shelf Science, 78(4), lk 811–818. Avaldatud aadressil: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0272771408000929 [2. mai 2012].

Hirst, R.A. et al., 2005. The resilience of calcareous and mesotrophic grasslands following disturbance. Journal of Applied Ecology, 42(3), lk 498–506. Avaldatud aadressil: onlinelibrary.wiley.com/doi/10.1111/j.1365-2664.2005.01028.x/full [9. aprill 2012].

Hollmen, A. et al., 2007. The value of open power line habitat in conservation of ground beetles (Coleoptera: Carabidae) associated with mires. Journal of Insect Conservation, 12(2), lk 163–177. Avaldatud aadressil: www.springerlink.com/index/510hq085388q826h.pdf [12. aprill 2012].

Horváth, M., Demeter, I., Fatér, I., Firmánszky, G., Kleszó, A., Kovács, A., Szitta, T., Tóth, I., Zalai, T., Bagyura, J., 2011. Population Dynamics of the Eastern Imperial Eagle ( Aquila heliaca ) in Hungary between 2001 and 2009. Acta Zoologica Bulgarica, Suppl. 3, 2011: 61–70.

Horváth, M., Nagy, K., Papp, F., Kovács, A., Demeter, I., Szügyi, K., Halmos, G., 2008. Assessment of the Hungarian medium-voltage electric grid based on bird conservation considerations. MME/BirdLife Hungary, Budapest (ungari keeles).

Hovel, K.A. ja Lipcius, R.N., 2001. HABITAT FRAGMENTATION IN A SEAGRASS LANDSCAPE: PATCH SIZE AND COMPLEXITY CONTROL BLUE CRAB SURVIVAL. Ecology, 82(7), lk 1814–1829. Avaldatud aadressil: www.esajournals.org/doi/abs/10.1890/0012-9658(2001)082[1814:HFIASL]2.0.CO;2 [2. mai 2012].

Hovel, K.A. ja Lipcius, R.N., 2002. Effects of seagrass habitat fragmentation on juvenile blue crab survival and abundance. Journal of Experimental Marine Biology and Ecology, 271(1), lk 75–98. Avaldatud aadressil: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0022098102000436 [2. mai 2012].

Hovel, K.A., 2003. Habitat fragmentation in marine landscapes: relative effects of habitat cover and configuration on juvenile crab survival in California and North Carolina seagrass beds. Biological Conservation, 110(3), lk 401–412. Avaldatud aadressil: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0006320702002343 [2. mai 2012].

Howard, D.C., Wadsworth, R.A., Whitaker, J.W., Hughes, N., Bunce, R.G.H., 2009. The impact of sustainable energy production on land use in Britain through to 2050. Land Use Policy 26S, lk 284–292.

HSE, 1997. The abandonment of offshore pipelines. Methods and Procedures for Abandonment. Health and Safety Executive. Offshore Technology Report 535. HSE Books.

Jenssen, B.M., 1996. An overview of exposure to, and effects of, petroleum oil and organochlorine pollution in Grey Seals (Halichoerus grypus). The Science of the Total Environment, 186: 109–118.

IMO, 2011a. Ballast Water Management. Avaldatud aadressil: www.imo.org/ourwork/environment/ballastwatermanagement/Pages/Default.aspx [13. aprill 2012].

IMO, 2011b. International Convention for the Control and Management of Ships' Ballast Water and Sediments (BWM). Avaldatud aadressil: www.imo.org/About/Conventions/ListOfConventions/Pages/International-Convention-for-the-Control-and-Management-of-Ships%27-Ballast-Water-and-Sediments-(BWM).aspx.

Infante, S., Neves, J., Ministro, J., ja Brandão, R., 2005. Estudo sobre o Impacto das Linhas Eléctricas de Média e Alta Tensão na Avifauna em Portugal. Quercus Associação Nacional de Conservação da Natureza e SPEA Sociedade Portuguesa para o Estudo das Aves, Castelo Branco (relatório não publicado). Avaldatud aadressil: www.spea.pt/fotos/editor2/relatorio_edp_icn_spea_quercus_avifaunai.pdf.

IPCC, 2005. IPCC Special Report on Carbon dioxide capture and storage Working Group III of the Intergovernmental Panel on Climate Change et al. (Eds.), Cambridge, Ühendkuningriik; New York, USA: Cambridge University Press.

Jackson, C.W. et al., 2011. Static electric fields modify the locomotory behaviour of cockroaches. The Journal of experimental biology, 214(Pt 12), lk 2020–2026. Avaldatud aadressil: jeb.biologists.org/content/214/12/2020.short [12. aprill 2012].

Jackson, M.J. ja James, R., 1979. The influence of bait digging on cockle, Cerastoderma edule, populations in North Norfolk. Journal of Applied Ecology, 16(3), lk 671–679. Avaldatud aadressil: www.mendeley.com/research/influence-bait-digging-cockle-cerastodermaedule-populations-north-norfolk-england-uk-13/ [11. aprill 2012].

Jacques Whitford Limited, 2006. Vancouver Island Transmission Reinforcement Project Technical Data Report: Potential Effects of Alkylbenzene Release to the Marine Environment.

Janss, G.F.E., Ferrer, M.,(2001. Avian Electrocution Mortality in Relation to Pole Design and Adjacent Habitat in Spain. Bird Conservation International, 3–12.

Janss, G.F.E., 2000. Avian Mortality from Power Lines: a Morphologic Approach of a Species-specific Mortality. Biological Conservation, 95: 353–359.

Jenkins, A.R., Smallie, J.J., Diamond, M., 2010. Avian collisions with power lines: a global review of causes and mitigation with a South African perspective. Bird Conservation International, 20(03): 263–278.

Johnson, M. ja Heck KL, J., 2006. Effects of habitat fragmentation per se on decapods and fishes inhabiting seagrass meadows in the northern Gulf of Mexico. Marine Ecology Progress Series, 306, lk 233–246. Avaldatud aadressil: www.int-res.com/abstracts/meps/v306/p233-246/ [2. mai 2012].

Teadusuuringute Ühiskeskuse aruanne „Evaluation of Smart Grid projects within the Smart Grid Task Force Expert Group 4 (EG4)“.

Karyakin, I.V., 2012. Birds of prey and power lines in northern Eurasia: What are the prospects for survival? Raptors Conservation 24: 69–86.

King, D.I. et al., 2009. Effects of width, edge and habitat on the abundance and nesting success of scrub–shrub birds in powerline corridors. Biological Conservation, 142(11), lk 2672–2680. Avaldatud aadressil: www.sciencedirect.com/science/article/pii/S0006320709002717 [23. märts 2012].

Klarić, S., Pavičić-Hamer, D., ja Lucu, Č., 2004. Seasonal variations of arsenic in mussels Mytilus galloprovincialis. Helgoland Marine Research, 58(3), lk 216–220. Avaldatud aadressil: www.springerlink.com/index/10.1007/BF01606105 [27. aprill 2012].

Ko, J.-Y. ja Day, J.W., 2004. A review of ecological impacts of oil and gas development on coastal ecosystems in the Mississippi Delta. Ocean & Coastal Management, 47(11–12), lk 597–623. Avaldatud aadressil: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0964569104000973 [13. aprill 2012].

Kuijper, D.P.J., Schut, J., Van Dullemen, D., Toorman,H., Goossens, N., Ouwehand, J. ja Limpens, H.J.G.A., 2008. Experimental evidence of light disturbance along the commuting routes of pond bats (Myotis dasycneme). Vereniging voor Zoogdierkunde en Zoogdierbescherming, 51(1), 37–49.

Kunz, T.H. et al., 2007. Ecological impacts of wind energy development on bats: questions, research needs, and hypotheses. Frontiers in Ecology and the Environment, 5(6), lk 315–324. Avaldatud aadressil: www.esajournals.org/doi/abs/10.1890/1540-9295(2007)5%5B315:EIOWED%5D2.0.CO;2 [12. aprill 2012].

Kuussaari, M. et al., 2003. Voimajohtoaukeiden merkitys niittyjen kasveille ja perhosille - Significance of Power Line Areas for Grassland Plants and Butterflies. Finnish Environment Institute (Ed.), Helsingi.

Kyläkorpi, L. ja Grusell, E., 2001. Livsmiljö i kraftledningsgatan. Avaldatud aadressil: scholar.google.fr/scholar?hl=fr&q=“Livsmiljö+i+Kraftledningsgatan”&btnG=Rechercher&lr=&as_ylo=&as_vis=0#0 [30. aprill 2012].

Lasch, U., Zerbe, S., Lenk, M., 2010. Electrocution of Raptors at Power Lines in Central Kazakhstan. Waldökologie, Landschaftforschung und Naturschutz, 9: 95–100.

Lehman, R.N., Kennedy, P.L., Savidge, J.A., 2007. The state of the art in raptor electrocution research: A global review. Biological Conservation, 136, 2: 159–174.

Lensu, T. et al., 2011. The role of power line rights-of-way as an alternative habitat for declined mire butterflies. Journal of environmental management, 92(10), lk 2539–46. Avaldatud aadressil: www.sciencedirect.com/science/article/pii/S0301479711001745 [12. aprill 2012].

Lévesque, L.M. ja Dubé, M.G., 2007. Review of the effects of in-stream pipeline crossing construction on aquatic ecosystems and examination of Canadian methodologies for impact assessment. Environmental monitoring and assessment, 132(1–3), lk 395–409. Avaldatud aadressil: www.springerlink.com/index/cu76l5guk3u28106.pdf [20. märts 2012].

Lewis, L.J., Davenport, J. ja Kelly, T.C., 2002. A Study of the Impact of a Pipeline Construction on Estuarine Benthic Invertebrate Communities. Estuarine, Coastal and Shelf Science, 55(2), lk 213–221. Avaldatud aadressil: www.sciencedirect.com/science/article/pii/S0272771401908984 [9. märts 2012].

López-López, P., Ferrer, M., Madero, A., Casado, E., McGrady, M., 2011. Solving Man-induced Large-scale Conservation Problems: the Spanish Imperial Eagle and Power Lines. PloS one, 6(3), e17196.

London Array/National Grid, 2007. Ecological Mitigation and Management Plan. London Array Offshore Wind Farm Project and associated grid connection works. October 2007. 17 lk.

Lorne, J.K. ja Salmon, M., 2007. Effects of exposure to artificial lighting on orientation of hatching sea turtles on the beach and in the ocean. Endangered species research, 1, 23–30.

Macreadie, P.I. et al., 2009. Fish Responses to Experimental Fragmentation of Seagrass Habitat. Conservation biology: the journal of the Society for Conservation Biology. Avaldatud aadressil: www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/19183213 [23. märts 2012].

Manville, A.M., 2005. Bird Strikes and Electrocutions at Power Lines, Communication Towers, and Wind Turbines: State of the Art and State of the Science – Next Steps Toward Mitigation 1. USDA Forest Service Technical report, 1051–1064.

Marshall, J.S. ja Vandruff, L.W., 2002. Impact of selective herbicide right-of-way vegetation treatment on birds. Environmental management, 30(6), lk 801–6. Avaldatud aadressil: www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/12402095 [17. aprill 2012].

Martin, G.R., 2011. Review article Understanding bird collisions with man-made objects: a sensory ecology approach. Ibis, 239–254.

Meissner, K., ja Sordyl, H., 2006. Literature Review of Offshore Wind Farms with Regard to Benthic Communities and Habitats. Väljaandes: Zucco, C., Wende, W., Merck, T., Köchling, I. ja Köppel, J. (Eds.), Ecological Research on Offshore Wind Farms: International Exchange of Experiences – PART B: Literature Review of the Ecological Impacts of Offshore Wind Farms. BfN-Skripten 186: 1–45.

Meißner, K., Bockhold, J. ja Sordyl, H., 2006. Problem Kabelwärme? Vorstellung der Ergebnisse von Feldmessungen der Meeresbodentemperatur im Bereich der elektrischen Kabel im Offshore-Windpark Nysted Havmøllepark (Dänemark). In Bundesamt für Seeschifffahrt und Hydrographie (BSH), ed. Meeresumwelt- Symposium. Hamburg, Rostock. Avaldatud aadressil: scholar.google.fr/scholar?hl=fr&q=Problem+Kabelwärme?&btnG=Rechercher&lr=&as_ylo=&as_vis=0#0 [13. aprill 2012].

Mendel, B., Sonntag, N., Wahl, et al., 2008. Profiles of seabirds and waterbirds of the German North and Baltic Seas. Distribution, ecology and sensitivities to human activities within the marine environment. Naturschutz und Biologische Vielfalt 61, Bundesamt für Naturschutz, Bonn – Bad Godesberg, 427 lk.

MME/BirdLife Hungary, 2011. Budapest Declaration on bird protection and power lines. Avaldatud aadressil: www.mme.hu/termeszetvedelem/budapest-conference-13-04-2011.html.

Myers, N., 1993. Biodiversity and Precautionary Principle. Ambio, 22: 74–79.

Nedwell, J.R., Brooker, A.G. ja Barham, R.J., 2012. Assesment of underwater noise during the installation of export power cables at the Beatrice Offshore Wind Farm. Subacoustech Environmental Report No. E318R0106.

Nedwell, J., Langworthy, J. ja Howell, D., 2003. Assessment of sub-sea acoustic noise and vibration from offshore wind turbines and its impact on marine wildlife; initial measurements of underwater noise during construction of offshore windfarms, and comparison with background noise – Report No. 544 R,

Nekola, J.C., 2012. The impact of a utility corridor on terrestrial gastropod biodiversity. Biodiversity and Conservation, 21(3), lk 781–795. Avaldatud aadressil: www.springerlink.com/index/3357H23G15537M77.pdf [11. aprill 2012].

Nellemann, C. et al., 2003. Progressive impact of piecemeal infrastructure development on wild reindeer. Biological Conservation, 113(2), lk 307–317. Avaldatud aadressil: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S000632070300048X [16. märts 2012].

Nikolaus, G., 1984. Large numbers of birds killed by electric power line. Scopus, 8: 42.

Nikolaus, G., 2006. Where have all the African vultures gone? Vulture News, 55: 65–67.

Oil and Gas UK, 2013. Decommissioning of Pipelines in the North Sea Region. Oil & Gas UK. 48 lk.

OGB, 2010. Riser & pipeline release frequencies, London, Brüssel.

Olendorff, R.R., Motroni, R.S., Call, M.W., 1980. Raptor Management: The State of the Art in 1980. Bureau of Land Management Technical Note No. 345. US Department of Interior, Denver, USA.

Olson, C.V., 2002. Human-related causes of raptor mortality in western Montana: things are not always as they seem. Väljaandes: Carlton, R.G. (Ed.), Avian Interactions with Utility and Communication Structures, Proceedings of a Workshop. Electric Power Research Institute, Palo Alto, CA, USA, lk 71–82.

Kirde-Atlandi merekeskkonna kaitse komisjon, 2008. Background document on potential problems associated with power cables other than those for oil and gas activities.

Kirde-Atlandi merekeskkonna kaitse komisjon, 2009. Assessment of the environmental impacts of cables. Biodiversity Series. 18 lk.

Kirde-Atlandi merekeskkonna kaitse komisjon, 2010. Background document for maerl beds. Kirde-Atlandi merekeskkonna kaitse komisjon. 34 lk.

Kirde-Atlandi merekeskkonna kaitse komisjon, 2012. Guidelines on Best Environmental Practice (BEP) in Cable Laying and Operation. Agreement 2012-2. OSPAR 12/22/1, Annex 14.

Parsons Brinkerhoff ja Cable Consulting International Ltd, 2012. Electricity Transmission Costing Study – An Independent Report Endorsed by the Institution of Engineering & Technology.

Prinsen, H.A.M., G.C. Boere, N. Píres ja J.J. Smallie (Compilers), 2011. Review of the conflict between migratory birds and electricity power grids in the African-Eurasian region. CMS Technical Series, AEWA Technical Series No. XX. Bonn, Saksamaa. Avaldatud aadressil: www.cms.int/bodies/COP/cop10/docs_and_inf_docs/inf_38_electrocution_review.pdf.

Prinsen, H.A.M., J.J. Smallie, G.C. Boere ja N. Píres (Compilers), 2012. Guidelines on how to avoid or mitigate impact of electricity power grids on migratory birds in the African-Eurasian region. CMS Technical Series No. XX, AEWA Technical Series, Bonn, Saksamaa. Avaldatud aadressil: www.unep-aewa.org/meetings/en/stc_meetings/stc7docs/pdf/stc7_20_electrocution_guidelines.pdf.

Prommer, M., 2011. Electrocuted Sakers. Saker LIFE, BNPI, Ungari. sakerlife2.mme.hu/en/content/electrocuted-sakers.

PSCW, 2009. Electric Transmission Lines. Wisconsin, USA.

Pullin, A.S., Stewart, G.B., 2006. Guidelines for systematic review in conservation and environmental management. Conservation biology: the journal of the Society for Conservation Biology, 20(6), 1647–1656.

