# Uradni list C 213/2018

| | ISSN 1977-1045 |
| --- | --- |
| Uradni list
  Evropske unije | C 213 |
| | |
| Slovenska izdaja | Informacije in objave | Letnik 6118. junij 2018 |

ISSN 1977-1045

Uradni list

Evropske unije

C 213

Slovenska izdaja

Informacije in objave

Letnik 6118. junij 2018

---

| Vsebina | Stran |
| --- | --- |
| | IV   Informacije |
| | INFORMACIJE INSTITUCIJ, ORGANOV, URADOV IN AGENCIJ EVROPSKE UNIJE |
| | Evropska komisija |
| 2018/C 213/01 | Obvestilo Komisije: Smernice o zahtevah za vodno energijo v zvezi z naravovarstveno zakonodajo EU | 1 |
| 2018/C 213/02 | Sporočilo Komisije: Infrastruktura za prenos energije in naravovarstvena zakonodaja EU | 62 |

Vsebina

Stran

IV   Informacije

INFORMACIJE INSTITUCIJ, ORGANOV, URADOV IN AGENCIJ EVROPSKE UNIJE

Evropska komisija

2018/C 213/01

Obvestilo Komisije: Smernice o zahtevah za vodno energijo v zvezi z naravovarstveno zakonodajo EU

1

2018/C 213/02

Sporočilo Komisije: Infrastruktura za prenos energije in naravovarstvena zakonodaja EU

62

---

| SL | |
| --- | --- |

SL

---

IV Informacije

INFORMACIJE INSTITUCIJ, ORGANOV, URADOV IN AGENCIJ EVROPSKE UNIJE

Evropska komisija

| 18.6.2018 | SL | Uradni list Evropske unije | C 213/1 |
| --- | --- | --- | --- |

18.6.2018

SL

Uradni list Evropske unije

C 213/1

---

Obvestilo Komisije: „Smernice o zahtevah za vodno energijo v zvezi z naravovarstveno zakonodajo EU“

(2018/C 213/01)

Ta dokument izraža stališče Evropske komisije in ni zavezujoč.

Evropska komisija, maj 2018

Kataloška številka ...

Reprodukcija je dovoljena z navedbo vira.

Ta dokument je bil pripravljen v sodelovanju z družbo Ecosystems LTD, Bruselj (del skupine N2K EGIZ) in organizacijo Beleco, Češka.

KAZALO

| Namen dokumenta | 3 |
| --- | --- |

| 1. | Pregled politike EU in zakonodajnega okvira | 4 |
| --- | --- | --- |

1.

| 1.1 | Direktivi o pticah in habitatih | 4 |
| --- | --- | --- |

1.1

| 1.2 | Okvirna direktiva o vodah | 6 |
| --- | --- | --- |

1.2

| 1.3 | Usklajevanje med okvirno direktivo o vodah in direktivama o naravi | 6 |
| --- | --- | --- |

1.3

| 1.4 | Direktiva o poplavah | 8 |
| --- | --- | --- |

1.4

| 1.5 | Direktiva o strateški presoji vplivov na okolje (direktiva o SPVO) in direktiva o presoji vplivov na okolje (direktiva o PVO) | 9 |
| --- | --- | --- |

1.5

| 1.6 | Povezava med direktivama o strateški presoji vplivov na okolje in presoji vplivov na okolje ter členom 6 | 10 |
| --- | --- | --- |

1.6

| 2. | Sladkovodni ekosistemi in vodna energija v EU | 10 |
| --- | --- | --- |

2.

| 2.1 | Stanje rečnih in jezerskih ekosistemov v EU | 10 |
| --- | --- | --- |

2.1

| 2.2 | Obremenitve in grožnje v evropskih sladkovodnih ekosistemih | 12 |
| --- | --- | --- |

2.2

| 2.3 | Vplivi hidroelektrarn na sladkovodne ekosisteme | 14 |
| --- | --- | --- |

2.3

| 2.4 | Kumulativni vplivi | 19 |
| --- | --- | --- |

2.4

| 2.5 | Razlikovanje pomembnih in nepomembnih vplivov | 21 |
| --- | --- | --- |

2.5

| 3. | Primeri dobre prakse pri blaženju vplivov in izvajanju ukrepov ekološke obnove na področju vodne energije | 23 |
| --- | --- | --- |

3.

| 3.1 | Prizadevanja za najboljše izvedljivo ekološko stanje rek v okviru vodne energije | 23 |
| --- | --- | --- |

3.1

| 3.2 | Obravnava obstoječih hidroelektrarn, ki negativno vplivajo na območje Natura 2000 | 24 |
| --- | --- | --- |

3.2

| 3.3 | Uvedba ekoloških ukrepov in ukrepov za obnovo | 25 |
| --- | --- | --- |

3.3

| 3.4 | Primeri dobre prakse na področju ekološke obnove | 29 |
| --- | --- | --- |

3.4

| 4. | Dobre prakse pri uporabi pristopa celostnega načrtovanja v zvezi z vodno energijo | 36 |
| --- | --- | --- |

4.

| 4.1 | Koristi celostnega načrtovanja | 36 |
| --- | --- | --- |

4.1

| 4.2 | Celostni nacionalni in regionalni načrti | 40 |
| --- | --- | --- |

4.2

| 4.3 | Občutljivost in določitev območij za prostoživeče živali in rastline | 41 |
| --- | --- | --- |

4.3

| 4.4 | Zgodnje posvetovanje | 44 |
| --- | --- | --- |

4.4

| 5. | Postopek presoje na podlagi direktive o habitatih | 46 |
| --- | --- | --- |

5.

| 5.1 | Uvod | 46 |
| --- | --- | --- |

5.1

| 5.2 | Kdaj se zahteva postopek iz člena 6 | 46 |
| --- | --- | --- |

5.2

| 5.3 | Sistematični postopek za izvedbo ustreznih presoj | 47 |
| --- | --- | --- |

5.3

| 5.4 | Izjeme na podlagi člena 6(4) | 57 |
| --- | --- | --- |

5.4

| Kratice | 61 |
| --- | --- |

NAMEN DOKUMENTA

Ta dokument zagotavlja smernice in predstavlja vrsto praktičnih študij primera v zvezi s tem, kako lahko vodna energija deluje v skladu z zahtevami direktiv o habitatih in pticah. Proučuje vrste vplivov, ki se lahko pojavijo zaradi dejavnosti na področju vodne energije, in na podlagi številnih praktičnih izkušenj ponazarja, kako je mogoče v različnih razmerah vplive hidroelektrarn preprečiti ali vsaj zmanjšati.

Splošneje je namen dokumenta delovati kot vodilo za spodbujanje sinergij med politikami in praksami EU na področju energije, narave in vode, da se cilji EU dosežejo bolj usklajeno in po možnosti z medsebojno podporo.

Poglavje 1 vsebuje pregled politike EU in zakonodajnega okvira, v okviru katerega naj bi vodna energija delovala v Evropi. V njem so na kratko povzete ključne določbe direktiv o habitatih in pticah ter njuna povezava z okvirno direktivo o vodah in direktivama o presoji vplivov na okolje (v nadaljnjem besedilu: PVO) in strateški presoji vplivov na okolje (v nadaljnjem besedilu: SPVO).

V poglavju 2 so opisani na splošno slabo stanje rečnih in jezerskih ekosistemov v EU ter glavne obremenitve in grožnje, v nadaljevanju pa so proučeni številni vplivi, ki jih hidroelektrarne lahko imajo na sladkovodne ekosisteme, pri čemer je zlasti poudarjen pomen morebitnih kumulativnih vplivov.

Veliko prostoživečih živalskih in rastlinskih vrst v Evropi, vključno s približno 400 sladkovodnimi vrstami, zaščitenimi z direktivama o pticah in habitatih, za preživetje potrebuje rečne in jezerske ekosisteme. Vendar pa je danes večina evropskih rek v zelo slabem stanju in so močno obremenjene zaradi številnih socialno-gospodarskih dejavnosti (vključno z vodno energijo).

Iz najnovejših poročil o stanju okolja (1) jasno izhaja, da je treba za izpolnitev ciljev iz okvirne direktive o vodah in obeh direktiv o naravi narediti še marsikaj. To je možno le, če bomo prednost dali ne le preprečevanju nadaljnjega slabšanja stanja naših rek, temveč tudi aktivni obnovi njihovega ekološkega stanja in odstranjevanju ali vsaj precejšnjemu zmanjšanju obremenitev in groženj.

V poglavju 3 je proučeno, kako je to mogoče doseči, kot ponazoritev pa so dodani primeri dobre prakse ekološke obnove iz vse EU.

V poglavju 4 je posebna pozornost namenjena potrebi po strateškem načrtovanju ter pripravi bolj celostnih hidroenergetskih načrtov in projektov, pri katerih se že na začetku postopka načrtovanja upoštevajo ekološke zahteve reke in ki po možnosti vključujejo tudi ukrepe za izboljšanje ekološkega stanja reke.

V poglavju 5 je podrobno opisan postopek, ki ga je treba upoštevati pri izvedbi ustrezne presoje za hidroenergetski načrt ali projekt v skladu s členom 6 direktive o habitatih. V njem so pojasnjeni nekateri ključni vidiki tega postopka odobritve in njegova povezava z drugimi postopki EU za okoljsko presojo. Izkušnje so že večkrat pokazale, da so vzroki za težave pri postopku odobritve iz člena 6 zelo pogosto slaba kakovost in nepopolnost ustreznih presoj.

Smernice so namenjene predvsem pristojnim organom, nosilcem projektov in svetovalcem. Koristile bodo tudi nevladnim organizacijam in drugim deležnikom, dejavnim v hidroenergetskem sektorju. Dokument je bil pripravljen ob posvetovanju z organi držav članic ter številnimi ključnimi deležniki in interesnimi skupinami, ki so v zvezi z različnimi osnutki zagotovili koristne povratne informacije.

Za dokument naj bi veljali direktivi o pticah in habitatih (bil naj bi tudi zvest besedilu obeh direktiv) ter širša načela, ki veljajo za politiko EU o okolju in vodni energiji. Postopki dobre prakse in predlagane metodologije niso predpisujoči; zagotovili naj bi koristne nasvete, zamisli in predloge, pripravljene na podlagi razprav s predstavniki industrije, nacionalnimi in mednarodnimi organi, nevladnimi organizacijami (NVO), znanstvenimi strokovnjaki in drugimi deležniki.

Dokument izraža samo mnenja Komisije in ni pravno zavezujoč. Za dokončno razlago direktiv EU je odgovorno Sodišče Evropske unije. Veljavna evropska sodna praksa je bila vključena povsod, kjer je to ustrezno. Smernice je torej najbolje brati skupaj z veljavnimi splošnimi smernicami in ustreznimi sodbami Sodišča Evropske unije v zvezi z obema direktivama (2).

1.   POLITIKA EU IN ZAKONODAJNI OKVIR

Vodna energija ima ključno vlogo pri izvajanju direktive o energiji iz obnovljivih virov (3) in prispevanju k energetskim ciljem EU za obdobje 2020–2030. Tako kot vse druge dejavnosti na podlagi vode mora tudi vodna energija izpolnjevati zahteve okoljske zakonodaje EU, ki je bila uvedena za varovanje in obnovo evropskih rek in jezer. Te pravne zahteve so določene v okvirni direktivi o vodah, direktivi o poplavah, direktivah o pticah in habitatih ter direktivah o okoljski presoji (direktiva o PVO in direktiva o SPVO).

V tem poglavju so navedene nekatere ključne določbe te zakonodaje EU, ki so pomembne za vodno energijo. V ospredju sta zlasti obe direktivi o naravi, saj je narava glavna tema tega dokumenta.

1.1   Direktivi o pticah in habitatih

Evropske reke so pomemben vir biotske raznovrstnosti in pomemben del naše bogate naravne dediščine. V zadnjih desetletjih pa so doživele velike spremembe, zaradi katerih so postale manj odporne in zmožne skrbeti za naravo ter prostoživeče živali in rastline. Večina rek je zdaj v slabem stanju in potrebnih obnove.

Voditelji držav in vlad EU so priznali alarmantno izgubo biotske raznovrstnosti v Evropi in si določili ambiciozen cilj, da bodo do leta 2020 ta trend izgube zaustavili in obrnili. Komisija je maja 2011 sprejela strategijo EU za biotsko raznovrstnost do leta 2020 (4) in določila politični okvir za doseganje tega cilja. Aprila 2017 je začela izvajati nov akcijski načrt (5) za hitro izboljšanje praktičnega izvajanja direktiv o habitatih in pticah ter pospešitev napredka pri uresničevanju cilja EU 2020 o zaustavitvi in obrnitvi trenda izgube biotske raznovrstnosti in ekosistemskih storitev.

Direktivi o pticah in habitatih pomenita temelj politike EU o naravi in biotski raznovrstnosti. Vsem državam članicam EU omogočata, da na podlagi skupnega zakonodajnega okvira sodelujejo v prizadevanjih za ohranitev najbolj ogroženih, ranljivih in dragocenih evropskih vrst in habitatov na njihovem celotnem naravnem območju razširjenosti v EU, ne glede na politične ali upravne meje.

Splošni cilj obeh direktiv je poskrbeti za ohranjanje in obnavljanje ugodnega stanja ohranjenosti (6)
  vrst in habitatnih tipov, ki jih varujeta, na njihovem celotnem naravnem območju razširjenosti v EU.

Ta cilj je opredeljen v pozitivnem smislu in usmerjen v ugodno stanje, ki ga je treba doseči in ohranjati. Zato zahteva več kot zgolj osnovno preprečevanje poslabšanja stanja.

| Opredelitev pojma „ugodno stanje ohranjenosti“ v direktivi o habitatih

  Člen 1

  Stanje ohranjenosti naravnega habitata pomeni skupek vplivov, ki delujejo na naravni habitat in njegove značilne vrste in ki lahko vplivajo na njegovo dolgoročno naravno razširjenost, strukturo in funkcije ter dolgoročno preživetje njegovih značilnih vrst na ozemlju EU.
  Šteje se, da je stanje ohranjenosti naravnega habitata „ugodno“, če:






  — | so njegovo naravno območje razširjenosti in površine, ki jih na tem območju pokriva, stabilni ali se povečujejo; |
| --- | --- |

Opredelitev pojma „ugodno stanje ohranjenosti“ v direktivi o habitatih

Člen 1

Stanje ohranjenosti naravnega habitata pomeni skupek vplivov, ki delujejo na naravni habitat in njegove značilne vrste in ki lahko vplivajo na njegovo dolgoročno naravno razširjenost, strukturo in funkcije ter dolgoročno preživetje njegovih značilnih vrst na ozemlju EU.

Šteje se, da je stanje ohranjenosti naravnega habitata „ugodno“, če:

—

so njegovo naravno območje razširjenosti in površine, ki jih na tem območju pokriva, stabilni ali se povečujejo;

| — | obstajajo in bodo v predvidljivi prihodnosti verjetno še obstajale posebna struktura in funkcije, potrebne za njegovo dolgoročno ohranitev, in |
| --- | --- |

—

obstajajo in bodo v predvidljivi prihodnosti verjetno še obstajale posebna struktura in funkcije, potrebne za njegovo dolgoročno ohranitev, in

| — | je stanje ohranjenosti njegovih značilnih vrst ugodno. |
| --- | --- |

—

je stanje ohranjenosti njegovih značilnih vrst ugodno.

Stanje ohranjenosti vrste pomeni skupek vplivov, ki delujejo na to vrsto in lahko dolgoročno vplivajo na razširjenost in številčnost njenih populacij na ozemlju EU.

Šteje se, da je stanje ohranjenosti „ugodno“, če:

| — | podatki o populacijski dinamiki te vrste kažejo, da se sama dolgoročno ohranja kot preživetja sposobna sestavina svojih naravnih habitatov, in |
| --- | --- |

—

podatki o populacijski dinamiki te vrste kažejo, da se sama dolgoročno ohranja kot preživetja sposobna sestavina svojih naravnih habitatov, in

| — | se naravno območje razširjenosti vrste niti ne zmanjšuje niti se v predvidljivi prihodnosti verjetno ne bo zmanjšalo in |
| --- | --- |

—

se naravno območje razširjenosti vrste niti ne zmanjšuje niti se v predvidljivi prihodnosti verjetno ne bo zmanjšalo in

| — | če obstaja in bo verjetno še naprej obstajal dovolj velik habitat za dolgoročno ohranitev njenih populacij. |
| --- | --- |

—

če obstaja in bo verjetno še naprej obstajal dovolj velik habitat za dolgoročno ohranitev njenih populacij.

Za uresničitev tega cilja morajo države članice v skladu z direktivama EU o naravi izvesti dve glavni vrsti ukrepov, in sicer:

| — | določiti in ohraniti glavna območja za varstvo vrst in habitatnih tipov, naštetih v prilogah I in II k direktivi o habitatih in Prilogi I k direktivi o pticah, ter varstvo vseh redno pojavljajočih se ptic selivk. Ta območja sestavljajo vseevropsko omrežje Natura 2000, v katerem je trenutno več kot 27 500 območij. Jezerski in rečni ekosistemi pokrivajo približno 4 % vseh površin območja Natura 2000 (Evropska agencija za okolje, 2010, podatki za EU-27); |
| --- | --- |

—

določiti in ohraniti glavna območja za varstvo vrst in habitatnih tipov, naštetih v prilogah I in II k direktivi o habitatih in Prilogi I k direktivi o pticah, ter varstvo vseh redno pojavljajočih se ptic selivk. Ta območja sestavljajo vseevropsko omrežje Natura 2000, v katerem je trenutno več kot 27 500 območij. Jezerski in rečni ekosistemi pokrivajo približno 4 % vseh površin območja Natura 2000 (Evropska agencija za okolje, 2010, podatki za EU-27);

| — | vzpostaviti sistem varstva vrst za vse vrste evropskih prostoživečih ptic in druge vrste iz Priloge IV k direktivi o habitatih. Ti ukrepi se uporablja po vsem naravnem območju razširjenosti vrst v EU, tj. na zavarovanih območjih, kot je Natura 2000, in zunaj njih. |
| --- | --- |

—

vzpostaviti sistem varstva vrst za vse vrste evropskih prostoživečih ptic in druge vrste iz Priloge IV k direktivi o habitatih. Ti ukrepi se uporablja po vsem naravnem območju razširjenosti vrst v EU, tj. na zavarovanih območjih, kot je Natura 2000, in zunaj njih.

Določbe o varstvu območij Natura 2000

Varstvo in upravljanje območij Natura 2000 urejajo določbe člena 6 direktive o habitatih, ki določa tudi povezavo med ohranjanjem območja in drugimi rabami tal, kot je vodna energija, na območju in zunaj njega (7).

Člen 6 je razdeljen na dve vrsti ukrepov.

| — | Prva vrsta ukrepov zadeva ohranitveno upravljanje vseh območij Natura 2000 in določitev ciljev ohranjanja za ta območja. Države članice morajo:






  (a) | pripraviti in izvajati pozitivne ohranitvene ukrepe, ki ustrezajo ekološkim zahtevam naravnih habitatnih tipov iz Priloge I in vrst iz Priloge II na teh območjih (člen 6(1)); in |
| --- | --- | --- |

—

Prva vrsta ukrepov zadeva ohranitveno upravljanje vseh območij Natura 2000 in določitev ciljev ohranjanja za ta območja. Države članice morajo:

(a)

pripraviti in izvajati pozitivne ohranitvene ukrepe, ki ustrezajo ekološkim zahtevam naravnih habitatnih tipov iz Priloge I in vrst iz Priloge II na teh območjih (člen 6(1)); in

| (b) | sprejeti ustrezne ukrepe za preprečevanje slabšanja habitatnih tipov in habitatov vrst ali večjega vznemirjenja prisotnih vrst (člen 6(2)). |
| --- | --- |

(b)

sprejeti ustrezne ukrepe za preprečevanje slabšanja habitatnih tipov in habitatov vrst ali večjega vznemirjenja prisotnih vrst (člen 6(2)).

V direktivi o habitatih je za odprto in pregledno določanje potrebnih ohranitvenih ukrepov za območja Natura 2000 priporočena priprava načrtov upravljanja območij Natura 2000. Načrti so koristno orodje za določanje ciljev ohranjanja in pomagajo pri oblikovanju usklajenega stališča vseh deležnikov in interesnih skupin glede rešitev za upravljanje območja. Zagotavljajo tudi mehanizem za vključitev ohranitvenih ukrepov za omrežje Natura 2000 v širši program ukrepov iz okvirne direktive o vodah.

| — | Druga vrsta ukrepov (ki jih ureja člen 6(3)) zadeva postopek presoje za vsak načrt ali projekt, ki bi lahko vplival na eno ali več območij Natura 2000 (za vse podrobnosti glej poglavje 5). Skratka, v skladu s postopkom presoje je treba pri vsakem načrtu ali projektu, ki bi lahko pomembno vplival na območje Natura 2000, opraviti ustrezno presojo za podrobno proučitev teh vplivov glede na cilje ohranjanja tega območja.
  Pristojni organ se lahko z načrtom ali projektom strinja le, če je z ustrezno presojo potrjeno, da ne bo škodljivo vplival na celovitost zadevnega območja. Pomembno je opozoriti, da je treba dokazati odsotnost pomembnih negativnih vplivov (ne njihove prisotnosti).
  V izjemnih okoliščinah je mogoče uveljavljati odstopanje (člen 6(4)), da se načrt ali projekt, ki škodljivo vpliva na celovitost območja Natura 2000, odobri, če je mogoče dokazati, da ni drugih manj škodljivih alternativnih rešitev, in če se šteje, da je načrt ali projekt treba izvesti iz nujnih razlogov prevladujočega javnega interesa. V takih primerih bo treba zagotoviti primerne izravnalne ukrepe za zagotovitev varstva celovite usklajenosti omrežja Natura 2000.
  Pomembno je opozoriti, da postopek presoje iz direktive o habitatih ni enak postopku, ki je predviden v direktivi o PVO ali direktivi o SPVO (8) in členu 4(7) okvirne direktive o vodah, čeprav bi bilo najboljše, če bi bili ti postopki združeni ali vsaj usklajeni. |
| --- | --- |

—

Druga vrsta ukrepov (ki jih ureja člen 6(3)) zadeva postopek presoje za vsak načrt ali projekt, ki bi lahko vplival na eno ali več območij Natura 2000 (za vse podrobnosti glej poglavje 5). Skratka, v skladu s postopkom presoje je treba pri vsakem načrtu ali projektu, ki bi lahko pomembno vplival na območje Natura 2000, opraviti ustrezno presojo za podrobno proučitev teh vplivov glede na cilje ohranjanja tega območja.

Pristojni organ se lahko z načrtom ali projektom strinja le, če je z ustrezno presojo potrjeno, da ne bo škodljivo vplival na celovitost zadevnega območja. Pomembno je opozoriti, da je treba dokazati odsotnost pomembnih negativnih vplivov (ne njihove prisotnosti).

V izjemnih okoliščinah je mogoče uveljavljati odstopanje (člen 6(4)), da se načrt ali projekt, ki škodljivo vpliva na celovitost območja Natura 2000, odobri, če je mogoče dokazati, da ni drugih manj škodljivih alternativnih rešitev, in če se šteje, da je načrt ali projekt treba izvesti iz nujnih razlogov prevladujočega javnega interesa. V takih primerih bo treba zagotoviti primerne izravnalne ukrepe za zagotovitev varstva celovite usklajenosti omrežja Natura 2000.

Pomembno je opozoriti, da postopek presoje iz direktive o habitatih ni enak postopku, ki je predviden v direktivi o PVO ali direktivi o SPVO (8) in členu 4(7) okvirne direktive o vodah, čeprav bi bilo najboljše, če bi bili ti postopki združeni ali vsaj usklajeni.

Določbe o varstvu vrst

Drugi sklop določb direktiv o naravi zadeva varstvo nekaterih vrst na njihovem celotnem naravnem območju razširjenosti v EU, tj. ne glede na to, ali so na območjih Natura 2000 in zunaj njih. Ukrepi za varstvo vrst se uporabljajo za vrste, navedene v Prilogi IV k direktivi o habitatih, in vse vrste prostoživečih ptic v EU. Natančni pogoji so določeni v členu 5 direktive o pticah ter členu 12 (za živali) in členu 13 (za rastline) direktive o habitatih.

Skratka, države članice morajo za te vrste preprečiti:

| — | njihovo namerno vznemirjanje med razmnoževanjem, vzrejo mladičev, zimskim spanjem in selitvijo, |
| --- | --- |

—

njihovo namerno vznemirjanje med razmnoževanjem, vzrejo mladičev, zimskim spanjem in selitvijo,

| — | poškodovanje ali uničenje razmnoževališč ali počivališč, |
| --- | --- |

—

poškodovanje ali uničenje razmnoževališč ali počivališč,

| — | namerno uničevanje gnezd ali jajc ali ruvanje ali uničevanje zaščitenih rastlin. |
| --- | --- |

—

namerno uničevanje gnezd ali jajc ali ruvanje ali uničevanje zaščitenih rastlin.

Odstopanje od določb o varstvu vrst je dovoljeno le v redkih primerih – da se na primer prepreči resna škoda pridelku ali živini ali če je to v interesu javnega zdravja in varnosti –, če ni druge zadovoljive rešitve in posledice teh odstopanj niso nezdružljive s splošnimi cilji direktiv. Pogoji za uporabo odstopanj so določeni v členu 9 direktive o pticah in členu 16 direktive o habitatih (9).

Za hidroenergetske objekte, ki delujejo tudi zunaj območij Natura 2000, so določbe o varstvu vrst zelo pomembne. Njihov namen je zagotoviti, da morebitne nove gradnje ne bi uničile razmnoževališč ali počivališč prostoživečih ptic ali drugih vrst iz Priloge IV k direktivi o habitatih, razen če so odgovorne osebe pri pristojnih organih zaprosile za odstopanje v skladu s pogoji direktiv. Ta določba je lahko še posebno pomembna za hidroenergetski objekt na reki, ob kateri živijo selitvene vrste, kot so ptice selitve in ribe selivke (na primer atlantski jeseter Acipenser sturio ali ostriž vrste Zingel asper, ki sta oba navedena v Prilogi IV k direktivi o habitatih).

1.2   Okvirna direktiva o vodah

Okvirna direktiva o vodah določa okvir za varstvo in trajnostno upravljanje celinskih površinskih voda (rek in jezer), somornic (rečnih izlivov), obalnega morja in podzemne vode. Njen cilj je zagotoviti, da bodo praviloma do leta 2015 vsa vodna telesa dosegla „dobro stanje“ (razen močno preoblikovanih in umetnih vodnih teles, pri katerih je cilj doseči dober ekološki potencial). Tako kot direktivi o naravi tudi okvirna direktiva o vodah presega osnovno zahtevo preprečevanja nadaljnjega slabšanja vodnih teles ter kopenskih ekosistemov in močvirij, ki so neposredno odvisni od vodnih ekosistemov.

Za lažje uresničevanje tega cilja morajo države članice v skladu z okvirno direktivo o vodah za vsako vodno območje pripraviti načrt upravljanja povodja. Direktiva predvideva cikličen proces, pri čemer se načrti upravljanja povodij pripravijo, izvajajo in pregledajo vsakih šest let.

1.3   Usklajevanje med okvirno direktivo o vodah in direktivama o naravi

Okvirna direktiva o vodah in direktivi o naravi so tesno medsebojno povezane, saj je cilj vseh varovati in obnoviti evropske sladkovodne ekosisteme. Zato bi jih bilo treba izvajati usklajeno, da se zagotovi njihovo povezano delovanje. V nadaljevanju je opozorjeno na nekatere ključne točke, na katerih se srečajo okvirna direktiva o vodah in direktivi o naravi ter so pomembne zlasti za hidroelektrarne, pri čemer so izhodišče za navedeno odgovori Komisije na pogosta vprašanja o povezavah med okvirno direktivo o vodah in direktivama o naravi (10).

Različni cilji okvirne direktive o vodah in direktiv o naravi

Okvirna direktiva o vodah in direktivi o naravi se vse vsaj delno nanašajo na isto okolje in imajo v glavnem podobne ambicije v zvezi z zagotavljanjem, da se stanje rek ne bo poslabšalo, in izboljšanjem stanja vodnih ekosistemov.Čeprav so njihovi splošni cilji podobni, imajo različne – sicer tesno povezane – posebne namene.

Namen okvirne direktive o vodah je varovati in izboljšati vse površinske in podzemne vode, da dosežejo dobro stanje ali potencial, ter preprečiti slabšanje. Namen direktiv o pticah in habitatih pa je varovati, vzdrževati in obnoviti določene vrste in habitatne tipe, da dosežejo ugodno stanje ohranjenosti na svojem naravnem območju razširjenosti v EU.

Doseganje dobrega ekološkega stanja v skladu z okvirno direktivo o vodah običajno pripomore k doseganju ciljev ohranjanja od vode odvisnih habitatov in vrst na območju Natura 2000 ter obratno. Vendar pa se zahteva v zvezi z „dobrim ekološkim stanjem“ nanaša na vodna telesa, ugodno stanje ohranjenosti pa na določene habitatne tipe in vrste.

Tako doseganje dobrega ekološkega stanja ne zadostuje nujno za doseganje ugodnega stanja ohranjenosti, tudi če bi vsa vodna telesa dosegla dober ekološki status. Zato je morda potrebno izvajanje dodatnih ohranitvenih ukrepov, da se uresničijo ohranitveni cilji območja Natura 2000 za vrste in habitatne tipe, za katere je določeno.

To je v okvirni direktivi o vodah izrecno priznano. V členu 4(2) okvirne direktive o vodah je navedeno: „Kadar se na določeno vodno telo nanaša več ciljev [...], se uporablja najstrožji od teh ciljev.“ Če je na primer območje Natura 2000 določeno za vidre ali evropsko potočno bisernico, je morda treba zakonsko urediti tudi prelov, čeprav to za doseganje dobrega ekološkega stanja v skladu z okvirno direktivo o vodah ni nujno.

Te dodatne zahteve bi bilo treba v najboljšem primeru s posebnimi določbami v zvezi z zavarovanimi območji vključiti v načrt upravljanja povodja iz okvirne direktive o vodah ali pa v načrt vsaj vstaviti sklic nanje, da se zagotovi skladnost (in preprečijo nasprotja) med ukrepi iz okvirne direktive o vodah in ukrepi Natura 2000 (glej člen 4(1)(c)).

Močno preoblikovana vodna telesa ali umetna vodna telesa in Natura 2000

V skladu s členom 4(3) okvirne direktive o vodah je mogoče nekatera vodna telesa, katerih fizične značilnosti so zaradi človekovega delovanja močno preoblikovane, določiti kot močno preoblikovana vodna telesa, če izpolnjujejo vse določbe člena 4(3) (11). Vodna telesa, ki so nastala zaradi človekovega delovanja tam, kjer jih prej ni bilo (npr. akumulacijsko jezero ali umetni kanal za plovbo), je mogoče določiti kot umetna vodna telesa.

Za močno preoblikovana vodna telesa in umetna vodna telesa velja cilj „dobrega ekološkega potenciala“ iz okvirne direktive o vodah (namesto dobrega ekološkega stanja), če ne veljajo zahteve za manj stroge cilje, kot je „zmeren ekološki potencial“. Poenostavljeno povedano, to pomeni najboljše izvedljivo ekološko stanje, ki je združljivo z legitimno rabo, ki je bila osnova za določitev vodnega telesa kot močno preoblikovanega ali umetnega vodnega telesa (12).

Močno preoblikovano ali umetno vodno telo je lahko kot območje Natura 2000 določeno tudi, če na njem živi vrsta ali je na njem habitatni tip iz Priloge I k direktivi o pticah ali prilog I ali II k direktivi o habitatih. V takih primerih bo treba za zadevno vrsto ali habitat izvesti tudi ustrezne ohranitvene ukrepe v skladu s cilji ohranjanja zadevnega območja. Tudi ti ukrepi so lahko strožji od ukrepov, potrebnih za doseganje „dobrega ekološkega potenciala“. Vključiti bi jih bilo treba tudi v načrte upravljanja povodij iz okvirne direktive o vodah, in sicer s posebnimi določbami o zavarovanih območjih (glej člen 4(1)(c) v povezavi s členom 4(2)).

Presoja novih gradenj v skladu z okvirno direktivo o vodah

Tako kot direktivi o naravi tudi okvirna direktiva o vodah vsebuje posebne določbe za presojo novih gradenj na vodnih telesih. V skladu s členom 4(7) okvirne direktive o vodah lahko organi pod nekaterimi pogoji odobrijo izjeme za nova preoblikovanja in nove dejavnosti trajnostnega razvoja, ki povzročijo slabšanje stanja vodnega telesa ali ki preprečujejo doseganje dobrega ekološkega stanja ali potenciala ali dobrega stanja podzemne vode. To lahko vključuje tudi nove gradnje v povezavi z vodno energijo (13).

Če bi gradnja lahko vplivala na cilj okvirne direktive o vodah in tudi na območje Natura 2000, je treba izvesti postopek iz člena 4(7) okvirne direktive o vodah in tudi postopek presoje za območje Natura 2000 iz člena 6(3) direktive o habitatih (po možnosti sta postopka usklajena ali združena). Vsak ima drugačen pravni cilj: z enim se presodi, ali bi projekt lahko ogrozil primarne cilje okvirne direktive o vodah, z drugim pa, ali bo škodljivo vplival na celovitost območja Natura 2000. Vendar to ne pomeni, da se nekateri vidiki presoje ne morejo usklajevati, na primer z vprašalniki in posvetovanji.

Okvirna direktiva o vodah jasno določa, da gradnje ni dovoljeno izvesti, če ni skladna z drugo okoljsko zakonodajo EU. Drugače rečeno, če projekt ne ogroža ciljev okvirne direktive o vodah, škoduje pa celovitosti območja Natura 2000, ga na podlagi okvirne direktive o vodah ni mogoče odobriti, razen če je bila sprejeta tudi izjema iz člena 6(4) direktive o habitatih.Pojasnilo o uporabi člena 4(7) okvirne direktive o vodah o izjemah od okoljskih ciljev, vključno s povezavo z direktivama o naravi, vsebuje Dokument s smernicami št. 36, pripravljen v okviru skupne strategije izvajanja, o členu 4(7) okvirne direktive o vodah, ki je bil sprejet leta 2017 (14).

| Ohranjanje evropske potočne bisernice v porečjih na Irskem

  Evropska potočna bisernica Margaritifera margaritifera je ena najdlje živečih nevretenčarjev na svetu. Zaradi svoje zapletene zgodovine in potrebe po polnaravni, čisti tekoči vodi je ključna vrsta, ki deluje kot biološki kazalnik kakovosti rečnih ekosistemov. Vrsta je zaščitena z direktivo EU o habitatih, vendar je njeno stanje ohranjenosti na vsem Irskem neugodno. Kot glavni razlog za to je bilo ugotovljeno zaplavljanje ali zaplavljanje z obogatitvijo s hranili.
  Leta 2009 je bila pripravljena nacionalna zakonodaja za podporo doseganju ugodnega stanja ohranjenosti za evropsko potočno bisernico. S to zakonodajo so bili določeni obvezni cilji kakovosti okolja za habitate evropske potočne bisernice na območjih Natura 2000. Z zakonodajo se je poleg programa ukrepov zahtevala tudi priprava načrtov upravljanja porečij. Namen teh načrtov je bil obravnavati vprašanja, značilna za celotne prispevne površine, ki prispevajo k upadanju vrst. Uporabljena oblika je bila enaka obliki načrtov upravljanja povodij iz okvirne direktive o vodah, da bi načrti upravljanja porečij pozneje lahko delovali v okviru načrtov upravljanja povodij.
  Na Irskem so bile tesne povezave med direktivama o habitatih in pticah ter okvirno direktivo o vodah poudarjene že zelo zgodaj. Leta 2009 je nacionalna tehnična koordinacijska skupina za okvirno direktivo o vodah ustanovila pododbor – nacionalno delovno skupino za ohranjanje – za razvoj vidikov okvirne direktive o vodah, povezanih z ohranjanjem narave. Glavni cilj delovne skupine je bil zagotoviti, da je ta razvoj vidikov okvirne direktive o vodah, povezanih z ohranjanjem narave, na Irskem dobro usklajen in podprt, ter olajšati učinkovito komunikacijo med zadevnimi udeleženimi vladnimi agencijami.
  V zvezi z načrti za porečja za evropsko potočno bisernico je imela skupina ključno vlogo pri izboljšanju in nadaljnjem razvoju nacionalnega sklopa („nabora orodij“) standardnih ukrepov za prispevno površino za evropsko potočno bisernico, ki so praktični, funkcionalni in stroškovno učinkoviti. Skupina je tudi pregledala načrte, da bi se zagotovili praktičnost in učinkovitost, ter opredelila vrzeli v politiki in smernicah, ki bi ovirale njihovo izvajanje.
  http://www.wfdireland.ie/docs/5_FreshwaterPearlMusselPlans/
  http://kerrylife.ie
  http://www.environ.ie/en/Environment/Water/WaterQuality/WaterFrameworkDirective/ |
| --- |

Ohranjanje evropske potočne bisernice v porečjih na Irskem

Evropska potočna bisernica Margaritifera margaritifera je ena najdlje živečih nevretenčarjev na svetu. Zaradi svoje zapletene zgodovine in potrebe po polnaravni, čisti tekoči vodi je ključna vrsta, ki deluje kot biološki kazalnik kakovosti rečnih ekosistemov. Vrsta je zaščitena z direktivo EU o habitatih, vendar je njeno stanje ohranjenosti na vsem Irskem neugodno. Kot glavni razlog za to je bilo ugotovljeno zaplavljanje ali zaplavljanje z obogatitvijo s hranili.

Leta 2009 je bila pripravljena nacionalna zakonodaja za podporo doseganju ugodnega stanja ohranjenosti za evropsko potočno bisernico. S to zakonodajo so bili določeni obvezni cilji kakovosti okolja za habitate evropske potočne bisernice na območjih Natura 2000. Z zakonodajo se je poleg programa ukrepov zahtevala tudi priprava načrtov upravljanja porečij. Namen teh načrtov je bil obravnavati vprašanja, značilna za celotne prispevne površine, ki prispevajo k upadanju vrst. Uporabljena oblika je bila enaka obliki načrtov upravljanja povodij iz okvirne direktive o vodah, da bi načrti upravljanja porečij pozneje lahko delovali v okviru načrtov upravljanja povodij.

Na Irskem so bile tesne povezave med direktivama o habitatih in pticah ter okvirno direktivo o vodah poudarjene že zelo zgodaj. Leta 2009 je nacionalna tehnična koordinacijska skupina za okvirno direktivo o vodah ustanovila pododbor – nacionalno delovno skupino za ohranjanje – za razvoj vidikov okvirne direktive o vodah, povezanih z ohranjanjem narave. Glavni cilj delovne skupine je bil zagotoviti, da je ta razvoj vidikov okvirne direktive o vodah, povezanih z ohranjanjem narave, na Irskem dobro usklajen in podprt, ter olajšati učinkovito komunikacijo med zadevnimi udeleženimi vladnimi agencijami.

V zvezi z načrti za porečja za evropsko potočno bisernico je imela skupina ključno vlogo pri izboljšanju in nadaljnjem razvoju nacionalnega sklopa („nabora orodij“) standardnih ukrepov za prispevno površino za evropsko potočno bisernico, ki so praktični, funkcionalni in stroškovno učinkoviti. Skupina je tudi pregledala načrte, da bi se zagotovili praktičnost in učinkovitost, ter opredelila vrzeli v politiki in smernicah, ki bi ovirale njihovo izvajanje.

http://www.wfdireland.ie/docs/5_FreshwaterPearlMusselPlans/

http://kerrylife.ie

http://www.environ.ie/en/Environment/Water/WaterQuality/WaterFrameworkDirective/

1.4   Direktiva o poplavah

Direktiva 2007/60/ES je bila sprejeta novembra 2007. Z njo se vzpostavlja okvir za oceno in obvladovanje poplavne ogroženosti ter od držav članic zahteva, naj pripravijo:

| — | karte poplavne nevarnosti in poplavne ogroženosti, na katerih so opredeljena območja poplavne ogroženosti na povodje (ali drugo dogovorjeno območje upravljanja).Te karte bi morale prikazovati tudi morebitne škodljive posledice, povezane z različnimi vrstami poplav, vključno z informacijami o mogočih virih onesnaževanja okolja zaradi poplav, ter zavarovana območja, kot so območja Natura 2000, na območjih poplavne ogroženosti (rok december 2013); |
| --- | --- |

—

karte poplavne nevarnosti in poplavne ogroženosti, na katerih so opredeljena območja poplavne ogroženosti na povodje (ali drugo dogovorjeno območje upravljanja).Te karte bi morale prikazovati tudi morebitne škodljive posledice, povezane z različnimi vrstami poplav, vključno z informacijami o mogočih virih onesnaževanja okolja zaradi poplav, ter zavarovana območja, kot so območja Natura 2000, na območjih poplavne ogroženosti (rok december 2013);

| — | načrte za obvladovanje poplavne ogroženost za obvladovanje in zmanjšanje morebitnih škodljivih posledic poplav.Ti načrti bi morali vključevati prednostno razvrščen nabor ukrepov za obravnavo vseh vidikov obvladovanja poplavne ogroženosti, od preprečevanja in varstva pred poplavami do pripravljenosti nanje, ob upoštevanju značilnosti posameznega povodja ali porečja (rok december 2015). |
| --- | --- |

—

načrte za obvladovanje poplavne ogroženost za obvladovanje in zmanjšanje morebitnih škodljivih posledic poplav.Ti načrti bi morali vključevati prednostno razvrščen nabor ukrepov za obravnavo vseh vidikov obvladovanja poplavne ogroženosti, od preprečevanja in varstva pred poplavami do pripravljenosti nanje, ob upoštevanju značilnosti posameznega povodja ali porečja (rok december 2015).

Dejavnosti v okviru direktive o poplavah morajo biti skladne z zahtevami direktiv o naravi. Če bi na primer ukrep varstva pred poplavami lahko ogrozil eno ali več območij Natura 2000, mora tudi zanj veljati postopek iz člena 6 direktive o habitatih in bi bilo treba izvesti ustrezno presojo, da se proučijo morebitni vplivi načrta ali projekta na celovitost območja ali območij Natura 2000.

1.5   Direktivi o SPVO in PVO

Direktiva o SPVO

Namen Direktive 2001/42/ES o presoji vplivov nekaterih načrtov in programov na okolje (v nadaljnjem besedilu: direktiva o SPVO) je zagotoviti visoko raven varstva okolja. To naj bi dosegla z zagotavljanjem, da so okoljske posledice nekaterih načrtov in programov opredeljene, presojene in upoštevane že med njihovo pripravo in pred sprejetjem.

Strateška presoja vplivov na okolje je obvezna za različne načrte in programe, ki določajo okvir za prihodnja soglasja za gradnjo projektov iz direktive o PVO. Obvezna je tudi za vse načrte ali programe, za katere je zaradi njihovega verjetnega znatnega vpliva na območja Natura 2000 potrebna presoja v skladu s členom 6(3) direktive o habitatih.

Države članice morajo v okviru postopka SPVO pripraviti okoljsko poročilo, v katerem se ovrednotijo verjetni znatni vplivi načrtov in programov na okolje ter vplivi primernih drugih možnosti. Poleg tega se morajo posvetovati z organi, ki jih bodo zaradi njihovih posebnih okoljskih nalog verjetno zadevali okoljski vplivi izvajanja načrtov in programov (tj. okoljskimi organi), in javnostjo.

Posvetovanje mora potekati zgodaj in mora biti učinkovito, tako da lahko okoljski organi in javnost še pred sprejetjem načrta ali programa izrazijo svoje mnenje o osnutku načrta ali programa in priloženem okoljskem poročilu. Postopek priprave SPVO naj bi bil usklajen s pripravo načrta, kar vodi do vključitve okoljskih vidikov v končno različico tega načrta.

Nazadnje, cilj SPVO je spodbujanje celostnega in učinkovitejšega pristopa k prostorskemu načrtovanju, v okviru katerega se okolje, vključno z vidiki biotske raznovrstnosti, obravnava precej zgodaj v postopku načrtovanja in na precej bolj strateški ravni. To bi moralo pomeniti manj navzkrižij v poznejših fazah na ravni posameznih projektov. Omogoča tudi ustreznejšo izbiro lokacij prihodnjih gradenj, stran od območij morebitnih navzkrižij, kot so območja Natura 2000.

Direktiva o PVO

Postopek SPVO se uporablja za načrte in programe, Direktiva 2011/92/EU o PVO, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2014/52/EU (običajno imenovana „direktiva o PVO“), pa za posamezne javne in zasebne projekte. Zato bi bilo treba soglasje za izvedbo projekta (15), ki bo verjetno pomembno vplival na okolje, dodeliti šele po presoji verjetnih okoljskih vplivov projekta.

Direktiva o PVO razlikuje med projekti, za katere je PVO obvezna („projekti iz Priloge I“ (16)), in projekti, za katere morajo organi držav članic določiti, ali bodo verjetno pomembno vplivali na okolje („projekti iz Priloge II“). To se izvede s postopkom predhodnega preverjanja, pri katerem se upoštevajo merila iz Priloge III k Direktivi. Večina hidroelektrarn je projektov iz Priloge II (17).

1.6   Povezava med direktivama o SPVO in PVO ter členom 6(3) direktive o habitatih

V skladu z direktivo o PVO (kakor je bila spremenjena z Direktivo 2014/52/EU) je treba izvesti usklajene in/ali skupne postopke, kadar se presoja projekta zahteva z direktivo o PVO in tudi direktivama o naravi. Komisija je izdala smernice o vzpostavitvi usklajenih in/ali skupnih postopkov za projekte (18), ki jih je treba hkrati presoditi v skladu z direktivo o PVO, direktivo o habitatih, direktivo o pticah, okvirno direktivo o vodah in direktivo o industrijskih emisijah.

Države članice morajo v okviru usklajenega postopka usklajevati različne posamezne presoje vplivov posameznega projekta na okolje, ki se zahtevajo z ustrezno zakonodajo Unije, in sicer tako, da za to določijo organ. Države članice morajo v okviru skupnega postopka zagotoviti enotno presojo vplivov določenega projekta na okolje, ki se zahteva z ustrezno zakonodajo Unije.

Ustrezna presoja v skladu z naravovarstveno zakonodajo EU bi morala kljub temu ostati jasno ločen in opredeljiv del v okviru celotnega okoljskega poročila.Z ustrezno presojo iz direktive o habitatih se namreč merijo drugi vidiki naravnega okolja, poleg tega so merila za določitev „pomembnosti“ v njej drugačna kot v direktivah o PVO in SPVO. V direktivah o PVO in SPVO se obravnavajo vsi vidiki okolja, tudi biotska raznovrstnost, presoja iz direktiv o naravi pa je zlasti usmerjena na morebitne vplive na vrste in habitatne tipe, za katere je bilo določeno območje Natura 2000.

Razlikujejo se tudi izidi presoj.Presoji iz direktiv o SPVO in PVO določata postopkovne zahteve, ne določata pa obveznih okoljskih standardov. Izid presoje v skladu z direktivo o habitatih je po drugi straniza pristojni organ takoj zavezujoč in ga mora upoštevati pri končni odločitvi.

Drugače rečeno, če se z ustrezno presojo ni mogoče prepričati, da načrt ali projekt ne bo škodoval celovitosti območja Natura 2000, organ ne more soglašati z načrtom ali projektom v obstoječi obliki, razen če v izjemnih primerih izpolnjuje pogoje postopka za odobritev odstopanja iz člena 6(4).

Če je treba presojo izvesti v skladu z direktivo o habitatih, je Sodišče Evropske unije pojasnilo, da se direktiva o SPVO za načrte in programe uporablja neodvisno (19).

| Smernice z naslovom Racionalizacija postopkov presoje vplivov na okolje za energetsko infrastrukturo, ki spada med projekte skupnega interesa

  Tako kot za druge gradbene projekte je treba tudi za vodno energijo izvesti številne postopke okoljske presoje. Komisija je izdala smernice za racionalizacijo teh različnih postopkov, zlasti za projekte skupnega interesa iz uredbe TEN-E, ob hkratnem zagotavljanju najvišje ravni varstva okolja v skladu z okoljsko zakonodajo EU.
  Smernice Komisije vsebujejo vrsto priporočil, ki so sicer pripravljena z mislijo na projekte skupnega interesa, vendar so pomembna tudi za vse energetske načrte ali projekte, vključno z gradnjo hidroelektrarn. Priporočila se osredotočajo zlasti na:






  — | zgodnje načrtovanje, načrtovanje mejnikov in določanje obsega presoj, |
| --- | --- |

Smernice z naslovom Racionalizacija postopkov presoje vplivov na okolje za energetsko infrastrukturo, ki spada med projekte skupnega interesa

Tako kot za druge gradbene projekte je treba tudi za vodno energijo izvesti številne postopke okoljske presoje. Komisija je izdala smernice za racionalizacijo teh različnih postopkov, zlasti za projekte skupnega interesa iz uredbe TEN-E, ob hkratnem zagotavljanju najvišje ravni varstva okolja v skladu z okoljsko zakonodajo EU.

Smernice Komisije vsebujejo vrsto priporočil, ki so sicer pripravljena z mislijo na projekte skupnega interesa, vendar so pomembna tudi za vse energetske načrte ali projekte, vključno z gradnjo hidroelektrarn. Priporočila se osredotočajo zlasti na:

—

zgodnje načrtovanje, načrtovanje mejnikov in določanje obsega presoj,

| — | zgodnje in učinkovito vključevanje okoljskih presoj in drugih okoljskih zahtev, |
| --- | --- |

—

zgodnje in učinkovito vključevanje okoljskih presoj in drugih okoljskih zahtev,

| — | postopkovno usklajevanje in roke, |
| --- | --- |

—

postopkovno usklajevanje in roke,

| — | zbiranje podatkov, izmenjavo podatkov in nadzor kakovosti, |
| --- | --- |

—

zbiranje podatkov, izmenjavo podatkov in nadzor kakovosti,

| — | čezmejno sodelovanje ter |
| --- | --- |

—

čezmejno sodelovanje ter

| — | zgodnjo in učinkovito udeležbo javnosti. |
| --- | --- |

—

zgodnjo in učinkovito udeležbo javnosti.

http://ec.europa.eu/environment/eia/pdf/PCI_guidance.pdf

2   SLADKOVODNI EKOSISTEMI IN VODNA ENERGIJA V EU

2.1   Stanje rečnih in jezerskih ekosistemov v EU

Reke in jezera so zaradi svoje strukturne kompleksnosti in zelo dinamične narave izjemno bogati ekosistemi, ki velike predele okoliškega podeželja oskrbujejo z najpomembnejšo stvarjo – vodo. Ne samo da so že sami po sebi dragoceni habitati, delujejo tudi kot pomembni ekološki koridorji, ki vrstam omogočajo razširjanje in selitve na velike razdalje. Odgovorni so tudi za razvoj bogatega mozaika medsebojno povezanih in od vode odvisnih mokrišč, kot so gozdovi na poplavnih območjih, močvirja, nizka barja in močvirni travniki, ki še dodatno dopolnjujejo njihovo splošno biotsko raznovrstnost.

Veliko prostoživečih živalskih in rastlinskih vrst v Evropi, vključno s približno 400 sladkovodnimi vrstami, zaščitenimi z direktivama o pticah in habitatih, za preživetje potrebuje rečne in jezerske ekosisteme. Jezera in reke skupaj pokrivajo približno 4 % površine omrežja Natura 2000 (približno 31 560 km2 — območje, večje od Belgije), določeni pa so bili za vrste, kot so atlantski losos Salmo salar, vidra Lutra lutra, vodomec Alcedo atthis, primorski koščak Austropotamobius pallipes in potočni škržek (Unio crassus), ter habitatne tipe, kot so vodotoki v nižinskem in montanskem pasu, aluvialni gozdovi, močvirni travniki, mokrotna travišča in nizka barja.

Poleg tega so reke tudi pomemben večnamenski vir za evropsko gospodarstvo in družbeno blaginjo, saj oskrbujejo veliko različnih sektorjev ter družbi zagotavljajo veliko pomembnega blaga in storitev. Vendar je intenzivna raba v zadnjih 150 letih ta dragoceni vir zelo obremenila, tako da je zdaj v popolnoma naravnem stanju le peščica večjih rek. Reke so ne le podvržene različnim stopnjam onesnaženosti in velikim obremenitvam s hranili, kar je povzročilo veliko poslabšanje kakovosti vode, ampak so se veliko rekam precej spremenile tudi njihove hidromorfologija, dinamika naravnega toka in ekološka povezanost.

V poročilu Evropske agencije za okolje o stanju evropskega okolja iz leta 2015 (20) je bilo ugotovljeno, da več kot polovica rek in jezer v Evropi ni dosegla dobrega ekološkega stanja ali potenciala. Leta 2009 je bilo le 43 % površinskih vodnih teles v dobrem ali zelo dobrem ekološkem stanju. Ni se pričakovalo, da se bo stanje do leta 2015 dosti izboljšalo, saj naj bi dobro ekološko stanje doseglo le 53 % vodnih teles. To je daleč od ciljev, določenih v okvirni direktivi o vodah.

Stanje je še slabše v zvezi z zaščitenimi sladkovodnimi vrstami in habitati v EU. Po podatkih iz najnovejšega poročila Komisije o stanju ohranjenosti habitatov in vrst, zaščitenih z direktivama o naravi, ki zajema obdobje 2007–2012 (21), je bilo stanje ohranjenosti kot neugodno – nezadostno ali neugodno – slabo ocenjeno za skoraj tri četrtine sladkovodnih vrst (74 %) in sladkovodnih habitatnih tipov (73 %). Po drugi strani je bilo stanje kot ugodno ocenjeno samo za 17 % sladkovodnih vrst in 16 % sladkovodnih habitatov.

Stanje ohranjenosti

Stanje ohranjenosti

(a) Vrste (5 615 ocen)

(b) Habitati (94 ocen)

Ugodno

Neznano

Neugodno – nezadostno

Neugodno – slabo

Stanje ohranjenosti in trendi vrst (a) in habitatov (b) (direktiva o habitatih), povezani z ekosistemom rek in jezer.Vir: Evropska agencija za okolje, 2015b, poročila in ocene iz člena 17.

Splošno slabo stanje evropskih rek je močan razlog za zaskrbljenost. Jasno je, da je veliko evropskih rek v zelo slabem stanju in da je treba za izpolnitev ciljev iz okvirne direktive o vodah in obeh direktiv o naravi narediti še veliko. To je mogoče doseči le, če bomo prednost dali ne le preprečevanju nadaljnjega slabšanja stanja rek, temveč tudi aktivnemu izboljšanju njihovega ekološkega stanja.

2.2   Obremenitve in grožnje v evropskih sladkovodnih ekosistemih

Vodna telesa so zaradi številnih dejavnosti obremenjena. Močan vpliv so imele zlasti hidromorfološke obremenitve, ki vplivajo na več kot 40 % rek in somornic. Na podlagi prve opredelitve povodij v zvezi z okvirno direktivo o vodah (22) je večina držav članic EU navedla, da največje obremenitve izhajajo iz razvoja mest, varstva pred poplavami, proizvajanja električne energije, vključno z vodno energijo, plovbe po celinskih vodah, izravnavanja rek in izsuševanja tal za kmetijstvo, ki tudi najbolj vplivajo na hidromorfološko stanje vodnih teles.

Obremenitve za reke

Vplivi na reke

Ni obremenitev (22)

Ni vplivov (19)

Točkovni viri (22)

Obogatitev z organskimi snovmi (16)

Razpršeni viri (22)

Obogatitev shranili (19)

Kontaminacija (18)

Odvzem vode (19)

Zakisljevanje (10)

Hidromorfologija (22)

Spremenjenihabitati (16)

Drugeobremenitve (19)

Drugi vplivi (14)

Delež vodnih teles

Delež vodnih teles

Pomembne obremenitve (levo) in vplivi (desno) za reke; število vključenih držav članic je navedeno v oklepajih (Evropske vode — ocena stanja in obremenitev, 2012)

V poročilu o stanju narave so v zvezi z grožnjami in obremenitvami sladkovodnih teles v omrežju Natura 2000 spremembe razmer v vodnih telesih v primerjavi z drugimi grožnjami in obremenitvami opredeljene kot daleč najpogostejše.

Slika 4.37 Deset najpogosteje sporočenih (glede na odstotek pogostosti) največjih obremenitev in groženj za vrste (direktiva o habitatih), povezanih z rečnimi in jezerskimi ekosistemi

J02 Spremembe razmer v vodnih telesih

J03 Druge spremembe ekosistemov

H01 Onesnaženost površinskih voda

I01 Invazivne tujerodne vrste

A02 Sprememba načinov obdelovanja

K03 Medvrstna razmerja pri živalih

F02 Ribolov in pobiranje morskih virov

A07 Uporaba „pesticidov“ v kmetijstvu

D01 Ceste, železnica in poti

K02 Rastlinska sukcesija/biocenotska evolucija

Obremenitve

Grožnje

Poročilo o stanju narave, Evropska agencija za okolje, 2015

| Vodna energija v EU

  Leta 2011 je bilo v EU evidentiranih približno 23 000 hidroenergetskih objektov. Velika večina (91 %) je malih (manj kot 10 MWh), ki proizvedejo približno 13 % vse električne energije iz hidroelektrarn. Velike hidroelektrarne po drugi strani predstavljajo le 9 % vseh hidroenergetskih objektov, proizvedejo pa približno 87 % vse električne energije iz hidroelektrarn (23).
  Hidroenergetski objekti iz tehničnih razlogov pogosto prevladujejo na gorskih območjih, vendar imajo pomembne daljnosežne vplive na velike in manjše reke in jezera v različnih regijah. Pri manjših rekah lahko ima že manjše zmanjšanje pretoka ali motnja naravnih ekoloških razmer pomembne negativne posledice.
  Najpogosteje se uporabljajo hidroenergetski objekti, navedeni v nadaljevanju. | Pretočne hidroelektrarne.
  Pri pretočnih hidroenergetskih sistemih se električna energija proizvaja z uporabo obstoječega pretoka in padca reke.Tovrstni objekti za proizvajanje električne energije izkorišča naravni pretok vodotoka. Voda se ne shranjuje za poznejšo uporabo. Pretočne hidroelektrarne so najpogostejša vrsta malih hidroelektrarn, vendar pa so pretočne tudi nekatere velike elektrarne. |
| --- | --- |

Vodna energija v EU

Leta 2011 je bilo v EU evidentiranih približno 23 000 hidroenergetskih objektov. Velika večina (91 %) je malih (manj kot 10 MWh), ki proizvedejo približno 13 % vse električne energije iz hidroelektrarn. Velike hidroelektrarne po drugi strani predstavljajo le 9 % vseh hidroenergetskih objektov, proizvedejo pa približno 87 % vse električne energije iz hidroelektrarn (23).

Hidroenergetski objekti iz tehničnih razlogov pogosto prevladujejo na gorskih območjih, vendar imajo pomembne daljnosežne vplive na velike in manjše reke in jezera v različnih regijah. Pri manjših rekah lahko ima že manjše zmanjšanje pretoka ali motnja naravnih ekoloških razmer pomembne negativne posledice.

Najpogosteje se uporabljajo hidroenergetski objekti, navedeni v nadaljevanju.

Pretočne hidroelektrarne.
  Pri pretočnih hidroenergetskih sistemih se električna energija proizvaja z uporabo obstoječega pretoka in padca reke.Tovrstni objekti za proizvajanje električne energije izkorišča naravni pretok vodotoka. Voda se ne shranjuje za poznejšo uporabo. Pretočne hidroelektrarne so najpogostejša vrsta malih hidroelektrarn, vendar pa so pretočne tudi nekatere velike elektrarne.

| | Pretočno-akumulacijske hidroelektrarne.
  V obdobjih manjšega povpraševanja se voda zbira v zbiralnikih, v konicah porabe pa se sprosti. Proizvodna zmogljivost je torej manj odvisna od razpoložljivosti pretoka vode. Taki zbiralniki so lahko dnevni, sezonski ali letni, s čimer se omogoči izpolnjevanje povpraševanja po električni energiji v konicah in olajša vključitev različnih vrst proizvodnje električne energije iz obnovljivih virov, npr. vetrne energije, v energetski sistem. |
| --- | --- |

Pretočno-akumulacijske hidroelektrarne.
  V obdobjih manjšega povpraševanja se voda zbira v zbiralnikih, v konicah porabe pa se sprosti. Proizvodna zmogljivost je torej manj odvisna od razpoložljivosti pretoka vode. Taki zbiralniki so lahko dnevni, sezonski ali letni, s čimer se omogoči izpolnjevanje povpraševanja po električni energiji v konicah in olajša vključitev različnih vrst proizvodnje električne energije iz obnovljivih virov, npr. vetrne energije, v energetski sistem.

| | Akumulacijske hidroelektrarne
  . Konvencionalna akumulacijska hidroelektrarna ima zbiralnik vode, ki je dovolj velik za shranjevanje vode v mokrih in suhih obdobjih. Voda se shrani za jezom in je hidroelektrarni na voljo po potrebi. Tako hidroelektrarno je mogoče učinkovito uporabljati skozi vse leto, in sicer glede na potrebe bodisi kot objekt za osnovno obremenitev bodisi kot objekt za konično obremenitev. |
| --- | --- |

Akumulacijske hidroelektrarne
  . Konvencionalna akumulacijska hidroelektrarna ima zbiralnik vode, ki je dovolj velik za shranjevanje vode v mokrih in suhih obdobjih. Voda se shrani za jezom in je hidroelektrarni na voljo po potrebi. Tako hidroelektrarno je mogoče učinkovito uporabljati skozi vse leto, in sicer glede na potrebe bodisi kot objekt za osnovno obremenitev bodisi kot objekt za konično obremenitev.

| | Črpalno-akumulacijske hidroelektrarne
  . Take hidroelektrarne imajo zbiralnike na različnih višinah, zaradi česar lahko v visokih koničnih obremenitvah proizvajajo dodatno električno energijo. Kadar je povpraševanje manjše, se voda prečrpa v višji zbiralnik in se spusti skozi turbine, ko je povpraševanje veliko. Črpalno-akumulacijske hidroelektrarne niso izključene iz direktive o energiji iz obnovljivih virov, se pa ne upoštevajo v statističnih podatkih o energiji iz obnovljivih virov. |
| --- | --- |

Črpalno-akumulacijske hidroelektrarne
  . Take hidroelektrarne imajo zbiralnike na različnih višinah, zaradi česar lahko v visokih koničnih obremenitvah proizvajajo dodatno električno energijo. Kadar je povpraševanje manjše, se voda prečrpa v višji zbiralnik in se spusti skozi turbine, ko je povpraševanje veliko. Črpalno-akumulacijske hidroelektrarne niso izključene iz direktive o energiji iz obnovljivih virov, se pa ne upoštevajo v statističnih podatkih o energiji iz obnovljivih virov.

2.3   Vplivi hidroelektrarn na sladkovodne ekosisteme

Vplivi hidroenergetskih objektov na vrste in habitatne tipe, zaščitene z direktivama EU o naravi, se lahko na različnih lokacijah zelo razlikujejo. Odvisni so od posameznih značilnosti reke, njenega fizičnega in ekološkega stanja – ali je reka že v slabem stanju ali je še vedno čista, ali je velika ali majhna, gorska ali nižinska itd. – ter vrste in velikosti hidroenergetskih objektov ter vrst in habitatov, za katere je bilo območje določeno. Zato je treba vsak objekt obravnavati posebej.

Vplivi se lahko pokažejo v kateri koli fazi življenjskega cikla hidroenergetskega objekta, tj. kadar koli od izgradnje do prenove, razgradnje ali vsakodnevnega obratovanja in upravljanja. Povzročijo lahko izgubo, degradacijo in fragmentacijo naravnih habitatov in populacij vrst, katerih preživetje je odvisno od teh habitatov. Razsežnost izgube je odvisna od obsega vplivov ter redkosti in občutljivosti prizadetih habitatov in vrst.

V nadaljevanju tega poglavja je navedeno, koliko lahko hidroelektrarna vpliva zlasti na habitate in vrste iz direktiv EU o naravi. Upravljavci, ki poznajo vrste vplivov in razumejo kompleksnost rečnih ekosistemov, bodo lažje zagotovili skladnost svojih dejavnosti z zahtevami iz okvirne direktive o vodah in direktiv o naravi. Prav tako bodo lažje opredelili primere, ki se lahko razrešijo v obojestransko korist, za obnovo rek, ki so že v slabem stanju, kjer bo to mogoče.

Spremembe morfologije reke in rečnih habitatov

Vsaka fizična sprememba vodnih teles vpliva na normalne hidrološke procese ter prekinja ekološko vzdolžno in prečno kontinuiteto (24) sladkovodnih sistemov, npr. z ločitvijo rek od njihovih okoliških poplavnih ravnic in mokrišč ali z ustvarjanjem učinka nabiranja vode okrog elektrarn.

Najočitnejša oblika izgube habitata je neposredno fizično uničenje samih habitatov gorvodno ali dolvodno ali na okoliškem območju (npr. raba prostora, poplavljanje, odstranitev obrežnega rastlinja ali fizičnih struktur v reki). A tudi brez fizične rabe prostora lahko motnje naravnih hidromorfoloških procesov povzročijo motnje ali spremembe biotskih in abiotskih dejavnikov, ki so ključni za strukturo in delovanje habitata. Rezultat je lahko tudi naselitev invazivnih vrst na degradiranih habitatih, to pa lahko povzroči izselitev naravnega živalstva.

Ovire za selitev in razširjanje zaščitenih vrst

Reke, jezera in obrežni pasovi imajo pomembno vlogo pri razširjanju in selitvi sladkovodnih vrst ter pri bolj lokalnem gibanju med različnimi območji za hranjenje, razmnoževanje, počitek in gnezdenje. Delujejo kot pomembni ekološki koridorji ali označevalci gibanja po pokrajini. Vsaka ovira ali pregrada, ki moti njihovo prosto gibanje gor- ali dolvodno, ne glede na to, kako majhna je, ima lahko pomembne posledice za preživetje teh vrst.

| Vplivi različnih elektrarn.

  Vir: Veronika Koller-Kreimel |
| --- |

Image

Image

Image

Vplivi različnih elektrarn.

Vir: Veronika Koller-Kreimel

Hidroenergetski objekti lahko bodisi neposredno bodisi posredno motijo razširjanje in selitev vrst ali jo celo preprečujejo. Najočitnejše ovire so jezovi in zajezena območja, ki za selitev rib pomenijo fizično oviro, saj jim preprečujejo gibanje navzgor in navzdol po reki. To pomembno vpliva na preživetje številnih sladkovodnih vrst ter povzroča fragmentacijo, osamitev in nazadnje izginotje zlasti nekaterih populacij sladkovodnih rib.

Učinek ovire je posebno močan, ko je na rečnem odseku ovir več. Reke lahko že zaradi zelo majhnih struktur ali fizičnih ovir hitro postanejo neprehodne. Gibanje vrst lahko ovirajo tudi umetni kanali, saj presekajo in posledično razdrobijo kopenske habitate. Ustvarijo lahko tudi umetne povezave med prispevnimi površinami, kar lahko olajša širjenje tujerodnih vrst, in sicer v škodo domorodnih vrst.

Čeprav je gorvodna in dolvodna selitev pomembna za vse vrste rib, je kontinuiteta pomembna zlasti za diadromne vrste. Gorvodna selitev je najpomembnejša za populacije anadromnih rib in vrste piškurja, kot so Salmo salar ali morski piškurji Petromyzon marinus in Lampetra fluviatilis, ali nekatere jesetre, kot je Acipenser sturio, in sicer zaradi potrebe teh rib po rednih (najbolj optimalno letnih) selitvah na velike razdalje. Dolvodne selitve so bistvene za njihove mladice in odrasle katadromne ribe, kot je jegulja Anguilla anguilla, ki je zaščitena z uredbo o jeguljah (25).

Motnje dinamike zaplavljanja

Plavine so naravni del vodnih ekosistemov ter so bistvene za hidrološko, geomorfološko in ekološko delovanje teh sistemov. Plavine tvorijo različne habitate, ki neposredno in posredno podpirajo številne vrste. V naravnih razmerah plavine redno prihajajo dolvodno (predvsem prod), to pa ohranja ekološko strukturo in funkcijo rek. Prečne strukture, kot so jezovne zgradbe ali jezovi, običajno motijo dinamiko naravnega zaplavljanja.

Veliki zbiralniki lahko zadržijo več kot 90 % prihajajočih plavin, to pa lahko dolvodno povzroči večjo erozijo rečne struge in obrežij ter lokalno uničenje pomembnih hidromorfoloških struktur, kot so prodišča. Habitatom in vrstam lahko škodijo tudi vzdrževalna dela na jezovnih zgradbah in jezovih, ki vključujejo redno izpiranje plavin (zlasti poleti, ko je vode malo), če se ne vodijo pravilno.

Gorvodno od jeza, v zbiralniku ali na zajezenih delih, se plavine zaradi zmanjšanja zmožnosti premeščanja kopičijo, to pa lahko negativno vpliva na vrste in habitate, na primer s spodbujanjem rasti alg in ostalega vodnega plevela, ki izriva zaščitene vrste. Kopičenje proda ali drugih plavin, pomešanih z muljem, na rečno strugo ali v vodni steber lahko še zlasti škodi litofilnim vrstam, kot so lipan Thymallus thymallus, evropska potočna bisernica Margaritifera margaritifera in potočni škržek Unio crassus, za katere je rečna struga drstitveno območje. Škodljivo je tudi za vrste ptic, kot sta deževnik ali kljunač, ki gnezdijo v suhih prodiščih.

| Odstranitev ovir v Podonavju

  V Podonavju je približno 45 % motenj kontinuitete rek in habitatov nastalo zaradi proizvodnje električne energije v hidroelektrarnah. Prispevne površine merijo več kot 4 000 km, na rekah na vodnem območju pa je skupno 1 688 ovir. Od tega je 600 jezov/jezovnih zgradb in 729 ramp/talnih pragov, 359 ovir pa je opredeljenih kot druge vrste motenj. Za 756 ovir je zdaj navedeno, da so opremljene s funkcionalnimi prehodi za selitev rib. Od leta 2009 932 motenj kontinuitete (55 %) pomeni oviro za selitev rib in so trenutno označene kot velike obremenitve. V skladu z najnovejšim načrtom upravljanja Podonavja nameravajo podonavske države do leta 2021 znatno zmanjšati motnje kontinuitete zaradi jezov.



  Podonavje: Motnje kontinuitete rek in habitatov – (zgoraj) trenutno stanje, 2015; (1. zemljevid) pričakovane izboljšave do leta 2021 (2. zemljevid)

  Vir: DRBMP.
  https://www.icpdr.org/main/management-plans-danube-river-basin-published |
| --- |

Odstranitev ovir v Podonavju

V Podonavju je približno 45 % motenj kontinuitete rek in habitatov nastalo zaradi proizvodnje električne energije v hidroelektrarnah. Prispevne površine merijo več kot 4 000 km, na rekah na vodnem območju pa je skupno 1 688 ovir. Od tega je 600 jezov/jezovnih zgradb in 729 ramp/talnih pragov, 359 ovir pa je opredeljenih kot druge vrste motenj. Za 756 ovir je zdaj navedeno, da so opremljene s funkcionalnimi prehodi za selitev rib. Od leta 2009 932 motenj kontinuitete (55 %) pomeni oviro za selitev rib in so trenutno označene kot velike obremenitve. V skladu z najnovejšim načrtom upravljanja Podonavja nameravajo podonavske države do leta 2021 znatno zmanjšati motnje kontinuitete zaradi jezov.

Image

Podonavje: Motnje kontinuitete rek in habitatov – (zgoraj) trenutno stanje, 2015; (1. zemljevid) pričakovane izboljšave do leta 2021 (2. zemljevid)

Vir: DRBMP.

https://www.icpdr.org/main/management-plans-danube-river-basin-published

Spremembe režima ekološkega pretoka

Ekološki pretoki so pomemben mehanizem za ohranjanje bistvenih procesov zdravih rečnih ekosistemov, od katerih so odvisni v EU zaščiteni vrste in habitati, in za zagotavljanje dobrega ekološkega stanja vodnih teles (26). Zaradi spremembe ekološkega pretoka se lahko zmanjšata ali poslabšata obseg vodnega habitata in njegova povezanost z obrežnimi habitati.