Raab, R., Spakovszky, P., Julius, E., Schütz, C., Schulze, C.H., 2010. Effects of power lines on flight behaviour of the West-Pannonian Great Bustard Otis tarda population. Bird Conservation International: 1–14.

Real, J., Grande, J.M., Mañosa, S., Antonio, J., 2001. Causes of Death in Different Areas for Bonelli ' s Eagle Hieraaetus fasciatus in Spain. Bird Study, 221–228.

Reed, B. ja Hovel, K., 2006. Seagrass habitat disturbance: how loss and fragmentation of eelgrass Zostera marina influences epifaunal abundance and diversity. Marine Ecology Progress Series, 326, lk 133–143. Avaldatud aadressil: www.int-res.com/abstracts/meps/v326/p133-143/ [2. mai 2012].

RenewableUK, 2013. cumulative Impact Assessment Guidelines. Guiding Principles for cumulative impacts assessment in offshore wind farms. June 2013.

Rheindt, F.E., 2003. The impact of roads on birds: Does song frequency play a role in determining susceptibility to noise pollution? Journal of Ornithology, 144(3), lk 295–306. Avaldatud aadressil: www.springerlink.com/index/10.1007/BF02465629 [24. aprill 2012].

Rich, A.C., Dobkin, D.S. ja Niles, L.J., 1994. Defining Forest Fragmentation by Corridor Width: The Influence of Narrow Forest-Dividing Corridors on Forest-Nesting Birds in Southern New Jersey. Conservation Biology, 8(4), lk 1109–1121. Avaldatud aadressil: onlinelibrary.wiley.com/doi/10.1046/j.1523-1739.1994.08041109.x/abstract [30. aprill 2012].

Rich, A.C., Dobkin, D.S., Niles, L.J., 1994. Defining forest fragmentation by corridor width: the influence of narrow forest-dividing corridors on forest-nesting birds in southern New Jersey. Conservation Biology, 8: 1109–1121.

Rich, C. ja Longcore, T. (Eds.), 2006. Ecological Consequences of Artificial Night Lighting. Washington, Island Press.

Roberts, D.A., 2012. Causes and ecological effects of resuspended contaminated sediments (RCS) in marine environments. Environment international, 40, lk 230–43. Avaldatud aadressil: www.sciencedirect.com/science/article/pii/S0160412011002704 [16. aprill 2012].

Robinson, S.P. ja Lepper, P.A., 2013. Scoping study: Review of current knowledge of underwater noise emissions from wave and tidal stream energy devices. The Crown Estate, 2013.

RTE, 2011. Liaison électrique souterraine à courant continu à 320 000 volts SAVOIE - PIEMONT - Etude d'impact.

RTE. Projet de zone d'accueil de production d'électricité de Lavera-Fos - Etude d'impact.

Russell, K.N., Ikerd, H. ja Droege, S., 2005. The potential conservation value of unmowed powerline strips for native bees. Biological Conservation, 124(1), lk 133–148. Avaldatud aadressil: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0006320705000467 [17. märts 2012].

Schaub, M., Aebischer, A., Gimenez, O., Berger, S., Arlettaz, R., 2010. Massive Immigration Balances High Anthropogenic Mortality in a Stable Eagle Owl Population: Lessons for Conservation. Biological Conservation, 143(8): 1911–1918.

Schreiber, M. et al., 2004. Maßnahmen zur Vermeidung und Verminderung negativer ökologischer Auswirkungen bei der Netzanbindung und -integration von Offshore-Windparks – Abschlussbericht, Bramsche.

Bioloogilise mitmekesisuse konventsiooni sekretariaat, 2010. Global Biodiversity Outlook 3, Montréal. Avaldatud aadressil: www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/22532583 [27. aprill 2012].

Sergio, F., Marchesi, L., Pedrini, P., Ferrer, M., Penteriani, V., 2004. Electrocution Alters the Distribution and Density of a Top Predator, the Eagle Owl Bubo bubo. Journal of Applied Ecology, December: 836–845.

Silva, J.P., Santos, M., Queirós,L., Leitão, D., Moreira, F., Pinto, M., Leqoc, M., Cabral, J.A., 2010. Estimating the influence of overhead transmission power lines and landscape context on the density of little bustard Tetrax tetrax breeding populations. Ecological Modelling 221: lk 1954–1963.

Skonberg, E.R. et al., 2008. Inadvertent Slurry Returns during Horizontal Directional Drilling: Understanding the Frequency and Causes. Väljaandes: J. W. Goodrich-Mahoney et al., (Eds.), Environment Concerns in Rights-of-Way Management 8th International Symposium. Amsterdam: Elsevier, lk 613–621.

Slabbekoorn, H. ja Ripmeester, E. a P., 2008. Birdsong and anthropogenic noise: implications and applications for conservation. Molecular ecology, 17(1), lk 72–83. Avaldatud aadressil: www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/17784917 [4. märts 2012].

SmartGrids ERA-Net, 2012. Mapping & Gap Analysis of current European Smart Grids Projects. Report by the EEGI Member States Initiative: A pathway towards functional projects for distribution grids. Austrian Institute of Technology, Austria.

Söker, H., Rehfeldt, K., Santjer, F. et al., 2000. Offshore Wind Energy in the North Sea. Technical Possibilities and Ecological Considerations – A study for Greenpeace, 83 lk.

SP Transmission ja National Grid, 2011a. Western HVDC Link – Environmental Appraisal Supporting Report – Northern Point of Connection: Hunterson – Ardneil Bay Undergournd HDVC Cable

SP Transmission ja National Grid, 2011b. Western HVDC Link – Environmental Report – Marine Cable Route.

Statoil, 2012. Mariner Area Development Environmental Statement. DECC Project Reference: D/4145/2012.

Strevens, T.C., 2007. Powerline easements: ecological impacts and effects on small mammal movement. University of Wollongong. Avaldatud aadressil: ro.uow.edu.au/theses/691/ [23. veebruar 2012].

Strevens, T.C., Puotinen, M.L. ja Whelan, R.J., 2008. Powerline Easements: Ecological Impacts and Contribution to Habitat Fragmentation from Linear Features. Pacific Conservation Biology, 14(3), lk 159–168.

Summers, P.D., Cunnington, G.M. ja Fahrig, L., 2011. Are the negative effects of roads on breeding birds caused by traffic noise? Journal of Applied Ecology, 48(6), lk 1527–1534. Avaldatud aadressil: onlinelibrary.wiley.com/doi/10.1111/j.1365-2664.2011.02041.x/full [29. märts 2012].

Swannell, R.P., Lee, K. ja McDonagh, M., 1996. Field evaluations of marine oil spill bioremediation. Microbiological reviews, 60(2), lk 342–365. Avaldatud aadressil: www.pubmedcentral.nih.gov/articlerender.fcgi?artid=239447&tool=pmcentrez&rendertype=abstract [6. juuli 2012].

Swanson, C. ja Isaji, T., 2006. Simulations of sediment transport and deposition from cable burial operations in Nantucket Sound for the Cape Wind Energy project. Avaldatud aadressil: www.mms.gov/offshore/renewableenergy/DEIS/Report References – Cape Wind Energy EIS/Report No 4.1.1-2.pdf [17. aprill 2012].

Temple, S.A., 1986. The problem of avian extinctions. Väljaandes: Johnston, R.F (Ed.) Current Ornithology, Vol. 3: 453–485 Plenum, New York.

Thompson, P.M., Wilson, B., Grellier, K., Hammond, P.S., 2001. Combining power analysis and population viability analysis to compare traditional and precautionary approaches to conservation of coastal cetaceans. Conservation Biology, 14: 1253–1263.

Tintó, A., Real, J., Manosa, S., 2001. Avaluació del risc d'electrocució d'aus en línies elèctriques situades a Sant Llorenç del Munt i rodalies. V Trobada d'estudiosos de Sant Llorenç del Munt i l'Obac. Monografies, 35: 129–133.

Tri-State, 2009. San Luis Valley – Calumet – Comanche Transmission Project. Southern Colorado Transmission Improvements. Working with Landowners. Colorado, USA.

Tucker, G.M., Evans, M.I., 1997. Habitats for birds in Europe: a conservation strategy for the wider environment. Cambridge, Ühendkuningriik: BirdLife International (BirdLife Conservation Series no. 6).

UNEP, 2011. UN Wildlife Meeting Pushes to Make Power Lines Safer for Birds. UNEP COP 10 communication. Bergen, Norra.

Ussenkov, S.M., 1997. Contamination of harbor sediments in the eastern Gulf of Finland (Neva Bay), Baltic Sea. Environmental Geology, 32(4), lk 274–280. Avaldatud aadressil: www.springerlink.com/openurl.asp?genre=article&id=doi:10.1007/s002540050217 [27. aprill 2012].

Vallejo, V.R., Arianoutsou, M. ja Moreira, F., 2012. Fire Ecology and Post-Fire Restoration Approaches in Southern European Forest Types. In F. Moreira et al. (Eds.), Post-Fire Management and Restoration of Southern European Forests. Springer Netherlands, lk 93–119. Avaldatud aadressil: dx.doi.org/10.1007/978-94-007-2208-8_5 [26. aprill 2012].

Van Rooyen, C., 2004. The Management of Wildlife Interactions with Overhead Lines. Väljaandes: The fundamentals and practice of overhead line maintenance (132kV and above), lk 217–245. Eskom Technology, Services International, Johannesburg.

Van Rooyen, C., 2012. Bird Impact Assessment Report. Tehniline dokument.

Venus, B., McCann, K., 2005. Bird Impact Assessment Study. Tehniline dokument (lk 1–45).

Vistnes, I. et al., 2001. Wild reindeer: impacts of progressive infrastructure development on distribution and range use. Polar Biology, 24(7), lk 531–537. Avaldatud aadressil: www.springerlink.com/openurl.asp?genre=article&id=doi:10.1007/s003000100253 [27. aprill 2012].

Walker, L. J. ja Johnston, J. (1999), Guidelines for the Assessment of Indirect and Cumulative Impacts as well as Impact Interactions. Euroopa Komisjon, ec.europa.eu/environment/eia/eia-support.htm.

Wetlands International, Wings Over Wetlands – UNEP-GEF African-Eurasian Flyways Project, 2011. The Critical Site Network: Conservation of Internationally Important Sites for Waterbirds in the African-Eurasian Waterbird Agreement area. Wetlands International, Ede, the Netherlands and BirdLife International, Cambridge, Ühendkuningriik.

Williams, R.J. ja Bradstock, R.A., 2008. Large fires and their ecological consequences: introduction to the special issue. International Journal of Wildland Fire, 17(6), lk 685. Avaldatud aadressil: www.publish.csiro.au/paper/WF07155 [25. aprill 2012].

Woinarski, J.C.Z. et al., 2000. A different fauna?: captures of vertebrates in a pipeline trench, compared with conventional survey techniques; and a consideration of mortality patterns in a pipeline trench. Australian Zoologist, 31(3): 421–431.

Wolff, A., 2010. Plan de gestion 2010–2014 – Section A: Diagnostic et enjeux,

Xu, J., Pancras, T. ja Grotenhuis, T., 2011. Chemical oxidation of cable insulating oil contaminated soil. Chemosphere, 84(2), lk 272–277. Avaldatud aadressil: www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/21571353 [26. aprill 2012].

Zalles, J.I., Bildstein, K.L., 2000. Raptor watch: A Global directory of Raptor Migration Sites. Cambridge, Ühendkuningriik: BirdLife International; and Kempton, PA, USA: Hawk Mountain Sanctuary (Birdlife Conservation Series, Vol. 9).

Zozaya, E.L., Brotons, L. ja Saura, S., 2011. Recent fire history and connectivity patterns determine bird species distribution dynamics in landscapes dominated by land abandonment. Landscape Ecology, 27(2), lk 171–184. Avaldatud aadressil: www.springerlink.com/index/10.1007/s10980-011-9695-y [13. märts 2012].

Zucco, C. et al., 2006. Ecological research on Offshore Wind Farms: International Exchange of Experiences - PART B: Literature Review of Ecological Impacts, Bonn.

---

(1)  Kõik dokumendid on allalaaditavad aadressilt http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm.

(2)  COM(2015) 80 final.

(3)  Energiainfrastruktuuri prioriteedid aastaks 2020 ja pärast seda – Euroopa integreeritud energiavõrgu väljaarendamise kava http://ec.europa.eu/energy/publications/doc/2011_energy_infrastructure_en.pdf.

(4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. aprilli 2013. aasta määrus (EL) nr 347/2013 üleeuroopalise energiataristu suuniste kohta ja millega tunnistatakse kehtetuks otsus nr 1364/2006/EÜ ning muudetakse määrusi (EÜ) nr 713/2009, (EÜ) nr 714/2009 ja (EÜ) nr 715/2009 (ELT L 115, 25.4.2013, lk 39).

(5)  Energiaülekandetaristuid merel käsitletakse dokumendi 8. peatükis.

(6)  Selles juhendis tähistab termin „ülekanne“ kogu süsteemi alates rangelt võttes ülekandest kuni jaotuseni. Kui ülekande-, ülekandejaotus- ja jaotusliinide mõju vahel on erinevusi, kasutatakse konkreetset terminit.

(7)  https://ec.europa.eu/energy/en/topics/infrastructure/projects-common-interest

(8)  TEN-E määruse kohaselt arendatavad energiataristukategooriate tüübid on esitatud määruse II lisas.

(9)  https://ec.europa.eu/energy/sites/ener/files/publication/MJ3010705ENC.pdf

(10)  http://ec.europa.eu/energy/infrastructure/transparency_platform/map-viewer

(11)  Juhenddokument „Energiataristu ühishuviprojektide keskkonnamõju hindamise menetluste lihtsustamine“ („Streamlining environmental assessment procedures for energy infrastructure ‘Projects of Common Interest’ (PCIs)“), juuli 2013, http://ec.europa.eu/energy/infrastructure/pci/doc/20130724_pci_guidance.pdf.

(12)  http://ec.europa.eu/environment/nature/biodiversity/strategy/index_en.htm

(13)  Direktiiv 2009/147/EÜ (nõukogu direktiivi 79/409/EMÜ (loodusliku linnustiku kaitse kohta) kodifitseeritud versioon, muudatustega) – vt http://ec.europa.eu/environment/nature/legislation/index_en.htm.

(14)  Nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiiv 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta, konsolideeritud versioon 1.1.2007 – http://ec.europa.eu/environment/nature/legislation/index_en.htm.

(15)  Linnudirektiivis „soodsa kaitsestaatuse“ mõistet ei mainita, kuid selle artikli 4 lõigetes 1 ja 2 on erikaitsealadele seatud analoogilised nõuded.

(16)  Tuleb täpsustada, et elupaikade direktiivi artikli 6 lõiget 1 erikaitsealade suhtes ei kohaldata. Sellele vaatamata kohaldatakse erikaitsealade suhtes analoogilisi sätteid tänu linnudirektiivi artikli 4 lõigetele 1 ja 2, milles sätestatakse erikaitsealade kaitseks erimeetmed. Elupaikade direktiivi artikli 7 kohaselt kohaldatakse aga kõnealuse direktiivi artikli 6 lõikeid 2–4 nii ühenduse tähtsusega alade kui ka juba liigitatud erikaitsealade suhtes.

(17)  http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/commission_note/commission_note2_EN.pdf

(18)  http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/commission_note/comNote%20conservation%20measures_EN.pdf

(19)  Elupaikade direktiivi artikli 7 kohaselt kohaldatakse kõnealuse direktiivi artikli 6 lõikeid 3–4 nii ühenduse tähtsusega alade kui ka juba liigitatud erikaitsealade suhtes.

(20)  Vt Juhenddokument ühenduse tähtsusega loomaliikide range kaitse kohta elupaikade direktiivi kohaselt (Guidance document on the strict protection of animal species of Community interest under the Habitats Directive), http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/guidance/index_en.htm.

(21)  http://onlinelibrary.wiley.com/doi/10.1111/cobi.12262/full

(22)  http://www.easac.eu/fileadmin/PDF_s/reports_statements/Transforming.pdf

(23)  https://www.unenvironment.org/news-and-stories/story/planning-can-help-prevent-renewable-energy-surge-harming-wildlife

(24)  http://www.life-elia.eu/en/

(25)  Projekti kokkuvõte on saadaval aadressil http://www.50hertz.com/en/file/100304_EcoMOL_ShortReport_eng_final_med.pdf

(26)  www.birdlife.org/datazone/sowb/casestudy/240

(27)  Juhenddokument „Energiataristu ühishuviprojektide keskkonnamõju hindamiste lihtsustamine“ („Streamlining environmental assessment procedures for energy infrastructure ‘Projects of Common Interest’ (PCIs)“), juuli 2013, http://ec.europa.eu/energy/infrastructure/pci/doc/20130724_pci_guidance.pdf

(28)  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/ET/TXT/PDF/?uri=CELEX:52009DC0469&from=et

(29)  Astmelise protsessi mõistet võib määratleda vahe tegemisena kavandamise eri tasandite – poliitika, kavad, programmid – vahel, mis üksteisele järgnevad ja üksteist mõjutavad (Euroopa Komisjon,1999). Astmelises protsessis on oluline see, kuidas kavandamise eri tasandid omavahel seotud on.

(30)  Direktiiv 2009/72/EÜ, mis käsitleb elektrienergia siseturu ühiseeskirju.

(31)  Nõukogu 27. juuni 1997. aasta otsus sõlmida ühenduse nimel piiriülese keskkonnamõju hindamise konventsioon (Espoo konventsioon) (ettepanek EÜT C 104, 24.4.1992, lk 5; otsus on avaldamata) ja nõukogu 20. oktoobri 2008. aasta otsus 2008/871/EÜ, millega kiidetakse Euroopa Ühenduse nimel heaks ÜRO/Euroopa Majanduskomisjoni 1991. aasta piiriülese keskkonnamõju hindamise Espoo konventsiooni keskkonnamõju strateegilise hindamise protokoll (ELT L 308, 19.11.2008, lk 33).

(32)  KSHi direktiivi artikkel 7 ja KMHi direktiivi artikkel 7.

(33)  http://ec.europa.eu/environment/eia/pdf/Transboundry%20EIA%20Guide.pdf

(34)  http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/art6/new_guidance_art6_4_en.pdf

(35)  http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/Wind_farms.pdf; http://ec.europa.eu/news/energy/101013_en.htm; http://qsr2010.ospar.org/en/ch07_01.html http://www.ospar.org/content/content.asp?menu=00210305000000_000000_000000

(36)  https://windeurope.org/wp-content/uploads/files/about-wind/statistics/WindEurope-Annual-Offshore-Statistics-2016.pdf

(37)  http://www.4coffshore.com/windfarms/horns-rev-2-denmark-dk10.html

(38)  http://si-ocean.eu/en/upload/docs/WP3/Technology%20Status%20Report_FV.pdf

(39)  https://ec.europa.eu/jrc/en/news/jrc-ocean-energy-status-report-2016-edition

(40)  http://sequestration.mit.edu/tools/projects/index.html

(41)  https://windeurope.org/about-wind/reports/wind-energy-in-europe-scenarios-for-2030/

(42)  http://www.renewableuk.com/en/renewable-energy/wave-and-tidal/

(43)  http://northseagrid.info/project-description

(44)  http://ec.europa.eu/energy/infrastructure/studies/doc/2014_nsog_report.pdf

(45)  http://www.europarl.europa.eu/meetdocs/2009_2014/documents/itre/dv/160/160620/16062011_study_pe457373_en.pdf

(46)  http://e3g.org/showcase/North-Seas-Grid

(47)  http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2013:115:0039:0075:EN:PDF

(48)  http://ec.europa.eu/environment/nature/knowledge/rep_habitats/index_en.htm

(49)  Euroopa Komisjon, 2013. Euroopa Liidu elupaigatüüpide tõlgendamise käsiraamat. EUR 28 versioon, aprill 2013, http://ec.europa.eu/environment/nature/legislation/habitatsdirective/docs/Int_Manual_EU28.pdf

(50)  http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/marine/docs/FAQ%20final%202012-07-27.pdf

(51)  https://www.bonnagreement.org/

(52)  http://qsr2010.ospar.org/media/assessments/p00437_Cables.pdf;

(53)  Carter et al. (2009) on maininud 2–8 m laiust ala olenevalt saha suurusest.

(54)  Nt Camphuysen et al., 2009; Jenssen, 1996; de la Huz et l.a, 2005.

(55)  Kokkuvõte: AMETS, Foreshore Lease Application EIS, 4. lisa (2010).

(56)  Nt Meissner ja Sordyl, 2006, http://www.bfn.de/fileadmin/MDB/documents/themen/meeresundkuestenschutz/downloads/Forschungsberichte/Ecological_Research_Offshore-Wind_Part_B_Skripten_186.pdf.

(57)  http://www.unesco-ioc-marinesp.be/msp_faq

(58)  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/HTML/?uri=CELEX:32014L0089&from=EN

---

1. LISA

Riikide ja rahvusvahelised algatused

Riikide õigusaktide näited

Selles jaotises kirjeldatakse muu hulgas näiteid riikide õigusaktide kohta, milles käsitletakse energiaülekanderajatiste mõju bioloogilisele mitmekesisusele.

Saksamaa

Saksamaa looduskaitse ja maastikukaitse seaduse (Gesetz über Naturschutz und Landschaftspflege) artiklis 41 on sätestatud, et ehitatavad mastid ja keskpingekaablite tehnilised komponendid tuleb projekteerida nii, et linde kaitstakse elektrilöökide eest. Olemasolevate keskpingekaablite puhul, millel on lindudele suur risk, tuleb kuni 31. detsembrini 2012 võtta vajalikke meetmeid lindude kaitsmiseks elektrilöökide eest.

Slovakkia

Slovakkia seaduse nr 543/2002 (looduskaitse ja maastikukaitse kohta) artiklis 4 (muudatustega) on sätestatud: „elektriõhuliinide ehitamisel või plaanilisel rekonstrueerimisel on kohustuslik kasutada lindude hukkumist vältivaid tehnilisi lahendusi“ ning „kui on tõendatud lindude hukkumine elektriliinidel või siderajatistel, võib looduskaitseasutus otsustada, et elektriliinide või siderajatiste haldaja peab võtma meetmeid lindude hukkumise vältimiseks“. Rajooni või piirkonna keskkonnaamet esitab oma arvamuse iga territoriaalse otsuse või ehitusloa kohta (sealhulgas elektritaristuid käsitlevate otsuste kohta). 2007. aastal koostati suunised, et kaotada lindude hukkumine elektritaristutel. Need sisaldavad kokkuvõtet õiguslikest vahenditest, sobivate tehniliste lahenduste kirjeldusi nii mägipiirkondadele kui ka tasandikele ning soovitusi edasisteks lahendusteks (näiteks õiguslikult mittesiduvad kohtumised energiaettevõtetega enne otsuse tegemist).

Hispaania

Hispaanias on võetud vastu regionaalsed ja üleriigilised õigusaktid lindude elektrilöökide kohta: dekreet 178/2006 (10. oktoober), (1) millega kehtestati eeskirjad lindude kaitsmiseks kõrgepinge-elektriliinide eest Andaluusia regioonis, ning kuninglik dekreet 1432/2008 (29. august), (2) millega kehtestati kõrgepinge-elektriliine käsitlevad tehnilised meetmed, et kaitsta linde. Selle riikliku dekreediga keelatakse ettevõtetel paigaldada ohtlikke elektriliine lindudele tundlikes piirkondades (sealhulgas erikaitsealadel). Selle dekreediga tehakse mõned siduvad tehnilised ettekirjutused elektri-kõrgepingemastide projekteerimise, kokkupõrkevastaste meetmete, tööde ajakava jms suhtes.

Rahvusvaheliste konventsioonide rakendamine

Mitmes liikmesriigis rakendatakse ka Berni konventsiooni soovitust nr 110, kehtestades riigi õigusaktidega elektriliinide ohutuse, planeerimismeetmete ja kokkupõrkevastaste meetmete tehnilisi standardeid.

Vabatahtlikud kokkulepped ja vahendid

Selles jaotises kirjeldatakse muu hulgas näiteid vabatahtlike kokkulepete kohta, milles käsitletakse energiaülekanderajatiste mõju bioloogilisele mitmekesisusele.

Euroopa elektrivõrk: deklaratsioon elektrivõrgu arendamise ja looduskaitse kohta Euroopas (3)

Deklaratsiooni sõlmisid 10. novembril 2011 mitu Euroopa vabaühendust, põhivõrguettevõtjat ja toetajat. Selle põhieesmärk on pakkuda kokkulepitud põhimõtete raamistikku, et suunata sidusrühmi nende jõupingutustes vähendada looduskeskkonnale (bioloogilisele mitmekesisusele ja ökosüsteemidele) avalduvat negatiivset mõju, mis võib tekkida elektriülekanderajatiste arendamisel (nii maapealsete kui ka maa-aluste liinide puhul). Deklaratsioonis on esitatud üldised põhimõtted, strateegilise kavandamise põhimõtted (sealhulgas vajadus võtta keskkonnaprobleeme arvesse juba väga varasel etapil (põhimõte 4.1.1), ruumilise kaardistamise kasutamine (4.1.4) jne) ning projekti planeerimise ja olemasolevate elektriliinide mõju vähendamise põhimõtted.

Taastuvenergia võrgu algatus (4)

Algatuse raames teevad koostööd Euroopa vabaühendused ja põhivõrguettevõtjad. Edendatakse läbipaistvat, keskkonnatundlikku võrguarendust, et võimaldada taastuvenergia ja energiaülekande edasist stabiilset kasvu. Taastuvenergia võrgu algatuse liikmeid on Euroopa eri riikidest; nende hulgas on põhivõrguettevõtjad Belgiast (Elia), Prantsusmaalt (RTE), Saksamaalt (50Hertz ja TenneT), Itaaliast (Terna), Madalmaadest (TenneT), Hispaaniast (Red Eléctrica), Šveitsist (Swissgrid), Norrast (Statnett) ja Hispaaniast (REE) ning vabaühendused, nagu WWF International, BirdLife Europe, Fundación Renovables, Germanwatch, Legambiente, Kuninglik Linnukaitse Selts (RSPB), Euroopa kliimameetmete võrgustik (CAN) ja Natuur&Milieu. Taastuvenergia võrgu algatus käivitati 2009. aasta juulis.

Ligipääsetava taeva kokkulepe (5)

Ungari Ornitoloogia ja Looduskaitse Selts (MME / BirdLife Hungary) sõlmis 26. veebruaril 2008 Ungari keskkonna- ja veeministeeriumi ning Ungari asjaomaste elektriettevõtetega selle kokkuleppe, et leida pikaajaline lahendus lindude elektrilöökide saamise probleemile. Selle kokkuleppe kohaselt koostas MME 2008. aastal kaardi, millel näidatakse Ungari elektriliinide ja linnupopulatsioonide vaheliste konfliktide esmatähtsaid alasid. Elektriettevõtted lubasid muuta kõik Ungari ohtlikud elektriliinid 2020. aastaks linnusõbralikeks ning kasutada uutel elektriliinidel linnusõbralikke majandamismeetodeid. Elektriettevõtete ja looduskaitsespetsialistide koostöö tulemusel uuendatakse pidevalt suuniseid parima saadaval oleva tehnoloogia kasutamiseks ning uusi lahendusi katsetatakse välitingimustes.

Budapesti deklaratsioon lindude kaitse ja elektriliinide kohta (6)

Deklaratsioon võeti vastu hiljutisel konverentsil „Elektriliinid ja lindude suremus Euroopas“ (Power lines and bird mortality in Europe) (Budapest, 13. aprill 2011). Selle konverentsi korraldasid MME/BirdLife Hungary, Ungari maaelu arengu ministeerium ja BirdLife Europe. Sellel osalesid sidusrühmad Euroopa ja Kesk-Aasia riikidest, Euroopa Komisjon, ÜRO keskkonnaprogrammi Aafrika ja Euraasia rändveelindude kaitse kokkuleppe sekretariaat (UNEP-AEWA), energia- ja kommunaalteenuste ettevõtted, eksperdid, ettevõtjad ja vabaühendused. Deklaratsiooniga kutsuti kõiki huvitatud osapooli üles käivitama ühist järelmeetmete programmi, millega tulemuslikult vähendada elektriliinidest põhjustatud lindude suremust Euroopa mandril ja kaugemal.

Slovakkia tehniline norm

Ida-Slovakkia elektriettevõte kehtestas 2009. aastal ettevõttesisese tehnilise normi nimetusega „22 kV elektriõhuliinide ehitamine ja rekonstrueerimine lindude kaitsmiseks“.

Energia ja bioloogilise mitmekesisuse algatus (7)

Kui juhtivad energiaettevõtted hakkasid tunnistama, et on oluline integreerida bioloogilise mitmekesisuse kaitse nafta- ja gaasiarenduste eeluuringutesse, alustas mitu neist koostöös juhtivate looduskaitseorganisatsioonidega bioloogilise mitmekesisuse kaitse tavade arendamist ja edendamist selle eesmärgi saavutamiseks. Energia ja bioloogilise mitmekesisuse algatuse (Energy and Biodiversity Initiative, EBI) raames, mis käivitati nende partnerluses 2001. aastal ja lakkas 2007. aastal, loodi praktilisi juhiseid, tööriistu ja mudeleid energiaettevõtete keskkonnatoime parandamiseks, bioloogilise mitmekesisuse kahjustamise vähendamiseks ning maksimaalsete looduskaitsevõimaluste kasutamiseks nafta- ja gaasiressursside arendamisel.

Programm LIFE+ (8)

Life+ on ELi rahastamisvahend keskkonna- ja looduskaitsealaste projektide toetamiseks. Mitmes LIFE+ projektis on käsitletud elektritaristu mõju lindudele ning paljudes linnukaitsekavades on sätted elektriliinide kohta. Järgmises tabelis on esitatud mitteammendav ülevaade nendest projektidest alates 2000. aastast.

Elektritaristute ja lindudega seotud LIFE+ projektid

| Viitenr. | Pealkiri | Liikmesriik |
| --- | --- | --- |
| LIFE04 NAT/ES /000034 (9) | ZEPA eléct. Aragón – elektriliinide kohandamine Aragóni erikaitseladel

  Projekti üldeesmärk oli viia ellu Aragoni valitsuse kavandatud strateegia elektriõhuliinide võrgu kohandamiseks regiooni 16 erikaitseala kaitsevajadustega. | ES |
| LIFE06 NAT/E /000214 (10) | Tendidos Electricos Murcia – ohtlike õhukaablite korrigeerimine Murcia regiooni lindude erikaitsealadel

  Projektiga viiakse ellu Murcia regiooni valitsuse kavandatud strateegiat, et korrigeerida õhukaableid regiooni Natura 2000 võrgustiku viie erikaitseala kaitsevajaduste kohaselt. | ES |
| LIFE10 NAT/BE /000709 (11) | ELIA – elektritranspordivõrgule aluspinna väljatöötamine bioloogilise mitmekesisuse suurendamiseks

  ELIA bioloogilise mitmekesisuse projekti eesmärk on töötada välja uuenduslikke meetodeid õhuliinide aluste koridoride loomiseks ja hooldamiseks, et saavutada nende võimalikult suur kasu bioloogilisele mitmekesisusele. | BE |
| LIFE05 ENV/NL /000036 (12) | EFET – uue keskkonnasõbraliku kõrgepinge-õhuliini demonstreerimine

  Projekti eesmärk oli demonstreerida kõrgepingeliini ja -masti uut kombinatsiooni, mille magnetvälja tugevus on tunduvalt nõrgem ning mille negatiivne mõju tervisele ja keskkonnale on seega väiksem. | NL |
| LIFE00 NAT/IT /007142 (13) | Po ENEL – elupaikade parandamine Po delta pargis (Parco Delta del Po) olemasolevate ja ehitatavate elektrijaamade taastamise ja/või ümberkujundamise teel.

  Selle LIFE Nature projekti põhieesmärk oli vähendada ja kõrvaldada lindude hulgas kokkupõrke- ja elektrilöögiohtu 20 riskantseks tunnistatud piirkonnas, mis hõlmasid kokku ligikaudu 91 km elektriliine. | IT |
| Muudes LIFE projektid keskendutakse konkreetsete linnuliikide kaitsele ja need hõlmavad seetõttu meetmeid, mis on seotud elektriliinide mõjuga lindudele, näiteks Aquila heliaca Karpaatide basseinis (LIFE02 NAT/H/008627 ja LIFE03 NAT/SK/000098), OTISHU Otis tarda kaitse kohta Ungaris (LIFE04 NAT/HU/000109), ZEPA La Serena – kavandatud PSA-SCI „La Serena y Sierras periféricas“ majandamine (LIFE00 NAT/E/007348), Grosstrappe – suurtrapi piiriülene kaitse Austrias (LIFE05 NAT/A/000077 ja LIFE09 NAT/AT/000225), Ochrona bociana białego – valge toonekure populatsiooni kaitse Ostoja Warmińska Natura 2000 erikaitsealal (LIFE09 NAT/PL/000253) jt. |

Viitenr.

Pealkiri

Liikmesriik

LIFE04 NAT/ES /000034 (9)

ZEPA eléct. Aragón – elektriliinide kohandamine Aragóni erikaitseladel

Projekti üldeesmärk oli viia ellu Aragoni valitsuse kavandatud strateegia elektriõhuliinide võrgu kohandamiseks regiooni 16 erikaitseala kaitsevajadustega.