Premajhen pretok vode ima lahko na primer vrsto negativnih vplivov, vključno z izsuševanjem drstitvenih mest za ribe in vrste piškurja ali preprečevanjem razvoja iker in mladic. Gorvodna selitev rib je lahko ovirana tudi v odseku z zmanjšanim pretokom, in sicer bodisi zaradi neprehodnosti zaradi nizkega pretoka bodisi zaradi nezadostnega privlaka za selitev rib.

Zaradi nezadostne hitrosti pretoka v prvotni rečni strugi se lahko voda tudi pregreje in prezračevanje vode ni zadostno (kot je opisano zgoraj). Posledica so neprimerne življenjske razmere za številne vrste, kot so ribe, sladkovodni raki in piškurji, školjke ali kačji pastirji, ki so odvisni od habitatov s tekočo vodo.

Spremembe režima pretoka, ki jih povzročijo vršne hidroelektrarne

Velika nihanja v pretoku vode lahko močno poškodujejo vrste in njihove habitate, zlasti v majhnih rekah. Vršno obratovanje hidroelektrarn deluje stresno na organizme, ki živijo v prizadetih delih vodotoka, zlasti na tiste, ki se niso zmožni prilagajati nenadnim spremembam vodne gladine, kot so mladice, ali druge organizme, ki se gibljejo počasi ali so statični (zlasti rastlinske vrste). Režim vršnega obratovanja vpliva tudi na ravnanje plena zaščitenih vrst in posledično na njihove stopnje telesne pripravljenosti.

Image

Vpliv vršnega obratovanja je zlasti akuten v občutljivih obdobjih (npr. med sušo ali zmrzaljo) in je zaradi podnebnih sprememb vse pomembnejši. Druga škodljiva posledica vršnih hidroelektrarn je pogosto precej drugačna (precej nižja) temperatura vode, odvedene med vršnim obratovanjem. Vrste, ki so prilagojene na običajne temperature vode, niso sposobne preživeti nenadnih sprememb, ki trajajo več ur dnevno.

Spremembe sezonskih ciklov poplav

Včasih se za boljši nadzor nad pretokom vode struge umetno spremenijo. Poseganja v nadzor nad pretokom lahko spremenijo sezonske cikle poplav, zaradi česar včasih ciljni habitatni tipi in vrste, povezane s temi cikli, popolnoma izginejo. Med primeri prizadetih habitatov so aluvialni gozdovi, začasni bajerji, rečni zavoji ali mrtvice ter z njimi povezane vrste.

| RIPEAK – RAZISKOVALNI PROJEKT EU: Odzivi obrežnih gozdov na vršno obratovanje: za trajnostno upravljanje vodne energije

  Vršno obratovanje pomeni kratkotrajne spremembe v rečnem toku, ki se pojavijo čez dan zaradi vklopa ali izklopa vodnih turbin za proizvodnjo električne energije glede na spremembe povpraševanja na trgu. Posledično se spremenijo dolvodna in gorvodna hidrologija reke, hidravlični parametri, kakovost vode, morfologija reke in ne nazadnje rečni ekosistem. Znanstvene študije o vplivih vršnega obratovanja so redke in večinoma osredotočene na ribe. Poleg tega ni študij o obrežnem rastlinju.
  Vršno obratovanje lahko povzroči napake pri izboru obrežnih vrst in tako vpliva na ohranjanje obrežnih populacij. Tako je z analizo kalitve semen in rastjo sejanca mogoče opredeliti povezave med vršnim obratovanjem in odzivi vegetacije, ki omogočajo količinsko opredelitev, korelacijo in napoved bioloških odzivov na vršno obratovanje. Take povezave so ključne za objektivno opredelitev pragov, ki pomagajo zmanjšati ekološke vplive proizvajanja električne energije v hidroelektrarnah brez povzročanja večjih proizvodnih izgub.
  Namen tega projekta je prikazati trajnostno upravljanje rek, na katerih se v hidroelektrarnah proizvaja električna energija. V ta namen se načrtujejo poglobljen pregled literature, analiza pretokov, ki so natančnejši kot dnevni pretoki (pretoki s časovnim zajemom manj kot en dan), terenski poskusi in računalniško modeliranje. Pričakovani končni prispevki projekta so: (1) nova hidrološka in ekološka (tj. obrežno rastlinje) metrika vpliva vršnega obratovanja, (2) novi hidrološki-ekološki modeli za količinsko opredelitev takih vplivov in (3) novi učinkoviti ukrepi za trajnostno delovanje jezov hidroelektrarn.
  http://www.emg.umu.se/english/research/research-projects/responses-of-riparian-forests-to-hydropeaking/ |
| --- |

RIPEAK – RAZISKOVALNI PROJEKT EU: Odzivi obrežnih gozdov na vršno obratovanje: za trajnostno upravljanje vodne energije

Vršno obratovanje pomeni kratkotrajne spremembe v rečnem toku, ki se pojavijo čez dan zaradi vklopa ali izklopa vodnih turbin za proizvodnjo električne energije glede na spremembe povpraševanja na trgu. Posledično se spremenijo dolvodna in gorvodna hidrologija reke, hidravlični parametri, kakovost vode, morfologija reke in ne nazadnje rečni ekosistem. Znanstvene študije o vplivih vršnega obratovanja so redke in večinoma osredotočene na ribe. Poleg tega ni študij o obrežnem rastlinju.

Vršno obratovanje lahko povzroči napake pri izboru obrežnih vrst in tako vpliva na ohranjanje obrežnih populacij. Tako je z analizo kalitve semen in rastjo sejanca mogoče opredeliti povezave med vršnim obratovanjem in odzivi vegetacije, ki omogočajo količinsko opredelitev, korelacijo in napoved bioloških odzivov na vršno obratovanje. Take povezave so ključne za objektivno opredelitev pragov, ki pomagajo zmanjšati ekološke vplive proizvajanja električne energije v hidroelektrarnah brez povzročanja večjih proizvodnih izgub.

Namen tega projekta je prikazati trajnostno upravljanje rek, na katerih se v hidroelektrarnah proizvaja električna energija. V ta namen se načrtujejo poglobljen pregled literature, analiza pretokov, ki so natančnejši kot dnevni pretoki (pretoki s časovnim zajemom manj kot en dan), terenski poskusi in računalniško modeliranje. Pričakovani končni prispevki projekta so: (1) nova hidrološka in ekološka (tj. obrežno rastlinje) metrika vpliva vršnega obratovanja, (2) novi hidrološki-ekološki modeli za količinsko opredelitev takih vplivov in (3) novi učinkoviti ukrepi za trajnostno delovanje jezov hidroelektrarn.

http://www.emg.umu.se/english/research/research-projects/responses-of-riparian-forests-to-hydropeaking/

Kemijske spremembe vode in spremembe njene temperature

Zaradi jezov se lahko bistveno spremenijo kemijska kakovost, mineralna sestava in vrednost pH reke gor- in dolvodno, na primer zaradi kopičenja onesnaževal in plavin. Vse te spremembe vplivajo na sestavo prisotnih rastlinskih in živalskih skupnosti. Na organizme vplivajo tudi spremembe temperature vode in povezane spremembe koncentracije kisika. Zaradi zbiralnikov se lahko temperatura vode pomembno zviša in tudi zniža, če se voda zajame z dna.

Poškodbe in pogin posameznih živali

Ribe in druge vrste, ki plavajo skozi hidroelektrarno, se lahko poškodujejo ali poginejo. Hidroelektrarna lahko povzroči (27):

| — | poškodbe zaradi fizičnega stika s smernimi lopatami, gonilnikom turbine ali okrovom turbine, |
| --- | --- |

—

poškodbe zaradi fizičnega stika s smernimi lopatami, gonilnikom turbine ali okrovom turbine,

| — | poškodbe zaradi nihanj pritiska med prehodom skozi turbino, |
| --- | --- |

—

poškodbe zaradi nihanj pritiska med prehodom skozi turbino,

| — | zagozditev na rešetkah na vtoku ali poškodbe, ki so posledice delovanja čistilnih strojev, |
| --- | --- |

—

zagozditev na rešetkah na vtoku ali poškodbe, ki so posledice delovanja čistilnih strojev,

| — | poškodbe zaradi delovanja silovitega režima vodnega toka pri prelivanju preko preliva (prelivnega odseka), |
| --- | --- |

—

poškodbe zaradi delovanja silovitega režima vodnega toka pri prelivanju preko preliva (prelivnega odseka),

| — | izpostavljenost plenilcem zaradi izgube orientacije. |
| --- | --- |

—

izpostavljenost plenilcem zaradi izgube orientacije.

Stopnja umrljivosti lahko pri eni sami hidroelektrarni znaša od 0 do 100 % (28). Veliko je odvisno od vrste prisotnih rib, vrste gradnje hidroelektrarne in uporabljenih blažilnih ukrepov. Stopnja umrljivosti zaradi turbin se povišuje s hitrostjo in številom lopatic rotorja ter zmanjševanjem razdalje med lopaticami (Kaplanova turbina). Umrljivost je lahko tudi 100-odstotna, kadar ribe prehajajo skozi turbine, ki so nameščene zlasti v visokotlačnih hidroelektrarnah (npr. Peltonova turbina).

Selitev in vznemirjanje

Gradbena dela na reki lahko vznemirijo nekatere vrste ter zmotijo njihov življenjski cikel na območjih Natura 2000 in tudi zunaj njih, zlasti v primeru bentoških živali in rastlin, ki za preživetje potrebujejo kakovostno vodo. To lahko vpliva na njihovo zmožnost razmnoževanja, prehranjevanja, počivanja, razširjanja in selitve.

Če je vznemirjenje precejšnje, lahko povzroči izrinjenja vrste z zadevnega območja in s tem izgubo uporabe habitata ali manjšo uspešnost pri preživetju in/ali razmnoževanju. V primeru redkih in ogroženih vrst ima lahko tudi manjše ali kratko vznemirjanje resne posledice za njihovo dolgoročno preživetje v regiji. Taki primeri ne bi bili združljivi z določbami direktiv o naravi o zaščiti vrst.

Vplivi na kopenske vrste in habitate

Hidroelektrarne lahko vplivajo ne samo na sladkovodne vrste in habitate, temveč tudi na kopenske vrste in habitate. Tudi to se lahko zgodi kadar koli, na primer med gradnjo, razgradnjo ali prenovo hidroelektrarne. Nanje lahko vpliva tudi povezana infrastruktura, kot so dovozne ceste, cevovodi ali elektroenergetski vodi, ki hidroelektrarno povezujejo z električnim omrežjem.

Poleg izgube, degradacije ali fragmentacije vključenih habitatov bi lahko te strukture povzročile tudi pogin ali veliko vznemirjenje kopenskih vrst. Tako lahko ptice trčijo ob nadzemne električne vode in poginejo zaradi električnega udara ali pa bi jih na njihovih mestih za razmnoževanje močno vznemirjal reden promet na dovoznih cestah. Taki vplivi so lahko še posebno pomembni, kadar sta hidroelektrarna in povezana infrastruktura vzdolž selitvenih poti, v ozkih dolinah s pečinami, kjer živijo ptice roparice, ali v bližini pomembnih mokrišč za ptice.

2.4   Kumulativni vplivi

Kot je ponazorjeno v poročilu Evropske agencije za okolje o stanju okolja, je zdaj večina evropskih rek v slabem stanju, večina jih je tudi dosegla točko zasičenja, ko na njih nove gradnje ali dejavnosti niso več mogoče, ne da bi se s tem še dodatno močno poslabšalo stanje reke. Zato je treba posebno pozornost nameniti presoji morebitnih kumulativnih vplivov morebitnih novih dejavnosti, tudi tistih za hidroelektrarne, in sicer na rekah na splošno in zlasti na območjih Natura 2000.

Presoja kumulativnih vplivov je zlasti pomembna za polnaravne reke, zlasti majhne reke, ki so zelo ranljive za vse spremembe hidromorfologije. Že en ali dva manjša objekta lahko povzročita nesprejemljivo velike vplive, ki so v nasprotju s pravnimi zahtevami okvirne direktive o vodah in obeh direktiv o naravi.

V presoji kumulativnih vplivov bi bilo treba upoštevati vse hidroelektrarne in druge objekte na prispevni površini, ne glede na to, ali so na območjih Natura 2000 ali zunaj njih. En sam hidroenergetski projekt, ki se presoja posebej, morda ne bi imel pomembnega vpliva, če pa se njegov vpliv prišteje vplivom drugih že obstoječih dejavnosti ali odobrenih projektov, so lahko njihovi skupni vplivi znatni.

Kumulativni vplivi se pogosto pojavijo šele čez čas. Zato je pri presoji pomembno upoštevati vse načrte ali projekte. To vključuje vse načrte in projekte, ki so bili v preteklosti odobreni, a še niso bili izvedeni ali dokončani, ter tudi obstoječe obremenitve in grožnje. V zvezi s tem so lahko koristne informacije v načrtih upravljanja povodij iz okvirne direktive o vodah in načrtih upravljanja v okviru omrežja Natura 2000.

Treba je tudi opozoriti, da že odobren načrt ali projekt ne pomeni, da bodo odobreni tudi drugi načrti ali projekti, ki bodo morda še predlagani. Če na primer gradnja hidroelektrarne ne bo imela pomembnega vpliva in je torej odobrena, taka odobritev še ne pomeni, da bodo v prihodnje odobrene tudi druge gradnje hidroelektrarn. Nasprotno, odobritev tega projekta lahko pomeni, da bo reka dosegla maksimalno obremenjenost in ne bo več mogla prenesti drugih gradenj, niti najmanjših ne.

Poleg tega presoja kumulativnih in kombiniranih vplivov ni omejena na presojo podobnih vrst načrtov ali projektov v istem sektorju. Pri njej bi bilo treba upoštevati vse druge vrste načrtov ali projektov, ki bi lahko skupaj z načrtom ali projektom, ki se preverja, imeli pomemben vpliv. Morebitne kumulativne vplive bi bilo treba presoditi na podlagi zanesljivih izhodiščnih podatkov, ne pa se zanašati zgolj na kvalitativna merila. Presoditi bi jih bilo treba kot sestavni del celovite presoje in jih ne obravnavati kot naknadne pomisleke ob koncu postopka presoje.

Ne nazadnje, v kumulativni presoji je treba upoštevati tudi že obstoječe objekte na reki (tako imenovana „predobremenitev“) (29). Če se na primer načrtuje nov projekt z novo turbino, je treba njegov vpliv presoditi ob upoštevanju obstoječe hidroelektrarne, četudi je bila zgrajena pred desetletji. Če so kumulativni vplivi znatni, se novi projekt zavrne.

| Priporočila za male hidroelektrarne, zvezna agencija za okolje, Nemčija

  V Nemčiji je izkoriščenega že približno 80 % uporabnega hidroenergetskega potenciala. Pretežno je izkoriščen tudi tehnološki potencial. To se je pokazalo v razmeroma nizkih stopnjah podpore za hidroenergetsko uporabo v podpornih programih. Preostali potencial, ki bi ga bilo mogoče izkoristiti, zadeva torej predvsem manjše vode, na katerih se prej še ni gradilo in katerih tok je praktično nemoten. Pa vendar je verjetno, da bodo možni škodljivi ekološki vplivi na maloštevilne male vodotoke v Nemčiji, katerih tok je nemoten, precejšnji.
  Makroekonomska analiza stroškov in koristi je pokazala tudi, da so lahko ekonomski stroški v primerjavi s koristmi precejšnji. Manjša kot je zmogljivost objekta in naravnejši kot je vodotok, manj ugodna je analiza stroškov in koristi. Ekonomska vrednotenja kažejo, da so zlasti pri malih hidroelektrarnah z zmogljivostjo do 100 kW v vseh treh primerih nove gradnje, posodobitve in ponovnega zagona stroški proizvajanja električne energije višji od stopenj plačil v okviru zakona o energiji iz obnovljivih virov. Zato se pogosto zgodi, da elektrike tudi v ugodnih okoliščinah skoraj ni mogoče proizvajati gospodarno.

  Ekonomski premisleki kažejo, da subvencija, ki krije stroške obratovanja malih hidroelektrarn – zlasti tistih z zmogljivostjo, manjšo od 100 kW –, povzroča visoke makroekonomske stroške za preprečevanje emisij CO
  2
  . Na podlagi negativnih ekoloških vplivov nadaljnje izkoriščanje potenciala malih hidroelektrarn ni prednostna naloga za varstvo podnebja.

  Ob upoštevanju prevladujočih predpisov in zahtev iz okvirne direktive EU o vodah so bila podana naslednja priporočila.






  — | Ker so velike hidroelektrarne učinkovitejše, se jim za sekundarno rabo na vodah, na katerih so že zgrajeni objekti in so že zajezene, da prednost pred malimi in mikro hidroelektrarnami. Pri razvoju zmogljivosti hidroelektrarne bi bilo treba pozornost nameniti njihovi optimizaciji. |
| --- | --- |

Priporočila za male hidroelektrarne, zvezna agencija za okolje, Nemčija

V Nemčiji je izkoriščenega že približno 80 % uporabnega hidroenergetskega potenciala. Pretežno je izkoriščen tudi tehnološki potencial. To se je pokazalo v razmeroma nizkih stopnjah podpore za hidroenergetsko uporabo v podpornih programih. Preostali potencial, ki bi ga bilo mogoče izkoristiti, zadeva torej predvsem manjše vode, na katerih se prej še ni gradilo in katerih tok je praktično nemoten. Pa vendar je verjetno, da bodo možni škodljivi ekološki vplivi na maloštevilne male vodotoke v Nemčiji, katerih tok je nemoten, precejšnji.

Makroekonomska analiza stroškov in koristi je pokazala tudi, da so lahko ekonomski stroški v primerjavi s koristmi precejšnji. Manjša kot je zmogljivost objekta in naravnejši kot je vodotok, manj ugodna je analiza stroškov in koristi. Ekonomska vrednotenja kažejo, da so zlasti pri malih hidroelektrarnah z zmogljivostjo do 100 kW v vseh treh primerih nove gradnje, posodobitve in ponovnega zagona stroški proizvajanja električne energije višji od stopenj plačil v okviru zakona o energiji iz obnovljivih virov. Zato se pogosto zgodi, da elektrike tudi v ugodnih okoliščinah skoraj ni mogoče proizvajati gospodarno.

Ekonomski premisleki kažejo, da subvencija, ki krije stroške obratovanja malih hidroelektrarn – zlasti tistih z zmogljivostjo, manjšo od 100 kW –, povzroča visoke makroekonomske stroške za preprečevanje emisij CO
  2
  . Na podlagi negativnih ekoloških vplivov nadaljnje izkoriščanje potenciala malih hidroelektrarn ni prednostna naloga za varstvo podnebja.

Ob upoštevanju prevladujočih predpisov in zahtev iz okvirne direktive EU o vodah so bila podana naslednja priporočila.

—

Ker so velike hidroelektrarne učinkovitejše, se jim za sekundarno rabo na vodah, na katerih so že zgrajeni objekti in so že zajezene, da prednost pred malimi in mikro hidroelektrarnami. Pri razvoju zmogljivosti hidroelektrarne bi bilo treba pozornost nameniti njihovi optimizaciji.

| — | Na vodah, katerih tok dejansko ni moten, ali na vodah, pri katerih se načrtuje ponovna vzpostavitev naravne morfologije, bi se bilo treba odreči uporabi hidroelektrarn. |
| --- | --- |

—

Na vodah, katerih tok dejansko ni moten, ali na vodah, pri katerih se načrtuje ponovna vzpostavitev naravne morfologije, bi se bilo treba odreči uporabi hidroelektrarn.

| — | Izgradnja in ponovni zagon malih hidroelektrarn nista problematična pri obstoječih jezovnih zgradbah, ki jih ni mogoče porušiti, zlasti kadar je hkrati mogoče doseči ekološke izboljšave – na primer obnovo prostega prehoda. |
| --- | --- |

—

Izgradnja in ponovni zagon malih hidroelektrarn nista problematična pri obstoječih jezovnih zgradbah, ki jih ni mogoče porušiti, zlasti kadar je hkrati mogoče doseči ekološke izboljšave – na primer obnovo prostega prehoda.

| — | S ponovnim zagonom trenutno nedelujočih objektov in obnovitvijo vodnih pravic bi bilo treba temeljiteje obravnavati pomisleke v zvezi z varstvom vode in določiti pogoje (na primer delujoče prehode za ribe, strukturno zagotovljen dinamični minimalni vodni pretok, izključitev nenadnih poplav dolvodno od jezov). |
| --- | --- |

—

S ponovnim zagonom trenutno nedelujočih objektov in obnovitvijo vodnih pravic bi bilo treba temeljiteje obravnavati pomisleke v zvezi z varstvom vode in določiti pogoje (na primer delujoče prehode za ribe, strukturno zagotovljen dinamični minimalni vodni pretok, izključitev nenadnih poplav dolvodno od jezov).

| — | V primeru novih objektov se je treba izogibati zajezitvi vodnega telesa za namen preusmeritve.Treba bi bilo izbrati načine gradnje, ki uporabljeno vodo preusmerijo tako, da se ohranita prosti prehod in značilnost vodotoka (npr. stranski zajem vode s strukturo za preusmeritev v vodnem telesu). Treba je izdati zahteve o minimalnem pretoku in ukrepih za preprečevanje poškodb rib zaradi turbin. Nenadne poplave dolvodno od jezov je treba preprečiti. |
| --- | --- |

—

V primeru novih objektov se je treba izogibati zajezitvi vodnega telesa za namen preusmeritve.Treba bi bilo izbrati načine gradnje, ki uporabljeno vodo preusmerijo tako, da se ohranita prosti prehod in značilnost vodotoka (npr. stranski zajem vode s strukturo za preusmeritev v vodnem telesu). Treba je izdati zahteve o minimalnem pretoku in ukrepih za preprečevanje poškodb rib zaradi turbin. Nenadne poplave dolvodno od jezov je treba preprečiti.

Izvleček iz: Hydroelectric Power Plants as a Source of Renewable Energy- legal and ecological aspects – Umweltbundesamt (Hidroelektrarne kot vir energije iz obnovljivih virov; pravni in ekološki vidiki, zvezni urad za okolje), november 2003. http://www.umweltbundesamt.de/sites/default/files/medien/publikation/long/2544.pdf

2.5   Razlikovanje pomembnih in nepomembnih vplivov

Pri vsaki presoji vpliva je treba najprej opredeliti obseg vplivov na vrste in habitate, na katere bo verjetno vplival načrt ali projekt izgradnje hidroelektrarne. Nato je treba določiti, ali je vpliv glede na cilje ohranjanja območja Natura 2000 pomemben ali ne. Presojo pomembnosti je seveda treba opraviti za vsak primer posebej, in sicer glede na za območje zadevne vrste in habitate, glede na natančne značilnosti samega projekta ter na podlagi zanesljivega strokovnega znanja in izkušenj (glej poglavje 5).

Pogin nekaj posameznih živali pri nekaterih vrstah morda ni pomemben, pri drugih vrstah pa ima lahko resne posledice. Pomembnost vpliva je odvisna od velikosti populacije, njene porazdelitve, območja razširjenosti, načina razmnoževanja in življenjske dobe, to pa se med območji Natura 2000 razlikuje, čeprav so določena za isto vrsto. Upoštevati bi bilo treba tudi medsebojno povezanost vplivov. Na primer raba prostora sama po sebi za določeno vrsto morda ni pomembna, a lahko postane pomembna skupaj z večjimi motnjami naravnega toka reke.

Pri presoji pomembnosti vpliva bi bilo treba upoštevati ustrezno geografsko merilo. Pri selitvenih vrstah, ki prepotujejo velike razdalje (kot je atlantski losos Salmo salar), ima lahko vpliv na posamezni lokaciji posledice za vrste na večjem geografskem območju (povodju). Podobno je morda treba pri vrstah stalnicah, ki živijo na velikem območju ali na območju habitatov, katerih raba se spreminja, prav tako upoštevati morebitne vplive na regionalni in ne na lokalni ravni.

Pri določanju, ali obstaja verjeten pomemben vpliv, so bistveni tudi cilji ohranjanja območij Natura 2000. To je potrjeno v sodbi Sodišča Evropske unije v zadevi Waddenzee (30) v točki 49, da je „[...] treba načrt ali projekt, ki ni neposredno povezan z upravljanjem območja ali zanj potreben, če lahko škoduje ciljem ohranjanja tega območja, šteti za takega, da lahko pomembno vpliva na to območje. Presojo tega tveganja je treba izvesti zlasti glede na značilnosti in posebne okoljske razmere območja, na katero se tak načrt ali projekt nanaša.“

Ustrezna presoja mora temeljiti na najboljših razpoložljivih podatkih. Za to so morda potrebne posebne terenske raziskave ali programi spremljanja že pred izvedbo projekta. Vlagatelji morajo to v svojih načrtih predvideti ter zagotoviti, da ustrezni podatki, pridobljeni z biološkim in hidrološkim nadzorom, vključujejo informacije o vseh pomembnih vidikih (življenjski cikel in sezonska variabilnost). Take študije lahko trajajo tudi več let, preden lahko dovolj dobro zajamejo življenjski cikel zadevnih vrst in habitatnih tipov (za podrobnosti glej poglavje 5).

| Smernice za določanje pragov pomembnosti v Nemčiji

  Tako kot drugod je bilo zaradi visoke ravni subjektivnosti tudi v Nemčiji težko presoditi pomembnost vplivov na ciljne značilnosti omrežja Natura 2000, ki je jedro ustrezne presoje. Zato pristojni organi pogosto niso imeli razumne znanstvene gotovosti, ki so jo potrebovali za utemeljitev odločitve glede odobritve ali zavrnitve načrta ali projekta. Zato so bili tudi izpostavljeni sodnim izpodbijanjem odločitev. Nemški zvezni urad za varstvo narave (Bundesamt für Naturschutz, BfN) je za obravnavo te težave ter zagotovitev enotnejšega in skladnejšega pristopa pri presoji pomembnosti vpliva v praksi naročil raziskovalni projekt, da bi pridobil znanstveno preizkušena pravila in norme za vse habitatne tipe in vrste, navedene v direktivah o pticah in habitatih, ki se pojavljajo v Nemčiji (31). Pripravljene smernice so bile objavljene leta 2007.
  Izhodišče smernic je, da bi bilo treba vsako trajno izgubo habitatnih tipov in habitatov za vrste na območju Natura 2000 obravnavati kot pomemben vpliv. Vendar pa bi bilo mogoče pod nekaterimi pogoji neko raven izgube za nekatere habitatne tipe in vrste kljub temu mogoče obravnavati kot nepomembno. Smernice vsebujejo znanstveno določene pragove in merila za določitev pomembnosti, ki temeljijo na kvalitativnih in funkcionalnih vidikih, ne le na kvantitativnih merilih.
  Da vpliv velja za nepomemben, morajo biti izpolnjeni vsi naslednji pogoji:






  — | posebne značilnosti danega habitata/habitata za vrste ali ključnih habitatov značilnih vrst morajo ostati nespremenjene, |
| --- | --- |

Smernice za določanje pragov pomembnosti v Nemčiji

Tako kot drugod je bilo zaradi visoke ravni subjektivnosti tudi v Nemčiji težko presoditi pomembnost vplivov na ciljne značilnosti omrežja Natura 2000, ki je jedro ustrezne presoje. Zato pristojni organi pogosto niso imeli razumne znanstvene gotovosti, ki so jo potrebovali za utemeljitev odločitve glede odobritve ali zavrnitve načrta ali projekta. Zato so bili tudi izpostavljeni sodnim izpodbijanjem odločitev. Nemški zvezni urad za varstvo narave (Bundesamt für Naturschutz, BfN) je za obravnavo te težave ter zagotovitev enotnejšega in skladnejšega pristopa pri presoji pomembnosti vpliva v praksi naročil raziskovalni projekt, da bi pridobil znanstveno preizkušena pravila in norme za vse habitatne tipe in vrste, navedene v direktivah o pticah in habitatih, ki se pojavljajo v Nemčiji (31). Pripravljene smernice so bile objavljene leta 2007.

Izhodišče smernic je, da bi bilo treba vsako trajno izgubo habitatnih tipov in habitatov za vrste na območju Natura 2000 obravnavati kot pomemben vpliv. Vendar pa bi bilo mogoče pod nekaterimi pogoji neko raven izgube za nekatere habitatne tipe in vrste kljub temu mogoče obravnavati kot nepomembno. Smernice vsebujejo znanstveno določene pragove in merila za določitev pomembnosti, ki temeljijo na kvalitativnih in funkcionalnih vidikih, ne le na kvantitativnih merilih.

Da vpliv velja za nepomemben, morajo biti izpolnjeni vsi naslednji pogoji:

—

posebne značilnosti danega habitata/habitata za vrste ali ključnih habitatov značilnih vrst morajo ostati nespremenjene,

| — | orientacijske vrednosti „kvantitativne – absolutne izgube območja“ niso presežene, |
| --- | --- |

—

orientacijske vrednosti „kvantitativne – absolutne izgube območja“ niso presežene,

| — | dodatne vrednosti „kvantitativne – absolutne izgube območja“ v višini 1 % niso presežene, |
| --- | --- |

—

dodatne vrednosti „kvantitativne – absolutne izgube območja“ v višini 1 % niso presežene,

| — | kumulativni vplivi z drugimi projekti ne presegajo zgornjih mejnih vrednosti in |
| --- | --- |

—

kumulativni vplivi z drugimi projekti ne presegajo zgornjih mejnih vrednosti in

| — | kumulativni vplivi z drugimi dejavniki se ne pojavljajo. |
| --- | --- |

—

kumulativni vplivi z drugimi dejavniki se ne pojavljajo.

Za drugo alineo je bilo oblikovanih sedem velikostnih razredov za habitate in osem za vrste, s čimer so bili določeni razponi z mejnimi vrednostmi za vsak habitatni tip/vrsto; za vsak razred so bile določene tri mejne stopnje. V praksi to pomeni, da za 21 od 91 habitatnih tipov, ki se pojavljajo v Nemčiji, izguba ni sprejemljiva, za preostale habitate pa je določeno izgubo mogoče obravnavati kot nepomembno, če je izmerjena glede na velikostne razrede in stopnje. V zvezi s 53 vrstami iz Priloge II za 16 vrst ne obstajajo okvirne mejne vrednosti, kakor tudi ne za 20 od 98 vrst iz direktive o pticah. Drugače rečeno, verjetno ne bo sprejemljiv noben vpliv. Vsi ti sklepi/podatki/mejne vrednosti so samo smernice. To pomeni, da je pri vsaki ustrezni presoji še vedno potreben pristop na podlagi posameznega primera.

Od objave so smernice uspešno prestale presoje na nemških sodiščih in se zdaj uporabljajo po vsej državi.

http://www.bfn.de/0306_ffhvp.html

| Lestvica, ki jo na Češkem uporabljajo strokovnjaki, licencirani za ustrezno presojo

  Praktično vprašanje je lestvica, ki se med ustrezno presojo uporablja za oceno pomembnosti vplivov. Posebnih navodil ni, a na podlagi dolgoletnih praktičnih izkušenj se priporoča, da strokovnjaki za ustrezno presojo, ki so v skladu z zakonom licencirani na Češkem, uporabljajo naslednjo lestvico (32): pomembnost vpliva se presodi glede na vsako ciljno značilnost zadevnega območja. Če je vpliv že na eno samo značilnost označen z „– 2“, to samodejno pomeni škodljiv vpliv na celovitost območja in da se takemu projektu ne sme odobriti dovoljenja v okviru postopka iz člena 6(3).








  Vrednost | Izraz | Opis | Primeri |
| --- | --- | --- | --- |
| –2 | Pomemben škodljiv vpliv | Pomemben škodljiv vpliv.


  Izključuje izvedbo načrta/projekta.

  Pomembne motnje ali uničujoč vpliv na habitat ali populacijo vrste ali na njen veliki del; pomembne motnje ekoloških zahtev habitata ali vrste; pomemben vpliv na habitat ali naravni razvoj vrste. Pod nekaterimi pogoji je vpliv mogoče zmanjšati z blažilnimi ukrepi. | Motnje selitvenih poti do drstišč anadromenih vrst.
  Uničenje habitata zaradi poplavljanja zaradi novega jeza.
  Hidrološke spremembe zaradi preusmeritve, ki pomembno vpliva na populacijo. |
| –1 | Zmerno škodljiv vpliv | Omejen/zmeren/nepomemben škodljiv vpliv. Izvedba načrta/projekta ni izključena.

  Zmeren neprijeten vpliv na habitat ali populacijo vrste; zmerne motnje ekoloških zahtev habitata ali vrste; obroben vpliv na habitat ali naravni razvoj vrste.
  Odpraviti ga je mogoče z blažilnimi ukrepi, vendar k njihovi izvedbi ni mogoče nikogar prisiliti, razen če se z nacionalno zakonodajo zahteva drugače. | Posodobitev – uporaba tehnologije, ki je manj uničujoča za ribe, izgradnja prehodov za ribe na obstoječih pregradnih ovirah.
  Vpliv na majhne dele populacije.
  Vpliv na habitat, običajen na okoliškem območju. |
| 0 | Ni vplivov | Načrt/projekt nima dokazljivih vplivov. | Zunaj območja pojavljanja. |
| +1 | Zmeren pozitivni vpliv | Zmeren ugoden vplivna habitat ali populacijo vrste; zmerno izboljšanje ekoloških zahtev habitata ali vrste; zmeren ugoden vpliv na habitat ali naravni razvoj vrste. | Rekonstrukcija vršne hidroelektrarne v pretočno hidroelektrarno brez jezovne zgradbe ali jezu. |
| +2 | Pomemben pozitivni vpliv | Pomemben ugoden vpliv na habitat ali populacijo vrste; pomembno izboljšanje ekoloških zahtev habitata ali vrste, pomemben ugoden vpliv na habitat ali naravni razvoj vrste. | Rušenje hidroelektrarne. |

Lestvica, ki jo na Češkem uporabljajo strokovnjaki, licencirani za ustrezno presojo

Praktično vprašanje je lestvica, ki se med ustrezno presojo uporablja za oceno pomembnosti vplivov. Posebnih navodil ni, a na podlagi dolgoletnih praktičnih izkušenj se priporoča, da strokovnjaki za ustrezno presojo, ki so v skladu z zakonom licencirani na Češkem, uporabljajo naslednjo lestvico (32): pomembnost vpliva se presodi glede na vsako ciljno značilnost zadevnega območja. Če je vpliv že na eno samo značilnost označen z „– 2“, to samodejno pomeni škodljiv vpliv na celovitost območja in da se takemu projektu ne sme odobriti dovoljenja v okviru postopka iz člena 6(3).

Vrednost

Izraz

Opis

Primeri

–2

Pomemben škodljiv vpliv

Pomemben škodljiv vpliv.

Izključuje izvedbo načrta/projekta.

Pomembne motnje ali uničujoč vpliv na habitat ali populacijo vrste ali na njen veliki del; pomembne motnje ekoloških zahtev habitata ali vrste; pomemben vpliv na habitat ali naravni razvoj vrste. Pod nekaterimi pogoji je vpliv mogoče zmanjšati z blažilnimi ukrepi.

Motnje selitvenih poti do drstišč anadromenih vrst.

Uničenje habitata zaradi poplavljanja zaradi novega jeza.

Hidrološke spremembe zaradi preusmeritve, ki pomembno vpliva na populacijo.

–1

Zmerno škodljiv vpliv

Omejen/zmeren/nepomemben škodljiv vpliv. Izvedba načrta/projekta ni izključena.

Zmeren neprijeten vpliv na habitat ali populacijo vrste; zmerne motnje ekoloških zahtev habitata ali vrste; obroben vpliv na habitat ali naravni razvoj vrste.

Odpraviti ga je mogoče z blažilnimi ukrepi, vendar k njihovi izvedbi ni mogoče nikogar prisiliti, razen če se z nacionalno zakonodajo zahteva drugače.

Posodobitev – uporaba tehnologije, ki je manj uničujoča za ribe, izgradnja prehodov za ribe na obstoječih pregradnih ovirah.

Vpliv na majhne dele populacije.

Vpliv na habitat, običajen na okoliškem območju.

0

Ni vplivov

Načrt/projekt nima dokazljivih vplivov.

Zunaj območja pojavljanja.

+1

Zmeren pozitivni vpliv

Zmeren ugoden vplivna habitat ali populacijo vrste; zmerno izboljšanje ekoloških zahtev habitata ali vrste; zmeren ugoden vpliv na habitat ali naravni razvoj vrste.