ES

LIFE06 NAT/E /000214 (10)

Tendidos Electricos Murcia – ohtlike õhukaablite korrigeerimine Murcia regiooni lindude erikaitsealadel

Projektiga viiakse ellu Murcia regiooni valitsuse kavandatud strateegiat, et korrigeerida õhukaableid regiooni Natura 2000 võrgustiku viie erikaitseala kaitsevajaduste kohaselt.

ES

LIFE10 NAT/BE /000709 (11)

ELIA – elektritranspordivõrgule aluspinna väljatöötamine bioloogilise mitmekesisuse suurendamiseks

ELIA bioloogilise mitmekesisuse projekti eesmärk on töötada välja uuenduslikke meetodeid õhuliinide aluste koridoride loomiseks ja hooldamiseks, et saavutada nende võimalikult suur kasu bioloogilisele mitmekesisusele.

BE

LIFE05 ENV/NL /000036 (12)

EFET – uue keskkonnasõbraliku kõrgepinge-õhuliini demonstreerimine

Projekti eesmärk oli demonstreerida kõrgepingeliini ja -masti uut kombinatsiooni, mille magnetvälja tugevus on tunduvalt nõrgem ning mille negatiivne mõju tervisele ja keskkonnale on seega väiksem.

NL

LIFE00 NAT/IT /007142 (13)

Po ENEL – elupaikade parandamine Po delta pargis (Parco Delta del Po) olemasolevate ja ehitatavate elektrijaamade taastamise ja/või ümberkujundamise teel.

Selle LIFE Nature projekti põhieesmärk oli vähendada ja kõrvaldada lindude hulgas kokkupõrke- ja elektrilöögiohtu 20 riskantseks tunnistatud piirkonnas, mis hõlmasid kokku ligikaudu 91 km elektriliine.

IT

Muudes LIFE projektid keskendutakse konkreetsete linnuliikide kaitsele ja need hõlmavad seetõttu meetmeid, mis on seotud elektriliinide mõjuga lindudele, näiteks Aquila heliaca Karpaatide basseinis (LIFE02 NAT/H/008627 ja LIFE03 NAT/SK/000098), OTISHU Otis tarda kaitse kohta Ungaris (LIFE04 NAT/HU/000109), ZEPA La Serena – kavandatud PSA-SCI „La Serena y Sierras periféricas“ majandamine (LIFE00 NAT/E/007348), Grosstrappe – suurtrapi piiriülene kaitse Austrias (LIFE05 NAT/A/000077 ja LIFE09 NAT/AT/000225), Ochrona bociana białego – valge toonekure populatsiooni kaitse Ostoja Warmińska Natura 2000 erikaitsealal (LIFE09 NAT/PL/000253) jt.

Projekt BESTGRID (14)

2013. aasta aprillis käivitatud BESTGRID koosnes neljast katseprojektist, mis viidi ellu Belgias, Saksamaal ja Ühendkuningriigis. Projekti käigus tegid üheksa partnerit – põhivõrguettevõtjad, Euroopa vabaühendused ja üks teadusinstituut koostööd, et parandada võrguarenduste vastuvõetavust kohalikule kogukonnale ja üldsusele. Projekti eesmärk oli suurendada läbipaistvust ja üldsuse osalemist, kiirendada nõusoleku saamise menetlusi keskkonnakaitsenõuete ennetava täitmise või isegi neist nõuetest ulatuslikuma tegevuse teel ning ergutada üldsuse konstruktiivset kaasamist Euroopa energiataristute ühishuviprojektidele nõusoleku saamise menetlustes. Projekti raames koostati käsiraamat looduskaitse kohta elektrivõrkude planeerimisel (15)

Euroopa ettevõtluse ja bioloogilise mitmekesisuse kampaania (16)

Euroopa vabaühenduste ja ettevõtete konsortsium algatas Global Nature Fundi juhtimisel ja koordineerimisel Euroopa ettevõtluse ja bioloogilise mitmekesisuse kampaania, et suurendada erasektori pühendumust seoses bioloogilise mitmekesisuse ja ökosüsteemi teenustega. Kampaaniat toetatakse Euroopa Liidu programmist LIFE+. Ettevõtlus- ja bioloogilise mitmekesisuse algatusi arendatakse maailma paljudes paikades ning neil on erinevaid algatajaid, nii mittetulundusühinguid kui ka ettevõtjaid ja ettevõtjate ühendusi.

Portugali ettevõtluse ja bioloogilise mitmekesisuse algatus (17)

Portugali ettevõtluse ja bioloogilise mitmekesisuse algatusega soovitakse pikaajaliste vabatahtlike kokkulepete kaudu edendada ühist alust koostööks kahes erinevas süsteemis – ettevõtlus ja bioloogiline mitmekesisus; koostööga edendatakse bioloogilise mitmekesisuse strateegiate ja poliitika kasutuselevõtmist ettevõtetes. Portugali ametiasutus (ICNB, Looduskaitse ja Bioloogilise Mitmekesisuse Instituut) on nimelt töötanud koos Portugali põhi- ja jaotusvõrguettevõtetega välja juhendid energiaülekanderajatiste mõju kohta bioloogilisele mitmekesisusele.

Riikliku Looduskaitse meetmed Slovakkias (18)

Slovakkia Riiklik Looduskaitseasutus (keskkonnaministeeriumi erialaspetsialistide asutus) teeb koostööd kolme põhilise elektrijaotusettevõttega (mis tegutsevad Slovakkia ida-, kesk- ja lääneosas). Seda koostööd, mida toetavad ornitoloogiaalased vabaühendused, on tugevdatud mitme LIFE projektiga. See varieerub alates kirjalikust lepingust kuni strateegiani, millega kõrvaldada 22 kV elektriliinide oht lindudele. Mitme LIFE projektiga tugevdatud pikaajalise koostöö tulemusena on näiteks koostatud aastaplaane, määratud astmeliselt kindlaks „prioriteetsed“ lõigud ja tehtud metoodikaalast koostööd leevendavate meetmete edendamisel ja katsetamisel.

Asjakohased rahvusvahelised loodust ja bioloogilist mitmekesisust käsitlevad konventsioonid ja lepingud

Euroopa Liit ja selle liikmesriigid, nagu ka enamik teisi Euroopa riike, on ühinenud mitmesuguste asjakohaste rahvusvaheliste keskkonnakonventsioonide ja -lepingutega. Seega tuleb looduse ja bioloogilise mitmekesisuse kaitset käsitlevas Euroopa ja liikmesriikide õigusraamistikus täielikult arvesse võtta ka nende konventsioonide ja lepingutega võetud kohustusi.

Need konventsioonid ja lepingud on aidanud kujundada bioloogilise mitmekesisuse poliitikat ja õigusaktide õigusraamistikku ELis ning aidanud määratleda ELi suhteid teiste riikidega. Allpool on esitatud neist kõige asjakohasemad seoses energiataristute ja looduskaitsega Euroopas. Mitmes neist on võetud vastu ka konkreetsed soovitused ja resolutsioonid energiataristute ja eluslooduse kohta, eelkõige seoses elektriõhuliinidega (19).

Bioloogilise mitmekesisuse konventsioon (20)

Bioloogilise mitmekesisuse konventsioon on Rio de Janeiros 1992. aasta juunis vastuvõetud üleilmne leping. Selle konventsiooniga laiendati bioloogilise mitmekesisuse säilitamise ulatust liikidelt ja elupaikadelt bioloogiliste ressursside kestlikule kasutamisele inimkonna heaks. Konventsiooniga on seni ühinenud 193 riiki.

Berni konventsioon Euroopa floora ja fauna ning nende kasvu- ja elupaikade kaitse kohta (21)

Berni konventsioon jõustus 1982. aastal. Sellel on olnud oluline roll bioloogilise mitmekesisuse kaitset puudutava töö tugevdamisel Euroopas. Konventsiooni on ratifitseerinud Euroopa Nõukogu 45 liikmeriiki, Euroopa Liit ja neli Aafrika riiki. Konventsiooni oluline eesmärk on moodustada erilise kaitseväärtusega alade Emeraldi võrgustik (22). See toimib paralleelselt ELi Natura 2000 võrgustikuga. Berni konventsiooni alaline komitee võttis 2004. aastal vastu soovituse (nr 110) maapealsetest elektriülekanderajatistest (elektriliinidest) lindudele tuleneva kahjuliku mõju vähendamise kohta (23). 2011. aastal kehtestas alaline komitee konventsiooniosalistele kohustuse esitada iga kahe aasta järel aruanne soovituse nr 110 rakendamise edenemise kohta.

Metsloomade rändliikide kaitse konventsioon (24)

Rändliikide konventsiooni ehk Bonni konventsiooni eesmärk on säilitada rändliike kogu nende looduslikus levilas. Konventsioon jõustus 1983. aastal ja sellega on praeguseks ühinenud 116 osalist. Mitu selle konventsiooni alusel allkirjastatud resolutsiooni, soovitust ja lepet puudutavad ka rändloomade ja energiataristute, eelkõige õhuliinide vaheliste konfliktide lahendamist.

| | Rändeliikide konventsiooni resolutsioonis 7.4 (25) rändlindude elektrilöökide kohta kutsutakse kõiki osalisi ja mitteosalisi vähendama elektrilöökide ohtu, rakendades liinide kavandamisel ja rekonstrueerimisel sobivaid meetmeid. |
| --- | --- |

Rändeliikide konventsiooni resolutsioonis 7.4 (25) rändlindude elektrilöökide kohta kutsutakse kõiki osalisi ja mitteosalisi vähendama elektrilöökide ohtu, rakendades liinide kavandamisel ja rekonstrueerimisel sobivaid meetmeid.

| | Meetmete kataloog dokumendis UNEP/CMS/Inf.7.21. |
| --- | --- |

Meetmete kataloog dokumendis UNEP/CMS/Inf.7.21.

| | Aafrika ja Euraasia rändröövlindude kaitset käsitleva vastastikuse mõistmise memorandumi tegevuskavas (26) loetakse elektriliine põhiliseks ohuks lindudele ja on sõnastatud prioriteetne meede nende mõju vähendamiseks. Kava eesmärk on „b. Edendada rajatiste kavandamisel ja ehitamisel võimalikult kõrgeid keskkonnastandardeid, sealhulgas keskkonnamõju hindamiste kaudu, et vähendada eelkõige kokkupõrgetest ja elektrilöökidest tulenevat mõju liikidele, ning püüda vähendada olemasolevate rajatiste mõju, kui selgub, et need avaldavad asjaomastele liikidele negatiivset mõju.“
  Tegevuskavas pakutakse seoses elektriliinide ja röövlindudega välja neli tegevust.






  — | 1.4. Vaadata läbi asjakohased õigusaktid ja võtta võimaluse korral meetmeid tagamaks, et neis nõutaks kõikide uute elektriliinide projekteerimisel röövlindude elektrilöökide vältimist. |
| --- | --- | --- |

Aafrika ja Euraasia rändröövlindude kaitset käsitleva vastastikuse mõistmise memorandumi tegevuskavas (26) loetakse elektriliine põhiliseks ohuks lindudele ja on sõnastatud prioriteetne meede nende mõju vähendamiseks. Kava eesmärk on „b. Edendada rajatiste kavandamisel ja ehitamisel võimalikult kõrgeid keskkonnastandardeid, sealhulgas keskkonnamõju hindamiste kaudu, et vähendada eelkõige kokkupõrgetest ja elektrilöökidest tulenevat mõju liikidele, ning püüda vähendada olemasolevate rajatiste mõju, kui selgub, et need avaldavad asjaomastele liikidele negatiivset mõju.“

Tegevuskavas pakutakse seoses elektriliinide ja röövlindudega välja neli tegevust.

—

1.4. Vaadata läbi asjakohased õigusaktid ja võtta võimaluse korral meetmeid tagamaks, et neis nõutaks kõikide uute elektriliinide projekteerimisel röövlindude elektrilöökide vältimist.

| — | 2.3. Teha tähtsate alade (sh Aafrika ja Euraasia rändröövlindude kaitset käsitleva vastastikuse mõistmise memorandumi tabelis 3 loetletud alade) kohta riskianalüüs, et teha kindlaks inimtegevusest põhjustatud (sh põlengud, mürgi väljapanemine, pestitsiidide kasutamine, elektriliinid, tuuleturbiinid) märkimisväärse suremuse tegelikud või võimalikud põhjused ning ja nendega tegeleda. |
| --- | --- |

—

2.3. Teha tähtsate alade (sh Aafrika ja Euraasia rändröövlindude kaitset käsitleva vastastikuse mõistmise memorandumi tabelis 3 loetletud alade) kohta riskianalüüs, et teha kindlaks inimtegevusest põhjustatud (sh põlengud, mürgi väljapanemine, pestitsiidide kasutamine, elektriliinid, tuuleturbiinid) märkimisväärse suremuse tegelikud või võimalikud põhjused ning ja nendega tegeleda.

| — | 3.2. Võimaluse korral võtta vajalikke meetmeid tagamaks, et olemasolevaid elektriliine, mis on lindudele kõige ohtlikumad, muudetakse röövlindude elektrilöökide vältimiseks. |
| --- | --- |

—

3.2. Võimaluse korral võtta vajalikke meetmeid tagamaks, et olemasolevaid elektriliine, mis on lindudele kõige ohtlikumad, muudetakse röövlindude elektrilöökide vältimiseks.

| — | 5.5. Jälgida elektriliinide ja tuuleparkide mõju röövlindudele, sealhulgas olemasolevate andmete, näiteks rõngastamisandmete põhjaliku analüüsi teel. |
| --- | --- |

—

5.5. Jälgida elektriliinide ja tuuleparkide mõju röövlindudele, sealhulgas olemasolevate andmete, näiteks rõngastamisandmete põhjaliku analüüsi teel.

| | Aafrika ja Euraasia rändveelindude kaitse kokkuleppes (27) kutsutakse üles koordineeritud tegevusele rände- või lennuteede ulatuses. Kokkulepe jõustus 1999. aastal. See hõlmab 119 riiki ja 235 veelinnuliiki. Euroopa Ühendus ratifitseeris Aafrika ja Euraasia rändveelindude kaitse kokkuleppe 2005. aastal.






  Illustratsioon: ÜRO keskkonnaprogrammi Aafrika ja Euraasia rändveelindude kaitse kokkuleppe sekretariaadi suunised (28)

  Saksamaa energiaettevõte RWE Rhein-Ruhr Netzservice GmbH (RWE RR NSG) ning ÜRO keskkonnaprogrammi Aafrika ja Euraasia rändveelindude kaitse kokkuleppe sekretariaat sõlmisid Bonni konventsiooni alalise komitee 37. kohtumisel (Bonn, 23.–24. november 2010) partnerluskokkuleppe. Selle kokkuleppe kohaselt rahastas RWE RR NSG sõltumatu ülevaate koostamist rändlindude ja elektrivõrkude konfliktide kohta Aafrika-Euraasia piirkonnas (Prinsen et al. 2011) ning suuniste väljatöötamist nende konfliktide leevendamiseks ja vältimiseks (Prinsen et al., 2012).
  2010. aasta lõpus tellis ÜRO keskkonnaprogrammi Aafrika ja Euraasia rändveelindude kaitse kokkuleppe sekretariaat ka Bonni konventsiooni ja Bonni konventsiooni rändröövlindude kaitset käsitleva vastastikuse mõistmise memorandumi raames erialaorganisatsioonide rahvusvaheliselt konsortsiumilt selle ülevaate ja suuniste koostamise. Neis suunistes pakutakse mitmesuguseid tehnilisi ja seadusandlikke lähenemisviise, et vältida või vähendada elektrilöökide ja kokkupõrgete mõju rändlindudele Aafrika-Euraasia piirkonnas, ning soovitusi leevendavate ja ennetusmeetmete tõhususe hindamiseks ja seireks.
  Pärast ametlikke konsultatsioone võeti osaliste viiendal kohtumisel need suunised vastu kaitsesuunistena kokkuleppe artikli IV tähenduses (resolutsiooni projekt AEWA/MOP5 DR10 „Kaitsesuuniste läbivaatamine ja vastuvõtmine“). Kokkuleppega on ühinenud Euroopa Liit ja enamik liikmesriike. Nimetatud suunised aitavad osalistel täita oma kokkuleppest tulenevaid kohustusi. |
| --- | --- |

Aafrika ja Euraasia rändveelindude kaitse kokkuleppes (27) kutsutakse üles koordineeritud tegevusele rände- või lennuteede ulatuses. Kokkulepe jõustus 1999. aastal. See hõlmab 119 riiki ja 235 veelinnuliiki. Euroopa Ühendus ratifitseeris Aafrika ja Euraasia rändveelindude kaitse kokkuleppe 2005. aastal.

Illustratsioon: ÜRO keskkonnaprogrammi Aafrika ja Euraasia rändveelindude kaitse kokkuleppe sekretariaadi suunised (28)

Saksamaa energiaettevõte RWE Rhein-Ruhr Netzservice GmbH (RWE RR NSG) ning ÜRO keskkonnaprogrammi Aafrika ja Euraasia rändveelindude kaitse kokkuleppe sekretariaat sõlmisid Bonni konventsiooni alalise komitee 37. kohtumisel (Bonn, 23.–24. november 2010) partnerluskokkuleppe. Selle kokkuleppe kohaselt rahastas RWE RR NSG sõltumatu ülevaate koostamist rändlindude ja elektrivõrkude konfliktide kohta Aafrika-Euraasia piirkonnas (Prinsen et al. 2011) ning suuniste väljatöötamist nende konfliktide leevendamiseks ja vältimiseks (Prinsen et al., 2012).

2010. aasta lõpus tellis ÜRO keskkonnaprogrammi Aafrika ja Euraasia rändveelindude kaitse kokkuleppe sekretariaat ka Bonni konventsiooni ja Bonni konventsiooni rändröövlindude kaitset käsitleva vastastikuse mõistmise memorandumi raames erialaorganisatsioonide rahvusvaheliselt konsortsiumilt selle ülevaate ja suuniste koostamise. Neis suunistes pakutakse mitmesuguseid tehnilisi ja seadusandlikke lähenemisviise, et vältida või vähendada elektrilöökide ja kokkupõrgete mõju rändlindudele Aafrika-Euraasia piirkonnas, ning soovitusi leevendavate ja ennetusmeetmete tõhususe hindamiseks ja seireks.

Pärast ametlikke konsultatsioone võeti osaliste viiendal kohtumisel need suunised vastu kaitsesuunistena kokkuleppe artikli IV tähenduses (resolutsiooni projekt AEWA/MOP5 DR10 „Kaitsesuuniste läbivaatamine ja vastuvõtmine“). Kokkuleppega on ühinenud Euroopa Liit ja enamik liikmesriike. Nimetatud suunised aitavad osalistel täita oma kokkuleppest tulenevaid kohustusi.

| | Euroopa nahkhiirte asurkondade kaitse leping (29) (EUROBATS) hõlmab kõigi Euroopas leiduva 45 nahkhiireliigi kaitset. Leping jõustus 1994. aastal. Praegu on sellega ühinenud 32 riiki. Selle alusel toimuv põhiline tegevus on ühiste kaitsestrateegiate elluviimine ja rahvusvaheline kogemustevahetus. |
| --- | --- |

Euroopa nahkhiirte asurkondade kaitse leping (29) (EUROBATS) hõlmab kõigi Euroopas leiduva 45 nahkhiireliigi kaitset. Leping jõustus 1994. aastal. Praegu on sellega ühinenud 32 riiki. Selle alusel toimuv põhiline tegevus on ühiste kaitsestrateegiate elluviimine ja rahvusvaheline kogemustevahetus.

| | Põhjamere ja Läänemere väikevaalaliste kaitse kokkuleppe (30) (ASCOBANS) eesmärk on koordineerida kümne osalise hulgas meetmeid, et vähendada kaaspüüki, elupaikade kadumist, merereostust ja akustiliste häirete negatiivset mõju. Kokkulepe käivitati 1991. aastal. 2006. aastal võeti vastu resolutsioon müra kahjuliku mõju kohta väikevaalalistele, ka seoses energiataristute võimaliku mõjuga. |
| --- | --- |

Põhjamere ja Läänemere väikevaalaliste kaitse kokkuleppe (30) (ASCOBANS) eesmärk on koordineerida kümne osalise hulgas meetmeid, et vähendada kaaspüüki, elupaikade kadumist, merereostust ja akustiliste häirete negatiivset mõju. Kokkulepe käivitati 1991. aastal. 2006. aastal võeti vastu resolutsioon müra kahjuliku mõju kohta väikevaalalistele, ka seoses energiataristute võimaliku mõjuga.

| | Kokkulepe vaalaliste kaitsmise kohta Mustas meres, Vahemeres ja sellega külgneval Atlandi ookeani alal (31) (ACCOBAMS) on koostööraamistik merekeskkonna bioloogilise mitmekesisuse kaitseks Vahemeres ja Mustas meres. Selle põhieesmärk on vähendada ohte nende merede vaalalistele ja parandada teadmisi nende kohta. Kokkulepe jõustus 2001. aastal. |
| --- | --- |

Kokkulepe vaalaliste kaitsmise kohta Mustas meres, Vahemeres ja sellega külgneval Atlandi ookeani alal (31) (ACCOBAMS) on koostööraamistik merekeskkonna bioloogilise mitmekesisuse kaitseks Vahemeres ja Mustas meres. Selle põhieesmärk on vähendada ohte nende merede vaalalistele ja parandada teadmisi nende kohta. Kokkulepe jõustus 2001. aastal.

Rahvusvahelise tähtsusega märgalade konventsioon (32)

Nn Ramsari konventsioon on valitsustevaheline leping, millega on loodud riikide meetmete ja rahvusvahelise koostöö raamistik, et märgalasid kaitsta ja targalt kasutada. Konventsioon võeti vastu 1971. aastal ning seda muudeti 1982. ja 1987. aastal. Praegu on sellel 160 osalist ja Ramsari rahvusvahelise tähtsusega märgalade loendisse on seni lisatud 2006 ala kogu maailmast. Konventsioonis ei nähta ette selle ratifitseerimist riigiüleste ühenduste poolt, nagu Euroopa Liit, kuid kõik ELi liikmesriigid on kokkuleppega ühinenud.

Kirde-Atlandi merekeskkonna kaitse konventsioon (33)

OSPAR suunab rahvusvahelist koostööd mitmesugustes küsimustes, sealhulgas merekeskkonna bioloogilise mitmekesisuse ja ökosüsteemide kaitse, eutrofeerumise ja ohtlike ainete mõju ning seire ja hindamise küsimustes. Konventsioon jõustus 1992. aastal pärast varasemate (1972. ja 1974. aasta) Oslo ja Pariisi konventsioonide ühendamist. Selle konventsiooni egiidi all on algatatud mitu uuringut energiataristute võimaliku mõju kohta merekeskkonnale.

Läänemere piirkonna merekeskkonna kaitse konventsioon (34)

HELCOM ehk Helsingi konventsioon hõlmab Läänemere vesistut ja kõiki selle valgala siseveekogusid. Konventsioon võeti vastu 1980. aastal ja seda muudeti 1992. aastal. Konventsiooniga on ühinenud kõik Läänemere-äärsed riigid ja EL.

Vahemere merekeskkonna ja rannikuala kaitse konventsioon (35)

Nn Barcelona konventsiooni eesmärk on eelkõige reguleerida ja vähendada igat liiki saasteainete negatiivset mõju Vahemere basseinis. Konventsioon koostati 1976. aastal ja seda muudeti viimati 1995. aastal. Sellega on ühinenud enamik Vahemere-äärseid riike.

Põhjamere piirkonna riikide tuuleenergiavõrgu algatus

Põhjamere piirkonna riikide tuuleenergiavõrgu algatus on Põhjamere piirkonna riikide kokkulepe avamerevõrkude arendamiseks, et „aidata kaasa avamere- ja maismaavõrkude strateegilisele, koordineeritud ja kulutõhusale arendamisele“.

---

(1)  DECRETO 178/2006, de 10 de octubre, por el que se establecen normas de protección de la avifauna para las instalaciones eléctricas de alta tensión.

(2)  REAL DECRETO 1432/2008, de 29 de agosto, por el que se establecen medidas para la protección de la avifauna contra la colisión y la electrocución en líneas eléctricas de alta tensión.

(3)  Lisateavet vt aadressilt renewables-grid.eu/documents/eu-grid-declaration.html

(4)  Lisateavet vt aadressilt http://renewables-grid.eu/news.html

(5)  Lisateavet vt aadressilt www.birdlife.org/news/news/2008/03/Hungary_powerlines.html

(6)  Lisateavet vt aadressilt www.mme.hu/component/content/article/20-termeszetvedelemfajvedelem/1387-budapest-conference-13-04-2011.html

(7)  Lisateavet vt aadressilt www.theebi.org/abouttheebi.html

(8)  Lisateavet vt aadressilt ec.europa.eu/environment/life/

(9)  Teave projekti kohta: ec.europa.eu/environment/life/project/Projects/index.cfm?fuseaction=home.createPage&s_ref=LIFE04%20NAT/ES/000034&area=1&yr=2004&n_proj_id=2628&cfid=5499&cftoken=4d0dc811a13b045f-7045FECB-C948-3D16-E530CBE465C8D200&mode=print&menu=false

(10)  Teave projekti kohta: ec.europa.eu/environment/life/project/Projects/index.cfm?fuseaction=home.createPage&s_ref=LIFE06%20NAT/E/000214&area=1&yr=2006&n_proj_id=3158&cfid=5078&cftoken=60a9b7217d1cb752-60A07C25-BB06-B077-2930A6DC7B2ADB22&mode=print&menu=false

(11)  Projekti veebisait: www.life-elia.eu/

(12)  Teave projekti kohta: ec.europa.eu/environment/life/project/Projects/index.cfm?fuseaction=search.dspPage&n_proj_id=2863

(13)  Projekti veebisait: www.parcodeltapo.it/er/info/progetti.life/enel-parco/index.html

(14)  http://www.bestgrid.eu/

(15)  http://www.bestgrid.eu/uploads/media/D7.2_Guidelines_Protecting_Nature.pdf

(16)  Lisateavet vt aadressilt www.business-biodiversity.eu/

(17)  Lisateavet vt aadressilt www.business-biodiversity.eu/default.asp?Menue=132&News=70

(18)  Lisateavet vt aadressilt www.sopsr.sk/web

(19)  2. juuli 2012. aasta seisuga.

(20)  www.cbd.int

(21)  www.coe.int/t/dg4/cultureheritage/nature/bern/default_en.asp

(22)  www.coe.int/t/dg4/cultureheritage/nature/EcoNetworks/Default_en.asp

(23)  https://wcd.coe.int/wcd/ViewDoc.jsp?Ref=Rec(2004)110&Language=lanEnglish&Ver=original&Site=DG4-Nature&BackColorInternet=DBDCF2&BackColorIntranet=FDC864&BackColorLogged=FDC864

(24)  www.cms.int

(25)  Avaldatud näiteks aadressil www.cms.int/bodies/ScC/12th_scientific_council/pdf/English/Inf08_Resolutions_and_Recommendations_E.pdf

(26)  www.cms.int/species/raptors/index.htm

(27)  www.unep-aewa.org

(28)  Mõlemad dokumendid on saadaval vastavalt aadressidel www.cms.int/bodies/COP/cop10/docs_and_inf_docs/inf_38_electrocution_review.pdf ja www.unep-aewa.org/meetings/en/stc_meetings/stc7docs/pdf/stc7_20_electrocution_guidelines.pdf

(29)  www.eurobats.org

(30)  www.ascobans.org

(31)  www.accobams.org

(32)  www.ramsar.org

(33)  www.ospar.org

(34)  www.helcom.fi

(35)  www.unep.ch/regionalseas/regions/med/t_barcel.htm

---

2. LISA

Linnupopulatsioonide ja elektriliinide vaheliste vastastikuste mõjude süstemaatiline loend tähtsuse järjekorras (Birdlife, 2013)

| Mõju liik | Mõju staatus (1) | Tugevus/olulisus (2) | Tagasipööratavus (3) | Mõju ulatus (4) | Mõju kuhjuvus (5) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Negatiivne – ökoloogiline ja füsioloogiline |
| Suremus | Otsene | Suur | Osaliselt tagasipööratav | Rahvusvaheline | Suur |
| Elektrilöök | Tõestatud | Suur | Osaliselt tagasipööratav | Rahvusvaheline | Suur |
| Kokkupõrge | Võimalik | Mõõdukas | Osaliselt tagasipööratav | Piirkondlik | Suur |
| Elupaiga kadumine ja killustumine | Võimalik | Mõõdukas | Osaliselt tagasipööratav | Piirkondlik | Keskmine |
| Häirimine/väljatõrjumine | Võimalik | Mõõdukas | Osaliselt tagasipööratav | Kohalik | Keskmine |
| Elektromagnetväli | Võimalik | Teadmata | Teadmata | Rahvusvaheline | Teadmata |
| Negatiivne – majanduslik | | | | | |
| Elektriettevõtete saamata jäänud tulu |
| Saamata jäänud tulu | Tõestatud | Suur | Osaliselt tagasipööratav | Rahvusvaheline | Suur |
| Elektrivarustuse taastamine | Tõestatud | Suur | Täielikult tagasipööratav | Rahvusvaheline | Suur |
| Seadmete remont | Tõestatud | Suur | Täielikult tagasipööratav | Rahvusvaheline | Suur |
| Pesa eemaldamine ja muud loomadele tekkivat kahju piiravad meetmed | Tõestatud | Mõõdukas | Täielikult tagasipööratav | Rahvusvaheline | Keskmine |
| Haldustöötajate ja juhtide ajakadu | Tõestatud | Suur | Osaliselt tagasipööratav | Rahvusvaheline | Suur |
| Tarbijatele teenuse osutamise katkemine ja maine halvenemine üldsuse silmis | Tõestatud | Suur | Osaliselt tagasipööratav | Rahvusvaheline | Suur |
| Elektrisüsteemi usaldusväärsuse vähenemine | Tõestatud | Suur | Osaliselt tagasipööratav | Rahvusvaheline | Suur |
| Maakasutajate saamata jäänud tulu | Tõestatud | Suur | Osaliselt tagasipööratav | Rahvusvaheline | Suur |
| Jahindus ja ulukihoole | Tõestatud | Suur | Osaliselt tagasipööratav | Riigisisene | Suur |
| Põllumajanduslik maakasutus, niisutus | Tõestatud | Väike | Pöördumatu | Riigisisene | Väike |
| Metsandus | Tõestatud | Mõõdukas | Pöördumatu | Riigisisene | Mõõdukas |
| Positiivne – ökoloogiline |
| Pesaalus, pesakoht | Tõestatud, otsene | Suur | — | Rahvusvaheline | — |
| Istumis-, puhke- ja jahtimiskoht | Tõestatud, otsene | Suur | — | Rahvusvaheline | — |
| Elupaiga loomine, kaitsekorraldus | Tõestatud, otsene | Mõõdukas | — | Riigisisene | — |
| (Allikate McCann (2005), APLIC (2006) ja van Rooyen (2012) põhjal ning täiendatud teabega käesolevast ülevaatest). |

Mõju liik

Mõju staatus (1)

Tugevus/olulisus (2)

Tagasipööratavus (3)

Mõju ulatus (4)

Mõju kuhjuvus (5)

Negatiivne – ökoloogiline ja füsioloogiline

Suremus

Otsene

Suur

Osaliselt tagasipööratav

Rahvusvaheline

Suur

Elektrilöök

Tõestatud

Suur

Osaliselt tagasipööratav

Rahvusvaheline

Suur

Kokkupõrge

Võimalik

Mõõdukas

Osaliselt tagasipööratav

Piirkondlik

Suur

Elupaiga kadumine ja killustumine

Võimalik

Mõõdukas

Osaliselt tagasipööratav

Piirkondlik

Keskmine

Häirimine/väljatõrjumine

Võimalik

Mõõdukas

Osaliselt tagasipööratav

Kohalik

Keskmine

Elektromagnetväli

Võimalik

Teadmata

Teadmata

Rahvusvaheline

Teadmata

Negatiivne – majanduslik

Elektriettevõtete saamata jäänud tulu

Saamata jäänud tulu

Tõestatud

Suur

Osaliselt tagasipööratav

Rahvusvaheline

Suur

Elektrivarustuse taastamine

Tõestatud

Suur

Täielikult tagasipööratav

Rahvusvaheline

Suur

Seadmete remont

Tõestatud

Suur

Täielikult tagasipööratav

Rahvusvaheline

Suur

Pesa eemaldamine ja muud loomadele tekkivat kahju piiravad meetmed

Tõestatud

Mõõdukas

Täielikult tagasipööratav

Rahvusvaheline

Keskmine

Haldustöötajate ja juhtide ajakadu

Tõestatud

Suur

Osaliselt tagasipööratav

Rahvusvaheline

Suur

Tarbijatele teenuse osutamise katkemine ja maine halvenemine üldsuse silmis

Tõestatud

Suur

Osaliselt tagasipööratav

Rahvusvaheline

Suur

Elektrisüsteemi usaldusväärsuse vähenemine

Tõestatud

Suur

Osaliselt tagasipööratav

Rahvusvaheline

Suur

Maakasutajate saamata jäänud tulu

Tõestatud

Suur

Osaliselt tagasipööratav

Rahvusvaheline

Suur

Jahindus ja ulukihoole

Tõestatud

Suur

Osaliselt tagasipööratav

Riigisisene

Suur

Põllumajanduslik maakasutus, niisutus

Tõestatud

Väike

Pöördumatu

Riigisisene

Väike

Metsandus

Tõestatud

Mõõdukas

Pöördumatu

Riigisisene

Mõõdukas

Positiivne – ökoloogiline

Pesaalus, pesakoht

Tõestatud, otsene

Suur

—

Rahvusvaheline

—

Istumis-, puhke- ja jahtimiskoht

Tõestatud, otsene

Suur

—

Rahvusvaheline

—

Elupaiga loomine, kaitsekorraldus

Tõestatud, otsene

Mõõdukas

—

Riigisisene

—

(Allikate McCann (2005), APLIC (2006) ja van Rooyen (2012) põhjal ning täiendatud teabega käesolevast ülevaatest).