Rekonstrukcija vršne hidroelektrarne v pretočno hidroelektrarno brez jezovne zgradbe ali jezu.

+2

Pomemben pozitivni vpliv

Pomemben ugoden vpliv na habitat ali populacijo vrste; pomembno izboljšanje ekoloških zahtev habitata ali vrste, pomemben ugoden vpliv na habitat ali naravni razvoj vrste.

Rušenje hidroelektrarne.

3.   PRIMERI DOBRE PRAKSE PRI BLAŽENJU VPLIVOV IN IZVAJANJU UKREPOV EKOLOŠKE OBNOVE NA PODROČJU VODNE ENERGIJE

3.1   Prizadevanja za najboljše izvedljivo ekološko stanje rek v okviru vodne energije

Kot je bilo navedeno v prejšnjem poglavju, le redke večje evropske reke ostajajo v razmeroma naravnem stanju, saj so bile z leti iz najrazličnejših razlogov fizično spremenjene, med drugim zaradi proizvodnje električne energije v hidroelektrarnah. Posodobitev obstoječih hidroelektrarn bi zato morala imeti prednost pred izgradnjo novih, da bi se izboljšal njihov ekološki odtis.

Sprejeti je mogoče različne ukrepe za ublažitev negativnih vplivov hidroelektrarn na rečne ekosisteme, okoliške habitate in vrste ter pomoč pri izboljšanju njihovega stanja ohranjenosti. To je pomemben del doseganja ciljev okvirne direktive o vodah in obeh direktiv o naravi.

Poiskati bi bilo treba tudi priložnosti za razgradnjo neučinkovitih ali zastarelih objektov in njihovo popolno odstranitev iz rečnega sistema. Opozoriti je treba, da je privzeti ukrep, ki ga je na podlagi okvirne direktive o vodah treba sprejeti, če je vodno telo v slabem stanju zaradi obstoječega objekta, obnovitev dobrega ekološkega stanja reke. Večje fizične spremembe se lahko izvedejo samo, če hkrati služijo legitimnemu namenu, ki ga ni mogoče doseči z drugimi boljšimi okoljskimi možnostmi (glej člen 4(3) okvirne direktive o vodah za več podrobnosti o zahtevah za določitev močno preoblikovanih in umetnih vodnih teles in ustrezna navodila).

Možnosti za tehnično posodobitev hidroenergetskih objektov in uvedbo ukrepov ekološke obnove je treba oceniti za vsak primer posebej ob upoštevanju njihovih kumulativnih vplivov. Vrsta ekoloških ukrepov, ki jih je mogoče izvesti, je močno odvisna od lokalnih okoliščin, kot so stanje reke, druge stalne obremenitve vzdolž reke ter objekti, ki so že zgrajeni, pa tudi od tipa prisotnih vrst in habitatov.

3.2   Obravnava obstoječih hidroelektrarn, ki negativno vplivajo na območje Natura 2000

Obstoječi hidroenergetski objekti, ki so na območjih Natura 2000 ali v njihovi bližini ali ki negativno vplivajo nanje, morajo biti vedno skladni z določbami člena 6(2) direktive o habitatih. Natančneje, člen 6(2) določa obveznost zagotovitve, da se na območjih stanje ne slabša v primerjavi s stanjem, kakršno je bilo, ko je bilo območje prvič določeno v okviru omrežja Natura 2000. To pomeni, da bi morale države članice sprejeti vse ustrezne ukrepe, ki se od njih lahko razumno pričakujejo, za zagotovitev, da se stanje habitatov ne slabša in/ali da ni znatnega vznemirjanja vrst.

To pomeni, da so države članice pravno obvezane:

| — | raziskati grožnje in obremenitve, ki jih prisotnost hidroenergetskih objektov povzroča za vrste in tipe habitatov, za katere je bilo območje določeno, ter |
| --- | --- |

—

raziskati grožnje in obremenitve, ki jih prisotnost hidroenergetskih objektov povzroča za vrste in tipe habitatov, za katere je bilo območje določeno, ter

| — | sprejeti potrebne popravne ukrepe, če te obstoječe obremenitve povzročajo upad ali slabšanje stanja prisotnih ciljnih vrst in habitatov. |
| --- | --- |

—

sprejeti potrebne popravne ukrepe, če te obstoječe obremenitve povzročajo upad ali slabšanje stanja prisotnih ciljnih vrst in habitatov.

Evropsko sodišče je to zahtevo potrdilo v zadevi Owenduff (C-117/00) (33), v kateri je razsodilo, da je bil člen 6(2) kršen, ker niso bili sprejeti ukrepi za preprečitev slabšanja stanja habitatov vrst, za katere je bilo posebno območje varstva določeno. Sodišče je v številnih zadevah (34) dodatno pojasnilo vrsto ureditve pravnega varstva, ki mora biti vzpostavljena za namene členov 4(1) in 4(2) direktive o pticah ter člena 6(2) direktive o habitatih. V njih je posebej poudarjeno, da mora biti pravna ureditev konkretna, usklajena in celovita ter zmožna zagotavljati trajnostno upravljanje in učinkovito varstvo zadevnih območij (C-293/07).

Sodišče je kršitve ugotovilo tudi v zadevah, kjer je bila vzpostavljena ureditev preveč splošna in se ni posebej nanašala na posebna območja varstva ali na vrste, ki na njem živijo (C-166/04), kjer so bili sprejeti preveč delni in izolirani ukrepi, med katerimi le nekateri spodbujajo ohranjanje zadevnih populacij ptic, in zato niso tvorili skladne celote (C-418/04), ali pa so bila posebna območja varstva podvržena heterogenim pravnim ureditvam, ki posebnim območjem varstva niso podeljevale zadostne zaščite (C-293/07). Sodišče je tudi menilo, da zgolj upravni ali prostovoljni ukrepi ne zadoščajo za namene člena 6(2) (C-96/98).

Opozoriti je treba, da se v primeru območij Natura 2000 s členom 6(1) direktive o habitatih od držav članic zahteva tudi vzpostavitev ohranitvenih ukrepov, ki ustrezajo ekološkim zahtevam habitatnih tipov iz Priloge I in vrst iz Priloge II na teh območjih. To pomeni, da morajo biti tudi hidroenergetski objekti skladni z vsemi ambicioznejšimi cilji ohranjanja, ki presegajo preprečitev slabšanja stanja, določeno v členu 6(2). Morali bi biti tudi vključeni v program ukrepov v okviru načrtov upravljanja povodij.

Čeprav to ni obvezno, so v direktivi o habitatih okoljski organi spodbujeni, naj načrte upravljanja območij Natura 2000 razvijejo v tesnem sodelovanju z zadevnimi lokalnimi deležniki in lastniki zemljišč, da se tako opredelijo grožnje in obremenitve za vsako območje Natura 2000 ter skupaj določijo potrebni ohranitveni ukrepi, ki jih je treba izvesti.

Dobro sporazumevanje upravljavcev hidroelektrarn z oblastmi in/ali organi, pristojnimi za načrtovanje upravljanja, je bistveno in lahko vodi do vključitve ukrepov, ki so lahko koristni tako za cilje ohranjanja kot za obratovanje hidroelektrarn.

3.3   Uvedba ekoloških blažilnih ukrepov in ukrepov ekološke obnove

Za obstoječe in nove hidroelektrarne je mogoče uvesti zelo različne ukrepe za zmanjšanje njihovih ekoloških vplivov (35).Ti lahko bodisi ublažijo možne vplive, preden se ti zgodijo, ali se z njimi odpravi že storjena škoda. Taki ukrepi so lahko na primer:

| — | obnovitev kontinuitete toka in migracije rib, na primer z odstranitvijo starih ali zastarelih struktur ali vzpostavitvijo ribjih prehodov, |
| --- | --- |

—

obnovitev kontinuitete toka in migracije rib, na primer z odstranitvijo starih ali zastarelih struktur ali vzpostavitvijo ribjih prehodov,

| — | zmanjšanje smrtnosti rib, na primer z namestitvijo pregrad na dovodih in posebej prilagojenih turbin, |
| --- | --- |

—

zmanjšanje smrtnosti rib, na primer z namestitvijo pregrad na dovodih in posebej prilagojenih turbin,

| — | obnovitev ustreznega spremenljivega ekološkega pretoka (vključno z blažitvijo nizkih pretokov, dinamičnih pretokov, pretokov rib in hitro spreminjajočih se pretokov) ter dinamike plavin, s katero se izboljšata struktura in delovanje sladkovodnih habitatov. |
| --- | --- |

—

obnovitev ustreznega spremenljivega ekološkega pretoka (vključno z blažitvijo nizkih pretokov, dinamičnih pretokov, pretokov rib in hitro spreminjajočih se pretokov) ter dinamike plavin, s katero se izboljšata struktura in delovanje sladkovodnih habitatov.

Uvesti je mogoče tudi številne različne ukrepe za aktivno obnovo, ponovno povezanost ali ponovno vzpostavitev dragocenih naravnih rečnih habitatov ter habitatov za redke in ogrožene vrste, da se omogoči neto pozitivni prispevek k izboljšanju ekološkega stanja reke skladno s cilji okvirne direktive o vodah in direktiv o naravi. Izbrana vrsta ukrepov bo močno odvisna od ekološkega stanja obravnavanega vodnega telesa, vrste obstoječega hidroenergetskega objekta, drugih obremenitev in groženj ter skupnih stroškov in možnosti za izboljšanje učinkovitosti in proizvodne zmogljivosti hidroenergetskega objekta.

Ko bodo ukrepi izvedeni, bi bilo treba uvesti sisteme spremljanja, da se zagotovi želeni učinek ukrepov, kjer slednjega ni, pa bi bilo treba sprejeti popravne ukrepe za odpravo morebitnih napak.

| Razlikovanje med blažitvijo, izravnavo in ekološko obnovo


  Blažilni ukrepi so neposredno povezani z verjetnimi vplivi in so del projekta ali pa jih uvede uradni organ kot pogoj za odobritev načrta ali projekta. Na podlagi previdnostnega načela je namen teh ukrepov odpraviti morebitne negativne vplive, jih preprečiti ali toliko zmanjšati, da nimajo več škodljivega vpliva na celovitost območja. Na dan odločitve o odobritvi izvedbe projekta morajo blažilni ukrepi v okviru projekta zagotavljati, da ni razumnega znanstvenega dvoma o neobstoju škodljivih vplivov na celovitost zadevnega območja (36).
  Z izravnalnimi ukrepi naj bi se izravnala vsa morebitna škoda, ki jo lahko povzroči projekt. V okviru člena 6(4) se lahko upoštevajo le, če je bil načrt ali projekt sprejet kot potreben zaradi nujnih razlogov prevladujočega javnega interesa in če druge možnosti ne obstajajo (glej oddelek 5).
  Ukrepi ekološke obnove niso nujno povezani s presojo vplivov na okolje, njihov namen pa je zagotoviti pozitivni neto prispevek k izboljšanju ekološkega stanja reke, ki je že v slabem stanju, skladno s cilji okvirne direktive o vodah in direktiv o naravi. |
| --- |

Razlikovanje med blažitvijo, izravnavo in ekološko obnovo

Blažilni ukrepi so neposredno povezani z verjetnimi vplivi in so del projekta ali pa jih uvede uradni organ kot pogoj za odobritev načrta ali projekta. Na podlagi previdnostnega načela je namen teh ukrepov odpraviti morebitne negativne vplive, jih preprečiti ali toliko zmanjšati, da nimajo več škodljivega vpliva na celovitost območja. Na dan odločitve o odobritvi izvedbe projekta morajo blažilni ukrepi v okviru projekta zagotavljati, da ni razumnega znanstvenega dvoma o neobstoju škodljivih vplivov na celovitost zadevnega območja (36).

Z izravnalnimi ukrepi naj bi se izravnala vsa morebitna škoda, ki jo lahko povzroči projekt. V okviru člena 6(4) se lahko upoštevajo le, če je bil načrt ali projekt sprejet kot potreben zaradi nujnih razlogov prevladujočega javnega interesa in če druge možnosti ne obstajajo (glej oddelek 5).

Ukrepi ekološke obnove niso nujno povezani s presojo vplivov na okolje, njihov namen pa je zagotoviti pozitivni neto prispevek k izboljšanju ekološkega stanja reke, ki je že v slabem stanju, skladno s cilji okvirne direktive o vodah in direktiv o naravi.

Preglednica

Pregled najbolj razširjenih ukrepov za ublažitev shranjevanja vode

| Hidromorfološke spremembe | Glavni ekološki učinek | Blažitev ... | Možni blažilni ukrepi |
| --- | --- | --- | --- |
| kontinuiteta toka za gorvodne ribe ob zmanjšani ali prekinjeni migraciji | ribe: populacije rib selivk in drugih rečnih rib niso prisotne ali pa je njihova številčnost zmanjšana | gorvodne kontinuitete za ribe | — | rampa |

Hidromorfološke spremembe

Glavni ekološki učinek

Blažitev ...

Možni blažilni ukrepi

kontinuiteta toka za gorvodne ribe ob zmanjšani ali prekinjeni migraciji

ribe: populacije rib selivk in drugih rečnih rib niso prisotne ali pa je njihova številčnost zmanjšana

gorvodne kontinuitete za ribe

—

rampa

| — | ribji prehod |
| --- | --- |

—

ribji prehod

| — | obtočni kanal |
| --- | --- |

—

obtočni kanal

kontinuiteta toka za dolvodne ribe ob zmanjšani ali prekinjeni migraciji

ribe: populacije rib selivk in drugih rečnih rib niso prisotne ali pa je njihova številčnost zmanjšana

dolvodne kontinuitete za ribe

| — | manj uničujoče turbine za ribe |
| --- | --- |

—

manj uničujoče turbine za ribe

| — | ribje pregrade |
| --- | --- |

—

ribje pregrade

| — | obtočni kanal |
| --- | --- |

—

obtočni kanal

| — | ribji prehod |
| --- | --- |

—

ribji prehod

umetni skrajno nizki pretoki ali razširjeni nizki pretoki

zmanjšana številčnost rastlinskih in živalskih vrst;

spremembe sestave rastlinskih in živalskih vrst

nizkega pretoka

| — | zagotoviti dodaten pretok |
| --- | --- |

—

zagotoviti dodaten pretok

| — | spremembe rečne morfologije |
| --- | --- |

—

spremembe rečne morfologije

izguba ali zmanjšanje pretokov nista dovolj velika, da lahko spodbudita in ohranjata migracije rib

ribe selivke niso prisotne ali pa je njihova številčnost zmanjšana

pretoka rib

zagotoviti pretok rib

izguba, zmanjšanje ali odsotnost spremenljivih pretokov so zadostni za izpiranje

sprememba/zmanjšana številčnost rib in nevretenčarskih vrst

spremenljivega pretoka

| — | spremenljivost pasivnega pretoka |
| --- | --- |

—

spremenljivost pasivnega pretoka

| — | spremenljivost aktivnega pretoka |
| --- | --- |

—

spremenljivost aktivnega pretoka

hitro spreminjajoči se pretoki (vključno s koničnim obratovanjem)

zmanjšanje številčnosti živalskih in rastlinskih vrst zaradi nasedanja in izpiranja

hitro spreminjajočih se pretokov

| — | kompenzacijski bazeni (notranji) |
| --- | --- |

—

kompenzacijski bazeni (notranji)

| — | premestitev odvodnega kanala |
| --- | --- |

—

premestitev odvodnega kanala

| — | znižanje stopnje |
| --- | --- |

—

znižanje stopnje

| — | sprememba rečne morfologije |
| --- | --- |

—

sprememba rečne morfologije

| — | kompenzacijski bazeni (zunanji) |
| --- | --- |

—

kompenzacijski bazeni (zunanji)

sprememba splošnih fizikalno-kemijskih razmer gorvodno in dolvodno (npr. temperatura, prenasičenost itd.)

spremenjena sestava ali rast nevretenčarskih makroskupnosti in rib ali smrtnost rib

fizikalno-kemijske spremembe

| — | prožen vnos |
| --- | --- |

—

prožen vnos

| — | večkratni vnosi |
| --- | --- |

—

večkratni vnosi

| — | upravljanje ravni bazena |
| --- | --- |

—

upravljanje ravni bazena

kontinuiteta toka za plavine je prekinjena ali zmanjšana, kar povzroča spremembe v sestavi substrata

zmanjšanje številčnosti rib in nevretenčarjev ter spremembe v sestavi vrst

sprememb plavin

| — | mehanska prekinitev tvorbe posteljice dna |
| --- | --- |

—

mehanska prekinitev tvorbe posteljice dna

| — | odstranitev plavin |
| --- | --- |

—

odstranitev plavin

| — | ponoven vnos plavin (struktur vnosa) |
| --- | --- |

—

ponoven vnos plavin (struktur vnosa)

| — | ponoven vnos plavin (vodni zbiralniki) |
| --- | --- |

—

ponoven vnos plavin (vodni zbiralniki)

| — | obnovitev procesov bočne erozije |
| --- | --- |

—

obnovitev procesov bočne erozije

| — | uvedba mobilizirajočih pretokov |
| --- | --- |

—

uvedba mobilizirajočih pretokov

umetne skrajne spremembe gladine jezera, zmanjšanja kakovosti ter obsega plitve vode in habitata obrežnega območja

zmanjšana številčnost rastlinskih in živalskih vrst;

spremembe sestave vrst

spremembe gladine jezera

| — | zmanjšanje odvzemanja |
| --- | --- |

—

zmanjšanje odvzemanja

| — | povečanje dotokov |
| --- | --- |

—

povečanje dotokov

| — | ustvarjanje zalivov |
| --- | --- |

—

ustvarjanje zalivov

| — | upravljanje obrežnih/plitvih habitatov |
| --- | --- |

—

upravljanje obrežnih/plitvih habitatov

| — | povezanost s pritoki |
| --- | --- |

—

povezanost s pritoki

| — | umetni plavajoči otoki |
| --- | --- |

—

umetni plavajoči otoki

odstranitev vode z obale in zmanjšan rečni tok – zajezena reka

spremembe sestave rastlinskih in živalskih vrst (npr. dajanje prednosti vrstam, ki ne prenašajo vznemirjanja/vrstam stoječih voda)

zajezenih rek (zajezitev)

| — | obtočni kanal |
| --- | --- |

—

obtočni kanal

| — | znižana raven shranjevanja |
| --- | --- |

—

znižana raven shranjevanja

| — | izboljšave habitatov znotraj strug |
| --- | --- |

—

izboljšave habitatov znotraj strug

| — | prečna ponovna povezava |
| --- | --- |

—

prečna ponovna povezava

Vir: Prilagojeno po tabeli 3 iz poročila delovne skupine urada ECOSTAT o skupnem dogovoru o uporabi blažilnih ukrepov za dosego dobrega ekološkega potenciala močno preoblikovanega vodnega telesa, 2. del: Vpliv shranjevanja vode (37)

V hidroenergetskih objektih se posebna pozornost pogosto posveča morebitnemu naboru tehnik, ki jih je mogoče uporabiti za obnovitev ali olajšanje gorvodnega in dolvodnega gibanja rib in drugih vodnih živalskih vrst znotraj rečnih sistemov. Ta znanost se še razvija, v njenem okviru pa se redno preskušajo in ponovno ocenjujejo najrazličnejše tehnike in inovativne rešitve. Ni pa zdravilo za vse težave.

Vse preveč je primerov pripomočkov za migracije rib, ki so bili nameščeni kot domnevni blažilni ukrepi, vendar so se izkazali kot neučinkoviti ali celo škodljivi za populacije rib, ki naj bi jim pomagali. Razlog je morda v tem, da so bile naprave slabo zasnovane in niso ustrezale namenu ali pa niso upoštevale kumulativnih vplivov drugih že obstoječih ovir vzdolž rečnega odseka. Lahko pa je razlog tudi dejstvo, da niso bili upoštevani pogoji vzdrževanja ali upravljanja naprav ali pa ni bil vpeljan sistem spremljanja, s katerim bi se preverilo, ali je naprava dejansko opravljala nalogo, za katero je bila zasnovana.

Zato je pomembno ne le zagotoviti, da se ribji prehod ali prilagojena turbina zgradita skladno z najnovejšim tehničnim napredkom v tem sektorju in trenutnimi dobrimi praksami, temveč da se hkrati vzpostavi zanesljiv sistem spremljanja za zagotavljanje povratnih informacij o učinkovitosti naprave. Spremljanje bi moralo na splošno izkazovati, da naprava omogoča vsem rečnim vrstam vstop na prehod in da ga velika večina (npr. 85 %) lahko zapusti živa.

V primeru ribjih prehodov bi morali po možnosti imeti prednost prehodi, podobni naravnim, kajti splošno pravilo je, da bolj kot je nek prehod podoben naravnemu, bolje deluje. Izbira najprimernejšega tipa ribjega prehoda (npr. vertikalni prekat, obtok, skalna drča, dvigalo) je močno odvisna od lokalnih razmer (višina ovire, značilnost toka, uporabnost sosednjih območij itd.) in zahteva podrobno proučitev vsakega posameznega primera.

Tudi vpliv turbin na ribe je navadno precejšen, vendar ga je včasih mogoče zmanjšati z nekaterimi prilagoditvami geometrije turbin in njihovega načina delovanja. Vendar s takimi prilagojenimi turbinami doslej ni bilo mogoče zagotoviti, da pobojev rib ne bo ali da turbina še vedno ne ovira migracij. Znova je treba oceniti učinkovitost in jo spremljati za vsak primer posebej.

Načrtovanje ribjih prehodov ali prilagojenih turbin bi moralo biti odvisno tudi od ocene kumulativnega vpliva ovir v širšem rečnem sistemu. Gradnja enega ribjega prehoda vzdolž reke, na kateri je veliko ovir, se lahko izkaže kot draga in neučinkovita. Za izbiro najboljših popravnih ukrepov je zato pomembno bolj strateško pregledati vse ovire na zadevnem rečnem odseku.

Nazadnje je nujno potreben načrt rednega vzdrževanja vseh novih zgradb. Številni ribji prehodi ali turbine srednje- do dolgoročno ne bodo več učinkoviti brez dovolj rednega vzdrževanja.

| Kdaj velja ribja lestev za ustrezen blažilni ukrep?


  Ugotovitve iz sodbe Evropskega sodišča 142/16 o termoelektrarni Moorburg

  Termoelektrarna Moorburg stoji v pristanišču Hamburg na južnem bregu ob južnem delu ustja reke Labe. To je selitvena pot za nekatere vrste rib iz Priloge II k direktivi o habitatih in ima pomembno vlogo za sklop območij Natura 2000, katerih cilj ohranjanja so te vrste in ki ležijo nad jezom Geesthacht (Nemčija). Ta območja so od te elektrarne oddaljena do približno 600 km. Jez Geesthacht leži v strugi reke Labe, med elektrarno Moorburg in območji Natura 2000.
  Pred soglasjem za gradnjo elektrarne Moorburg, ki je bilo izdano 30. septembra 2008, je bila na podlagi nemške zakonodaje o vodah opravljena presoja vplivov na okolje. Njen sklep je bil, da je soglasje v skladu s cilji ohranjanja območij Natura 2000, ker se je upravljavec zavezal, da bo približno 30 km od te elektrarne pri jezu Geesthacht namestil drugo ribjo lestev. S tem naj bi se torej izvedel izravnalni ukrep za ribe, pomorjene zaradi delovanja mehanizma hlajenja, ki za ohlajanje elektrarne Moorburg iz reke črpa velike količine vode („ribja lestev“). Hkrati je bilo v presoji vplivov za preverjanje učinkovitosti ribjega prehoda predpisano tudi spremljanje v več fazah. Komisija je ocenila, da je zadevni organ ribjo lestev nepravilno opredelil za blažilni ukrep.
  Ugotovitve Sodišča:

  „Da bi zagotovili, da projekt gradnje elektrarne Moorburg ne bo imel škodljivega vpliva na celovitost zadevnih območij Natura 2000, morajo nemški organi upoštevati varstvene ukrepe, ki jih vsebuje navedeni projekt gradnje. V zvezi s tem iz ustaljene sodne prakse izhaja, da uporaba previdnostnega načela v okviru izvajanja člena 6(3) direktive o habitatih od pristojnega nacionalnega organa zahteva, da med drugim upošteva

  varstvene ukrepe, ki jih vsebuje navedeni projekt in s katerimi se želi izogniti morebitnim škodljivim učinkom, ki se neposredno povzročijo za to območje, ali jih zmanjšati, da bi se zagotovilo, da ta projekt ne škodi celovitosti navedenega zavarovanega območja

  (...C-521/12, C-387/15 in C-388/15...).

  V tem primeru je treba navesti, da iz spisa, ki je bil predložen Sodišču, izhaja, da [...] naj bi ta ribja lestev omogočala okrepitev staleža rib selivk, saj tem vrstam ponuja možnost, da hitreje dosežejo svoja območja reprodukcije v srednjem in zgornjem toku reke Labe. Okrepitev staleža naj bi nadomestila izgubo ob elektrarni Moorburg in zato naj za cilje ohranitve območij Natura 2000, ki ležijo nad to elektrarno, ne bi bilo pomembnih škodljivih posledic.

  Vendar iz presoje vplivov izhaja, da ta ne vsebuje končnih ugotovitev glede učinkovitosti ribje lestve, ampak je v njej

  navedeno le, da bi bilo to učinkovitost mogoče potrditi le po več letih spremljanja
  .

  Zato je treba ugotoviti, da ob izdaji soglasja ribja lestev, čeprav je bila namenjena zmanjšanju pomembnih posledic, ki so neposredno nastale na območjih Natura 2000, ki ležijo nad elektrarno Moorburg, skupaj z drugimi ukrepi, navedenimi v točki 35 te sodbe,
  ni zagotovila neobstoja razumnega dvoma

  glede tega, da ta elektrarna ne bi škodovala celovitosti območja v smislu člena 6(3) direktive o habitatih.

  Glede napovedi, ki so bile podlaga za presojo vplivov, je treba navesti, da je ugotovitve, ki so bile predložene za leta od 2011 do 2014, Zvezna republika Nemčija predložila šele po izdaji soglasja z dne 30. septembra 2008.

  V zvezi s tem je treba navesti, da

  na dan sprejetja odločbe, s katero se dovoli izvedba projekta, z znanstvenega stališča ne sme biti nobenega razumnega dvoma

  o neobstoju škodljivih vplivov na celovitost zadevnega območja (sodba z dne 26. oktobra 2006, Komisija/Portugalska, C-239/04, EU:C:2006:665, točka 24 in navedena sodna praksa).“

  Komisija je še navedla, da je mesto Hamburg izdalo soglasje, ne da bi pri presoji vplivov v zvezi z elektrarno Moorburg upoštevalo mogoče kumulativne vplive, povezane z obstojem črpalke Geesthacht, ki obstaja od leta 1958 in nima posebne opreme za varstvo vrst rib. Po mnenju Komisije ni upoštevno, da je bila črpalka Geesthacht zgrajena pred potekom roka za prenos direktive o habitatih, saj določbe njenega člena 6(3) niso omejene le na načrte in projekte, ki so bili odobreni ali končani po navedenem roku.

  Ugotovitve Sodišča

  V skladu s členom 6(3) direktive o habitatih morajo nacionalni organi pri presoji kumulativnih vplivov upoštevati vse projekte, ki bi skupaj s projektom, za katerega se zahteva soglasje, lahko pomembno vplivali na zavarovano območje glede na cilje navedene direktive, čeprav so ti projekti obstajali že pred datumom prenosa navedene direktive.

  Projekti, ki bi tako kot črpalka Geesthacht v kombinaciji s projektom, na katerega se nanaša presoja vplivov, lahko povzročili pomembno poslabšanje ali motnje, ki lahko škodujejo ribam selivkam, prisotnim v reki, in zato poslabšanje zadevnega območja glede na cilje direktive o habitatih, namreč ne morejo biti izločeni iz presoje vplivov na podlagi člena 6(3) direktive o habitatih.
  http://curia.europa.eu/juris/liste.jsf?num=C-142/16 |
| --- |

Kdaj velja ribja lestev za ustrezen blažilni ukrep?

Ugotovitve iz sodbe Evropskega sodišča 142/16 o termoelektrarni Moorburg

Termoelektrarna Moorburg stoji v pristanišču Hamburg na južnem bregu ob južnem delu ustja reke Labe. To je selitvena pot za nekatere vrste rib iz Priloge II k direktivi o habitatih in ima pomembno vlogo za sklop območij Natura 2000, katerih cilj ohranjanja so te vrste in ki ležijo nad jezom Geesthacht (Nemčija). Ta območja so od te elektrarne oddaljena do približno 600 km. Jez Geesthacht leži v strugi reke Labe, med elektrarno Moorburg in območji Natura 2000.

Pred soglasjem za gradnjo elektrarne Moorburg, ki je bilo izdano 30. septembra 2008, je bila na podlagi nemške zakonodaje o vodah opravljena presoja vplivov na okolje. Njen sklep je bil, da je soglasje v skladu s cilji ohranjanja območij Natura 2000, ker se je upravljavec zavezal, da bo približno 30 km od te elektrarne pri jezu Geesthacht namestil drugo ribjo lestev. S tem naj bi se torej izvedel izravnalni ukrep za ribe, pomorjene zaradi delovanja mehanizma hlajenja, ki za ohlajanje elektrarne Moorburg iz reke črpa velike količine vode („ribja lestev“). Hkrati je bilo v presoji vplivov za preverjanje učinkovitosti ribjega prehoda predpisano tudi spremljanje v več fazah. Komisija je ocenila, da je zadevni organ ribjo lestev nepravilno opredelil za blažilni ukrep.

Ugotovitve Sodišča:

„Da bi zagotovili, da projekt gradnje elektrarne Moorburg ne bo imel škodljivega vpliva na celovitost zadevnih območij Natura 2000, morajo nemški organi upoštevati varstvene ukrepe, ki jih vsebuje navedeni projekt gradnje. V zvezi s tem iz ustaljene sodne prakse izhaja, da uporaba previdnostnega načela v okviru izvajanja člena 6(3) direktive o habitatih od pristojnega nacionalnega organa zahteva, da med drugim upošteva

  varstvene ukrepe, ki jih vsebuje navedeni projekt in s katerimi se želi izogniti morebitnim škodljivim učinkom, ki se neposredno povzročijo za to območje, ali jih zmanjšati, da bi se zagotovilo, da ta projekt ne škodi celovitosti navedenega zavarovanega območja

  (...C-521/12, C-387/15 in C-388/15...).

V tem primeru je treba navesti, da iz spisa, ki je bil predložen Sodišču, izhaja, da [...] naj bi ta ribja lestev omogočala okrepitev staleža rib selivk, saj tem vrstam ponuja možnost, da hitreje dosežejo svoja območja reprodukcije v srednjem in zgornjem toku reke Labe. Okrepitev staleža naj bi nadomestila izgubo ob elektrarni Moorburg in zato naj za cilje ohranitve območij Natura 2000, ki ležijo nad to elektrarno, ne bi bilo pomembnih škodljivih posledic.

Vendar iz presoje vplivov izhaja, da ta ne vsebuje končnih ugotovitev glede učinkovitosti ribje lestve, ampak je v njej

  navedeno le, da bi bilo to učinkovitost mogoče potrditi le po več letih spremljanja
  .

Zato je treba ugotoviti, da ob izdaji soglasja ribja lestev, čeprav je bila namenjena zmanjšanju pomembnih posledic, ki so neposredno nastale na območjih Natura 2000, ki ležijo nad elektrarno Moorburg, skupaj z drugimi ukrepi, navedenimi v točki 35 te sodbe,
  ni zagotovila neobstoja razumnega dvoma

  glede tega, da ta elektrarna ne bi škodovala celovitosti območja v smislu člena 6(3) direktive o habitatih.

Glede napovedi, ki so bile podlaga za presojo vplivov, je treba navesti, da je ugotovitve, ki so bile predložene za leta od 2011 do 2014, Zvezna republika Nemčija predložila šele po izdaji soglasja z dne 30. septembra 2008.

V zvezi s tem je treba navesti, da

  na dan sprejetja odločbe, s katero se dovoli izvedba projekta, z znanstvenega stališča ne sme biti nobenega razumnega dvoma

  o neobstoju škodljivih vplivov na celovitost zadevnega območja (sodba z dne 26. oktobra 2006, Komisija/Portugalska, C-239/04, EU:C:2006:665, točka 24 in navedena sodna praksa).“

Komisija je še navedla, da je mesto Hamburg izdalo soglasje, ne da bi pri presoji vplivov v zvezi z elektrarno Moorburg upoštevalo mogoče kumulativne vplive, povezane z obstojem črpalke Geesthacht, ki obstaja od leta 1958 in nima posebne opreme za varstvo vrst rib. Po mnenju Komisije ni upoštevno, da je bila črpalka Geesthacht zgrajena pred potekom roka za prenos direktive o habitatih, saj določbe njenega člena 6(3) niso omejene le na načrte in projekte, ki so bili odobreni ali končani po navedenem roku.

Ugotovitve Sodišča

Ugotovitve Sodišča

V skladu s členom 6(3) direktive o habitatih morajo nacionalni organi pri presoji kumulativnih vplivov upoštevati vse projekte, ki bi skupaj s projektom, za katerega se zahteva soglasje, lahko pomembno vplivali na zavarovano območje glede na cilje navedene direktive, čeprav so ti projekti obstajali že pred datumom prenosa navedene direktive.

projekti obstajali že pred datumom prenosa navedene direktive.

Projekti, ki bi tako kot črpalka Geesthacht v kombinaciji s projektom, na katerega se nanaša presoja vplivov, lahko povzročili pomembno poslabšanje ali motnje, ki lahko škodujejo ribam selivkam, prisotnim v reki, in zato poslabšanje zadevnega območja glede na cilje direktive o habitatih, namreč ne morejo biti izločeni iz presoje vplivov na podlagi člena 6(3) direktive o habitatih.

ne morejo biti izločeni iz presoje vplivov na podlagi člena 6(3) direktive o habitatih

http://curia.europa.eu/juris/liste.jsf?num=C-142/16

| Tehnični dokument Mednarodne komisije za varstvo reke Donave (ICPDR): ukrepi za zagotovitev migracij rib na transverzalnih strukturah

  Cilj tega dokumenta je obvestiti podonavske države o obstoječih tehničnih rešitvah za obnovo kontinuitete toka za migracije rib. Upoštevane so bile vse smernice, ki so trenutno na voljo za zgornje donavsko porečje. Njihova primerjava je pokazala, da sta njihova splošna struktura in vsebina v osnovi dosledni ter da so odstopanja v večini primerov le majhna. Ker je večina dokumentov o smernicah na voljo le v nemškem jeziku, je namen navedenega dokumenta zagotoviti najpomembnejša dejstva v angleščini.
  https://www.icpdr.org/main/practical-advice-building-fish-migration-aids |
| --- |

Tehnični dokument Mednarodne komisije za varstvo reke Donave (ICPDR): ukrepi za zagotovitev migracij rib na transverzalnih strukturah

Tehnični dokument Mednarodne komisije za varstvo reke Donave (ICPDR): ukrepi za zagotovitev migracij rib na transverzalnih strukturah

Cilj tega dokumenta je obvestiti podonavske države o obstoječih tehničnih rešitvah za obnovo kontinuitete toka za migracije rib. Upoštevane so bile vse smernice, ki so trenutno na voljo za zgornje donavsko porečje. Njihova primerjava je pokazala, da sta njihova splošna struktura in vsebina v osnovi dosledni ter da so odstopanja v večini primerov le majhna. Ker je večina dokumentov o smernicah na voljo le v nemškem jeziku, je namen navedenega dokumenta zagotoviti najpomembnejša dejstva v angleščini.

https://www.icpdr.org/main/practical-advice-building-fish-migration-aids

3.4   Primeri dobre prakse na področju blažitve in/ali ekološke obnove

Primeri dobre prakse na področju blažitve in/ali ekološke obnove

Naslednji primeri dobre prakse prikazujejo, kako so bile različne vrste blažilnih ukrepov in/ali ukrepov ekološke obnove v najrazličnejših okoliščinah uvedene na hidroenergetskih obratih.

| Upravljanje sladkovodnih območij Natura 2000 v Angliji s posebnim poudarkom na vodni energiji in rečnih posebnih ohranitvenih območjih.