---

(1)

Mõju staatus: võimalik – tõestatud

Otsene mõju: otseselt elektriliinidest tulenev mõju keskkonnale. Näiteks: lindude suremus elektriliinidest põhjustatud elektrilöökide või kokkupõrgete tõttu.

Kaudne mõju: keskkonnamõju, mis ei tulene otseselt elektriliinidest, vaid tekib sageli neist eemal või keerukal viisil. Seda nimetatakse ka teise või kolmanda järgu mõjuks või sekundaarseks mõjuks. Näiteks: arendus muudab põhjaveetaset ja mõjutab sellega lähedalasuvat märgala, muutes selle märgala ökoloogilist seisundit.

(2)  Mõju tugevus/olulisus: väike – keskmine – suur

(3)  Tagasipööratavus

Pöördumatu: mõju on pöördumatu ja leevendamismeetmeid ei ole.

Vaevalt tagasipööratav: mõju ei saa tõenäoliselt tagasi pöörata ka intensiivsete leevendamismeetmetega.

Osaliselt tagasipööratav: mõju on osaliselt tagasipööratav, kuid vajatakse intensiivsemaid leevendamismeetmeid.

Täielikult tagasipööratav: mõju on tagasipööratav väheste leevendamismeetmete võtmisega.

(4)  Mõju ulatus: alal – kohalik – piirkondlik – riigisisene – rahvusvaheline

(5)  Mõju kuhjuvus: ebaoluline – väike – keskmine – suur

Mõju tuleneb lisamuutustest, mida tekitab muu varasem, praegune või mõistlikult prognoositav tegevus koos elektriliinide mõjuga. Näiteks: mitu arendust, millel on eraldi võttes ebaoluline mõju, kuid millel on koos kuhjuv mõju, nt elektriliini lõigu arendus, võivad ebaoluliselt mõjutada seda, kuidas linnud elupaika kasutavad, kuid koos mitme teise läheduses asuva elektriliini lõiguga võivad need avaldada kohalikule keskkonnale ja maastikule olulist kumulatiivset mõju, sest elektriliinid võivad tegelikult takistada lindude teed nende eelistatavate elupaikadeni.

(Aluseks Walker ja Johnston, 1999, ning van Rooyen, 2012).

---

3. LISA

Kokkuvõte tõenditest elektriliinide mõju kohta ülemaailmselt ohustatud (IUCN, 2012) linnuliikidele populatsiooni tasandil

| Liik | Põhiline mõju | Asukoht | Uuringuperiood | Hukkumised | Järeldused | Põhilised uurimistööd |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Käharpelikan

  Pelecanus crispus | Lisasuremus kokkupõrgete tõttu. | Porto-Lago, Kreeka (talvitumisala) | 1985–1987 | 28 hukkunud isendit (69 % esimese aasta linnud, 31 % ebaküpsed) | Koos ebaseadusliku küttimise mõjuga vähenes Kreekas ja Bulgaarias pesitsevate linnupaaride arv kolme aasta jooksul hinnanguliselt 1,3–3,5 %. | Crivelli, 1988 |
| Väike-laukhani

  Anser erythropus | Lisasuremus kokkupõrgete tõttu. | — | — | — | Võib suremust suurendada. Võimalik tegur, kuid tähtsus teadmata. Tuleb keskkonnamõju hindamisel arvesse võtta. | AEWA, 2008 |
| Punakael-lagle

  Branta ruficollis | Lisasuremus kokkupõrgete tõttu. | — | — | — | Puuduvad kvantitatiivsed andmed või prognoosimudelid, mille põhjal hinnata kokkupõrgetest põhjustatud suremuse mõju punakael-laglede populatsioonidele. Võimalik oht, kuid tähtsus teadmata. | BSPB, 2010 |
| Raipekotkas

  Neophron percnopterus | Lisasuremus elektrilöögi tõttu. | Port Sudan, Sudaan | 1982, 1983, 2005, 2010 | 48 + 2 + 5 + 17 hukkunud isendit | Kõik linnud leiti elektriliini samal 31 km lõigul. 0,055 surnud lindu kõrgepingemasti kohta. Suremus on täielikult kooskõlas populatsiooni täheldatud vähenemisega võimalikes lähtepopulatsioonides Iisraelis, Süürias, Türgis ja Jordaanias ning osutab sellele, et elektrilöögist põhjustatud suremusel võib olla populatsiooni tasandi mõju laiemas geograafilises ulatuses. | Angelov et al., 2012
  Nikolaus, 1984; Nikolaus, 2006 |
| Suur-konnakotkas

  Aquila clanga | Lisasuremus elektrilöögi tõttu. | Venemaa, Kasahstan | 1990–2010 | Kuus isendit (2 082 km uuringus) | Võimalik tegur, kuid eeldatavalt väikse tähtsusega. | Karyakin, 2012 |
| Kääpakotkas

  Aquila heliaca | Lisasuremus elektrilöögi tõttu. | Ungari | 2001–2009 | 20 isendit 90st | Elektrilöökide osakaal 22,22 % kogusuremusest. Hoolimata peaaegu 20 aastat kestnud jõupingutustest Ungari kõrgepingemastide linnusõbralikeks muutmiseks on elektrilöögid endiselt üks tähtsamaid tegureid, mis mõjutab mitme röövlinnuliigi, seahulgas kääpakotka suremust. | Horváth et al., 2011 |
| Kääpakotkas

  Aquila heliaca | Lisasuremus elektrilöögi tõttu. | Bulgaaria | 2010-2011 | Viis isendit 15st | Satelliitjälgimine näitas elektrilöökide 33 % osakaalu kogusuremuses. | BSPB, 2011 |
| Ibeeria kääpakotkas

  Aquila adalberti | Lisasuremus elektrilöögi tõttu. | Doñana, Andaluusia, Hispaania | 1974–2009 | 63 elektrilöögi saanud isendit | Elektrilöökide osakaal 39,87 % kogusuremusest. Suremuse peamised põhjused on kahe perioodi võrdluses muutunud, st enne ja pärast lindude elektrilöökide vältimiseks vastuvõetud kohustusliku regulatsiooni heakskiitmist Andaluusia regioonis.
  Pärast leevendamist on elektrilöökide arv nii Doñanas (–96,90 %) kui ka Andaluusias (–61,95 %) tunduvalt vähenenud. | López-López, 2011 |
| Ibeeria kääpakotkas

  Aquila adalberti | Lisasuremus elektrilöögi tõttu. | Doñana rahvuspark, Andaluusia, Hispaania | 1957–1989 | Kuus täiskasvanud, 33 ebaküpset isendit | Põhjustas 46,1 % täiskasvanute ja 39,8 % ebaküpsete isendite suremusest. | Ferrer, 2001 |
| Ibeeria kääpakotkas

  Aquila adalberti | Lisasuremus elektrilöögi ja kokkupõrgete tõttu. | Hispaania | 1989–2004 | 115 + 6 isendit | Elektrilöögid põhjustasid 47,7 % kogu suremusega seotud juhtumitest (tõenäoliselt üle hinnatud), kokkupõrked põhjustasid 2,48 %.
  Enne täiskasvanuks saamist saadi elektrilööke eeldatust sagedamini ning esimese ja teise kalendriaasta linnud said elektrilööke sagedamini kui kolmanda ja neljanda kalendriaasta linnud.
  Elektrilööke saadi kõige sagedamini sügisel ja talvel ning ajutise viibimise aladel. | González et al., 2007 |
| Stepipistrik

  Falco cherrug | Lisasuremus elektrilöögi tõttu. | Ungari, Slovakkia, Austria, Ukraina, Rumeenia | 2007–2010 | Viis 71st satelliitmärgistusega pistrikust | 7,0 % tõestatud suremus (n = 71). Arvutamisel on arvesse võetud ainult tõestatud juhtumeid, seetõttu on tegelikud arvud kindlasti suuremad. | Prommer, Saker LIFE, 2011 |
| Kraetrapp

  Chlamydotis undulata | Lisasuremus kokkupõrgete tõttu. | Fuerteventura, Lanzarote, Kanaari saared, Hispaania | 2008 | | Aasta jooksul hukkus hinnanguliselt 25,5 % kogu kraetrapi populatsioonist. | Garcia-del-Rey ja Rodriguez-Lorenzo, 2011 |
| Suurtrapp

  Otis tarda | Lisasuremus kokkupõrgete tõttu. | Edela-Hispaania | 1991–1993 | 16 isendit | Uuriti 4 + 8 + 4 km liinilõike | Janss 2000 |

Liik

Põhiline mõju

Asukoht

Uuringuperiood

Hukkumised

Järeldused

Põhilised uurimistööd

Käharpelikan

Pelecanus crispus

Lisasuremus kokkupõrgete tõttu.

Porto-Lago, Kreeka (talvitumisala)

1985–1987

28 hukkunud isendit (69 % esimese aasta linnud, 31 % ebaküpsed)

Koos ebaseadusliku küttimise mõjuga vähenes Kreekas ja Bulgaarias pesitsevate linnupaaride arv kolme aasta jooksul hinnanguliselt 1,3–3,5 %.

Crivelli, 1988

Väike-laukhani

Anser erythropus

Lisasuremus kokkupõrgete tõttu.

—

—

—

Võib suremust suurendada. Võimalik tegur, kuid tähtsus teadmata. Tuleb keskkonnamõju hindamisel arvesse võtta.

AEWA, 2008

Punakael-lagle

Branta ruficollis

Lisasuremus kokkupõrgete tõttu.

—

—

—

Puuduvad kvantitatiivsed andmed või prognoosimudelid, mille põhjal hinnata kokkupõrgetest põhjustatud suremuse mõju punakael-laglede populatsioonidele. Võimalik oht, kuid tähtsus teadmata.

BSPB, 2010

Raipekotkas

Neophron percnopterus

Lisasuremus elektrilöögi tõttu.

Port Sudan, Sudaan

1982, 1983, 2005, 2010

48 + 2 + 5 + 17 hukkunud isendit

Kõik linnud leiti elektriliini samal 31 km lõigul. 0,055 surnud lindu kõrgepingemasti kohta. Suremus on täielikult kooskõlas populatsiooni täheldatud vähenemisega võimalikes lähtepopulatsioonides Iisraelis, Süürias, Türgis ja Jordaanias ning osutab sellele, et elektrilöögist põhjustatud suremusel võib olla populatsiooni tasandi mõju laiemas geograafilises ulatuses.

Angelov et al., 2012

Nikolaus, 1984; Nikolaus, 2006

Suur-konnakotkas

Aquila clanga

Lisasuremus elektrilöögi tõttu.

Venemaa, Kasahstan

1990–2010

Kuus isendit (2 082 km uuringus)

Võimalik tegur, kuid eeldatavalt väikse tähtsusega.

Karyakin, 2012

Kääpakotkas

Aquila heliaca

Lisasuremus elektrilöögi tõttu.

Ungari

2001–2009

20 isendit 90st

Elektrilöökide osakaal 22,22 % kogusuremusest. Hoolimata peaaegu 20 aastat kestnud jõupingutustest Ungari kõrgepingemastide linnusõbralikeks muutmiseks on elektrilöögid endiselt üks tähtsamaid tegureid, mis mõjutab mitme röövlinnuliigi, seahulgas kääpakotka suremust.

Horváth et al., 2011

Kääpakotkas

Aquila heliaca

Lisasuremus elektrilöögi tõttu.

Bulgaaria

2010-2011

Viis isendit 15st

Satelliitjälgimine näitas elektrilöökide 33 % osakaalu kogusuremuses.

BSPB, 2011

Ibeeria kääpakotkas

Aquila adalberti

Lisasuremus elektrilöögi tõttu.

Doñana, Andaluusia, Hispaania

1974–2009

63 elektrilöögi saanud isendit

Elektrilöökide osakaal 39,87 % kogusuremusest. Suremuse peamised põhjused on kahe perioodi võrdluses muutunud, st enne ja pärast lindude elektrilöökide vältimiseks vastuvõetud kohustusliku regulatsiooni heakskiitmist Andaluusia regioonis.

Pärast leevendamist on elektrilöökide arv nii Doñanas (–96,90 %) kui ka Andaluusias (–61,95 %) tunduvalt vähenenud.

López-López, 2011

Ibeeria kääpakotkas

Aquila adalberti

Lisasuremus elektrilöögi tõttu.

Doñana rahvuspark, Andaluusia, Hispaania

1957–1989

Kuus täiskasvanud, 33 ebaküpset isendit

Põhjustas 46,1 % täiskasvanute ja 39,8 % ebaküpsete isendite suremusest.

Ferrer, 2001

Ibeeria kääpakotkas

Aquila adalberti

Lisasuremus elektrilöögi ja kokkupõrgete tõttu.

Hispaania

1989–2004

115 + 6 isendit

Elektrilöögid põhjustasid 47,7 % kogu suremusega seotud juhtumitest (tõenäoliselt üle hinnatud), kokkupõrked põhjustasid 2,48 %.

Enne täiskasvanuks saamist saadi elektrilööke eeldatust sagedamini ning esimese ja teise kalendriaasta linnud said elektrilööke sagedamini kui kolmanda ja neljanda kalendriaasta linnud.

Elektrilööke saadi kõige sagedamini sügisel ja talvel ning ajutise viibimise aladel.

González et al., 2007

Stepipistrik

Falco cherrug

Lisasuremus elektrilöögi tõttu.

Ungari, Slovakkia, Austria, Ukraina, Rumeenia

2007–2010

Viis 71st satelliitmärgistusega pistrikust

7,0 % tõestatud suremus (n = 71). Arvutamisel on arvesse võetud ainult tõestatud juhtumeid, seetõttu on tegelikud arvud kindlasti suuremad.

Prommer, Saker LIFE, 2011

Kraetrapp

Chlamydotis undulata

Lisasuremus kokkupõrgete tõttu.

Fuerteventura, Lanzarote, Kanaari saared, Hispaania

2008

Aasta jooksul hukkus hinnanguliselt 25,5 % kogu kraetrapi populatsioonist.

Garcia-del-Rey ja Rodriguez-Lorenzo, 2011

Suurtrapp

Otis tarda

Lisasuremus kokkupõrgete tõttu.

Edela-Hispaania

1991–1993

16 isendit

Uuriti 4 + 8 + 4 km liinilõike

Janss 2000

---

4. LISA

Näited elektriliinide mõju kohta linnudirektiivi I lisas loetletud lindude metapopulatsioonidele

| Liik | Põhiline mõju | Asukoht | Uuringuperiood | Hukkumised | Järeldused | Põhilised uurimistööd |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Valge-toonekurg

  Ciconia ciconia | Lisasuremus elektrilöögi ja kokkupõrgete tõttu. | Saksamaa | — | 226 juhtumit 1 185 st tagasisaadud rõngast | Tagasisaamise põhjuseks olid õhuliinid. | Riegel ja Winkel, 1971 |
| Valge-toonekurg

  Ciconia ciconia | Lisasuremus elektrilöögi ja kokkupõrgete tõttu. | Šveits | 1984–1999 | 195 rõngast 416st surnud lindudelt tagasisaadud rõngast. Valimi suurus: 2 912 rõngastatud isendit. | Valge-toonekurgede puhul on elektriliinidest põhjustatud suremus märkimisväärne, sest ligikaudu iga neljas noorlind ja iga 17. täiskasvanud lind hukkub igal aastal elektriliiniga kokkupõrke ja elektrilöögi tõttu. | Schaub ja Pradel, 2004 |
| Valge-toonekurg

  Ciconia ciconia | Lisasuremus elektrilöögi ja kokkupõrgete tõttu. | Kesk-Hispaania | 1999–2000 | Leiti 51 elektrilöögi saanud isendit ja 101 isendit suri kokkupõrke tagajärjel | Ligikaudu 1 % olemasolevatest toonekurgedest suri pesitsemisjärgse rände käigus ja 5–7 % populatsioonist suri talvel. | Garrido ja Fernández-Cruz, 2003 |
| Haugaskotkas

  Aquila fasciata | Lisasuremus kokkupõrgete tõttu. | Kataloonia, Hispaania | 1990–1997 | Kaks igast 12 pesitsevast isendist | Kokkupõrked moodustavad 17 % suremusest aastas, mis on populatsiooni tasandil tõsine probleem. Tasakaalus püsimiseks ei tohi täiskasvanute suremus aastas ületada 2–6 % populatsioonist. | Manosa ja Real, 2001 |
| Haugaskotkas

  Aquila fasciata | Lisasuremus elektrilöögi tõttu. | Kataloonia, Hispaania | 1990–1997 | Kuus igast 12 pesitsevast isendist | Kokkupõrked moodustavad 50 % suremusest aastas, mis on populatsiooni tasandil tõsine probleem. Tasakaalus püsimiseks ei tohi täiskasvanute suremus aastas ületada 2–6 % populatsioonist. | Manosa ja Real, 2001 |
| Kassikakk

  Bubo bubo | Lisasuremus elektrilöögi tõttu. | Šveits | — | — | Elektrilöögid ja kokkupõrked moodustasid üle 50 % kõigist mitteloomulikest põhjustest. Populatsioon oli kriitilisel tasemel. Pärast kõigi mitteloomulike surmapõhjuste allikate leevendamist oleks see sõltunud lähedalasuvate populatsioonide sisserändest. | Schaub, 2010 |
| Kassikakk

  Bubo bubo | Lisasuremus elektrilöögi tõttu. | Itaalia | — | — | Suur territooriumi mahajätmine elektrilöökide tõttu, mille tagajärjel populatsioon on järsult vähenenud ja väikse tihedusega. | Sergio, 2004 |
| Väiketrapp

  Tetrax tetrax | Lisasuremus kokkupõrgete tõttu. | Portugal | — | — | 1,5 % Portugali populatsioonist hukkub kokkupõrkel õhuliinidega. Elektriülekandeliinidega alade võimaliku vältimise suur risk (mõjutab paljunemise õnnestumist paaritumisalade suuruse ja neil esineva populatsioonitiheduse piiramise tõttu). | Silva, 2010 |

Liik

Põhiline mõju

Asukoht

Uuringuperiood

Hukkumised

Järeldused

Põhilised uurimistööd

Valge-toonekurg

Ciconia ciconia

Lisasuremus elektrilöögi ja kokkupõrgete tõttu.