  Natural England je z zakonom določena agencija, odgovorna za svetovanje in zagotavljanje mnenj o zavarovanih območjih v Angliji, vključno z območji Natura 2000. Njen pristop k odločanju o zaščitenih sladkovodnih območjih izhaja iz habitatov, vendar z zavedanjem o pomenu vrst. Cilji temeljijo na naravni ekosistemski funkciji, pri čemer se sladkovodne vrste ohranjajo kot značilne sestavine naravno delujočega ekosistema, kjer koli je to mogoče.
  Zavzet je celovit pogled na značilnosti zaščitenih sladkovodnih habitatov – rečni habitat (na primer značilnost H3260 iz Priloge II k direktivi o habitatih: vodotoki z vodno vegetacijo zvez Ranunculion fluitantis in Callitricho-Batrachion) obsega celoten rečni koridor z vsemi majhnimi biotopi znotraj njega. Ključne sestavine funkcije naravnega habitata (pretočni režim, naravna morfologija in sedimentni režim, kemična sestava vode ter neobstoj neposrednih bioloških stresov, kot so tujerodne vrste) so neločljiv del dogovorjenih ciljev za značilnost habitata. Ciljne stopnje naravnosti teh sestavin so določene v smernicah Združenega kraljestva za zavarovana območja.Vplivi na te sestavine naravne funkcije so obravnavani z vrsto zaščitnih ukrepov in ukrepov obnove.
  Ta pristop ima veliko skupnega z načeli ciljev ekološkega stanja iz okvirne direktive o vodah, razlikuje pa se v smislu stopnje previdnosti pri odločanju, ambicioznosti pri zaščiti naravne funkcije in odpravljanju zgodovinske škode ter pri stopnji upoštevanja vplivov na delovanje naravnega ekosistema. Pristop je tudi skladen z načeli prilagajanja podnebnim spremembam za sladkovodne ekosisteme, v skladu s katerimi je potrebna osredotočenost na obnovitev naravne funkcije.
  Angleško omrežje površinskih voda (vključno s sladkovodnimi posebnimi ohranitvenimi območji) vsebuje več tisoč struktur znotraj strug, ki znatno vplivajo na naravne funkcije rečnih in jezerskih ekosistemov. Nekatere so velike strukture s pomembnimi ekološkimi vplivi, medtem ko so druge manjše in številne, kar ustvarja znatne kumulativne vplive. Številne so povezane z obstoječimi dovoljenji za odvzemanje, ki se lahko uporabljajo ali pa ne. Nekatere so bile zgrajene za hidroelektrarne, številne pa bi bilo mogoče posodobiti.

  Pripravljeni so bili načrti obnove za odstranitev fizičnih sprememb rečnih posebnih ohranitvenih območij, kjer koli je to mogoče, da bi se obnovila funkcija naravnega habitata. Gre za ambiciozen in dolgoročen program, ki se je začel pred desetimi leti (Wheeldon idr. 2015). Na voljo so tudi programi za ublažitev stresa in onesnaženosti zaradi odvzemanja ter obravnavanje tujerodnih vrst.

  Z upravnim organom za vode v Angliji (the Environment Agency) je bila pripravljena skupna izjava upravnih organov o vodni energiji, da bi se tako določili postopki odločanja v zvezi z zavarovanimi območji. S tem je priznana potreba po okoljski previdnosti, ustreznem upoštevanju kumulativnih vplivov in odločitvah, ki jih je treba sprejeti glede na posebne cilje ohranjanja območja in povezane načrte obnove.
  Kjer je struktura znotraj struge v načrtu obnove reke z območja Natura 2000 opredeljena kot nepremična ali bi bilo za njeno odstranitev potrebno daljše obdobje, lahko obstajajo možnosti za (stalno ali začasno) proizvodnjo električne energije v hidroelektrarnah. Vendar bi bilo strukturo treba spremeniti, da bi se čim bolj zmanjšal njen vpliv na funkcijo naravnega habitata, hkrati pa bi bilo treba izpolniti ciljne vrednosti za režim naravnega toka (vključno z omejitvami glede kumulativnega obsega osiromašenih odsekov, ki jih je povzročilo odvzemanje). Glede na cilje zavarovanih sladkovodnih območij v Angliji ter previdnost in ambicioznost, ki sta povezani z obnavljanjem funkcij naravnega habitata, sladkovodno omrežje Natura 2000 ni naravno prednostno območje za razvoj hidroelektrarn. Čeprav bi bila hidroelektrarna v nekaterih lokalnih razmerah lahko združljiva s cilji omrežja Natura 2000, so večje priložnosti zunaj niza zavarovanih območij v širšem omrežju površinskih voda.
  Če je razvoj hidroelektrarn posebej pomemben v omrežju Natura 2000, vendar je v nasprotju s cilji ohranjanja, se je mogoče sklicevati na prevladujoč javni interes. Vendar bodo stroškovno učinkovitejše verjetno alternativne rešitve, ki vključujejo druge oblike obnovljive energije z manjšim učinkom na ohranjanje narave.
  http://publications.naturalengland.org.uk/publication/5478339747774464?category=5605910663659520 |
| --- |

Upravljanje sladkovodnih območij Natura 2000 v Angliji s posebnim poudarkom na vodni energiji in rečnih posebnih ohranitvenih območjih.

Upravljanje sladkovodnih območij Natura 2000 v Angliji s posebnim poudarkom na vodni energiji in rečnih posebnih ohranitvenih območjih.

Natural England je z zakonom določena agencija, odgovorna za svetovanje in zagotavljanje mnenj o zavarovanih območjih v Angliji, vključno z območji Natura 2000. Njen pristop k odločanju o zaščitenih sladkovodnih območjih izhaja iz habitatov, vendar z zavedanjem o pomenu vrst. Cilji temeljijo na naravni ekosistemski funkciji, pri čemer se sladkovodne vrste ohranjajo kot značilne sestavine naravno delujočega ekosistema, kjer koli je to mogoče.

Zavzet je celovit pogled na značilnosti zaščitenih sladkovodnih habitatov – rečni habitat (na primer značilnost H3260 iz Priloge II k direktivi o habitatih: vodotoki z vodno vegetacijo zvez Ranunculion fluitantis in Callitricho-Batrachion) obsega celoten rečni koridor z vsemi majhnimi biotopi znotraj njega. Ključne sestavine funkcije naravnega habitata (pretočni režim, naravna morfologija in sedimentni režim, kemična sestava vode ter neobstoj neposrednih bioloških stresov, kot so tujerodne vrste) so neločljiv del dogovorjenih ciljev za značilnost habitata. Ciljne stopnje naravnosti teh sestavin so določene v smernicah Združenega kraljestva za zavarovana območja.Vplivi na te sestavine naravne funkcije so obravnavani z vrsto zaščitnih ukrepov in ukrepov obnove.

smernicah Združenega kraljestva za zavarovana območja

Ta pristop ima veliko skupnega z načeli ciljev ekološkega stanja iz okvirne direktive o vodah, razlikuje pa se v smislu stopnje previdnosti pri odločanju, ambicioznosti pri zaščiti naravne funkcije in odpravljanju zgodovinske škode ter pri stopnji upoštevanja vplivov na delovanje naravnega ekosistema. Pristop je tudi skladen z načeli prilagajanja podnebnim spremembam za sladkovodne ekosisteme, v skladu s katerimi je potrebna osredotočenost na obnovitev naravne funkcije.

Angleško omrežje površinskih voda (vključno s sladkovodnimi posebnimi ohranitvenimi območji) vsebuje več tisoč struktur znotraj strug, ki znatno vplivajo na naravne funkcije rečnih in jezerskih ekosistemov. Nekatere so velike strukture s pomembnimi ekološkimi vplivi, medtem ko so druge manjše in številne, kar ustvarja znatne kumulativne vplive. Številne so povezane z obstoječimi dovoljenji za odvzemanje, ki se lahko uporabljajo ali pa ne. Nekatere so bile zgrajene za hidroelektrarne, številne pa bi bilo mogoče posodobiti.

Pripravljeni so bili načrti obnove za odstranitev fizičnih sprememb rečnih posebnih ohranitvenih območij, kjer koli je to mogoče, da bi se obnovila funkcija naravnega habitata. Gre za ambiciozen in dolgoročen program, ki se je začel pred desetimi leti (Wheeldon idr. 2015). Na voljo so tudi programi za ublažitev stresa in onesnaženosti zaradi odvzemanja ter obravnavanje tujerodnih vrst.

Pripravljeni so bili načrti obnove za odstranitev fizičnih sprememb rečnih posebnih ohranitvenih območij, kjer koli je to mogoče, da bi se obnovila funkcija naravnega habitata. Gre za ambiciozen in dolgoročen program, ki se je začel pred desetimi leti (Wheeldon idr. 2015

Z upravnim organom za vode v Angliji (the Environment Agency) je bila pripravljena skupna izjava upravnih organov o vodni energiji, da bi se tako določili postopki odločanja v zvezi z zavarovanimi območji. S tem je priznana potreba po okoljski previdnosti, ustreznem upoštevanju kumulativnih vplivov in odločitvah, ki jih je treba sprejeti glede na posebne cilje ohranjanja območja in povezane načrte obnove.

Kjer je struktura znotraj struge v načrtu obnove reke z območja Natura 2000 opredeljena kot nepremična ali bi bilo za njeno odstranitev potrebno daljše obdobje, lahko obstajajo možnosti za (stalno ali začasno) proizvodnjo električne energije v hidroelektrarnah. Vendar bi bilo strukturo treba spremeniti, da bi se čim bolj zmanjšal njen vpliv na funkcijo naravnega habitata, hkrati pa bi bilo treba izpolniti ciljne vrednosti za režim naravnega toka (vključno z omejitvami glede kumulativnega obsega osiromašenih odsekov, ki jih je povzročilo odvzemanje). Glede na cilje zavarovanih sladkovodnih območij v Angliji ter previdnost in ambicioznost, ki sta povezani z obnavljanjem funkcij naravnega habitata, sladkovodno omrežje Natura 2000 ni naravno prednostno območje za razvoj hidroelektrarn. Čeprav bi bila hidroelektrarna v nekaterih lokalnih razmerah lahko združljiva s cilji omrežja Natura 2000, so večje priložnosti zunaj niza zavarovanih območij v širšem omrežju površinskih voda.

Če je razvoj hidroelektrarn posebej pomemben v omrežju Natura 2000, vendar je v nasprotju s cilji ohranjanja, se je mogoče sklicevati na prevladujoč javni interes. Vendar bodo stroškovno učinkovitejše verjetno alternativne rešitve, ki vključujejo druge oblike obnovljive energije z manjšim učinkom na ohranjanje narave.

http://publications.naturalengland.org.uk/publication/5478339747774464?category=5605910663659520

| Sprostitev nadzorovanega poplavljanja iz hidroelektrarn na reki Ebro (Španija)

  V Španiji je bilo leta 2008 zakonsko določeno nadzorovano poplavljanje. Od tedaj je bilo na sredozemskih rekah izvedenih več primerov poplavljanja. Stopnje nadzorovanega poplavljanja so bile na primer od leta 2002 izračunane in sprožene na spodnjem toku reke Ebro (severovzhodna Španija), in sicer s kompleksa jezov, s katerim se regulira reka (jezovi Mequinenza-Ribarroja-Flix).
  Glavna cilja teh poplav sta bila nadzor nad populacijami makrofitov ter izboljšava prodonosnosti in kalnosti v strugi (Tena idr., 2013). Kompleks jezov je bil zgrajen med letoma 1948 in 1969, njegova skupna skladiščna zmogljivost pa je približno 1 700 hm3. Sistem zbiralnikov je bil ustvarjen z več cilji: zaradi proizvodnje električne energije v hidroelektrarnah, oskrbe z vodo (vključno z oskrbo dolvodne jedrske elektrarne) in obvladovanja poplav.
  Sprostitve poplavljanja z jezov je upravljal upravljavec hidroelektrarne (Endesa Generación S.A.), nadzoroval pa organ za povodje reke Ebro. Leta 2002 so upravljavec hidroelektrarne, organi oskrbe z vodo ter znanstvena skupnost dosegli dogovor o spodbujanju sprožitev poplavljanja. Od tedaj se nadzorovana poplavljanja redno izvajajo dvakrat letno (jeseni in spomladi). Za sprožene poplave je bilo navadno treba v 16 urah sprostiti približno 36 hm3 vode, konični pretok pa je vsakič obsegal od 900 do 1 300 m3/s.
  Zasnova in dolvodni vplivi teh poplav so se spremljali in obravnavali v številnih študijah (Batalla idr., 2006; Batalla in Vericat, 2009; Tena idr., 2013). Izračunani in analizirani so bili tudi stroški sprožitev, ki kažejo, da so stroški ustvarjanja umetnih poplav enakovredni majhnemu deležu na trg dobavljene energije in skupnega letnega prihodka (0,17 % za dve letni nadzorovani poplavljanji) (Gómez idr., 2014).


  Viri


  Gómez, C. M., Pérez-Blanco, C. D., in Batalla, R. J. Tradeoffs in river restoration: Flushing flows vs hydropower generation in the Lower Ebro River, Spain (Kompromisi pri obnavljanju rek: izpiralni pretoki v primerjavi s proizvodnjo električne energije v hidroelektrarnah na spodnjem toku reke Ebro v Španiji).Journal of Hydrology, 2014, 518: 130–139. |
| --- |

Sprostitev nadzorovanega poplavljanja iz hidroelektrarn na reki Ebro (Španija)

Sprostitev nadzorovanega poplavljanja iz hidroelektrarn na reki Ebro (Španija)

V Španiji je bilo leta 2008 zakonsko določeno nadzorovano poplavljanje. Od tedaj je bilo na sredozemskih rekah izvedenih več primerov poplavljanja. Stopnje nadzorovanega poplavljanja so bile na primer od leta 2002 izračunane in sprožene na spodnjem toku reke Ebro (severovzhodna Španija), in sicer s kompleksa jezov, s katerim se regulira reka (jezovi Mequinenza-Ribarroja-Flix).

Glavna cilja teh poplav sta bila nadzor nad populacijami makrofitov ter izboljšava prodonosnosti in kalnosti v strugi (Tena idr., 2013). Kompleks jezov je bil zgrajen med letoma 1948 in 1969, njegova skupna skladiščna zmogljivost pa je približno 1 700 hm3. Sistem zbiralnikov je bil ustvarjen z več cilji: zaradi proizvodnje električne energije v hidroelektrarnah, oskrbe z vodo (vključno z oskrbo dolvodne jedrske elektrarne) in obvladovanja poplav.

3

Sprostitve poplavljanja z jezov je upravljal upravljavec hidroelektrarne (Endesa Generación S.A.), nadzoroval pa organ za povodje reke Ebro. Leta 2002 so upravljavec hidroelektrarne, organi oskrbe z vodo ter znanstvena skupnost dosegli dogovor o spodbujanju sprožitev poplavljanja. Od tedaj se nadzorovana poplavljanja redno izvajajo dvakrat letno (jeseni in spomladi). Za sprožene poplave je bilo navadno treba v 16 urah sprostiti približno 36 hm3 vode, konični pretok pa je vsakič obsegal od 900 do 1 300 m3/s.

3

3

Zasnova in dolvodni vplivi teh poplav so se spremljali in obravnavali v številnih študijah (Batalla idr., 2006; Batalla in Vericat, 2009; Tena idr., 2013). Izračunani in analizirani so bili tudi stroški sprožitev, ki kažejo, da so stroški ustvarjanja umetnih poplav enakovredni majhnemu deležu na trg dobavljene energije in skupnega letnega prihodka (0,17 % za dve letni nadzorovani poplavljanji) (Gómez idr., 2014).

Viri

Viri

Gómez, C. M., Pérez-Blanco, C. D., in Batalla, R. J. Tradeoffs in river restoration: Flushing flows vs hydropower generation in the Lower Ebro River, Spain (Kompromisi pri obnavljanju rek: izpiralni pretoki v primerjavi s proizvodnjo električne energije v hidroelektrarnah na spodnjem toku reke Ebro v Španiji).Journal of Hydrology, 2014, 518: 130–139.

Journal of Hydrology,

| Okvirna nacionalna strategija za ribe selivke v Franciji

  V francoskih rekah živi enajst vrst diadromnih rib, ki na velike razdalje migrirajo med morjem in sladko vodo, da zaključijo svoje kompleksne življenjske cikle. Številne, kot so evropski jeseter, atlantski losos, atlantska čepa in rečni piškur, so zaščitene z direktivo EU o habitatih. Kljub prizadevanjem za ohranitev teh vrst je njihovo stanje v Franciji in drugod v EU še vedno neugodno.
  Ker se ministrstvo za ekologijo in trajnostni razvoj zaveda razsežnosti težav, ki v Franciji pestijo te vrste, je leta 2010 uvedlo nacionalno strategijo za ohranitev selitvenih vrst rib. V okvirni strategiji, ki se še razvija, je določenih vrsta skupnih ciljev, ki jih je mogoče sčasoma prilagoditi glede na sposobnost vrst za obnovo staležev.
  Ker so v ohranjanje, uporabo in obnovo staležev teh rib selivk vključeni številni različni upravni organi in deležniki oziroma lahko to vpliva nanje, je bil že od vsega začetka vložen velik trud v vključitev vseh zadevnih strani v razvoj strategije, da so podprle skupni zavzeti pristop in bile pripravljene prispevati k njegovemu izvajanju. Ministrstvo za trajnostni razvoj je strategijo uradno sprejelo leta 2010, podprle pa so jo vse vključene strani.
  V precej načrtih za upravljanje povodij v Franciji (znanih kot Schémas directeurs d'amenagement et de gestion des eaux, SDAGE) so predlagani številni ukrepi za izboljšanje stanja prisotnih selitvenih vrst, kot so opredeljene v nacionalni strategiji.
  Pomembno vlogo pri izvajanju nacionalne strategije za selitvene vrste ima tudi nacionalni načrt za obnovo kontinuitete toka, sprejet leta 2010. Načrt temelji na petih stebrih, ki so:






  — | vzpostavitev nacionalne evidence60 000 ovir, ki imajo pomembne posledice za delovanje vodnih ekosistemov, |
| --- | --- |

Okvirna nacionalna strategija za ribe selivke v Franciji

Okvirna nacionalna strategija za ribe selivke v Franciji

V francoskih rekah živi enajst vrst diadromnih rib, ki na velike razdalje migrirajo med morjem in sladko vodo, da zaključijo svoje kompleksne življenjske cikle. Številne, kot so evropski jeseter, atlantski losos, atlantska čepa in rečni piškur, so zaščitene z direktivo EU o habitatih. Kljub prizadevanjem za ohranitev teh vrst je njihovo stanje v Franciji in drugod v EU še vedno neugodno.

Ker se ministrstvo za ekologijo in trajnostni razvoj zaveda razsežnosti težav, ki v Franciji pestijo te vrste, je leta 2010 uvedlo nacionalno strategijo za ohranitev selitvenih vrst rib. V okvirni strategiji, ki se še razvija, je določenih vrsta skupnih ciljev, ki jih je mogoče sčasoma prilagoditi glede na sposobnost vrst za obnovo staležev.

nacionalno strategijo za ohranitev selitvenih vrst rib

Ker so v ohranjanje, uporabo in obnovo staležev teh rib selivk vključeni številni različni upravni organi in deležniki oziroma lahko to vpliva nanje, je bil že od vsega začetka vložen velik trud v vključitev vseh zadevnih strani v razvoj strategije, da so podprle skupni zavzeti pristop in bile pripravljene prispevati k njegovemu izvajanju. Ministrstvo za trajnostni razvoj je strategijo uradno sprejelo leta 2010, podprle pa so jo vse vključene strani.

vključitev vseh zadevnih strani v razvoj strategije

V precej načrtih za upravljanje povodij v Franciji (znanih kot Schémas directeurs d'amenagement et de gestion des eaux, SDAGE) so predlagani številni ukrepi za izboljšanje stanja prisotnih selitvenih vrst, kot so opredeljene v nacionalni strategiji.

Schémas directeurs d'amenagement et de gestion des eaux,

Pomembno vlogo pri izvajanju nacionalne strategije za selitvene vrste ima tudi nacionalni načrt za obnovo kontinuitete toka, sprejet leta 2010. Načrt temelji na petih stebrih, ki so:

nacionalni načrt za obnovo kontinuitete toka

—

vzpostavitev nacionalne evidence60 000 ovir, ki imajo pomembne posledice za delovanje vodnih ekosistemov,

nacionalne evidence

| — | določitev prednostnih območij za posredovanje na ravni vsakega povodja (skladno s Plan Grenelle za zeleno in modro infrastrukturo), |
| --- | --- |

—

določitev prednostnih območij za posredovanje na ravni vsakega povodja (skladno s Plan Grenelle za zeleno in modro infrastrukturo),

določitev prednostnih območij

Plan Grenelle

| — | revizija programov agencij za upravljanje voda, da se zagotovi razpoložljivost potrebnih sredstev za obnovitvena dela na prednostnih območjih, |
| --- | --- |

—

revizija programov agencij za upravljanje voda, da se zagotovi razpoložljivost potrebnih sredstev za obnovitvena dela na prednostnih območjih,

zagotovi razpoložljivost potrebnih sredstev za obnovitvena dela

| — | uporaba storitev policije za nadzor voda v okviru večletnega programa nadzora tovrstnih ovir, ki najbolj moteče vplivajo na migracije rib, |
| --- | --- |

—

uporaba storitev policije za nadzor voda v okviru večletnega programa nadzora tovrstnih ovir, ki najbolj moteče vplivajo na migracije rib,

uporaba storitev policije za nadzor voda

| — | ocena okoljskih koristi ukrepov obnove in zagotovitev tesnega spremljanja njihovih vplivov. |
| --- | --- |

—

ocena okoljskih koristi ukrepov obnove in zagotovitev tesnega spremljanja njihovih vplivov.

ocena okoljskih koristi

Referenciel des obstacles a l'ecoulement: une cartographie nationale des obstacles sur les cours d'eau: http://www.eaufrance.fr/referentiel-des-obstacles-a-l.

Referenciel des obstacles a l'ecoulement: une cartographie nationale des obstacles sur les cours d'eau:

| Obnova povezljivosti rek v Avstriji

  Kot je navedeno v avstrijskem načrtu upravljanja povodij, je slaba vzdolžna in prečna kontinuiteta ena od glavnih obremenitev za avstrijske reke. V načrtu se ugotavlja, da je dobro ekološko stanje na podlagi okvirne direktive o vodah mogoče doseči samo, če se omogočita migracija vodnih vrst in premeščanje plavin tako od izvira reke do ustja ter od reke do njenih močvirij. Povezljivost rek je prav tako ključnega pomena za obnovo vrst in habitatov, ki so zaščiteni na podlagi obeh direktiv o naravi.
  Obnovitev vzdolžnega kontinuuma torej velja za enega od glavnih ciljev načrta upravljanja. Prednostna območja za odstranitev selitvenih ovir so bila ugotovljena leta 2009, od tedaj pa so bili izvedeni številni projekti obnove rek. Številni so bili sofinancirani v okviru programa EU LIFE. To zagotavlja, da se z uvedenimi ukrepi obnove izboljšuje ne le povezljivost reke v korist okvirne direktive o vodah in rib selivk, temveč tudi splošno stanje ohranjenosti različnih območij Natura 2000 vzdolž reke.
  V letu 2011 so bila ta prizadevanja dvignjena na novo raven z začetkom pomembnega projekta LIFE+, katerega namen je izvesti obširno mrežo ukrepov na avstrijskem delu Donave. Projekt z imenom „LIFE+ Network Danube“ je doslej največji tovrstni projekt v Avstriji, njegov skupni proračun pa znaša 25 milijonov EUR. Projekt vodi vodilno avstrijsko podjetje za električno energijo VERBUND ob podpori zveznega ministrstva za okolje in ribiških združenj. Njegov namen je nadgraditi delo prejšnjih projektov LIFE vzdolž Donave, ki jim je skupaj že uspelo zagotoviti prehodnost 20 kilometrov rek Melk, Pielach in Ybbs za ribe selivke.
  S projektom se bodo izvedli številni različni ukrepi vzdolž zgornjega dela Donave, da bi se izboljšalo njegovo celovito ekološko stanje ter stanje ohranjenosti približno 17 ribjih vrst, uvrščenih na seznam iz direktive o habitatih. Med štirimi večjimi območji Natura 2000 vzdolž reke bodo ustvarjene tudi ekološke povezave, s čimer naj bi se izboljšalo njihovo celovito stanje ohranjenosti.
  Natančneje, v programu „Network Danube“ bodo z več ekološkimi ukrepi obnovljene neprekinjene in naravne migracijske poti rib (vsaj 22 km) na petih največjih pretočnih elektrarnah na avstrijskem delu Donave. Hkrati bodo ponovno vzpostavljeni pomembni prodni habitati (prodne plitvine, prodni otoki) v zbiralnikih teh petih elektrarn, poleg tega bo obnovljenih 500 m rečnih rokavov vzdolž Donave. V ta proces bo vključena tudi zaščita pred poplavami.
  O posameznih projektih trenutno potekajo razprave na regionalni ravni, nato bodo projekti pred izvajanjem predloženi pristojnim organom v odobritev. Eden od teh projektov, obtočni kanal Ottensheim-Wilhering, bo doslej najdaljša ribja lestev v Avstriji. Obtočna pot bo dolga 14,2 kilometra in zgrajena prek povezave Innbach–Aschach, stala pa bo približno 8 milijonov EUR.

  Končni cilj podjetja VERBUND je, da del Donave, ki teče skozi Avstrijo (približno 352 km), do leta 2027 postane popolnoma prehoden za ribe.

  http://www.life-netzwerk-donau.at/de/ |
| --- |

Obnova povezljivosti rek v Avstriji

Obnova povezljivosti rek v Avstriji

Kot je navedeno v avstrijskem načrtu upravljanja povodij, je slaba vzdolžna in prečna kontinuiteta ena od glavnih obremenitev za avstrijske reke. V načrtu se ugotavlja, da je dobro ekološko stanje na podlagi okvirne direktive o vodah mogoče doseči samo, če se omogočita migracija vodnih vrst in premeščanje plavin tako od izvira reke do ustja ter od reke do njenih močvirij. Povezljivost rek je prav tako ključnega pomena za obnovo vrst in habitatov, ki so zaščiteni na podlagi obeh direktiv o naravi.

slaba vzdolžna in prečna kontinuiteta ena od glavnih obremenitev

Obnovitev vzdolžnega kontinuuma torej velja za enega od glavnih ciljev načrta upravljanja. Prednostna območja za odstranitev selitvenih ovir so bila ugotovljena leta 2009, od tedaj pa so bili izvedeni številni projekti obnove rek. Številni so bili sofinancirani v okviru programa EU LIFE. To zagotavlja, da se z uvedenimi ukrepi obnove izboljšuje ne le povezljivost reke v korist okvirne direktive o vodah in rib selivk, temveč tudi splošno stanje ohranjenosti različnih območij Natura 2000 vzdolž reke.

Prednostna območja za odstranitev selitvenih ovir so bila ugotovljena leta 2009, od tedaj pa so bili izvedeni številni projekti obnove rek

V letu 2011 so bila ta prizadevanja dvignjena na novo raven z začetkom pomembnega projekta LIFE+, katerega namen je izvesti obširno mrežo ukrepov na avstrijskem delu Donave. Projekt z imenom „LIFE+ Network Danube“ je doslej največji tovrstni projekt v Avstriji, njegov skupni proračun pa znaša 25 milijonov EUR. Projekt vodi vodilno avstrijsko podjetje za električno energijo VERBUND ob podpori zveznega ministrstva za okolje in ribiških združenj. Njegov namen je nadgraditi delo prejšnjih projektov LIFE vzdolž Donave, ki jim je skupaj že uspelo zagotoviti prehodnost 20 kilometrov rek Melk, Pielach in Ybbs za ribe selivke.

doslej največji tovrstni projekt v Avstriji, njegov skupni proračun pa znaša 25 milijonov EUR

S projektom se bodo izvedli številni različni ukrepi vzdolž zgornjega dela Donave, da bi se izboljšalo njegovo celovito ekološko stanje ter stanje ohranjenosti približno 17 ribjih vrst, uvrščenih na seznam iz direktive o habitatih. Med štirimi večjimi območji Natura 2000 vzdolž reke bodo ustvarjene tudi ekološke povezave, s čimer naj bi se izboljšalo njihovo celovito stanje ohranjenosti.

bodo ustvarjene tudi ekološke povezave

Natančneje, v programu „Network Danube“ bodo z več ekološkimi ukrepi obnovljene neprekinjene in naravne migracijske poti rib (vsaj 22 km) na petih največjih pretočnih elektrarnah na avstrijskem delu Donave. Hkrati bodo ponovno vzpostavljeni pomembni prodni habitati (prodne plitvine, prodni otoki) v zbiralnikih teh petih elektrarn, poleg tega bo obnovljenih 500 m rečnih rokavov vzdolž Donave. V ta proces bo vključena tudi zaščita pred poplavami.

obnovljene neprekinjene in naravne migracijske poti rib (vsaj 22 km) na petih največjih pretočnih elektrarnah na avstrijskem delu Donave

ponovno vzpostavljeni pomembni prodni habitati

obnovljenih 500 m rečnih rokavov

O posameznih projektih trenutno potekajo razprave na regionalni ravni, nato bodo projekti pred izvajanjem predloženi pristojnim organom v odobritev. Eden od teh projektov, obtočni kanal Ottensheim-Wilhering, bo doslej najdaljša ribja lestev v Avstriji. Obtočna pot bo dolga 14,2 kilometra in zgrajena prek povezave Innbach–Aschach, stala pa bo približno 8 milijonov EUR.

Ottensheim-Wilhering,

doslej najdaljša ribja lestev v Avstriji

Končni cilj podjetja VERBUND je, da del Donave, ki teče skozi Avstrijo (približno 352 km), do leta 2027 postane popolnoma prehoden za ribe.

Končni cilj podjetja VERBUND je, da del Donave, ki teče skozi Avstrijo (približno 352 km), do leta 2027 postane popolnoma prehoden za ribe.

http://www.life-netzwerk-donau.at/de/

| Prednostne naloge pri hidromorfološki obnovi v Avstriji

  Hidromorfološke obremenitve, kot so odvzemanje vode, zajezitve in odvajanja, vplivajo na pomemben del vodnih teles v Avstriji. To je tudi glavni razlog, zakaj dve tretjini rek nista v dobrem ekološkem stanju na podlagi okvirne direktive o vodah (BMLFUW 2014). V najnovejšem osnutku avstrijskega načrta upravljanja povodij, objavljenem leta 2015, ima prednost izboljšanje hidromorfologije avstrijskih rek. Poudarjena je potreba po programih obsežne okoljske oživitve za izboljšanje strukture rek in pomoč pri obnovitvi ogroženih reofilnih vrst rib. Obnova dinamičnih poplavnih ravnic in njihovih naplavnih območij bo ne le pomagala izboljšati ekološko stanje rek na podlagi okvirne direktive o vodah, temveč bi morala tudi izboljšati stanje ohranjenosti območij Natura 2000 ter prisotnih vrst in habitatov.



  Številni večji projekti obnove, ki se pogosto sofinancirajo v okviru programa EU LIFE, so usmerjeni na zgornji tok reke Mure, ki velja za prednostno območje (38). Zaradi teh projektov so bile ustvarjene nove rečne strukture, meandri pa so bili znova povezani z reko Muro. Na skupni dolžini 4,7 km so bile hkrati delno odstranjene umetne strukture za utrjevanje brežin. S tem je bilo več kot 90 km reke odprtih za prost prehod rib.
  Delo na nadaljnjih sedmih novih odsekih reke se nadaljuje v okviru drugega projekta LIFE. Še vedno pa ostaja izziv, kako prek celotne dolžine reke (330 km) v Avstriji uskladiti potrebe okvirne direktive o vodah, omrežja Natura 2000 in direktive o poplavah na eni strani ter zahteve po proizvodnji energije iz obnovljivih virov na drugi strani. Da bi ga rešili, so organi v posvetovanju z deležniki razvili nov načrt, ki vključuje skrbno pripravljeno razmejitev območij s prednostnimi ekološkimi območji, kompromisnimi območji in območji brez posebnih omejitev ali interesa (večinoma v srednjih in nižjih odsekih reke). S tem načrtom, ki velja do leta 2022, se določajo temelji za skladnost z obveznimi energetskimi cilji, hkrati pa se v skladu z okoljsko zakonodajo EU ohranja/izboljšuje ekološko stanje reke. |
| --- |

Prednostne naloge pri hidromorfološki obnovi v Avstriji

Prednostne naloge pri hidromorfološki obnovi v Avstriji

Hidromorfološke obremenitve, kot so odvzemanje vode, zajezitve in odvajanja, vplivajo na pomemben del vodnih teles v Avstriji. To je tudi glavni razlog, zakaj dve tretjini rek nista v dobrem ekološkem stanju na podlagi okvirne direktive o vodah (BMLFUW 2014). V najnovejšem osnutku avstrijskega načrta upravljanja povodij, objavljenem leta 2015, ima prednost izboljšanje hidromorfologije avstrijskih rek. Poudarjena je potreba po programih obsežne okoljske oživitve za izboljšanje strukture rek in pomoč pri obnovitvi ogroženih reofilnih vrst rib. Obnova dinamičnih poplavnih ravnic in njihovih naplavnih območij bo ne le pomagala izboljšati ekološko stanje rek na podlagi okvirne direktive o vodah, temveč bi morala tudi izboljšati stanje ohranjenosti območij Natura 2000 ter prisotnih vrst in habitatov.

Image

Številni večji projekti obnove, ki se pogosto sofinancirajo v okviru programa EU LIFE, so usmerjeni na zgornji tok reke Mure, ki velja za prednostno območje (38). Zaradi teh projektov so bile ustvarjene nove rečne strukture, meandri pa so bili znova povezani z reko Muro. Na skupni dolžini 4,7 km so bile hkrati delno odstranjene umetne strukture za utrjevanje brežin. S tem je bilo več kot 90 km reke odprtih za prost prehod rib.