Saksamaa

—

226 juhtumit 1 185 st tagasisaadud rõngast

Tagasisaamise põhjuseks olid õhuliinid.

Riegel ja Winkel, 1971

Valge-toonekurg

Ciconia ciconia

Lisasuremus elektrilöögi ja kokkupõrgete tõttu.

Šveits

1984–1999

195 rõngast 416st surnud lindudelt tagasisaadud rõngast. Valimi suurus: 2 912 rõngastatud isendit.

Valge-toonekurgede puhul on elektriliinidest põhjustatud suremus märkimisväärne, sest ligikaudu iga neljas noorlind ja iga 17. täiskasvanud lind hukkub igal aastal elektriliiniga kokkupõrke ja elektrilöögi tõttu.

Schaub ja Pradel, 2004

Valge-toonekurg

Ciconia ciconia

Lisasuremus elektrilöögi ja kokkupõrgete tõttu.

Kesk-Hispaania

1999–2000

Leiti 51 elektrilöögi saanud isendit ja 101 isendit suri kokkupõrke tagajärjel

Ligikaudu 1 % olemasolevatest toonekurgedest suri pesitsemisjärgse rände käigus ja 5–7 % populatsioonist suri talvel.

Garrido ja Fernández-Cruz, 2003

Haugaskotkas

Aquila fasciata

Lisasuremus kokkupõrgete tõttu.

Kataloonia, Hispaania

1990–1997

Kaks igast 12 pesitsevast isendist

Kokkupõrked moodustavad 17 % suremusest aastas, mis on populatsiooni tasandil tõsine probleem. Tasakaalus püsimiseks ei tohi täiskasvanute suremus aastas ületada 2–6 % populatsioonist.

Manosa ja Real, 2001

Haugaskotkas

Aquila fasciata

Lisasuremus elektrilöögi tõttu.

Kataloonia, Hispaania

1990–1997

Kuus igast 12 pesitsevast isendist

Kokkupõrked moodustavad 50 % suremusest aastas, mis on populatsiooni tasandil tõsine probleem. Tasakaalus püsimiseks ei tohi täiskasvanute suremus aastas ületada 2–6 % populatsioonist.

Manosa ja Real, 2001

Kassikakk

Bubo bubo

Lisasuremus elektrilöögi tõttu.

Šveits

—

—

Elektrilöögid ja kokkupõrked moodustasid üle 50 % kõigist mitteloomulikest põhjustest. Populatsioon oli kriitilisel tasemel. Pärast kõigi mitteloomulike surmapõhjuste allikate leevendamist oleks see sõltunud lähedalasuvate populatsioonide sisserändest.

Schaub, 2010

Kassikakk

Bubo bubo

Lisasuremus elektrilöögi tõttu.

Itaalia

—

—

Suur territooriumi mahajätmine elektrilöökide tõttu, mille tagajärjel populatsioon on järsult vähenenud ja väikse tihedusega.

Sergio, 2004

Väiketrapp

Tetrax tetrax

Lisasuremus kokkupõrgete tõttu.

Portugal

—

—

1,5 % Portugali populatsioonist hukkub kokkupõrkel õhuliinidega. Elektriülekandeliinidega alade võimaliku vältimise suur risk (mõjutab paljunemise õnnestumist paaritumisalade suuruse ja neil esineva populatsioonitiheduse piiramise tõttu).

Silva, 2010

---

5. LISA

Kavandatav loend esmatähtsatest liikidest, mille puhul ennetada ja leevendada elektriliinide mõju ELis

| Üldnimetus | Teaduslik nimetus | Ülemaailmse IUCNi punase raamatu kategooria | Linnudirektiiv | Elektrilöögist põhjustatud hukkumised (1) | Kokkupõrkest põhjustatud hukkumised (2) | Euroopa kaitsestaatus (3) | Ruumiline ulatus rändemustrite järgi
  (Birdlife International, 2004) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Raipekotkas | Neophron percnopterus | EN | I | III | II | Ebasoodne | Mandritevaheline kaugränne |
| Punakael-lagle (*1) | Branta ruficollis | EN | I | I | II | Ebasoodne | Täielik ränne Euroopas |
| Kääpakotkas | Aquila heliaca | VU | I | III | II | Ebasoodne | Osaline ränne Euroopas |
| Ibeeria kääpakotkas | Aquila adalberti | VU | I | III | II | Ebasoodne | Paikne |
| Stepipistrik | Falco cherrug | VU | I | II–III | II | Ebasoodne | Osaline ränne Euroopas |
| Suur-konnakotkas | Aquila clanga | VU | I | II | II | Ebasoodne | Mandritevaheline lühiränne |
| Käharpelikan | Pelecanus crispus | VU | I | I | II–III | Ebasoodne | Osaline ränne Euroopas |
| Väike-laukhani (*1) | Anser erythropus | VU | I | I | II | Ebasoodne | Täielik ränne Euroopas |
| Punajalg-pistrik | Falco vespertinus | NT | I | II–III | II | Ebasoodne | Mandritevaheline kaugränne |
| Puna-harksaba | Milvus milvus | NT | I | III | II | Ebasoodne | Osaline ränne Euroopas |
| Suurtrapp | Otis tarda | VU | I | 0 | III | Ebasoodne | Osaline ränne Euroopas |
| Raisakotkas | Aegypius monachus | NT | I | III | II | Ebasoodne | Paikne |
| Must-toonekurg | Ciconia nigra | | I | III | III | Ebasoodne | Mandritevaheline kaugränne |
| Valge-toonekurg | Ciconia ciconia | | I | III | III | Ebasoodne | Mandritevaheline kaugränne |
| Kraetrapp (*1) | Chlamydotis undulata | VU | | 0 | III | Ebasoodne | Paikne |
| Siniraag | Coracias garrulus | NT | I | I–II | I–II | Ebasoodne | Mandritevaheline kaugränne |
| Kääbuskotkas | Aquila pennata | | I | III | II | Ebasoodne | Mandritevaheline kaugränne |
| Stepi-tuuletallaja | Falco naumanni | | I | II–III | II | Ebasoodne | Mandritevaheline kaugränne |
| Merikotkas | Haliaeetus albicilla | | I | III | II | Ebasoodne | Osaline ränne Euroopas |
| Välja-loorkull | Circus cyaneus | | I | III | II | Ebasoodne | Osaline ränne Euroopas |
| Kaljukotkas | Aquila chrysaetos | | I | III | II | Ebasoodne | Osaline ränne Euroopas |
| Väiketrapp (*1) | Tetrax tetrax | NT | I | 0 | III | Ebasoodne | Osaline ränne Euroopas |
| Suurkoovitaja | Numenius arquata | NT | | I | II–III | Ebasoodne | Mandritevaheline lühiränne |
| Mustsaba-vigle | Limosa limosa | NT | | I | II–III | Ebasoodne | Mandritevaheline lühiränne |
| Hõbehaugas (*1) | Elanus caeruleus | | I | III | II | Ebasoodne | Paikne |
| Habekotkas | Gypaetus barbatus | | I | III | II | Ebasoodne | Paikne |
| Haugaskotkas | Aquila fasciata | | I | III | II | Ebasoodne | Paikne |
| Purpurhaigur | Ardea purpurea | | I | II | II | Ebasoodne | Mandritevaheline kaugränne |
| Herilaseviu (*1) | Pernis apivorus | | I | III | II | Soodne | Mandritevaheline kaugränne |
| Must-harksaba | Milvus migrans | | I | III | II | Soodne | Mandritevaheline kaugränne |
| Madukotkas | Circaetus gallicus | | I | III | II | Soodne | Mandritevaheline kaugränne |
| Soo-loorkull | Circus pygargus | | I | III | II | Soodne | Mandritevaheline kaugränne |
| Kalakotkas | Pandion haliaetus | | I | III | II | Soodne | Mandritevaheline kaugränne |
| Väikepistrik | Falco columbarius | | I | II–III | II | Ebasoodne | Osaline ränne Euroopas |
| Jahipistrik | Falco rusticolus | | I | II–III | II | Ebasoodne | Osaline ränne Euroopas |
| Luitsnokk-iibis | Platalea leucorodia | | I | II | II | Ebasoodne | Mandritevaheline lühiränne |
| Sookurg | Grus grus | | I | I | III | Ebasoodne | Mandritevaheline lühiränne |
| Kõnnupistrik | Falco biarmicus | | I | II–III | II | Ebasoodne | Paikne |
| Tutkas | Philomachus pugnax | | I | I | II–III | Ebasoodne | Mandritevaheline kaugränne |
| Kaeluskotkas | Gyps fulvus | | I | III | II | Soodne | Osaline ränne Euroopas |
| Roo-loorkull | Circus aeruginosus | | I | III | II | Soodne | Osaline ränne Euroopas |
| Kanakull | Accipiter gentilis arrigonii | | I | III | II | Soodne | Osaline ränne Euroopas |
| Raudkull | Accipiter nisus granti | | I | III | II | Soodne | Osaline ränne Euroopas |
| Stepiviu | Buteo rufinus | | I | III | II | Soodne | Osaline ränne Euroopas |
| Pelikan | Pelecanus onocrotalus | | I | I | II–III | Ebasoodne | Mandritevaheline lühiränne |
| Lumepüü (*1) | Lagopus mutus | | I | I | III | Ebasoodne | Paikne |
| Rüüt | Pluvialis apricaria | | I | I | II–III | Ebasoodne | Täielik ränne Euroopas |
| Stepikotkas | Aquila nipalensis | | | III | II | — | Mandritevaheline kaugränne |
| Tuuletallaja | Falco tinnunculus | | | II–III | II | Ebasoodne | Osaline ränne Euroopas |
| Rabapistrik | Falco peregrinus | | I | II–III | II | Soodne | Osaline ränne Euroopas |
| Kassikakk (*1) | Bubo bubo | | I | II–III | II | Soodne | Paikne |
| Händkakk | Strix uralensis | | I | II–III | II | Soodne | Paikne |
| Väikeluik | Cygnus columbianus | | I | I | II | Ebasoodne | Täielik ränne Euroopas |
| Mustviires | Chlidonias niger | | I | I | I–II | Ebasoodne | Mandritevaheline kaugränne |
| Turteltuvi | Streptopelia turtur | | | I–II | II | Ebasoodne | Mandritevaheline kaugränne |
| Lõopistrik | Falso subbuteo | | | II–III | II | Soodne | Mandritevaheline kaugränne |
| Väikekoovitaja | Numenius phaeopus | | | I | II–III | Ebasoodne | Mandritevaheline kaugränne |
| Hiireviu | Buteo buteo | | | III | II | Soodne | Osaline ränne Euroopas |
| Heleflamingo | Phoenicopterus roseus | | I | 0 | III | Ebasoodne | Osaline ränne Euroopas |
| Rukkirääk | Crex crex | | I | 0 | II | Ebasoodne | Mandritevaheline kaugränne |
| Rägapart | Anas querquedula | | | I | II | Ebasoodne | Mandritevaheline kaugränne |
| Kõrvukräts | Asio otus | | | II–III | II | Soodne | Osaline ränne Euroopas |
| Kiivitaja | Vanellus vanellus | | | I | II–III | Ebasoodne | Osaline ränne Euroopas |
| Tikutaja | Gallinago gallinago | | | I | II–III | Ebasoodne | Osaline ränne Euroopas |
| Punajalg-tilder | Tringa totanus | | | I | II–III | Ebasoodne | Osaline ränne Euroopas |
| Mustlagle | Branta bernicla | | | I | II | Ebasoodne | Täielik ränne Euroopas |
| Laululuik | Cygnus cygnus | | I | I | II | Soodne | Täielik ränne Euroopas |
| Suur-laukhani | Anser albifrons flavirostris | | I | I | II | Soodne | Täielik ränne Euroopas |
| Valgepõsk-lagle | Branta leucopsis | | I | I | II | Soodne | Täielik ränne Euroopas |
| Jõgitiir | Sterna hirundo | | I | I | I–II | Soodne | Mandritevaheline kaugränne |
| Põldvutt | Coturnix coturnix | | | I | II–III | Soodne | Mandritevaheline kaugränne |
| Luitsnokk-part | Anas clypeata | | | I | II | Ebasoodne | Osaline ränne Euroopas |
| Veisehaigur | Bubulcus ibis | | | II | II | Soodne | Osaline ränne Euroopas |
| Hallhaigur | Ardea cinerea | | | II | II | Soodne | Osaline ränne Euroopas |
| Puna-veetallaja | Phalaropus fulicarius | | | I | II–III | Hindamata (*1) | Mandritevaheline lühiränne |
| Metskurvits | Scolopax rusticola | | | 0 | II–III | Ebasoodne | Osaline ränne Euroopas |
| Merisk | Haematopus ostralegus | | | I | II–III | Soodne | Osaline ränne Euroopas |
| Rabahani | Anser fabilis | | | I | II | Soodne | Täielik ränne Euroopas |
| Lühinokk-hani | Anser brachyrynchus | | | I | II | Soodne | Täielik ränne Euroopas |
| Kormoran | Phalacrocorax carbo | | | I | II | Soodne | Osaline ränne Euroopas |
| Kühmnokk-luik | Cygnus olor | | | I | II | Soodne | Osaline ränne Euroopas |
| Hallhani | Anser anser | | | I | II | Soodne | Osaline ränne Euroopas |
| Viupart | Anas penelope | | | I | II | Soodne | Osaline ränne Euroopas |
| Sinikael-part | Anas platyrhynchos | | | I | II | Soodne | Osaline ränne Euroopas |
| Merikajakas | Larus marinus | | | I | II | Soodne | Osaline ränne Euroopas |
| Hõbekajakas | Larus argentatus | | | I | II | Soodne | Osaline ränne Euroopas |
| Naerukajakas | Larus ridibundus | | | I | II | Soodne | Osaline ränne Euroopas |
| Rooruik | Rallus aquaticus | | | 0 | II | Soodne | Osaline ränne Euroopas |
| Tait | Gallinula chloropus | | | 0 | II | Soodne | Osaline ränne Euroopas |
| Lauk | Fulica atra | | | 0 | II | Soodne | Osaline ränne Euroopas |
| IUCN= ülemaailmse punase raamatu kategooriad (IUCN, 2012)
  EN= väljasuremisohus
  VUL= ohualdis
  NT= ohulähedane
  Linnupopulatsioonidele avalduva mõju tugevusaste (Haas et al., 2003; Prinsen et al., 2011):
  0= hukkumised puuduvad või on ebatõenäolised;
  I= hukkumisi on esinenud, kuid need ei näi linnupopulatsiooni ohustavat;
  II= suur piirkondlik või kohalik hukkumiste arv, kuid see ei mõjuta oluliselt liigi üldist populatsiooni;
  III= hukkumised on suur suremust mõjutav tegur, mis seab liigi piirkonnas või laiemas ulatuses väljasuremisohtu. |

Üldnimetus

Teaduslik nimetus

Ülemaailmse IUCNi punase raamatu kategooria

Linnudirektiiv

Elektrilöögist põhjustatud hukkumised (1)

Kokkupõrkest põhjustatud hukkumised (2)

Euroopa kaitsestaatus (3)

Ruumiline ulatus rändemustrite järgi

(Birdlife International, 2004)