38

Delo na nadaljnjih sedmih novih odsekih reke se nadaljuje v okviru drugega projekta LIFE. Še vedno pa ostaja izziv, kako prek celotne dolžine reke (330 km) v Avstriji uskladiti potrebe okvirne direktive o vodah, omrežja Natura 2000 in direktive o poplavah na eni strani ter zahteve po proizvodnji energije iz obnovljivih virov na drugi strani. Da bi ga rešili, so organi v posvetovanju z deležniki razvili nov načrt, ki vključuje skrbno pripravljeno razmejitev območij s prednostnimi ekološkimi območji, kompromisnimi območji in območji brez posebnih omejitev ali interesa (večinoma v srednjih in nižjih odsekih reke). S tem načrtom, ki velja do leta 2022, se določajo temelji za skladnost z obveznimi energetskimi cilji, hkrati pa se v skladu z okoljsko zakonodajo EU ohranja/izboljšuje ekološko stanje reke.

| Projekt Kembs: vključevanje okoljskih vidikov velike obstoječe hidroenergetske sheme v Franciji

  Jez Kembs preusmerja vodo v kanal Grand Canal d'Alsace, na katerem so štiri hidroelektrarne. Reka stari Ren, ki teče dolvodno od jezu, je dolga 50 km, nanjo pa od 19. stoletja močno vplivajo nasipi. Ker shema Kembs zadeva tri države, ki imajo različne poglede na ravnanje z okoljem, se je podjetje Electricité de France odločilo za celosten pristop k doseganju okoljskih izboljšav, namesto da bi si prizadevalo za strogo ravnotežje med „vplivom/blažitvijo“.
  S tem so bili doseženi naslednji rezultati:






  — | pomembno povečanje ekološkega pretoka: v okviru spremenljivega režima sproščeni pretok dnevno variira glede na naravni pretok, ki vstopa v zbiralnik. Da bi omejili izgube energije in zagotovili dnevno prilagajanje pretoka na starem Renu, je bila zgrajena nova elektrarna (8,5 MW, 28 GWh); |
| --- | --- |

Projekt Kembs: vključevanje okoljskih vidikov velike obstoječe hidroenergetske sheme v Franciji

Projekt Kembs: vključevanje okoljskih vidikov velike obstoječe hidroenergetske sheme v Franciji

Jez Kembs preusmerja vodo v kanal Grand Canal d'Alsace, na katerem so štiri hidroelektrarne. Reka stari Ren, ki teče dolvodno od jezu, je dolga 50 km, nanjo pa od 19. stoletja močno vplivajo nasipi. Ker shema Kembs zadeva tri države, ki imajo različne poglede na ravnanje z okoljem, se je podjetje Electricité de France odločilo za celosten pristop k doseganju okoljskih izboljšav, namesto da bi si prizadevalo za strogo ravnotežje med „vplivom/blažitvijo“.

celosten pristop

S tem so bili doseženi naslednji rezultati:

—

pomembno povečanje ekološkega pretoka: v okviru spremenljivega režima sproščeni pretok dnevno variira glede na naravni pretok, ki vstopa v zbiralnik. Da bi omejili izgube energije in zagotovili dnevno prilagajanje pretoka na starem Renu, je bila zgrajena nova elektrarna (8,5 MW, 28 GWh);

pomembno povečanje ekološkega pretoka

| — | močni geomorfološki premiki v starem Renu z oskrbovanjem s prodom iz nove elektrarne in izvajanjem prvotnega koncepta nadzorovane erozije; |
| --- | --- |

—

močni geomorfološki premiki v starem Renu z oskrbovanjem s prodom iz nove elektrarne in izvajanjem prvotnega koncepta nadzorovane erozije;

geomorfološki premiki

| — | ukrepi za zagotovitev migracije rib (vzdolžni in prečni) ter obnovo močvirij. |
| --- | --- |

—

ukrepi za zagotovitev migracije rib (vzdolžni in prečni) ter obnovo močvirij.

zagotovitev migracije rib

obnovo močvirij

Med primeri okoljskih ukrepov so:

| — | povezava med kanalom Grand Canal d'Alsace in močvirjem„Petite Camargue Alsacienne“: to zavarovano območje vključuje omrežje ribnikov in manjših vodnih poti, ki so znova povezane s kanalom Grand Canal d'Alsace, ter dva nova ribja prehoda; |
| --- | --- |

—

povezava med kanalom Grand Canal d'Alsace in močvirjem„Petite Camargue Alsacienne“: to zavarovano območje vključuje omrežje ribnikov in manjših vodnih poti, ki so znova povezane s kanalom Grand Canal d'Alsace, ter dva nova ribja prehoda;

povezava med kanalom Grand Canal d'Alsace in močvirjem

Petite Camargue Alsacienne

omrežje ribnikov in manjših vodnih poti

| — | nadzorovana erozija: v tem inovativnem konceptu se uporablja naravna erozijska zmogljivost poplav za ponovno oskrbo starega Rena z agregati po razgradnji nasipov. Obnova nefiksnega prodnatega dna bo (poleg spremenljive stopnje pretoka) omogočila drstenje rib in rast pionirske vegetacije. Za določitev minimalnih izkopavanj, ki so potrebna za sprožitev erozije, je bil uporabljen model manjšega obsega; |
| --- | --- |

—

nadzorovana erozija: v tem inovativnem konceptu se uporablja naravna erozijska zmogljivost poplav za ponovno oskrbo starega Rena z agregati po razgradnji nasipov. Obnova nefiksnega prodnatega dna bo (poleg spremenljive stopnje pretoka) omogočila drstenje rib in rast pionirske vegetacije. Za določitev minimalnih izkopavanj, ki so potrebna za sprožitev erozije, je bil uporabljen model manjšega obsega;

nadzorovana erozija:

naravna erozijska zmogljivost poplav za ponovno oskrbo starega Rena z agregati

| — | ponovna pridobitev starodavnega rokava reke Ren in z njim povezanega okolja: ta veliki obnovitveni projekt se je začel izvajati v letu 2013 ter vključuje preoblikovanje 100 ha velikega žitnega polja in renaturacijo 8-kilometrskega starega rečnega rokava. To renaturirano območje je zdaj vključeno v zavarovano območje Petite Camargue Alsacienne, ki je partner v projektu. |
| --- | --- |

—

ponovna pridobitev starodavnega rokava reke Ren in z njim povezanega okolja: ta veliki obnovitveni projekt se je začel izvajati v letu 2013 ter vključuje preoblikovanje 100 ha velikega žitnega polja in renaturacijo 8-kilometrskega starega rečnega rokava. To renaturirano območje je zdaj vključeno v zavarovano območje Petite Camargue Alsacienne, ki je partner v projektu.

ponovna pridobitev starodavnega rokava reke Ren in z njim povezanega okolja:

preoblikovanje 100 ha velikega žitnega polja in renaturacijo 8-kilometrskega starega rečnega rokava.

S tem integriranim projektom se je izboljšala kakovost okolja kompleksa hidroelektrarn kljub izgubam energije zaradi povečanega ekološkega pretoka (ki so bile delno obnovljene z novo elektrarno).

http://alsace.edf.com/wp-content/uploads/2015/06/20150610-Renaturation-Kembs-EDF-PCA.pdf

| Obnovitev premeščanja plavin prek niza 11 hidroelektrarn vzdolž čezmejnega Visokega Rena

  Skupno je zajezenih 73 km reke Ren od Bodenskega jezera do Basla, samo trije prosto tekoči odseki pa zagotavljajo bolj naravne razmere. Premeščanje in izravnava plavin sta motena in močno ovirana ne le zaradi jezov na glavni reki, temveč tudi zaradi močno zmanjšanega vnosa plavin iz glavnih pritokov in erozije brežin zaradi obsežnih konstrukcij, pri katerih so brežine utrjene s kamnitimi nasipi.
  Od leta 1990 se je med dolgimi postopki izdajanja novih koncesij za posamezne hidroelektrarne o težavi premeščanja rinjenih plavin prek jezov razpravljalo samo s koncesionarji. Vendar je premeščanje rečnih plavin vsekakor obsežno vprašanje, ki zadeva celotno povodje, zato ga je v primeru niza hidroelektrarn treba obravnavati s sodelovanjem.
  Leta 2006 se je na pobudo švicarske nevladne okoljske organizacije Rheinaubund 11 hidroelektrarn, ohlapno povezanih v združenje hidroelektrarn (VAR, Verband der Aare-Rhein-Kraftwerke), odločilo oblikovati skupno platformo (PGG, Projekt-Gruppe Geschiebe) ter skupaj s pristojnima vladnima organoma ((Bundesamt für Energie, BFE, za Švico in Regierungspräsidium Freiburg, RPF, za Nemčijo) uvesti in financirati glavni načrt za obnovitev premeščanja plavin in ekološko oživitev Visokega Rena. Platforma PGG ima zgolj svetovalno funkcijo, vendar nacionalni in regionalni organ obravnavajo glavni načrt kot strokovno študijo.
  Glavni načrt obsega naslednje postopke: (1) ožja skupina strokovnjakov PGG pripravi razpis in pogodbo ter znanstveno/tehnično pregleda glavni načrt; (2) forum PGG, ki ga sestavljajo delegati različnih ključnih deležnikov, pregleda postopek ožje skupine in pripravi osnutek glavnega načrta; (3) plenum PGG, sestavljen iz vseh deležnikov, je na prvi delavnici obveščen o načrtovanem projektu, nato s kratkimi poročili o napredku dela, na končni delavnici pa o končni različici glavnega načrta.
  Cilj glavnega načrta je:






  — | zagotoviti znanstveni pregled naravnega in trenutnega stanja premeščanja plavin (tj. s hidroelektrarnami in brez njih), |
| --- | --- |

Obnovitev premeščanja plavin prek niza 11 hidroelektrarn vzdolž čezmejnega Visokega Rena

Obnovitev premeščanja plavin prek niza 11 hidroelektrarn vzdolž čezmejnega Visokega Rena

Skupno je zajezenih 73 km reke Ren od Bodenskega jezera do Basla, samo trije prosto tekoči odseki pa zagotavljajo bolj naravne razmere. Premeščanje in izravnava plavin sta motena in močno ovirana ne le zaradi jezov na glavni reki, temveč tudi zaradi močno zmanjšanega vnosa plavin iz glavnih pritokov in erozije brežin zaradi obsežnih konstrukcij, pri katerih so brežine utrjene s kamnitimi nasipi.

Od leta 1990 se je med dolgimi postopki izdajanja novih koncesij za posamezne hidroelektrarne o težavi premeščanja rinjenih plavin prek jezov razpravljalo samo s koncesionarji. Vendar je premeščanje rečnih plavin vsekakor obsežno vprašanje, ki zadeva celotno povodje, zato ga je v primeru niza hidroelektrarn treba obravnavati s sodelovanjem.

premeščanje rečnih plavin vsekakor obsežno vprašanje, ki zadeva celotno povodje

Leta 2006 se je na pobudo švicarske nevladne okoljske organizacije Rheinaubund 11 hidroelektrarn, ohlapno povezanih v združenje hidroelektrarn (VAR, Verband der Aare-Rhein-Kraftwerke), odločilo oblikovati skupno platformo (PGG, Projekt-Gruppe Geschiebe) ter skupaj s pristojnima vladnima organoma ((Bundesamt für Energie, BFE, za Švico in Regierungspräsidium Freiburg, RPF, za Nemčijo) uvesti in financirati glavni načrt za obnovitev premeščanja plavin in ekološko oživitev Visokega Rena. Platforma PGG ima zgolj svetovalno funkcijo, vendar nacionalni in regionalni organ obravnavajo glavni načrt kot strokovno študijo.

glavni načrt za obnovitev premeščanja plavin in ekološko oživitev Visokega Rena

Glavni načrt obsega naslednje postopke: (1) ožja skupina strokovnjakov PGG pripravi razpis in pogodbo ter znanstveno/tehnično pregleda glavni načrt; (2) forum PGG, ki ga sestavljajo delegati različnih ključnih deležnikov, pregleda postopek ožje skupine in pripravi osnutek glavnega načrta; (3) plenum PGG, sestavljen iz vseh deležnikov, je na prvi delavnici obveščen o načrtovanem projektu, nato s kratkimi poročili o napredku dela, na končni delavnici pa o končni različici glavnega načrta.

Cilj glavnega načrta je:

—

zagotoviti znanstveni pregled naravnega in trenutnega stanja premeščanja plavin (tj. s hidroelektrarnami in brez njih),

znanstveni pregled naravnega in trenutnega stanja premeščanja plavin

| — | zagotoviti osnovno znanstveno osnovo o mehanizmih in modeliranju premeščanja plavin ter |
| --- | --- |

—

zagotoviti osnovno znanstveno osnovo o mehanizmih in modeliranju premeščanja plavin ter

| — | opisati vse možne in tehnično izvedljive ukrepe in scenarije za izboljšanje premeščanja plavin in ribjih habitatov vzdolž celotnega prizadetega odseka reke. |
| --- | --- |

—

opisati vse možne in tehnično izvedljive ukrepe in scenarije za izboljšanje premeščanja plavin in ribjih habitatov vzdolž celotnega prizadetega odseka reke.

Prva faza (v okviru katere sta bila organizirana platforma PGG in pripravljen glavni načrt) je trajala od leta 2007 do leta 2013. V drugi fazi, ki sta jo vodila švicarski in nemški organ, v plenumu poteka razprava o politični izvedljivosti priporočenih posameznih ali združenih ukrepov, poleg tega se iščejo rešitve za izvedbo nekaterih nadaljnjih ukrepov. Ti ukrepi so bili organizirani glede na prednostne naloge, možnosti obnove, analizo stroškov in koristi ter oceno tveganja.

Nadaljnje informacije so na voljo na spletnem naslovu: www.energiedienst.de.

| PROJEKT EU CH2OICE Certification for HydrO: izboljšanje čiste energije

  V tem projektu, ki je potekal od septembra 2008 do februarja 2011, je bil razvit tehnično in ekonomsko izvedljiv postopek za certificiranje hidroenergetskih objektov, v katerem se upošteva visok okoljski standard. Postopek je moral biti skladen z zahtevami iz okvirne direktive o vodah, kot se uporabljajo za proizvode električne energije z zelenim znakom, in čim bolj povezan z obstoječimi orodji EU, kot so okoljski znak, EMAS, presoja vplivov na okolje in akcijski načrt za trajnostno energijo.
  Projekt je vključeval razvoj in preskus operativne metodologije, ki jo je treba uporabiti za proizvode, ki jih je mogoče tržiti, ter nabor smernic, ki jih morajo razvijalci in odločevalci upoštevati pri postopkih načrtovanja in izdajanja soglasij. Partnerske države so bile: Italija, Slovenija, Francija, Španija in Slovaška. Projekt naj bi dolgoročno pozitivno vplival na proizvodnjo električne energije v hidroelektrarnah v Evropi, saj je njegov cilj usmeriti nove elektrarne k trajnejšim rešitvam in olajšati postopek izdajanja soglasij.

  Podrobni rezultati projekta









  1 | Partnerji pri projektu so se dogovorili za splošni metodološki pristop za okvirno direktivo o vodah (usklajeno certificiranje), v katerem so bila obravnavana vsa glavna pereča vprašanja na podlagi preteklih izkušenj in stališč glavnih sodelujočih deležnikov, hkrati pa so bile sprejete „strateške“ odločitve (npr. ali uporabiti kvantitativen, ciljno usmerjen pristop ali pristop na podlagi dobrih praks). |
| --- | --- |

PROJEKT EU CH2OICE Certification for HydrO: izboljšanje čiste energije

PROJEKT EU CH2OICE Certification for HydrO: izboljšanje čiste energije

V tem projektu, ki je potekal od septembra 2008 do februarja 2011, je bil razvit tehnično in ekonomsko izvedljiv postopek za certificiranje hidroenergetskih objektov, v katerem se upošteva visok okoljski standard. Postopek je moral biti skladen z zahtevami iz okvirne direktive o vodah, kot se uporabljajo za proizvode električne energije z zelenim znakom, in čim bolj povezan z obstoječimi orodji EU, kot so okoljski znak, EMAS, presoja vplivov na okolje in akcijski načrt za trajnostno energijo.

Projekt je vključeval razvoj in preskus operativne metodologije, ki jo je treba uporabiti za proizvode, ki jih je mogoče tržiti, ter nabor smernic, ki jih morajo razvijalci in odločevalci upoštevati pri postopkih načrtovanja in izdajanja soglasij. Partnerske države so bile: Italija, Slovenija, Francija, Španija in Slovaška. Projekt naj bi dolgoročno pozitivno vplival na proizvodnjo električne energije v hidroelektrarnah v Evropi, saj je njegov cilj usmeriti nove elektrarne k trajnejšim rešitvam in olajšati postopek izdajanja soglasij.

Podrobni rezultati projekta

Podrobni rezultati projekta

1

Partnerji pri projektu so se dogovorili za splošni metodološki pristop za okvirno direktivo o vodah (usklajeno certificiranje), v katerem so bila obravnavana vsa glavna pereča vprašanja na podlagi preteklih izkušenj in stališč glavnih sodelujočih deležnikov, hkrati pa so bile sprejete „strateške“ odločitve (npr. ali uporabiti kvantitativen, ciljno usmerjen pristop ali pristop na podlagi dobrih praks).

| 2 | Italija in Slovenija sta obe določili in preskusili nacionalno operativno metodo za certificiranje, ki temelji na posvetovanju nacionalnih strokovnjakov in deležnikov. Do zaključka projekta je bila metoda certificiranja pripravljena za izvedbo v proizvodu, ki ga je mogoče tržiti. |
| --- | --- |

2

Italija in Slovenija sta obe določili in preskusili nacionalno operativno metodo za certificiranje, ki temelji na posvetovanju nacionalnih strokovnjakov in deležnikov. Do zaključka projekta je bila metoda certificiranja pripravljena za izvedbo v proizvodu, ki ga je mogoče tržiti.

| 3 | Odločevalci in podjetja za proizvodnjo električne energije v hidroelektrarnah so se dogovorili o smernicah za umeščanje, izgradnjo in upravljanje novih „zelenih“ hidroelektrarn. Smernice so odločevalcem v pomoč, da lahko hitro opredelijo objekte „brez vpliva“, npr. elektrarne na umetnih, „nepomembnih“ vodnih telesih, hkrati pa odločevalce in načrtovalce hidroelektrarn usmerjajo pri pripravi pravih informacij za oceno elektrarne in izdajo soglasja zanjo. |
| --- | --- |

3

Odločevalci in podjetja za proizvodnjo električne energije v hidroelektrarnah so se dogovorili o smernicah za umeščanje, izgradnjo in upravljanje novih „zelenih“ hidroelektrarn. Smernice so odločevalcem v pomoč, da lahko hitro opredelijo objekte „brez vpliva“, npr. elektrarne na umetnih, „nepomembnih“ vodnih telesih, hkrati pa odločevalce in načrtovalce hidroelektrarn usmerjajo pri pripravi pravih informacij za oceno elektrarne in izdajo soglasja zanjo.

| 4 | Pripravljen je bil analitični dokument za Španijo, ki vključuje časovnico za razvoj prostovoljnega certificiranja hidroenergetskih objektov ob upoštevanju visokega okoljskega standarda. |
| --- | --- |

4

Pripravljen je bil analitični dokument za Španijo, ki vključuje časovnico za razvoj prostovoljnega certificiranja hidroenergetskih objektov ob upoštevanju visokega okoljskega standarda.

| 5 | Predstavljeni so bili predlogi za vključitev sistema za podeljevanje znakov v obstoječe postopke, poleg tega je bila izvedena študija izvedljivosti (v katero so bila vključena zbrana mnenja in dogovori ustreznih akterjev, kjer je bilo to mogoče) s poudarkom na Italiji in Franciji. |
| --- | --- |

5

Predstavljeni so bili predlogi za vključitev sistema za podeljevanje znakov v obstoječe postopke, poleg tega je bila izvedena študija izvedljivosti (v katero so bila vključena zbrana mnenja in dogovori ustreznih akterjev, kjer je bilo to mogoče) s poudarkom na Italiji in Franciji.

https://ec.europa.eu/energy/intelligent/projects/en/projects/ch2oice

| Jeseter 2020: Strateški program za donavskega jesetra

  Jesetri so pomemben del naravne dediščine Podonavja in Črnega morja. So odlični kazalniki dobre kakovosti vode in habitata. Od šestih vrst jesetrov so danes štiri izjemno ogrožene, ena velja za ranljivo, ena pa je izumrla. Vse so zdaj zaščitene na podlagi direktive EU o habitatih.

  Junija 2011 je bila v Strategiji EU za Podonavje kot eden od ciljev (cilj PA6) določena „zagotovitev za preživetje sposobne populacije jesetrovk in drugih domorodnih vrst rib v Donavi do leta 2020“. Naslednje leto, januarja 2012, je bila ustanovljena delovna skupina za zaščito donavskih jesetrov, ki naj bi določila skupno pot k dosegi tega cilja. V skupini so bili zbrani strokovnjaki za jesetre, delegati nevladnih organizacij ter predstavniki Mednarodne komisije za varstvo reke Donave (ICPDR), Strategije za Podonavje in nacionalnih vlad.
  Eden od prvih ukrepov delovne skupine je bil priprava programa Jeseter 2020, ki naj bi zagotovil okvir za usklajeno delovanje. Program Jeseter 2020 je dokument, ki se razvija, njegov uspeh pa je odvisen od dolgoročnih zavez zadevnih držav in njihovih pooblastil za izvajanje, saj zahteva kompleksno sodelovanje med vladami, odločevalci, lokalnimi skupnostmi, deležniki, znanstveniki in nevladnimi organizacijami.
  Eno od očitnih sredstev za uresničitev ukrepov, predlaganih v programu Jeseter 2020, je načrt upravljanja Podonavja in njegov skupni program ukrepov. V drugem osnutku načrta upravljanja Podonavja, ki je bil posodobljen leta 2015, je bilo med vizijami in cilji upravljanja določeno, „da antropogene ovire in pomanjkljivosti habitatov ne ovirajo več migracij in drstenja rib – jesetrovke in druge opredeljene selitvene vrste lahko dostopajo do reke Donave in ustreznih pritokov. Jesetrovke in druge opredeljene selitvene vrste so predstavljene s samozadostnimi populacijami v Podonavju glede na njihovo zgodovinsko porazdelitev.“
  Med opredeljenimi ukrepi, ki jih je treba izvesti za dosego tega cilja upravljanja, so:






  — | določitev števila in lokacije pripomočkov za migracije rib in drugih ukrepov za dosego/izboljšanje kontinuitete toka, kar do leta 2021 izvede vsaka posamezna država, |
| --- | --- |

Jeseter 2020: Strateški program za donavskega jesetra

Jeseter 2020: Strateški program za donavskega jesetra

Jesetri so pomemben del naravne dediščine Podonavja in Črnega morja. So odlični kazalniki dobre kakovosti vode in habitata. Od šestih vrst jesetrov so danes štiri izjemno ogrožene, ena velja za ranljivo, ena pa je izumrla. Vse so zdaj zaščitene na podlagi direktive EU o habitatih.

odlični kazalniki dobre kakovosti vode in habitata

zdaj zaščitene na podlagi direktive EU o habitatih.

Junija 2011 je bila v Strategiji EU za Podonavje kot eden od ciljev (cilj PA6) določena „zagotovitev za preživetje sposobne populacije jesetrovk in drugih domorodnih vrst rib v Donavi do leta 2020“. Naslednje leto, januarja 2012, je bila ustanovljena delovna skupina za zaščito donavskih jesetrov, ki naj bi določila skupno pot k dosegi tega cilja. V skupini so bili zbrani strokovnjaki za jesetre, delegati nevladnih organizacij ter predstavniki Mednarodne komisije za varstvo reke Donave (ICPDR), Strategije za Podonavje in nacionalnih vlad.

delovna skupina za zaščito donavskih jesetrov

Eden od prvih ukrepov delovne skupine je bil priprava programa Jeseter 2020, ki naj bi zagotovil okvir za usklajeno delovanje. Program Jeseter 2020 je dokument, ki se razvija, njegov uspeh pa je odvisen od dolgoročnih zavez zadevnih držav in njihovih pooblastil za izvajanje, saj zahteva kompleksno sodelovanje med vladami, odločevalci, lokalnimi skupnostmi, deležniki, znanstveniki in nevladnimi organizacijami.

Program Jeseter 2020

Eno od očitnih sredstev za uresničitev ukrepov, predlaganih v programu Jeseter 2020, je načrt upravljanja Podonavja in njegov skupni program ukrepov. V drugem osnutku načrta upravljanja Podonavja, ki je bil posodobljen leta 2015, je bilo med vizijami in cilji upravljanja določeno, „da antropogene ovire in pomanjkljivosti habitatov ne ovirajo več migracij in drstenja rib – jesetrovke in druge opredeljene selitvene vrste lahko dostopajo do reke Donave in ustreznih pritokov. Jesetrovke in druge opredeljene selitvene vrste so predstavljene s samozadostnimi populacijami v Podonavju glede na njihovo zgodovinsko porazdelitev.“

da antropogene ovire in pomanjkljivosti habitatov ne ovirajo več migracij in drstenja rib – jesetrovke in druge opredeljene selitvene vrste lahko dostopajo do reke Donave in ustreznih pritokov. Jesetrovke in druge opredeljene selitvene vrste so predstavljene s samozadostnimi populacijami v Podonavju glede na njihovo zgodovinsko porazdelitev.

Med opredeljenimi ukrepi, ki jih je treba izvesti za dosego tega cilja upravljanja, so:

—

določitev števila in lokacije pripomočkov za migracije rib in drugih ukrepov za dosego/izboljšanje kontinuitete toka, kar do leta 2021 izvede vsaka posamezna država,

določitev števila in lokacije pripomočkov za migracije rib

| — | določitev lokacije in obsega ukrepov za izboljšanje rečne morfologije z obnavljanjem, ohranjanjem in izboljšavami, kar do leta 2021 izvede vsaka posamezna država, |
| --- | --- |

—

določitev lokacije in obsega ukrepov za izboljšanje rečne morfologije z obnavljanjem, ohranjanjem in izboljšavami, kar do leta 2021 izvede vsaka posamezna država,

| — | izogibanje novim oviram za migracije rib, ki jih predstavljajo novi infrastrukturni projekti; neizogibne nove ovire morajo vključevati potrebne blažilne ukrepe, kot so pripomočki za migracije rib ali drugi primerni ukrepi, ki so že vključeni v zasnovo projektov, |
| --- | --- |

—

izogibanje novim oviram za migracije rib, ki jih predstavljajo novi infrastrukturni projekti; neizogibne nove ovire morajo vključevati potrebne blažilne ukrepe, kot so pripomočki za migracije rib ali drugi primerni ukrepi, ki so že vključeni v zasnovo projektov,

izogibanje novim oviram za migracije rib

| — | zapolnitev vrzeli v znanju, ki so povezane z možnostjo, da jesetri in druge določene selitvene vrste migrirajo gorvodno in dolvodno prek jezov Đerdap I in II, vključno z raziskavami habitatov, |
| --- | --- |

—

zapolnitev vrzeli v znanju, ki so povezane z možnostjo, da jesetri in druge določene selitvene vrste migrirajo gorvodno in dolvodno prek jezov Đerdap I in II, vključno z raziskavami habitatov,

zapolnitev vrzeli v znanju

| — | če bodo rezultati teh raziskav pozitivni, bi bilo treba izvesti ustrezne ukrepe ter študijo izvedljivosti za jez Gabčíkovo in zgornjo Donavo. |
| --- | --- |

—

če bodo rezultati teh raziskav pozitivni, bi bilo treba izvesti ustrezne ukrepe ter študijo izvedljivosti za jez Gabčíkovo in zgornjo Donavo.

Skladno z načrtom upravljanja Podonavja naj bi bilo v Podonavju do leta 2021 zgrajenih 140 pripomočkov za migracijo rib (od prvega načrta za upravljanje Podonavja jih je bilo 120 že zgrajenih). Ti naj bi z najboljšimi razpoložljivimi tehnikami zagotovili migracije vseh vrst rib, vključno z jesetri, in vseh starostnih razredov. Za obnovo prekinjenih kontinuitet toka bo po letu 2021 predvidoma izvedenih približno 330 nadaljnjih ukrepov (člen 4(4) okvirne direktive o vodah).

140 pripomočkov za migracijo rib

Za obnovo prekinjenih kontinuitet toka

približno 330 nadaljnjih ukrepov

http://www.dstf.eu

| Ribji prehod Gars na reki Inn, Nemčija

  Leta 2015 je podjetje VERBUND na elektrarnah Feldkirchen, Neuötting, Teufelsbruck in Gars na reki Inn zgradilo štiri ribje lestve, pri čemer je naložba skupno znašala 9,7 milijona EUR. Za izpolnitev posebnih zahtev določenih lokacij so bile uporabljene različne metode gradnje, vanje pa so bili vključeni različni blažilni ukrepi, kot so dodatna drstišča, habitati za nedorasle osebke in spreminjanje plavin. Ribje lestve ponujajo domačim ribam, kot so donavski losos, lipan, mrena in podust, ter drugim vodnim organizmom možnost, da obplujejo elektrarne.
  Koncept ribje lestve je bil vnaprej dogovorjen z organom za ohranjanje narave, odborom mesta Rosenheim za gospodarjenje z vodami, lokalnim ribiškim združenjem in strokovnjaki iz ribiške industrije. Gorvodno in dolvodno je bilo vzpostavljenih več umetnih meandrov, drstišč, obnovljenih struktur za urejanje rečnih vodotokov. Lokalni organi in nevladne organizacije so v celoti podprli fazo načrtovanja in izvajanja.
  Z znanstvenim spremljanjem rib v naslednjih desetih letih naj bi se potrdil pozitivni vpliv na populacijo rib reke Inn. Predhodna opazovanja potrjujejo, da se donavski losos v okolici Garsa ponovno drsti v ribjih prehodih, ki so zelo podobni naravnim. Za tako redko in ogroženo vrsto je to velik uspeh.
  https://danubis.icpdr.org/system/files/shared/17_FRIK_VERBUND_Hydro%20Power%20GmbH_Ecological%20restoration%20measures%20at%20HP%20in%20AT.pdf |
| --- |

Ribji prehod Gars na reki Inn, Nemčija

Ribji prehod Gars na reki Inn, Nemčija

Leta 2015 je podjetje VERBUND na elektrarnah Feldkirchen, Neuötting, Teufelsbruck in Gars na reki Inn zgradilo štiri ribje lestve, pri čemer je naložba skupno znašala 9,7 milijona EUR. Za izpolnitev posebnih zahtev določenih lokacij so bile uporabljene različne metode gradnje, vanje pa so bili vključeni različni blažilni ukrepi, kot so dodatna drstišča, habitati za nedorasle osebke in spreminjanje plavin. Ribje lestve ponujajo domačim ribam, kot so donavski losos, lipan, mrena in podust, ter drugim vodnim organizmom možnost, da obplujejo elektrarne.

ribje lestve

Koncept ribje lestve je bil vnaprej dogovorjen z organom za ohranjanje narave, odborom mesta Rosenheim za gospodarjenje z vodami, lokalnim ribiškim združenjem in strokovnjaki iz ribiške industrije. Gorvodno in dolvodno je bilo vzpostavljenih več umetnih meandrov, drstišč, obnovljenih struktur za urejanje rečnih vodotokov. Lokalni organi in nevladne organizacije so v celoti podprli fazo načrtovanja in izvajanja.

Z znanstvenim spremljanjem rib v naslednjih desetih letih naj bi se potrdil pozitivni vpliv na populacijo rib reke Inn. Predhodna opazovanja potrjujejo, da se donavski losos v okolici Garsa ponovno drsti v ribjih prehodih, ki so zelo podobni naravnim. Za tako redko in ogroženo vrsto je to velik uspeh.

znanstvenim spremljanjem rib

https://danubis.icpdr.org/system/files/shared/17_FRIK_VERBUND_Hydro%20Power%20GmbH_Ecological%20restoration%20measures%20at%20HP%20in%20AT.pdf

4.   DOBRE PRAKSE PRI UPORABI PRISTOPA CELOSTNEGA NAČRTOVANJA V ZVEZI Z VODNO ENERGIJO

DOBRE PRAKSE PRI UPORABI PRISTOPA CELOSTNEGA NAČRTOVANJA V ZVEZI Z VODNO ENERGIJO

4.1   Koristi celostnega načrtovanja

Koristi celostnega načrtovanja

Zahteva po zagotovitvi proizvodnje in uporabe energije iz obnovljivih virov ter zmanjšanju toplogrednih plinov v skladu s cilji direktive EU o energiji iz obnovljivih virov je pomemben dejavnik za razvoj in uporabo vodne energije in drugih obnovljivih virov energije. Hkrati morajo države članice izpolnjevati cilje okvirne direktive o vodah in naravovarstvenih direktiv EU, katerih namen je zagotoviti ne samo, da se prepreči nadaljnje slabšanje stanja vodnih teles v Evropi, ampak tudi da se doseže njihovo dobro stanje (ali potencial) ter da zavarovane vrste in habitati v EU dosežejo ugodno stanje ohranjenosti po vsej EU.

Te zahtevne naloge je najlažje izpolniti s pristopom strateškega in celostnega načrtovanja, ki se izvaja na podlagi nacionalnih akcijskih načrtov za obnovljive vire energije, načrtov upravljanja povodij in ciljev ohranjanja območij Natura 2000 (39).

39

Pristop strateškega načrtovanja:

| — | je odlična priložnost za povezovanje ciljev vodne, naravovarstvene in energetske politike, pa tudi ciljev z drugih ključnih področij politike, |
| --- | --- |

—

je odlična priložnost za povezovanje ciljev vodne, naravovarstvene in energetske politike, pa tudi ciljev z drugih ključnih področij politike,

| — | omogoča povezavo strateškega načrtovanja za vodno okolje in varstvo narave z nacionalnim energetskim načrtovanjem za električno energijo iz obnovljivih virov, |
| --- | --- |

—

omogoča povezavo strateškega načrtovanja za vodno okolje in varstvo narave z nacionalnim energetskim načrtovanjem za električno energijo iz obnovljivih virov,

| — | omogoča sodelovanje vseh zainteresiranih strani, s čimer se lahko zmanjšajo morebitna poznejša navzkrižja in zavarujejo projekti, |
| --- | --- |

—

omogoča sodelovanje vseh zainteresiranih strani, s čimer se lahko zmanjšajo morebitna poznejša navzkrižja in zavarujejo projekti,

| — | uporablja postopek načrtovanja kot pomoč pri določitvi prednostnih nalog (npr. v zvezi z uravnoteženjem prednostnih nalog na področju upravljanja z energijo, naravo in vodami), |
| --- | --- |

—

uporablja postopek načrtovanja kot pomoč pri določitvi prednostnih nalog (npr. v zvezi z uravnoteženjem prednostnih nalog na področju upravljanja z energijo, naravo in vodami),

| — | pomaga racionalizirati postopek izdaje dovoljenja za predlagani novi hidroenergetski razvoj ter izboljšati preglednost in predvidljivost za nosilce hidroenergetskega razvoja, |
| --- | --- |

—

pomaga racionalizirati postopek izdaje dovoljenja za predlagani novi hidroenergetski razvoj ter izboljšati preglednost in predvidljivost za nosilce hidroenergetskega razvoja,

| — | omogoča ustrezno presojo najboljših okoljskih možnosti in prevladujočega javnega interesa projekta, |
| --- | --- |

—

omogoča ustrezno presojo najboljših okoljskih možnosti in prevladujočega javnega interesa projekta,

| — | nosilcem razvoja zagotavlja vnaprejšnje informacije o tem, kje (geografsko) bo verjetno mogoče pridobiti dovoljenje, saj opredeljuje najprimernejša in manj primerna območja, |
| --- | --- |

—

nosilcem razvoja zagotavlja vnaprejšnje informacije o tem, kje (geografsko) bo verjetno mogoče pridobiti dovoljenje, saj opredeljuje najprimernejša in manj primerna območja,

| — | uporablja vzpostavljene politike in merila kot pomoč pri obvladovanju tveganj kumulativnih vplivov hidroelektrarn, |
| --- | --- |

—

uporablja vzpostavljene politike in merila kot pomoč pri obvladovanju tveganj kumulativnih vplivov hidroelektrarn,

| — | na podlagi načrtovanja upravljanja povodij zagotavlja priložnost, da se pristop strateškega načrtovanja za hidroenergetski razvoj poveže s cilji varstva vodnega okolja, sočasno pa se upoštevajo tudi cilji ohranjanja zadevnih območij Natura 2000. |
| --- | --- |

—

na podlagi načrtovanja upravljanja povodij zagotavlja priložnost, da se pristop strateškega načrtovanja za hidroenergetski razvoj poveže s cilji varstva vodnega okolja, sočasno pa se upoštevajo tudi cilji ohranjanja zadevnih območij Natura 2000.

V tem poglavju so preučeni različni načini, na katere je mogoče uporabiti pristop celostnega načrtovanja, da bi se v zgodnjih fazah postopka načrtovanja upoštevali morebitni negativni vplivi na habitate in vrste. V poglavju 5 so obravnavane zahteve iz naravovarstvenih direktiv za pravno presojo predlaganega načrta ali projekta, ki jo je običajno treba opraviti šele mnogo pozneje, in še to samo kot odgovor na „pomemben (negativni) vpliv“.

Če pa strateški načrt za hidroenergetski razvoj vsebuje kakršen koli bistven prostorski element, kot je opredelitev morebitnih območij za razvoj, bi tudi ta moral biti predmet presoje kot „načrt“ na podlagi člena 6(3) direktive o habitatih. To v skladu s členom 6(3) zagotavlja priložnost za ublažitev morebitnih vplivov hidroenergetskega razvoja na omrežje Natura 2000, tako da se razvoj preusmeri stran od območij, na katerih bo verjetno nastalo navzkrižje med razvojnimi interesi in varstvom območja Natura 2000.

Pomen celostnega strateškega načrtovanja je poudarjen tudi v Načrtu EU za varovanje evropskih vodnih virov, sprejetem leta 2012: „V smislu člena 4(7) je treba nameniti posebno pozornost [...] vodni energiji. [...] Obnovitev in razširitev obstoječih napeljav bi morala imeti prednost pred novim razvojem, ki bi moral temeljiti na

  strateški oceni na ravni povodij, pri čemer bi se izbrale optimalne lokacije v smislu proizvodnje energije in najmanjšega vpliva na okolje
  .“

V smislu člena 4(7) je treba nameniti posebno pozornost [...] vodni energiji. [...] Obnovitev in razširitev obstoječih napeljav bi morala imeti prednost pred novim razvojem, ki bi moral temeljiti na

strateški oceni na ravni povodij, pri čemer bi se izbrale optimalne lokacije v smislu proizvodnje energije in najmanjšega vpliva na okolje

Jasno je, da tak postopek celostnega načrtovanja od zadevnih javnih organov zahteva večjo začetno naložbo. Vendar vsi dokazi kažejo, da lahko celostno načrtovanje dolgoročno prinese precejšnje koristi za vse zadevne strani – naj bo to za energetski sektor, cilje okvirne direktive o vodah, cilje omrežja Natura 2000 ali druge interese. Te koristi pogosto precej presegajo začetno dodatno naložbo, ki je potrebna.