Raipekotkas

Neophron percnopterus

EN

I

III

II

Ebasoodne

Mandritevaheline kaugränne

Punakael-lagle (*1)

Branta ruficollis

EN

I

I

II

Ebasoodne

Täielik ränne Euroopas

Kääpakotkas

Aquila heliaca

VU

I

III

II

Ebasoodne

Osaline ränne Euroopas

Ibeeria kääpakotkas

Aquila adalberti

VU

I

III

II

Ebasoodne

Paikne

Stepipistrik

Falco cherrug

VU

I

II–III

II

Ebasoodne

Osaline ränne Euroopas

Suur-konnakotkas

Aquila clanga

VU

I

II

II

Ebasoodne

Mandritevaheline lühiränne

Käharpelikan

Pelecanus crispus

VU

I

I

II–III

Ebasoodne

Osaline ränne Euroopas

Väike-laukhani (*1)

Anser erythropus

VU

I

I

II

Ebasoodne

Täielik ränne Euroopas

Punajalg-pistrik

Falco vespertinus

NT

I

II–III

II

Ebasoodne

Mandritevaheline kaugränne

Puna-harksaba

Milvus milvus

NT

I

III

II

Ebasoodne

Osaline ränne Euroopas

Suurtrapp

Otis tarda

VU

I

0

III

Ebasoodne

Osaline ränne Euroopas

Raisakotkas

Aegypius monachus

NT

I

III

II

Ebasoodne

Paikne

Must-toonekurg

Ciconia nigra

I

III

III

Ebasoodne

Mandritevaheline kaugränne

Valge-toonekurg

Ciconia ciconia

I

III

III

Ebasoodne

Mandritevaheline kaugränne

Kraetrapp (*1)

Chlamydotis undulata

VU

0

III

Ebasoodne

Paikne

Siniraag

Coracias garrulus

NT

I

I–II

I–II

Ebasoodne

Mandritevaheline kaugränne

Kääbuskotkas

Aquila pennata

I

III

II

Ebasoodne

Mandritevaheline kaugränne

Stepi-tuuletallaja

Falco naumanni

I

II–III

II

Ebasoodne

Mandritevaheline kaugränne

Merikotkas

Haliaeetus albicilla

I

III

II

Ebasoodne

Osaline ränne Euroopas

Välja-loorkull

Circus cyaneus

I

III

II

Ebasoodne

Osaline ränne Euroopas

Kaljukotkas

Aquila chrysaetos

I

III

II

Ebasoodne

Osaline ränne Euroopas

Väiketrapp (*1)

Tetrax tetrax

NT

I

0

III

Ebasoodne

Osaline ränne Euroopas

Suurkoovitaja

Numenius arquata

NT

I

II–III

Ebasoodne

Mandritevaheline lühiränne

Mustsaba-vigle

Limosa limosa

NT

I

II–III

Ebasoodne

Mandritevaheline lühiränne

Hõbehaugas (*1)

Elanus caeruleus

I

III

II

Ebasoodne

Paikne

Habekotkas

Gypaetus barbatus

I

III

II

Ebasoodne

Paikne

Haugaskotkas

Aquila fasciata

I

III

II

Ebasoodne

Paikne

Purpurhaigur

Ardea purpurea

I

II

II

Ebasoodne

Mandritevaheline kaugränne

Herilaseviu (*1)

Pernis apivorus

I

III

II

Soodne

Mandritevaheline kaugränne

Must-harksaba

Milvus migrans

I

III

II

Soodne

Mandritevaheline kaugränne

Madukotkas

Circaetus gallicus

I

III

II

Soodne

Mandritevaheline kaugränne

Soo-loorkull

Circus pygargus

I

III

II

Soodne

Mandritevaheline kaugränne

Kalakotkas

Pandion haliaetus

I

III

II

Soodne

Mandritevaheline kaugränne

Väikepistrik

Falco columbarius

I

II–III

II

Ebasoodne

Osaline ränne Euroopas

Jahipistrik

Falco rusticolus

I

II–III

II

Ebasoodne

Osaline ränne Euroopas

Luitsnokk-iibis

Platalea leucorodia

I

II

II

Ebasoodne

Mandritevaheline lühiränne

Sookurg

Grus grus

I

I

III

Ebasoodne

Mandritevaheline lühiränne

Kõnnupistrik

Falco biarmicus

I

II–III

II

Ebasoodne

Paikne

Tutkas

Philomachus pugnax

I

I

II–III

Ebasoodne

Mandritevaheline kaugränne

Kaeluskotkas

Gyps fulvus

I

III

II

Soodne

Osaline ränne Euroopas

Roo-loorkull

Circus aeruginosus

I

III

II

Soodne

Osaline ränne Euroopas

Kanakull

Accipiter gentilis arrigonii

I

III

II

Soodne

Osaline ränne Euroopas

Raudkull

Accipiter nisus granti

I

III

II

Soodne

Osaline ränne Euroopas

Stepiviu

Buteo rufinus

I

III

II

Soodne

Osaline ränne Euroopas

Pelikan

Pelecanus onocrotalus

I

I

II–III

Ebasoodne

Mandritevaheline lühiränne

Lumepüü (*1)

Lagopus mutus

I

I

III

Ebasoodne

Paikne

Rüüt

Pluvialis apricaria

I

I

II–III

Ebasoodne

Täielik ränne Euroopas

Stepikotkas

Aquila nipalensis

III

II

—

Mandritevaheline kaugränne

Tuuletallaja

Falco tinnunculus

II–III

II

Ebasoodne

Osaline ränne Euroopas

Rabapistrik

Falco peregrinus

I

II–III

II

Soodne

Osaline ränne Euroopas

Kassikakk (*1)

Bubo bubo

I

II–III

II

Soodne

Paikne

Händkakk

Strix uralensis

I

II–III

II

Soodne

Paikne

Väikeluik

Cygnus columbianus

I

I

II

Ebasoodne

Täielik ränne Euroopas

Mustviires

Chlidonias niger

I

I

I–II

Ebasoodne

Mandritevaheline kaugränne

Turteltuvi

Streptopelia turtur

I–II

II

Ebasoodne

Mandritevaheline kaugränne

Lõopistrik

Falso subbuteo

II–III

II

Soodne

Mandritevaheline kaugränne

Väikekoovitaja

Numenius phaeopus

I

II–III

Ebasoodne

Mandritevaheline kaugränne

Hiireviu

Buteo buteo

III

II

Soodne

Osaline ränne Euroopas

Heleflamingo

Phoenicopterus roseus

I

0

III

Ebasoodne

Osaline ränne Euroopas

Rukkirääk

Crex crex

I

0

II

Ebasoodne

Mandritevaheline kaugränne

Rägapart

Anas querquedula

I

II

Ebasoodne

Mandritevaheline kaugränne

Kõrvukräts

Asio otus

II–III

II

Soodne

Osaline ränne Euroopas

Kiivitaja

Vanellus vanellus

I

II–III

Ebasoodne

Osaline ränne Euroopas

Tikutaja

Gallinago gallinago

I

II–III

Ebasoodne

Osaline ränne Euroopas

Punajalg-tilder

Tringa totanus

I

II–III

Ebasoodne

Osaline ränne Euroopas

Mustlagle

Branta bernicla

I

II

Ebasoodne

Täielik ränne Euroopas

Laululuik

Cygnus cygnus

I

I

II

Soodne

Täielik ränne Euroopas

Suur-laukhani

Anser albifrons flavirostris

I

I

II

Soodne

Täielik ränne Euroopas

Valgepõsk-lagle

Branta leucopsis

I

I

II

Soodne

Täielik ränne Euroopas

Jõgitiir

Sterna hirundo

I

I

I–II

Soodne

Mandritevaheline kaugränne

Põldvutt

Coturnix coturnix

I

II–III

Soodne

Mandritevaheline kaugränne

Luitsnokk-part

Anas clypeata

I

II

Ebasoodne

Osaline ränne Euroopas

Veisehaigur

Bubulcus ibis

II

II

Soodne

Osaline ränne Euroopas

Hallhaigur

Ardea cinerea

II

II

Soodne

Osaline ränne Euroopas

Puna-veetallaja

Phalaropus fulicarius

I

II–III

Hindamata (*1)

Mandritevaheline lühiränne

Metskurvits

Scolopax rusticola

0

II–III

Ebasoodne

Osaline ränne Euroopas

Merisk

Haematopus ostralegus

I

II–III

Soodne

Osaline ränne Euroopas

Rabahani

Anser fabilis

I

II

Soodne

Täielik ränne Euroopas

Lühinokk-hani

Anser brachyrynchus

I

II

Soodne

Täielik ränne Euroopas

Kormoran

Phalacrocorax carbo

I

II

Soodne

Osaline ränne Euroopas

Kühmnokk-luik

Cygnus olor

I

II

Soodne

Osaline ränne Euroopas

Hallhani

Anser anser

I

II

Soodne

Osaline ränne Euroopas

Viupart

Anas penelope

I

II

Soodne

Osaline ränne Euroopas

Sinikael-part

Anas platyrhynchos

I

II

Soodne

Osaline ränne Euroopas

Merikajakas

Larus marinus

I

II

Soodne

Osaline ränne Euroopas

Hõbekajakas

Larus argentatus

I

II

Soodne

Osaline ränne Euroopas

Naerukajakas

Larus ridibundus

I

II

Soodne

Osaline ränne Euroopas

Rooruik

Rallus aquaticus

0

II

Soodne

Osaline ränne Euroopas

Tait

Gallinula chloropus

0

II

Soodne

Osaline ränne Euroopas

Lauk

Fulica atra

0

II

Soodne

Osaline ränne Euroopas

IUCN= ülemaailmse punase raamatu kategooriad (IUCN, 2012)

EN= väljasuremisohus

VUL= ohualdis

NT= ohulähedane

Linnupopulatsioonidele avalduva mõju tugevusaste (Haas et al., 2003; Prinsen et al., 2011):

0= hukkumised puuduvad või on ebatõenäolised;

I= hukkumisi on esinenud, kuid need ei näi linnupopulatsiooni ohustavat;

II= suur piirkondlik või kohalik hukkumiste arv, kuid see ei mõjuta oluliselt liigi üldist populatsiooni;

III= hukkumised on suur suremust mõjutav tegur, mis seab liigi piirkonnas või laiemas ulatuses väljasuremisohtu.

---

(1)  AEWA-CMS, 2011a.

(2)  AEWA-CMS, 2011a.

(3)  Birdlife International, 2004.

(*1)  liik ei kuulu Prinsen et al. (2011a) loendisse

---

6. LISA

Asjakohase hindamise, keskkonnamõju hindamise (KMH) ja keskkonnamõju strateegilise hindamise (KSH) menetluste võrdlus

| | ASJAKOHANE HINDAMINE | KMH | KSH |
| --- | --- | --- | --- |
| Millist tüüpi arenduste suhtes hindamine tehakse? | Mis tahes kava või projekt, millel on tõenäoliselt – eraldi või koos teiste kavade/projektidega – negatiivne mõju Natura 2000 alale (välja arvatud ala kaitsekorraldusega otseselt seotud kavad või projektid). | Kõik I lisas loetletud projektid.
  II lisas loetletud projektide puhul määratakse keskkonnamõju hindamise vajadus kindlaks igal üksikjuhul eraldi või liikmesriikide kehtestatud künniste või tingimuste põhjal (võttes arvesse III lisas esitatud tingimusi). | Mis tahes kavad ja programmid või nende muudatused,






  a) | mis on koostatud põllumajanduse, metsanduse, kalanduse, energeetika, tööstuse, veonduse, jäätmekäitluse, veemajanduse, telekommunikatsiooni, turismi, asulate ja maapiirkondade planeerimise või maakasutuse valdkonnas ning millega luuakse raamistik nõusoleku andmiseks nende projektide edasiseks arendamiseks, mis on loetletud KMHi direktiivi I ja II lisas, või |

ASJAKOHANE HINDAMINE

KMH

KSH

Millist tüüpi arenduste suhtes hindamine tehakse?

Mis tahes kava või projekt, millel on tõenäoliselt – eraldi või koos teiste kavade/projektidega – negatiivne mõju Natura 2000 alale (välja arvatud ala kaitsekorraldusega otseselt seotud kavad või projektid).

Kõik I lisas loetletud projektid.

II lisas loetletud projektide puhul määratakse keskkonnamõju hindamise vajadus kindlaks igal üksikjuhul eraldi või liikmesriikide kehtestatud künniste või tingimuste põhjal (võttes arvesse III lisas esitatud tingimusi).

Mis tahes kavad ja programmid või nende muudatused,

a)

mis on koostatud põllumajanduse, metsanduse, kalanduse, energeetika, tööstuse, veonduse, jäätmekäitluse, veemajanduse, telekommunikatsiooni, turismi, asulate ja maapiirkondade planeerimise või maakasutuse valdkonnas ning millega luuakse raamistik nõusoleku andmiseks nende projektide edasiseks arendamiseks, mis on loetletud KMHi direktiivi I ja II lisas, või

| b) | mille kohta on kindlaks määratud, et pidades silmas tõenäolist mõju aladele, on vajalik nende hindamine direktiivi 92/43/EMÜ artikli 6 või 7 kohaselt. |
| --- | --- |

b)

mille kohta on kindlaks määratud, et pidades silmas tõenäolist mõju aladele, on vajalik nende hindamine direktiivi 92/43/EMÜ artikli 6 või 7 kohaselt.

Millist loodusega seotud mõju on vaja hinnata?

Hindamisel tuleks pidada silmas ala kaitse-eesmärke (seoses liikide/elupaigatüüpidega, mille kaitseks ala on määratud).

Mõju hindamisel tuleks teha kindlaks, kas see avaldab negatiivset mõju asjaomase ala terviklikkusele või mitte.

Otsene ja kaudne, sekundaarne, kuhjuv, teisene, väikse, keskmise ja suure kestusega, alaline ja ajutine, hea ja halb oluline mõju muu hulgas loomastikule ja taimestikule.

Tõenäoline oluline mõju keskkonnale, sealhulgas sellistele aspektidele nagu bioloogiline mitmekesisus, elanikkond, inimeste tervis, loomastik, taimestik, muld, vesi, õhk, kliimategurid, materiaalsed väärtused, kultuuripärand koos arhitektuurilise ja arheoloogilise pärandiga, maastik ning eeltoodud tegurite omavahelised suhted.

Kes vastutab hindamise eest?

Asjakohase hindamise tagamise eest vastutab pädev asutus. Seoses sellega võib arendajal olla kohustus korraldada kõik vajalikud uuringud ja esitada pädevale asutusele kogu vajalik teave, et viimasel oleks võimalik teha täiesti teadlik otsus. Selleks võib pädev asutus koguda vajaduse korral asjakohast teavet ka muudest allikatest.

Arendaja esitab vajaliku teabe, mida arendusele nõusoleku andmise eest vastutav pädev asutus arvesse võtab.

Pädev planeerimisasutus

Kas konsulteeritakse ka üldsusega / teiste ametiasutustega?

Ei ole kohustuslik, kuid on soovitatav („vajaduse korral“).

Kohustuslik – konsulteerida tuleb enne arendusettepaneku vastuvõtmist.

Liikmesriigid peavad võtma vajalikke meetmeid, et tagada ametiasutustele, kes on tulevikus projektiga tõenäoliselt seotud, võimalus avaldada arvamust teostusloa taotluse kohta. Samu põhimõtteid järgitakse ka üldsusega konsulteerimise suhtes. Kui on tõenäoline, et avaldatakse olulist mõju teise liikmesriigi keskkonnale, tuleb konsulteerida selle riigi asjaomaste ametiasutuste ja üldsusega.

Kohustuslik – konsulteerida tuleb enne kava või projekti vastuvõtmist.

Ametiasutustele ja üldsusele tuleb anda varakult hea võimalus avaldada kohase aja jooksul oma arvamus kava või programmi projekti ja sellele lisatud keskkonnaaruande kohta enne kava või programmi vastuvõtmist või seadusandlikku menetlusse andmist. Liikmesriigid peavad määrama ametiasutused, kellega tuleb konsulteerida, kuna kaasnev mõju võib neid nende ainuomaste keskkonnaalaste tööülesannete tõttu puudutada. Kui on tõenäoline, et avaldatakse olulist mõju teise liikmesriigi keskkonnale, tuleb konsulteerida selle riigi asjaomaste ametiasutuste ja üldsusega.

Kui siduvad on hindamise tulemused?

Siduvad.

Pädev asutus võib anda kavale või projektile nõusoleku alles pärast seda, kui ta on kindlaks teinud, et see ei avalda ala terviklikkusele negatiivset mõju.

Teostusloa menetlemisel
  tuleb nõuetekohaselt arvesse võtta
  konsultatsioonide tulemusi ja KMHi käigus kogutud teavet.

Kava või programmi koostamisel ja enne selle vastuvõtmist või seadusandlikku menetlusse andmist
  tuleb võtta arvesse
  keskkonnaaruannet ja avaldatud arvamusi.

---