Celostno strateško načrtovanje bi bilo treba izvajati na več različnih ravneh in več stopnjah postopka načrtovanja, izvajati pa bi ga morali organi in/ali nosilci razvoja, kot je ustrezno. Uporabiti bi ga bilo treba zlasti pri:

| — | izbiri vrste obnovljivega vira energije, katere namen je doseči cilje direktive o energiji iz obnovljivih virov in ki obenem ponuja najboljšo možnost za okolje. To iskanje drugih ustreznih rešitev se zahteva tako v postopku v zvezi z izjemami na podlagi člena 4(7) okvirne direktive o vodah kot tudi v postopku ustrezne presoje na podlagi člena 6 direktive o habitatih. Sicer pa je enako pomembno v fazi strateškega načrtovanja ali pri pripravi nacionalnih/regionalnih načrtov za obnovljivo energijo; |
| --- | --- |

—

izbiri vrste obnovljivega vira energije, katere namen je doseči cilje direktive o energiji iz obnovljivih virov in ki obenem ponuja najboljšo možnost za okolje. To iskanje drugih ustreznih rešitev se zahteva tako v postopku v zvezi z izjemami na podlagi člena 4(7) okvirne direktive o vodah kot tudi v postopku ustrezne presoje na podlagi člena 6 direktive o habitatih. Sicer pa je enako pomembno v fazi strateškega načrtovanja ali pri pripravi nacionalnih/regionalnih načrtov za obnovljivo energijo;

izbiri vrste obnovljivega vira energije

| — | opredelitvi najprimernejših lokacij za proizvodnjo hidroenergije, ki so potencialno ustrezne z energetskega in okoljskega vidika. Celostno strateško načrtovanje obenem pomaga opredeliti območja, na katerih obstaja veliko tveganje pomembnih vplivov in na katerih je zato malo možnosti za pridobitev dovoljenja na podlagi postopka v zvezi z izjemami iz člena 4(7) okvirne direktive o vodah ali postopka ustrezne presoje iz člena 6 direktive o habitatih. S pripravo takih ocen tveganja ali kart občutljivosti za biotsko raznovrstnost že v zgodnjih fazah postopka načrtovanja se lahko pomagajo v poznejši fazi razvojnega procesa, ko so finančna sredstva že dodeljena in je manj manevrskega prostora, preprečiti morebitna navzkrižja na posameznih območjih ali zmanjšati njihovo število. S tem se nosilcem razvoja zagotovi tudi preglednejše in stabilnejše regulativno okolje, ki jim ponuja večjo gotovost glede verjetnega uspeha njihovega načrtovanja;






  Izjava direktorjev EU za področje voda o hidroenergetskem razvoju na podlagi okvirne direktive o vodah, 2010

  Direktorji EU za področje voda so leta 2010 sprejeli izjavo „Hidroenergetski razvoj na podlagi okvirne direktive o vodah“ (40), v kateri so povzeta ključna načela in priporočila, dogovorjena med postopkom skupne strategije izvajanja. Ta izjava je temeljila predvsem na elementih dokumenta o politiki, pripravljenega v okviru skupne strategije izvajanja, o okvirni direktivi o vodah in hidromorfoloških obremenitvah (41), strokovnem navodilu št. 20, pripravljenem v okviru skupne strategije izvajanja, o izjemah od okoljskih ciljev (42) ter sklepnih ugotovitvah prve delavnice v okviru skupne strategije izvajanja o okvirni direktivi o vodah in vodni energiji (43).






  — | Razviti bi bilo treba mehanizme predhodnega načrtovanja za določitev „izvzetih“ območij za nove hidroenergetske projekte. Ta določitev bi morala temeljiti na dialogu med različnimi pristojnimi organi, deležniki in nevladnimi organizacijami. |
| --- | --- | --- |

—

opredelitvi najprimernejših lokacij za proizvodnjo hidroenergije, ki so potencialno ustrezne z energetskega in okoljskega vidika. Celostno strateško načrtovanje obenem pomaga opredeliti območja, na katerih obstaja veliko tveganje pomembnih vplivov in na katerih je zato malo možnosti za pridobitev dovoljenja na podlagi postopka v zvezi z izjemami iz člena 4(7) okvirne direktive o vodah ali postopka ustrezne presoje iz člena 6 direktive o habitatih. S pripravo takih ocen tveganja ali kart občutljivosti za biotsko raznovrstnost že v zgodnjih fazah postopka načrtovanja se lahko pomagajo v poznejši fazi razvojnega procesa, ko so finančna sredstva že dodeljena in je manj manevrskega prostora, preprečiti morebitna navzkrižja na posameznih območjih ali zmanjšati njihovo število. S tem se nosilcem razvoja zagotovi tudi preglednejše in stabilnejše regulativno okolje, ki jim ponuja večjo gotovost glede verjetnega uspeha njihovega načrtovanja;

opredelitvi najprimernejših lokacij

Izjava direktorjev EU za področje voda o hidroenergetskem razvoju na podlagi okvirne direktive o vodah, 2010

Izjava direktorjev EU za področje voda o hidroenergetskem razvoju na podlagi okvirne direktive o vodah, 2010

Direktorji EU za področje voda so leta 2010 sprejeli izjavo „Hidroenergetski razvoj na podlagi okvirne direktive o vodah“ (40), v kateri so povzeta ključna načela in priporočila, dogovorjena med postopkom skupne strategije izvajanja. Ta izjava je temeljila predvsem na elementih dokumenta o politiki, pripravljenega v okviru skupne strategije izvajanja, o okvirni direktivi o vodah in hidromorfoloških obremenitvah (41), strokovnem navodilu št. 20, pripravljenem v okviru skupne strategije izvajanja, o izjemah od okoljskih ciljev (42) ter sklepnih ugotovitvah prve delavnice v okviru skupne strategije izvajanja o okvirni direktivi o vodah in vodni energiji (43).

40

41

42

43

—

Razviti bi bilo treba mehanizme predhodnega načrtovanja za določitev „izvzetih“ območij za nove hidroenergetske projekte. Ta določitev bi morala temeljiti na dialogu med različnimi pristojnimi organi, deležniki in nevladnimi organizacijami.

| — | Da bi se čim bolj zmanjšala potreba po novih lokacijah, bi bilo mogoče razvoj hidroenergetskih zmogljivosti podpreti s posodobitvijo in nadgradnjo obstoječe infrastrukture. |
| --- | --- |

—

Da bi se čim bolj zmanjšala potreba po novih lokacijah, bi bilo mogoče razvoj hidroenergetskih zmogljivosti podpreti s posodobitvijo in nadgradnjo obstoječe infrastrukture.

| — | Hidroenergetski razvoj bi morali spremljati izboljšana ekologija voda, jasni ekološki standardi za nove objekte ali posodobljene obstoječe objekte ter izboljšani obratovalni pogoji. Pri vseh novih hidroelektrarnah bi na primer morali zagotoviti ribje prehode in upoštevati minimalni ekološki pretok. |
| --- | --- |

—

Hidroenergetski razvoj bi morali spremljati izboljšana ekologija voda, jasni ekološki standardi za nove objekte ali posodobljene obstoječe objekte ter izboljšani obratovalni pogoji. Pri vseh novih hidroelektrarnah bi na primer morali zagotoviti ribje prehode in upoštevati minimalni ekološki pretok.

| — | Analiza stroškov in koristi projekta je nujna za presojo, ali koristi novih sprememb pretehtajo nad koristmi za okolje in družbo v smislu preprečevanja poslabšanja stanja ali obnovitve dobrega stanja vodnega telesa. To ne pomeni, da bo za takšno presojo treba monetizirati ali celo kvantificirati vse stroške in koristi. |
| --- | --- |

—

Analiza stroškov in koristi projekta je nujna za presojo, ali koristi novih sprememb pretehtajo nad koristmi za okolje in družbo v smislu preprečevanja poslabšanja stanja ali obnovitve dobrega stanja vodnega telesa. To ne pomeni, da bo za takšno presojo treba monetizirati ali celo kvantificirati vse stroške in koristi.

| — | Velikost projekta ni upoštevno merilo, da se sproži uporaba člena 4(7). Ustrezen pristop je presoja, ali bo določen projekt povzročil poslabšanje stanja vodnega telesa. Zato se lahko člen 4(7) uporabi za projekte vseh velikosti. |
| --- | --- |

—

Velikost projekta ni upoštevno merilo, da se sproži uporaba člena 4(7). Ustrezen pristop je presoja, ali bo določen projekt povzročil poslabšanje stanja vodnega telesa. Zato se lahko člen 4(7) uporabi za projekte vseh velikosti.

| — | izbiranju med obnovo obstoječih hidroenergetskih sistemov ali gradnjo novih hidroenergetskih objektov. Kot je že bilo navedeno, je treba upoštevati številne dejavnike, kot so stanje vodnega telesa na podlagi okvirne direktive o vodah ter direktiv o habitatih in pticah ter cilji v smislu doseganja dobrega ekološkega stanja ali ugodnega stanja ohranjenosti. Tudi z ocenami rek in cilji ohranjanja območij Natura 2000 je mogoče ugotoviti, kolikšen nadaljnji razvoj lahko reka absorbira brez poslabšanja vodnega telesa ali škodljivih vplivov na celovitost enega ali več območij Natura 2000; |
| --- | --- |

—

izbiranju med obnovo obstoječih hidroenergetskih sistemov ali gradnjo novih hidroenergetskih objektov. Kot je že bilo navedeno, je treba upoštevati številne dejavnike, kot so stanje vodnega telesa na podlagi okvirne direktive o vodah ter direktiv o habitatih in pticah ter cilji v smislu doseganja dobrega ekološkega stanja ali ugodnega stanja ohranjenosti. Tudi z ocenami rek in cilji ohranjanja območij Natura 2000 je mogoče ugotoviti, kolikšen nadaljnji razvoj lahko reka absorbira brez poslabšanja vodnega telesa ali škodljivih vplivov na celovitost enega ali več območij Natura 2000;

izbiranju med obnovo obstoječih hidroenergetskih sistemov ali gradnjo novih hidroenergetskih objektov

| — | izbiri najustreznejše projektne zasnove, pri kateri se morebitni vplivi upoštevajo že od samega začetka in pri kateri se v prvotni načrt zasnove vključi vrsta blažilnih ukrepov, s katerimi se odpravi ali vsaj zmanjša končni vpliv projekta na vodno okolje in zlasti območje Natura 2000. Tradicionalni pristop k razvoju načrta ali projekta, naj bo za hidroenergetske ali katere koli druge interese, je, da se načrt ali projekt najprej zasnuje za svoj namen, šele pozneje pa se preučijo širša okoljska in druga vprašanja, povezana z uporabo. To pa pogosto privede do tega, da se morebitna navzkrižja upoštevajo šele razmeroma pozno v postopku načrtovanja, ko je manevrski prostor že manjši. V praksi to pomeni tudi, da nosilci razvoja projekta ali načrta ne sodelujejo veliko s strokovnjaki iz okoljskega sektorja, preden se projekt predloži v ustrezno presojo.
  Ko je idejna zasnova že tako daleč, se presoja vplivov na okolje pogosto prelevi v poskus omejevanja škode. To pomeni, da uspeh ni zagotovljen, tudi če so se temeljito upoštevala vsa pravila, ki veljajo za take presoje, vključno s pravili iz direktive o habitatih. Ta tradicionalni pristop k zasnovi projekta ali načrta lahko privede tudi do dolgih razprav z organi za načrtovanje, drugimi interesnimi skupinami in nevladnimi organizacijami v fazi javnega posvetovanja, to pa lahko povzroči velike zamude v postopku načrtovanja in dodatne stroške.

  Vse več načrtovalcev infrastrukture, ki se zavedajo teh težav, zdaj uporablja celostni pristop k načrtovanju in zasnovi projekta. Pri njem se že na začetku preučijo infrastrukturne in ekološke potrebe območja ter se skupaj z drugimi rabami zemljišč na območju reke upoštevajo v prvotni zasnovi projekta. S tem se tudi podpira bolj interaktiven in preglednejši postopek načrtovanja ter že od začetka spodbujajo dejavna pomoč in prispevki ekologov in drugih deležnikov. |
| --- | --- |

—

izbiri najustreznejše projektne zasnove, pri kateri se morebitni vplivi upoštevajo že od samega začetka in pri kateri se v prvotni načrt zasnove vključi vrsta blažilnih ukrepov, s katerimi se odpravi ali vsaj zmanjša končni vpliv projekta na vodno okolje in zlasti območje Natura 2000. Tradicionalni pristop k razvoju načrta ali projekta, naj bo za hidroenergetske ali katere koli druge interese, je, da se načrt ali projekt najprej zasnuje za svoj namen, šele pozneje pa se preučijo širša okoljska in druga vprašanja, povezana z uporabo. To pa pogosto privede do tega, da se morebitna navzkrižja upoštevajo šele razmeroma pozno v postopku načrtovanja, ko je manevrski prostor že manjši. V praksi to pomeni tudi, da nosilci razvoja projekta ali načrta ne sodelujejo veliko s strokovnjaki iz okoljskega sektorja, preden se projekt predloži v ustrezno presojo.

izbiri najustreznejše projektne zasnove

Ko je idejna zasnova že tako daleč, se presoja vplivov na okolje pogosto prelevi v poskus omejevanja škode. To pomeni, da uspeh ni zagotovljen, tudi če so se temeljito upoštevala vsa pravila, ki veljajo za take presoje, vključno s pravili iz direktive o habitatih. Ta tradicionalni pristop k zasnovi projekta ali načrta lahko privede tudi do dolgih razprav z organi za načrtovanje, drugimi interesnimi skupinami in nevladnimi organizacijami v fazi javnega posvetovanja, to pa lahko povzroči velike zamude v postopku načrtovanja in dodatne stroške.

Vse več načrtovalcev infrastrukture, ki se zavedajo teh težav, zdaj uporablja celostni pristop k načrtovanju in zasnovi projekta. Pri njem se že na začetku preučijo infrastrukturne in ekološke potrebe območja ter se skupaj z drugimi rabami zemljišč na območju reke upoštevajo v prvotni zasnovi projekta. S tem se tudi podpira bolj interaktiven in preglednejši postopek načrtovanja ter že od začetka spodbujajo dejavna pomoč in prispevki ekologov in drugih deležnikov.

Vse več načrtovalcev infrastrukture, ki se zavedajo teh težav, zdaj uporablja celostni pristop k načrtovanju in zasnovi projekta. Pri njem se že na začetku preučijo infrastrukturne in ekološke potrebe območja ter se skupaj z drugimi rabami zemljišč na območju reke upoštevajo v prvotni zasnovi projekta. S tem se tudi podpira bolj interaktiven in preglednejši postopek načrtovanja ter že od začetka spodbujajo dejavna pomoč in prispevki ekologov in drugih deležnikov.

| Protokol za oceno trajnosti hidroenergetskega razvoja

  Projekt Hydro4LIFE, ki ga vodi združenje International Hydropower Association, je namenjen podpori izvajanju protokola za oceno trajnosti hidroenergetskega razvoja v EU. V njem je predlagana metodologija za merjenje uspešnosti hidroenergetskega projekta na podlagi 20 okoljskih, družbenih, tehničnih in gospodarskih tem. Zagotavlja skupni jezik, ki naj bi vladam, civilni družbi, finančnim institucijam in hidroenergetskemu sektorju omogočil pogovore o vprašanjih trajnosti in njihovo oceno. Protokol je rezultat intenzivnega dela foruma Hydropower Sustainability Assessment Forum, tj. svetovnega organa številnih deležnikov s predstavniki iz socialnih in okoljskih nevladnih organizacij, vlad, bank in hidroenergetskega sektorja.

  Ocene zajemajo vse faze projekta: začetno fazo, pripravo, izvedbo in delovanje. Vsakemu projektu se pri vsaki od 20 tem da ocena od 1 do 5 (5 za izkazano dobro prakso). Ena od tem se nanaša na biotsko raznovrstnost in invazivne vrste. V fazi priprave projekta je posebna pozornost namenjena:






  — | ekosistemskim vrednotam, |
| --- | --- |

Protokol za oceno trajnosti hidroenergetskega razvoja

Protokol za oceno trajnosti hidroenergetskega razvoja

Projekt Hydro4LIFE, ki ga vodi združenje International Hydropower Association, je namenjen podpori izvajanju protokola za oceno trajnosti hidroenergetskega razvoja v EU. V njem je predlagana metodologija za merjenje uspešnosti hidroenergetskega projekta na podlagi 20 okoljskih, družbenih, tehničnih in gospodarskih tem. Zagotavlja skupni jezik, ki naj bi vladam, civilni družbi, finančnim institucijam in hidroenergetskemu sektorju omogočil pogovore o vprašanjih trajnosti in njihovo oceno. Protokol je rezultat intenzivnega dela foruma Hydropower Sustainability Assessment Forum, tj. svetovnega organa številnih deležnikov s predstavniki iz socialnih in okoljskih nevladnih organizacij, vlad, bank in hidroenergetskega sektorja.

metodologija

skupni jezik

vprašanjih trajnosti

oceno

Ocene zajemajo vse faze projekta: začetno fazo, pripravo, izvedbo in delovanje. Vsakemu projektu se pri vsaki od 20 tem da ocena od 1 do 5 (5 za izkazano dobro prakso). Ena od tem se nanaša na biotsko raznovrstnost in invazivne vrste. V fazi priprave projekta je posebna pozornost namenjena:

Ocene zajemajo vse faze projekta

Ena od tem se nanaša na biotsko raznovrstnost in invazivne vrste.

—

ekosistemskim vrednotam,

| — | habitatom, |
| --- | --- |

—

habitatom,

| — | posebnim vprašanjem, kot so ogrožene vrste in ribji prehodi na prispevnem, akumulacijskem in dolvodnem območju, ter |
| --- | --- |

—

posebnim vprašanjem, kot so ogrožene vrste in ribji prehodi na prispevnem, akumulacijskem in dolvodnem območju, ter

| — | morebitnim vplivom zaradi invazivnih vrst, povezanim z načrtovanim projektom. |
| --- | --- |

—

morebitnim vplivom zaradi invazivnih vrst, povezanim z načrtovanim projektom.

http://www.hydrosustainability.org/Protocol/The-Protocol-Documents.aspx

| Razvoj trajnostne hidroenergetske rabe v povodju Donave: vodilna načela, ki jih je pripravila Mednarodna komisija za varstvo reke Donave (ICPDR)

  Ministri donavskih držav so leta 2010 pozvali k oblikovanju vodilnih načel o vključevanju okoljskih vidikov v uporabo vodne energije, da se zagotovi uravnotežen in celostni razvoj ter da se morebitna navzkrižja interesov obravnavajo že na samem začetku. Vodilna načela so bila zasnovana v okviru obširnega participativnega postopka, v katerem so sodelovali predstavniki iz energetskih in okoljskih uprav, hidroenergetskega sektorja, nevladnih organizacij in znanstvene skupnosti. Leta 2013 jih je sprejela komisija ICPDR, vključujejo pa ključna priporočila, navedena v nadaljevanju.

  Splošna načela za razvoj trajnostne hidroenergetske rabe









  1. | Pri hidroenergetskem razvoju je treba spoštovati načela trajnosti, ob tem pa enakovredno upoštevati okoljske, družbene in gospodarske dejavnike. |
| --- | --- |

Razvoj trajnostne hidroenergetske rabe v povodju Donave: vodilna načela, ki jih je pripravila Mednarodna komisija za varstvo reke Donave (ICPDR)

Razvoj trajnostne hidroenergetske rabe v povodju Donave: vodilna načela, ki jih je pripravila Mednarodna komisija za varstvo reke Donave (ICPDR)

Ministri donavskih držav so leta 2010 pozvali k oblikovanju vodilnih načel o vključevanju okoljskih vidikov v uporabo vodne energije, da se zagotovi uravnotežen in celostni razvoj ter da se morebitna navzkrižja interesov obravnavajo že na samem začetku. Vodilna načela so bila zasnovana v okviru obširnega participativnega postopka, v katerem so sodelovali predstavniki iz energetskih in okoljskih uprav, hidroenergetskega sektorja, nevladnih organizacij in znanstvene skupnosti. Leta 2013 jih je sprejela komisija ICPDR, vključujejo pa ključna priporočila, navedena v nadaljevanju.

Splošna načela za razvoj trajnostne hidroenergetske rabe

Splošna načela za razvoj trajnostne hidroenergetske rabe

1.

Pri hidroenergetskem razvoju je treba spoštovati načela trajnosti, ob tem pa enakovredno upoštevati okoljske, družbene in gospodarske dejavnike.

| 2. | Proizvodnja energije iz obnovljivih virov, kot je vodna energija, bi morala biti del celostnega pristopa k energetskim politikam (nacionalni energetski načrt, vključno z akcijskimi načrti za energijo iz obnovljivih virov). Pomembni elementi, ki bi jih bilo treba upoštevati pri tem pristopu, so neizkoriščeni potencial energije iz obnovljivih virov, prihranki energije in vse večja energijska učinkovitost. |
| --- | --- |

2.

Proizvodnja energije iz obnovljivih virov, kot je vodna energija, bi morala biti del celostnega pristopa k energetskim politikam (nacionalni energetski načrt, vključno z akcijskimi načrti za energijo iz obnovljivih virov). Pomembni elementi, ki bi jih bilo treba upoštevati pri tem pristopu, so neizkoriščeni potencial energije iz obnovljivih virov, prihranki energije in vse večja energijska učinkovitost.

| 3. | Za zagotovitev trajnostnega hidroenergetskega razvoja in uravnoteženje različnih javnih interesov bi morale biti nacionalne/regionalne hidroenergetske strategije pripravljene na podlagi teh vodilnih načel, ki veljajo za celotno povodje. V teh strategijah bi bilo treba upoštevati večnamensko uporabo hidroenergetske infrastrukture (npr. zaščita pred poplavami, oskrba z vodo itd.) in vplive (vključno s kumulativnimi) na okolje. |
| --- | --- |

3.

Za zagotovitev trajnostnega hidroenergetskega razvoja in uravnoteženje različnih javnih interesov bi morale biti nacionalne/regionalne hidroenergetske strategije pripravljene na podlagi teh vodilnih načel, ki veljajo za celotno povodje. V teh strategijah bi bilo treba upoštevati večnamensko uporabo hidroenergetske infrastrukture (npr. zaščita pred poplavami, oskrba z vodo itd.) in vplive (vključno s kumulativnimi) na okolje.

| 4. | Tehtanje javnih interesov na nacionalni/regionalni ravni mora biti pregledno, strukturirano in ponovljivo ter temeljiti na merilih in ustreznih informacijah, javnost pa mora biti vključena že v zgodnji fazi postopka odločanja. |
| --- | --- |

4.

Tehtanje javnih interesov na nacionalni/regionalni ravni mora biti pregledno, strukturirano in ponovljivo ter temeljiti na merilih in ustreznih informacijah, javnost pa mora biti vključena že v zgodnji fazi postopka odločanja.

| 5. | Proizvodnja energije iz obnovljivih virov kot taka se navadno ne šteje za prevladujoči javni interes. Hidroenergetski projekt ne pomeni samodejno prevladujočega javnega interesa samo zato, ker se bo proizvajala energija iz obnovljivih virov. Vsak primer je treba oceniti glede na njegove prednosti v skladu z nacionalno zakonodajo. |
| --- | --- |

5.

Proizvodnja energije iz obnovljivih virov kot taka se navadno ne šteje za prevladujoči javni interes. Hidroenergetski projekt ne pomeni samodejno prevladujočega javnega interesa samo zato, ker se bo proizvajala energija iz obnovljivih virov. Vsak primer je treba oceniti glede na njegove prednosti v skladu z nacionalno zakonodajo.

| 6. | Vključevanje državljanov in skupin državljanov, zainteresiranih strani in nevladnih organizacij, na interese katerih vpliva hidroenergetski projekt, je ključno za optimiziranje postopkov načrtovanja ter doseganje skupnega razumevanja in sprejemanja pri praktičnem izvajanju novih hidroenergetskih projektov. |
| --- | --- |

6.

Vključevanje državljanov in skupin državljanov, zainteresiranih strani in nevladnih organizacij, na interese katerih vpliva hidroenergetski projekt, je ključno za optimiziranje postopkov načrtovanja ter doseganje skupnega razumevanja in sprejemanja pri praktičnem izvajanju novih hidroenergetskih projektov.

| 7. | Pri hidroenergetskem razvoju je treba upoštevati vplive podnebnih sprememb na vodne ekosisteme in vodne vire (odpornost rečnih habitatov, količina pretoka in sezonske spremembe pretoka). |
| --- | --- |

7.

Pri hidroenergetskem razvoju je treba upoštevati vplive podnebnih sprememb na vodne ekosisteme in vodne vire (odpornost rečnih habitatov, količina pretoka in sezonske spremembe pretoka).

Tehnična nadgradnja obstoječih hidroelektrarn in ekološka obnova

Tehnična nadgradnja obstoječih hidroelektrarn in ekološka obnova

| 8. | Treba bi bilo spodbujati tehnično nadgradnjo obstoječih hidroelektrarn, da bi se povečala njihova proizvodnja energije. Tovrstna izboljšanja so okolju najprijaznejši način za dosego okoljskih ciljev (npr. iz okvirne direktive o vodah). |
| --- | --- |

8.

Treba bi bilo spodbujati tehnično nadgradnjo obstoječih hidroelektrarn, da bi se povečala njihova proizvodnja energije. Tovrstna izboljšanja so okolju najprijaznejši način za dosego okoljskih ciljev (npr. iz okvirne direktive o vodah).

| 9. | Tehnična nadgradnja obstoječih hidroelektrarn bi morala biti povezana z ekološkimi merili za varstvo in izboljšanje stanja voda. V nacionalnih energetskih strategijah in instrumentih bi bilo treba uporabiti spodbude ali okoljske znake, da bi se spodbudila in finančno podprla tehnična nadgradnja. |
| --- | --- |

9.

Tehnična nadgradnja obstoječih hidroelektrarn bi morala biti povezana z ekološkimi merili za varstvo in izboljšanje stanja voda. V nacionalnih energetskih strategijah in instrumentih bi bilo treba uporabiti spodbude ali okoljske znake, da bi se spodbudila in finančno podprla tehnična nadgradnja.

| 10. | S kombinacijo tehnične nadgradnje in ekološke obnove obstoječih hidroenergetskih objektov je mogoče doseči položaj, ki je ugoden tako za proizvodnjo energije kot tudi za izboljšanje okoljskih razmer. |
| --- | --- |

10.

S kombinacijo tehnične nadgradnje in ekološke obnove obstoječih hidroenergetskih objektov je mogoče doseči položaj, ki je ugoden tako za proizvodnjo energije kot tudi za izboljšanje okoljskih razmer.

Pristop strateškega načrtovanja za nov hidroenergetski razvoj

Pristop strateškega načrtovanja za nov hidroenergetski razvoj

| 11. | Za razvoj novih hidroelektrarn se priporoča pristop strateškega načrtovanja (povezan z akcijskim načrtom za energijo iz obnovljivih virov in načrtom upravljanja povodja), ki bi moral temeljiti na oceni na dveh ravneh (vključno s seznami priporočenih meril), tj. nacionalni/regionalni oceni, ki bi ji sledila ocena konkretnega projekta. Ta pristop je v skladu s preventivnim in previdnostnim načelom ter načelom „onesnaževalec plača“. |
| --- | --- |

11.

Za razvoj novih hidroelektrarn se priporoča pristop strateškega načrtovanja (povezan z akcijskim načrtom za energijo iz obnovljivih virov in načrtom upravljanja povodja), ki bi moral temeljiti na oceni na dveh ravneh (vključno s seznami priporočenih meril), tj. nacionalni/regionalni oceni, ki bi ji sledila ocena konkretnega projekta. Ta pristop je v skladu s preventivnim in previdnostnim načelom ter načelom „onesnaževalec plača“.

| 12. | V prvem koraku se opredelijo rečni odseki, na katerih je gradnja hidroelektrarn prepovedana z nacionalno ali regionalno zakonodajo/sporazumi (izključitvena območja). V drugem koraku se na podlagi ocenjevalne matrike in razvrstitvene sheme ocenijo vsi drugi odseki (sliki 14 in 15). |
| --- | --- |

12.

V prvem koraku se opredelijo rečni odseki, na katerih je gradnja hidroelektrarn prepovedana z nacionalno ali regionalno zakonodajo/sporazumi (izključitvena območja). V drugem koraku se na podlagi ocenjevalne matrike in razvrstitvene sheme ocenijo vsi drugi odseki (sliki 14 in 15).

| 13. | Nacionalna/regionalna ocena je instrument, ki upravam pomaga, da gradnjo novih hidroelektrarn usmerijo na območja, kjer se pričakujejo najmanjši vplivi na okolje. To je mogoče doseči z združevanjem zahtev glede proizvodnje hidroenergije in ekosistemskih zahtev ter s podporo odločanju z jasnimi in preglednimi merili, ki vključujejo vidike upravljanja energije ter okolja in pokrajine. Kjer je to ustrezno, je treba upoštevati vidike v celotnem povodju Donave ali čezmejne vidike. |
| --- | --- |

13.

Nacionalna/regionalna ocena je instrument, ki upravam pomaga, da gradnjo novih hidroelektrarn usmerijo na območja, kjer se pričakujejo najmanjši vplivi na okolje. To je mogoče doseči z združevanjem zahtev glede proizvodnje hidroenergije in ekosistemskih zahtev ter s podporo odločanju z jasnimi in preglednimi merili, ki vključujejo vidike upravljanja energije ter okolja in pokrajine. Kjer je to ustrezno, je treba upoštevati vidike v celotnem povodju Donave ali čezmejne vidike.

| 14. | Nacionalna/regionalna ocena je koristna za okoljski in vodni sektor, pa tudi za hidroenergetski sektor, saj povečuje predvidljivost postopka odločanja in jasno nakazuje, kje bodo dovoljenja za nove projekte verjetno izdana. |
| --- | --- |

14.

Nacionalna/regionalna ocena je koristna za okoljski in vodni sektor, pa tudi za hidroenergetski sektor, saj povečuje predvidljivost postopka odločanja in jasno nakazuje, kje bodo dovoljenja za nove projekte verjetno izdana.

| 15. | Medtem ko je ocena na nacionalni/regionalni ravni splošnejša, ocena konkretnega projekta, s katero se razvrsti ustreznost rečnih odsekov za morebitno hidroenergetsko rabo, zagotavlja podrobnejšo in bolj poglobljeno oceno koristi in vplivov konkretnega projekta. To pomaga pri oceni, ali je projekt ustrezno prilagojen konkretni lokaciji. Ocena konkretnega projekta se izvede kot odgovor na vlogo za izdajo dovoljenja za novo hidroelektrarno in je torej odvisna od zasnove konkretnega projekta. |
| --- | --- |

15.

Medtem ko je ocena na nacionalni/regionalni ravni splošnejša, ocena konkretnega projekta, s katero se razvrsti ustreznost rečnih odsekov za morebitno hidroenergetsko rabo, zagotavlja podrobnejšo in bolj poglobljeno oceno koristi in vplivov konkretnega projekta. To pomaga pri oceni, ali je projekt ustrezno prilagojen konkretni lokaciji. Ocena konkretnega projekta se izvede kot odgovor na vlogo za izdajo dovoljenja za novo hidroelektrarno in je torej odvisna od zasnove konkretnega projekta.

| 16. | Ustrezno bi bilo treba upoštevati sedanji in novi razvoj politike, zlasti izvajanje zakonodaje EU in podonavske strategije EU. |
| --- | --- |

16.

Ustrezno bi bilo treba upoštevati sedanji in novi razvoj politike, zlasti izvajanje zakonodaje EU in podonavske strategije EU.

| 17. | Da bi se vodna energija podprla čim bolj trajnostno, bi bilo treba pri shemah spodbud za nove hidroenergetske projekte upoštevati rezultate pristopa strateškega načrtovanja in ustrezne blažilne ukrepe. |
| --- | --- |

17.

Da bi se vodna energija podprla čim bolj trajnostno, bi bilo treba pri shemah spodbud za nove hidroenergetske projekte upoštevati rezultate pristopa strateškega načrtovanja in ustrezne blažilne ukrepe.

Ublažitev negativnih vplivov hidroelektrarn

Ublažitev negativnih vplivov hidroelektrarn

| 18. | Določiti je treba blažilne ukrepe za zmanjšanje negativnih vplivov hidroenergetskih objektov na vodne ekosisteme. Če je za to poskrbljeno z nacionalno zakonodajo, se lahko nadomestijo izgube proizvodnje električne energije iz obstoječih hidroelektrarn zaradi izvajanja blažilnih ukrepov. |
| --- | --- |

18.

Določiti je treba blažilne ukrepe za zmanjšanje negativnih vplivov hidroenergetskih objektov na vodne ekosisteme. Če je za to poskrbljeno z nacionalno zakonodajo, se lahko nadomestijo izgube proizvodnje električne energije iz obstoječih hidroelektrarn zaradi izvajanja blažilnih ukrepov.

| 19. | Prednostna ukrepa za ohranjanje in izboljšanje ekološkega stanja voda sta zagotavljanje selitve rib in ekološko sprejemljivih pretokov. |
| --- | --- |

19.

Prednostna ukrepa za ohranjanje in izboljšanje ekološkega stanja voda sta zagotavljanje selitve rib in ekološko sprejemljivih pretokov.

| 20. | Drugi blažilni ukrepi, kot so izboljšanje upravljanja plavin, zmanjšanje negativnih vplivov umetnih nihanj vodostajev (vršno obratovanje hidroelektrarne), ohranjanje stanja podzemnih voda ali obnovitev habitatov za posamezne tipe in obrežnih območij, so pomembni za rečno ekologijo in mokrišča, ki so neposredno odvisna od vodnih ekosistemov. O teh ukrepih bi bilo torej treba razmisliti pri zasnovi projekta, pri tem pa upoštevati tudi stroškovno učinkovitost in zanesljivost oskrbe z električno energijo. |
| --- | --- |

20.

Drugi blažilni ukrepi, kot so izboljšanje upravljanja plavin, zmanjšanje negativnih vplivov umetnih nihanj vodostajev (vršno obratovanje hidroelektrarne), ohranjanje stanja podzemnih voda ali obnovitev habitatov za posamezne tipe in obrežnih območij, so pomembni za rečno ekologijo in mokrišča, ki so neposredno odvisna od vodnih ekosistemov. O teh ukrepih bi bilo torej treba razmisliti pri zasnovi projekta, pri tem pa upoštevati tudi stroškovno učinkovitost in zanesljivost oskrbe z električno energijo.

https://www.icpdr.org/main/activities-projects/hydropower

4.2   Celostni nacionalni ali regionalni hidroenergetski načrti

Celostni nacionalni ali regionalni hidroenergetski načrti

Prostorski načrti, sprejeti na nacionalni, regionalni ali lokalni ravni, odvisno od veljavnih zakonov v posamezni državi, omogočajo obravnavo različnih zahtev v zvezi z zemljišči na širokem geografskem območju. To omogoča pripravo celostne strategije trajnostnega razvoja, ki je namenjena vzpostavitvi sinergij in zmanjšanju navzkrižij, kjer koli je to mogoče.

Prostorski načrti tudi zagotavljajo bolj uravnotežen razvojni okvir, saj omogočajo, da se širši družbeni in okoljski pomisleki upoštevajo že zgodaj v postopku načrtovanja. Rezultat je običajno bolj predvidljiv in stabilen okvir načrtovanja za vse zadevne strani, ki bi moral prispevati k zmanjšanju tveganja za težave in zamude v poznejših fazah, na primer na ravni posameznih projektov. Ti načrti tudi spodbujajo različne gospodarske sektorje, interesne skupine in splošno javnost, da se vključijo prek javnega posvetovanja, s čimer se zagotovi večja preglednost v postopku odločanja.

Prostorsko načrtovanje in zlasti sektorsko načrtovanje je torej pomembno orodje za industrijo. Številne države so v zvezi s proizvodnjo električne energije v hidroelektrarnah pripravile posebne hidroenergetske načrte na nacionalni ali regionalni ravni, da bi določile prihodnji razvoj glede na potrebe in priložnosti. Poleg tega morajo vse države članice na podlagi direktive o energiji iz obnovljivih virov pripraviti nacionalne načrte za energijo iz obnovljivih virov, da bi določile najustreznejši nabor ukrepov za energijo iz obnovljivih virov za posamezno državo ali regijo v smislu izpolnjevanja ciljev glede uporabe obnovljivih virov energije. Obe vrsti načrtov omogočata ne samo analizo predvidenih potreb po različnih vrstah energije iz obnovljivih virov, vključno s proizvodnjo hidroenergije, ampak zagotavljata tudi priložnost, da se širši družbeno-ekonomski razmisleki (načrti upravljanja povodij ali Natura 2000) upoštevajo v zgodnji in strateški fazi postopka načrtovanja.

| Ustrezna presoja načrtov

  S členom 6 direktive o habitatih se zahtevajo tudi ustrezne presoje načrtov in programov (npr. nacionalnih ali regionalnih hidroenergetskih načrtov ali akcijskih načrtov za energijo iz obnovljivih virov). To je potrdilo Sodišče Evropske unije (44). Ustrezna presoja prostorskega načrta ali programa bo seveda potekala na bolj strateški ravni, vendar pa je postopek v bistvu enak kot za projekte. Pri ustrezni presoji je torej treba preučiti, kako načrt ali program sam ali v povezavi z drugimi vpliva na celovitost območij Natura 2000.
  Opravljena presoja bi morala biti sorazmerna z geografskim obsegom načrta ter naravo in obsegom morebitnih vplivov. Za pravilno izvedbo ustrezne presoje je treba pridobiti tudi zadostne informacije o predlaganem načrtu. Osnovni cilj je vedno preprečiti ali odpraviti vse predvidljive škodljive vplive na celovitost območij Natura 2000 oziroma odpraviti vse razumne razloge za zaskrbljenost, da bi se tak škodljiv vpliv lahko pojavil.
  Ključna korist izvajanja ustreznih presoj za posamezen načrt je, da se lahko pri presoji vplivov posameznih projektov preprečijo morebitna poznejša navzkrižja z območji Natura 2000, tako da se na primer dejavnosti prestavijo stran od območij Natura 2000. Prav tako morajo pri tem zadevne osebe o manj škodljivih rešitvah za izpolnitev ciljev načrta razmisliti že v zelo zgodnji fazi postopka načrtovanja, kar jih spodbudi, da razvijejo bolj povezan in celosten pristop k hidroenergetskemu razvoju. |
| --- |

Ustrezna presoja načrtov

Ustrezna presoja načrtov

S členom 6 direktive o habitatih se zahtevajo tudi ustrezne presoje načrtov in programov (npr. nacionalnih ali regionalnih hidroenergetskih načrtov ali akcijskih načrtov za energijo iz obnovljivih virov). To je potrdilo Sodišče Evropske unije (44). Ustrezna presoja prostorskega načrta ali programa bo seveda potekala na bolj strateški ravni, vendar pa je postopek v bistvu enak kot za projekte. Pri ustrezni presoji je torej treba preučiti, kako načrt ali program sam ali v povezavi z drugimi vpliva na celovitost območij Natura 2000.

44

Opravljena presoja bi morala biti sorazmerna z geografskim obsegom načrta ter naravo in obsegom morebitnih vplivov. Za pravilno izvedbo ustrezne presoje je treba pridobiti tudi zadostne informacije o predlaganem načrtu. Osnovni cilj je vedno preprečiti ali odpraviti vse predvidljive škodljive vplive na celovitost območij Natura 2000 oziroma odpraviti vse razumne razloge za zaskrbljenost, da bi se tak škodljiv vpliv lahko pojavil.

Ključna korist izvajanja ustreznih presoj za posamezen načrt je, da se lahko pri presoji vplivov posameznih projektov preprečijo morebitna poznejša navzkrižja z območji Natura 2000, tako da se na primer dejavnosti prestavijo stran od območij Natura 2000. Prav tako morajo pri tem zadevne osebe o manj škodljivih rešitvah za izpolnitev ciljev načrta razmisliti že v zelo zgodnji fazi postopka načrtovanja, kar jih spodbudi, da razvijejo bolj povezan in celosten pristop k hidroenergetskemu razvoju.

4.3   Karte občutljivosti in določitev območij za prostoživeče živali in rastline

Karte občutljivosti in določitev območij za prostoživeče živali in rastline

Načrti rabe zemljišč ali sektorski načrti običajno zajemajo večje geografsko območje. Ta obseg skupaj s prostorsko naravo načrtov omogoča sprejemanje strateških odločitev o zmogljivosti in lokaciji hidroenergetskega razvoja na širšem območju ob sočasnem upoštevanju večnamenske vloge rek in morebitnega vpliva odločitev na okolje.

V tem okviru je eden od učinkovitih načinov preprečevanja ali zmanjšanja morebitnih navzkrižij z območji Natura 2000 opredelitev lokacij na reki, ki se štejejo za primerne ali neprimerne za hidroenergetsko rabo. Tako opredeljene lokacije se lahko nato položijo na karto, na kateri so prikazani naravovarstveni interesi v zvezi z reko, da se opredelijo morebitna območja navzkrižja – na primer zavarovana območja, kot so območja Natura 2000, ali selitvene poti za zavarovane vrste v EU.

Karte občutljivosti za prostoživeče živali in rastline so koristne, saj pomagajo umestiti hidroenergetski razvoj stran od območij, kot so območja Natura 2000, na katerih obstaja veliko tveganje pomembnih vplivov in na katerih bodo različni postopki za okoljska dovoljenja, naj ti potekajo na podlagi okvirne direktive o vodah, direktive o habitatih ali direktive o PVO, zagotovo zahtevnejši, izdaja dovoljenja pa bo verjetno zavrnjena. Karte občutljivosti se lahko pripravijo za izbrane kategorije vrst (npr. ribje vrste evropskega pomena) ali posebne vrste habitatov ali zavarovanih območij na vnaprej določenem območju. Vendar pa je pomembno, da karte temeljijo na najboljših razpoložljivih podatkih in informacijah ter da so merila za izbiro pregledna in jasna za vse zadevne strani (in morebiti obravnavana na javnem posvetovanju). Karte bi tudi morale biti narejene v dovolj dobri ločljivosti, da bi zagotavljale zanesljivo opredelitev značilnosti območij.

Druga pomembna prednost kart občutljivosti za prostoživeče živali in rastline je, da pomagajo preprečevati morebitna navzkrižja s členom 5 direktive o pticah ter členoma 12 in 13 direktive o habitatih. Kot je pojasnjeno v poglavju 1, je cilj teh določb zagotoviti varstvo vrst evropskega pomena na njihovem celotnem naravnem območju razširjenosti v EU, ne glede na to, ali so na območju Natura 2000 ali ne. Nosilci ali načrtovalci hidroenergetskega razvoja morajo torej zagotoviti, da delujejo v skladu s temi strogimi pravili o varstvu vrst.

Druga pomembna prednost kart občutljivosti za prostoživeče živali in rastline je, da pomagajo preprečevati morebitna navzkrižja s členom 5 direktive o pticah ter členoma 12 in 13 direktive o habitatih.

Nosilci ali načrtovalci hidroenergetskega razvoja morajo torej zagotoviti, da delujejo v skladu s temi strogimi pravili o varstvu vrst.

Vendar po so lahko karte občutljivosti, ki temeljijo na obstoječih porazdelitvah vrst, zavajajoče, saj so lahko obstoječe porazdelitve same rezultat obstoječih vplivov, ki jih je treba obravnavati. Pri vsaki uporabi takih kart je treba upoštevati načrte za obnovo porazdelitev vrst. Ko so karte hidroenergetske rabe in karte občutljivosti za prostoživeče živali in rastline pripravljene, se lahko položijo druga na drugo, različni odseki reke pa se lahko uvrstijo v eno ali več naslednjih širokih kategorij:

—   
  ugodna območja
  – območja, ki kažejo dober hidroenergetski potencial (tudi v smislu nadgradnje obstoječih objektov) in na katerih je majhno tveganje za navzkrižje z naravovarstvenimi interesi – npr. na močno preoblikovanem vodnem telesu majhnega ekološkega pomena ali kjer ni območij Natura 2000 ali zavarovanih selitvenih vrst EU;

ugodna območja

—   
  manj ugodna območja
  – kjer obstaja manjše tveganje za navzkrižje z enim ali več območji Natura 2000 ali zavarovanimi vrstami EU vzdolž reke;

manj ugodna območja

—   
  neugodna območja
  – kjer obstaja veliko tveganje za navzkrižje z enim ali več območji Natura 2000 ali zavarovanimi vrstami EU vzdolž reke. Tem območjem se je najbolje izogniti, saj bo zelo težko ali nemogoče izpolniti vse pogoje postopka presoje iz člena 6 direktive o habitatih in postopka v zvezi z izjemami na podlagi člena 4(7) okvirne direktive o vodah.

neugodna območja

Upoštevati je treba, da se lahko s kartami občutljivosti zagotovi le splošen oris območij z morebitno visoko stopnjo tveganja (kjer se je novemu razvoju najbolje v celoti odpovedati), srednjo stopnjo tveganja (kjer bo morda mogoče sprejeti blažilne ukrepe) in nizko stopnjo tveganja (kjer se pričakuje omejen ali majhen vpliv). Karte same po sebi ne morejo nadomestiti presoje vplivov na okolje (PVO) ali ustrezne presoje na ravni projekta. Te bo morda še vedno treba izvesti za posamezne projekte hidroenergetskega razvoja.

Na podlagi obsežnih raziskav vrst v okviru presoje vplivov na okolje ali ustrezne presoje na ravni posameznega območja bo mogoče za vsako območje natančneje določiti specifičen pomen za ohranjanje narave in verjetna tveganja za vpliv. V tem smislu karte na strateški ravni že lahko prispevajo k določanju ravni presoje, ki bi bila potrebna za podrobnejše in strožje izhodiščne študije na ravni posameznega projekta.

| PREGLEDOVALNIK OBMOČIJ NATURA 2000: koristno orodje za nosilce razvoja

  http://natura2000.eea.europa.eu/
  Pregledovalnik območij Natura 2000 je spletni geografski informacijski sistem (GIS), ki nosilcem razvoja omogoča, da locirajo in raziščejo vsako območje Natura 2000 v omrežju EU. Območja si je mogoče ogledati v zelo velikem merilu (1: 500), meje območja in ključne značilnosti krajine pa so prikazane v zelo visoki ločljivosti. Za vsako območje se lahko prenese standardni obrazec, v katerem so navedene vrste in habitatni tipi, za katere je bilo območje določeno, poleg tega pa so ocenjeni velikost ali območje populacije in stanje ohranjenosti na območju ter splošni pomen, ki ga ima zadevno območje za vrste ali habitatni tip. Na voljo so tudi druge funkcije iskanja in prikaza, da se podatki iz različnih virov naložijo na območja Natura 2000. |
| --- |

PREGLEDOVALNIK OBMOČIJ NATURA 2000: koristno orodje za nosilce razvoja

PREGLEDOVALNIK OBMOČIJ NATURA 2000: koristno orodje za nosilce razvoja

http://natura2000.eea.europa.eu/

Pregledovalnik območij Natura 2000 je spletni geografski informacijski sistem (GIS), ki nosilcem razvoja omogoča, da locirajo in raziščejo vsako območje Natura 2000 v omrežju EU. Območja si je mogoče ogledati v zelo velikem merilu (1: 500), meje območja in ključne značilnosti krajine pa so prikazane v zelo visoki ločljivosti. Za vsako območje se lahko prenese standardni obrazec, v katerem so navedene vrste in habitatni tipi, za katere je bilo območje določeno, poleg tega pa so ocenjeni velikost ali območje populacije in stanje ohranjenosti na območju ter splošni pomen, ki ga ima zadevno območje za vrste ali habitatni tip. Na voljo so tudi druge funkcije iskanja in prikaza, da se podatki iz različnih virov naložijo na območja Natura 2000.

| Priporočila ICPDR za nacionalno/regionalno oceno in merila

  V vodilnih načelih ICPDR se priporoča postopek v dveh korakih za strateško načrtovanje območij za proizvodnjo hidroenergije na nacionalni ali regionalni ravni. V prvem koraku bi bilo treba opredeliti rečne odseke, na katerih je gradnja hidroelektrarn prepovedana z ustrezno mednarodno, nacionalno ali regionalno zakonodajo/sporazumi (izključitvena območja). V drugem koraku bi bilo treba oceniti vse druge odseke in pri tem uporabiti vnaprej določeno razvrstitveno shemo, ki temelji na dogovorjenih merilih. Pomembno je, da je ocena na nacionalni/regionalni ravni tehnično izvedljiva in opravljena na podlagi vseh podatkov, ki jih je mogoče pridobiti na tej ravni. Dobljena matrika zagotavlja orodje za podporo odločanju, da se zagotovi uravnoteženo doseganje energetskih in okoljskih ciljev. Ta postopek tehtanja bi moral izvesti pristojni organ za nacionalno/regionalno raven v vsaki donavski državi v okviru postopka sodelovanja javnosti. Rezultate bi bilo treba uporabiti tudi v načrtih upravljanja povodij in akcijskih načrtih za energijo iz obnovljivih virov. |
| --- |

Priporočila ICPDR za nacionalno/regionalno oceno in merila

Priporočila ICPDR za nacionalno/regionalno oceno in merila

V vodilnih načelih ICPDR se priporoča postopek v dveh korakih za strateško načrtovanje območij za proizvodnjo hidroenergije na nacionalni ali regionalni ravni. V prvem koraku bi bilo treba opredeliti rečne odseke, na katerih je gradnja hidroelektrarn prepovedana z ustrezno mednarodno, nacionalno ali regionalno zakonodajo/sporazumi (izključitvena območja). V drugem koraku bi bilo treba oceniti vse druge odseke in pri tem uporabiti vnaprej določeno razvrstitveno shemo, ki temelji na dogovorjenih merilih. Pomembno je, da je ocena na nacionalni/regionalni ravni tehnično izvedljiva in opravljena na podlagi vseh podatkov, ki jih je mogoče pridobiti na tej ravni. Dobljena matrika zagotavlja orodje za podporo odločanju, da se zagotovi uravnoteženo doseganje energetskih in okoljskih ciljev. Ta postopek tehtanja bi moral izvesti pristojni organ za nacionalno/regionalno raven v vsaki donavski državi v okviru postopka sodelovanja javnosti. Rezultate bi bilo treba uporabiti tudi v načrtih upravljanja povodij in akcijskih načrtih za energijo iz obnovljivih virov.

| Orodje za pripravo ekološkega strateškega načrta za avstrijske reke – WWF

  Za WWF Avstrija je pomembno, da se pri prihodnjem hidroenergetskem razvoju uporablja strateški pristop, da bi se lahko zaščitili preostali pomembni, občutljivi in nedotaknjeni odseki reke. WWF je v podporo temu pripravil ekološki strateški načrt, da bi zagotovil tehnično zanesljivo podlago za odločanje za presojo potrebe po varstvu avstrijskih rek (WWF Ökomasterplan, 2009).
  Študija je bila objavljena leta 2009, v njej pa je bil prvič ocenjen ekološki pomen 53 največjih rek v Avstriji, katerih prispevna površina je večja od 500 kvadratnih kilometrov. V njej so predstavljeni tudi uradni podatki analize sedanjega stanja, ki jo je izvedlo ministrstvo, pristojno za izvajanje okvirne direktive EU o vodah in zagotavljanje informacij, povezanih z ohranjanjem, kot so informacije o območjih Natura 2000 in drugih zavarovanih območjih. Vsak od vodnih odsekov je bil razvrščen in določen po pomembnosti glede na različna merila izbire (na primer ekološko stanje, stanje na zavarovanih območjih, hidromorfologija, dolžina povezanega prosto tekočega odseka vodotoka).
  Tako je bil vsak rečni odsek razvrščen glede na naslednje razrede občutljivosti:






  — | razred občutljivosti 1: vreden zelo velikega varstva zaradi ekološkega stanja; |
| --- | --- |

Orodje za pripravo ekološkega strateškega načrta za avstrijske reke – WWF

Orodje za pripravo ekološkega strateškega načrta za avstrijske reke – WWF

Za WWF Avstrija je pomembno, da se pri prihodnjem hidroenergetskem razvoju uporablja strateški pristop, da bi se lahko zaščitili preostali pomembni, občutljivi in nedotaknjeni odseki reke. WWF je v podporo temu pripravil ekološki strateški načrt, da bi zagotovil tehnično zanesljivo podlago za odločanje za presojo potrebe po varstvu avstrijskih rek (WWF Ökomasterplan, 2009).

Študija je bila objavljena leta 2009, v njej pa je bil prvič ocenjen ekološki pomen 53 največjih rek v Avstriji, katerih prispevna površina je večja od 500 kvadratnih kilometrov. V njej so predstavljeni tudi uradni podatki analize sedanjega stanja, ki jo je izvedlo ministrstvo, pristojno za izvajanje okvirne direktive EU o vodah in zagotavljanje informacij, povezanih z ohranjanjem, kot so informacije o območjih Natura 2000 in drugih zavarovanih območjih. Vsak od vodnih odsekov je bil razvrščen in določen po pomembnosti glede na različna merila izbire (na primer ekološko stanje, stanje na zavarovanih območjih, hidromorfologija, dolžina povezanega prosto tekočega odseka vodotoka).

Tako je bil vsak rečni odsek razvrščen glede na naslednje razrede občutljivosti:

—

razred občutljivosti 1: vreden zelo velikega varstva zaradi ekološkega stanja;

| — | razred občutljivosti 2: vreden zelo velikega varstva zaradi stanja v rezervatih; |
| --- | --- |

—

razred občutljivosti 2: vreden zelo velikega varstva zaradi stanja v rezervatih;

| — | razred občutljivosti 3: vreden velikega varstva zaradi morfologije; |
| --- | --- |

—

razred občutljivosti 3: vreden velikega varstva zaradi morfologije;

| — | razred občutljivosti 4: vreden velikega varstva zaradi dolžine povezanega prosto tekočega odseka vodotoka; |
| --- | --- |

—

razred občutljivosti 4: vreden velikega varstva zaradi dolžine povezanega prosto tekočega odseka vodotoka;

| — | razred občutljivosti 5: pogojno vreden varstva, saj manjka podatkovna podlaga za zanesljivo presojo stanja okolja; |
| --- | --- |

—

razred občutljivosti 5: pogojno vreden varstva, saj manjka podatkovna podlaga za zanesljivo presojo stanja okolja;

| — | razred občutljivosti 6: pogojno vreden varstva; |
| --- | --- |

—

razred občutljivosti 6: pogojno vreden varstva;

| — | razred občutljivosti 7: malo vreden varstva; |
| --- | --- |

—

razred občutljivosti 7: malo vreden varstva;

| — | razred občutljivosti 8: obstoječa gospodarska raba energije; |
| --- | --- |

—

razred občutljivosti 8: obstoječa gospodarska raba energije;

| — | manjkajoči podatki (ekološko stanje, hidromorfologija). |
| --- | --- |

—

manjkajoči podatki (ekološko stanje, hidromorfologija).

Image

http://www.oekomasterplan.at/home.html

| Instrumenti načrtovanja za uravnoteženje hidroenergetskega razvoja in obnovo vodnega okolja v Franciji

  Francosko ministrstvo za ekologijo, trajnostni razvoj in energijo je leta 2008 izvedlo okroglo mizo o tem, kako nadalje razvijati trajnostno hidroenergetsko rabo, obenem pa obnoviti vodno okolje v Franciji. Doseči je bilo treba dva cilja: proizvodnjo dodatnih 3 TWh v smislu letne proizvodnje do leta 2020 in vzpostavitev dobrega stanja pri 66 % površinskih vodnih teles do leta 2015.
  Po obsežnih pogovorih z lokalnimi izvoljenimi organi, proizvajalci hidroenergije, nacionalnim odborom za poklicni sladkovodni ribolov in več nevladnimi organizacijami je ministrstvo podpisalo sporazum, ki je vseboval štiri ključne cilje:






  — | podporo hidroenergiji na podlagi stalnega postopka skupnih raziskav v zvezi z vključevanjem, spremljanjem in nadzorom okoljskih vidikov; |
| --- | --- |

Instrumenti načrtovanja za uravnoteženje hidroenergetskega razvoja in obnovo vodnega okolja v Franciji

Instrumenti načrtovanja za uravnoteženje hidroenergetskega razvoja in obnovo vodnega okolja v Franciji

Francosko ministrstvo za ekologijo, trajnostni razvoj in energijo je leta 2008 izvedlo okroglo mizo o tem, kako nadalje razvijati trajnostno hidroenergetsko rabo, obenem pa obnoviti vodno okolje v Franciji. Doseči je bilo treba dva cilja: proizvodnjo dodatnih 3 TWh v smislu letne proizvodnje do leta 2020 in vzpostavitev dobrega stanja pri 66 % površinskih vodnih teles do leta 2015.

Po obsežnih pogovorih z lokalnimi izvoljenimi organi, proizvajalci hidroenergije, nacionalnim odborom za poklicni sladkovodni ribolov in več nevladnimi organizacijami je ministrstvo podpisalo sporazum, ki je vseboval štiri ključne cilje:

—

podporo hidroenergiji na podlagi stalnega postopka skupnih raziskav v zvezi z vključevanjem, spremljanjem in nadzorom okoljskih vidikov;

| — | posodobitev in optimizacijo obstoječih elektrarn s prizadevanjem za učinkovito izvajanje predpisov o povečanju minimalnega pretoka do januarja 2014 in uvedbo obveznih ribjih prehodov. Poleg tega morajo kakršno koli podaljšanje koncesij spremljati ukrepi za izboljšanje energijske in okoljske uspešnosti hidroelektrarne; |
| --- | --- |

—

posodobitev in optimizacijo obstoječih elektrarn s prizadevanjem za učinkovito izvajanje predpisov o povečanju minimalnega pretoka do januarja 2014 in uvedbo obveznih ribjih prehodov. Poleg tega morajo kakršno koli podaljšanje koncesij spremljati ukrepi za izboljšanje energijske in okoljske uspešnosti hidroelektrarne;

| — | odpravo najbolj problematičnih ovir za ekološko kontinuiteto, ki so bile opredeljene v nacionalnem programu, in izvajanje teh obnovitvenih načrtov s pomočjo sredstev iz agencij za oskrbo z vodo; |
| --- | --- |

—

odpravo najbolj problematičnih ovir za ekološko kontinuiteto, ki so bile opredeljene v nacionalnem programu, in izvajanje teh obnovitvenih načrtov s pomočjo sredstev iz agencij za oskrbo z vodo;

| — | razvoj načrta hidroenergetskega razvoja z „visoko okoljsko kakovostjo“ in minimalnim vplivom na okolje. Prizadevati si je treba, da bi se gradnja novih elektrarn umestila predvsem na območja, kjer je malo tveganj za okolje, izogniti pa se je treba območjem z bogato biotsko raznovrstnostjo (npr. izvzete reke in prosto tekoče reke). |
| --- | --- |

—

razvoj načrta hidroenergetskega razvoja z „visoko okoljsko kakovostjo“ in minimalnim vplivom na okolje. Prizadevati si je treba, da bi se gradnja novih elektrarn umestila predvsem na območja, kjer je malo tveganj za okolje, izogniti pa se je treba območjem z bogato biotsko raznovrstnostjo (npr. izvzete reke in prosto tekoče reke).

Vlada je torej med letoma 2012 in 2015 sprejela dva seznama zavarovanih rek, da bi zagotovila skladnost z okvirno direktivo o vodah. Prvi seznam vključuje izvzete reke ali ohranjene reke, na katerih ni mogoče odobriti gradnje nobene nove ovire, obstoječe pregrade pa morajo ob podaljšanju dovoljenja zagotavljati ekološko kontinuiteto. Drugi seznam vključuje reke, pri katerih je obnovitev kontinuitete na obstoječih pregradah prednostna naloga. Na teh rekah je treba obstoječe pregrade prilagoditi v petih letih, da se zagotovijo gorvodne in dolvodne selitve rib ter zadosten prenos plavin.

Na prvi seznam so vključeni: reke z zelo dobrim stanjem (npr. na območju Natura 2000), reke z diadromnimi ribami selivkami (tudi pogosto na območju Natura 2000) in biološki rezervoarji. Skupaj predstavljajo približno od 25 % do 30 % vodotokov v Franciji. Drugi seznam vključuje druge reke z diadromnimi ribami selivkami, reke, pri katerih obstaja tveganje neizpolnjevanja okoljskih ciljev zaradi hidromorfološke obremenitve, in neučinkovito delovanje bioloških rezervoarjev, kot je določeno v načrtu upravljanja povodja. Skupaj predstavljajo približno 10 % vodotokov.

Opredelitev morebitnih območij za novo hidroenergetsko rabo na podlagi regionalnih načrtov za energijo iz obnovljivih virov temelji predvsem na hidroenergetskih podatkih ter združljivosti s seznamoma 1 in 2, s katerima so opredeljena območja, ki se štejejo za primerna, manj primerna ali neprimerna.

Vir: https://circabc.europa.eu/sd/a/85a4834a-5733-4474-9686-d6d94d722b95/Presentation-Planning%20instruments%20for%20hydropower%20and%20preserved%20rivers%20in%20France.pdf.

Vir:

4.4   Zgodnje posvetovanje

Zgodnje posvetovanje

Zgodnje posvetovanje z okoljskimi deležniki in pravzaprav vsemi deležniki je pomembno za zagotovitev oblikovanja sprejemljivih in trajnostnih rešitev. Prav tako je pomembno za skupno razumevanje spornih vprašanj in spodbujanje sodelovanja pri iskanju rešitev, zlasti če se izkaže, da ekoloških vplivov projekta ni mogoče ublažiti s konvencionalnimi pristopi.

Navzkrižja se pogosto pojavijo, ker okoljski deležniki niso dovolj zgodaj vključene v postopek načrtovanja, posledica česar so lahko dolge in drage zamude. V idealnem primeru bi morali deležniki in širša javnost sodelovati v vseh fazah razvoja projekta ali načrta. Sodelovanje je še posebno pomembno v fazi opredelitve projekta ali načrta ter med interaktivnim in iterativnim postopkom oblikovanja realističnih alternativnih rešitev za problematična območja.

Evropska zakonodaja in postopki niso preveč jasni glede zahteve za javno posvetovanje in sodelovanje javnosti ter običajno predvidevajo formalne korake za javno posvetovanje šele po dokončanju študij vplivov na okolje in predložitvi načrtov ali projektov v odobritev. Vendar to nosilcem razvoja ne bi smelo preprečevati, da sami čim prej poskrbijo za organizacijo postopka javnega posvetovanja.

Cilji katere koli dobro organizirane strategije sodelovanja javnosti bi morali biti:

| — | zagotoviti pregleden postopek načrtovanja in odločanja za infrastrukturni načrt ali projekt ter odprtost v zvezi z vsemi ustreznimi informacijami in podatki, |
| --- | --- |

—

zagotoviti pregleden postopek načrtovanja in odločanja za infrastrukturni načrt ali projekt ter odprtost v zvezi z vsemi ustreznimi informacijami in podatki,

| — | krepitev ozaveščenosti o skupnih ciljih načrta ali projekta ter s tem povezanih vprašanjih, |
| --- | --- |

—

krepitev ozaveščenosti o skupnih ciljih načrta ali projekta ter s tem povezanih vprašanjih,

| — | pridobitev javne podpore za postopek načrtovanja in izvedbo projekta ali načrta, |
| --- | --- |

—

pridobitev javne podpore za postopek načrtovanja in izvedbo projekta ali načrta,

| — | vključitev ključnih deležnikov v fazo načrtovanja, da se ustvari ozračje medsebojnega zaupanja in spoštovanja ter tako spodbudita javno odobravanje in uspešno izvajanje načrta ali projekta. |
| --- | --- |

—

vključitev ključnih deležnikov v fazo načrtovanja, da se ustvari ozračje medsebojnega zaupanja in spoštovanja ter tako spodbudita javno odobravanje in uspešno izvajanje načrta ali projekta.

V praksi je za zagotovitev uspešnega postopka posvetovanja z deležniki in njihovega sodelovanja pomembno zlasti naslednje:

| — | čas sodelovanja javnosti: deležnike bi se moralo začeti vključevati že v najzgodnejših fazah načrta ali projekta, tako da se lahko okoljske informacije uporabijo, ko se obravnavajo alternativne možnosti za zasnovo, lokacijo in finančno ureditev. Posvetovanje z deležniki bi se moralo nadaljevati skozi celotni postopek presoje vplivov na okolje in cikel načrta ali projekta; |
| --- | --- |

—

čas sodelovanja javnosti: deležnike bi se moralo začeti vključevati že v najzgodnejših fazah načrta ali projekta, tako da se lahko okoljske informacije uporabijo, ko se obravnavajo alternativne možnosti za zasnovo, lokacijo in finančno ureditev. Posvetovanje z deležniki bi se moralo nadaljevati skozi celotni postopek presoje vplivov na okolje in cikel načrta ali projekta;

čas sodelovanja javnosti:

| — | opredelitev zadevnih interesnih skupin: opredelitev zadevnih interesnih skupin ali deležnikov je ključna za uspešno vključevanje javnosti v politiko, načrt, program (npr. sektorski ali regionalni) ali projekt. Analiza socialne sestave družbe, v kateri je predviden načrt ali projekt, bo prav tako pomagala zagotoviti, da bodo opredeljeni vsi socialni akterji ali deležniki in da bodo vključeni v posvetovanje; |
| --- | --- |

—

opredelitev zadevnih interesnih skupin: opredelitev zadevnih interesnih skupin ali deležnikov je ključna za uspešno vključevanje javnosti v politiko, načrt, program (npr. sektorski ali regionalni) ali projekt. Analiza socialne sestave družbe, v kateri je predviden načrt ali projekt, bo prav tako pomagala zagotoviti, da bodo opredeljeni vsi socialni akterji ali deležniki in da bodo vključeni v posvetovanje;

opredelitev zadevnih interesnih skupin:

| — | izbira pravilne oblike komuniciranja in posvetovanja: vključevanje javnosti lahko sega od preprostega razširjanja informacij do posvetovanja in vse do polne udeležbe pri odločanju:






  — | obveščanje: enosmerni tok informacij od predlagatelja do javnosti; |
| --- | --- | --- |

—

izbira pravilne oblike komuniciranja in posvetovanja: vključevanje javnosti lahko sega od preprostega razširjanja informacij do posvetovanja in vse do polne udeležbe pri odločanju:

izbira pravilne oblike komuniciranja in posvetovanja:

—

obveščanje: enosmerni tok informacij od predlagatelja do javnosti;

obveščanje:

| — | posvetovanje: dvosmerni tok informacij med predlagateljem in javnostjo, kjer ima javnost priložnost, da izrazi svoja stališča, predlagatelj pa, da nanje odgovori; |
| --- | --- |

—

posvetovanje: dvosmerni tok informacij med predlagateljem in javnostjo, kjer ima javnost priložnost, da izrazi svoja stališča, predlagatelj pa, da nanje odgovori;

posvetovanje

| — | sodelovanje: dvosmerni tok informacij in zamisli, pri katerem sta predlagatelj in javnost vključena v skupno analizo in določanje dnevnega reda, javnost/deležniki pa so prostovoljno vključeni v odločanje o zasnovi in vodenju projekta na podlagi soglasja glede glavnih točk. Raven vključenosti javnosti, potrebna za posamezen načrt ali projekt, se bo razlikovala glede na družbeno in politično ozadje. Za vsako od glavnih skupin deležnikov se lahko pripravi matrika sodelovanja, ki pomaga določiti ustrezno stopnjo sodelovanja. Matrika se lahko uporabi tudi kot sistematično orodje za opredelitev vlog in odgovornosti deležnika ter opredelitev področij morebitnega nestrinjanja skupin; |
| --- | --- |

—

sodelovanje: dvosmerni tok informacij in zamisli, pri katerem sta predlagatelj in javnost vključena v skupno analizo in določanje dnevnega reda, javnost/deležniki pa so prostovoljno vključeni v odločanje o zasnovi in vodenju projekta na podlagi soglasja glede glavnih točk. Raven vključenosti javnosti, potrebna za posamezen načrt ali projekt, se bo razlikovala glede na družbeno in politično ozadje. Za vsako od glavnih skupin deležnikov se lahko pripravi matrika sodelovanja, ki pomaga določiti ustrezno stopnjo sodelovanja. Matrika se lahko uporabi tudi kot sistematično orodje za opredelitev vlog in odgovornosti deležnika ter opredelitev področij morebitnega nestrinjanja skupin;

sodelovanje:

| — | lastništvo in zavezanost: zgodnja posvetovanja s potencialno prizadetimi skupinami lahko izboljšajo okoljske informacije, ki jih pridobijo oblikovalci odločitev (npr. z opredelitvijo vplivov na okolje ali oblikovanjem primernih blažilnih ukrepov), ter pomagajo zmanjšati morebitna navzkrižja in zamude. Dejanska prizadevanja za to, da se javnosti zagotovijo informacije in odgovori na predloge ali pomisleke, tudi pomagajo preprečevati nesporazume in lahko privedejo do širše sprejetih projektov z večjim občutkom lokalnega lastništva. |
| --- | --- |

—

lastništvo in zavezanost: zgodnja posvetovanja s potencialno prizadetimi skupinami lahko izboljšajo okoljske informacije, ki jih pridobijo oblikovalci odločitev (npr. z opredelitvijo vplivov na okolje ali oblikovanjem primernih blažilnih ukrepov), ter pomagajo zmanjšati morebitna navzkrižja in zamude. Dejanska prizadevanja za to, da se javnosti zagotovijo informacije in odgovori na predloge ali pomisleke, tudi pomagajo preprečevati nesporazume in lahko privedejo do širše sprejetih projektov z večjim občutkom lokalnega lastništva.

lastništvo in zavezanost

Javno posvetovanje in sodelovanje javnosti sta nedvomno lahko zamudna in zahtevna, vendar pa lahko zmanjšata nasprotovanja in izboljšata možnosti za dolgoročni uspeh, kadar se uporabita pozitivno.

| Strateško načrtovanje in delovno sodelovanje na ravni porečij v Angliji

  Pristop na ravni porečja vključuje delovno sodelovanje na ravni porečja, katerega cilj so vsesplošne izboljšave našega vodnega okolja. Partnerstva na ravni skupnosti združujejo lokalno in strokovno znanje ter so dejavna v vsakem od več kot 100 porečij na podlagi okvirne direktive o vodah po vsej Angliji, vključno s tistimi, ki se raztezajo čez mejo v Wales.
  V pristope na ravni porečja je vključenih več kot 1 500 organizacij po vsej državi, vključno z nevladnimi organizacijami, vodnogospodarskimi podjetji, lokalnimi organi, vladnimi agencijami, lastniki zemljišč, ribiškimi klubi, organi, ki zastopajo kmete, akademskimi krogi in lokalnimi podjetji.
  Partnerstva, ki uporabljajo pristop na ravni porečja, dosegajo stroškovno učinkovite praktične rezultate na terenu, ki prinašajo številne koristi, kot so izboljšanja kakovosti vode, izboljšana biotska raznovrstnost, zmanjšano poplavno tveganje, odpornost proti podnebnim spremembam in večja povezanost skupnosti z lokalno reko. Partnerstva so tudi pobudniki za pridobivanje dodatnih sredstev in do danes so nekatera zagotovila skoraj osemkratnik začetne naložbe.
  Številni raziskovalni projekti zdaj dokazujejo, da je lahko opolnomočeno partnerstvo na ravni porečja, ki ga sestavljajo različni deležniki in tehnični strokovnjaki z območja porečja in okolice, odgovorno za usklajevanje načrtovanja, financiranja in doseganja dobrega ekološkega stanja za zadevno reko in njeno porečje.
  Kažejo tudi, da lahko celostna presoja porečja, ki jo vodijo deležniki, pomaga izoblikovati celovito razumevanje izzivov ter s tem pripraviti strateški, ciljno usmerjen, uravnotežen in torej stroškovno učinkovit načrt ukrepov pri upravljanju porečja.
  http://www.catchmentbasedapproach.org/ |
| --- |

Strateško načrtovanje in delovno sodelovanje na ravni porečij v Angliji

Strateško načrtovanje in delovno sodelovanje na ravni porečij v Angliji

Pristop na ravni porečja vključuje delovno sodelovanje na ravni porečja, katerega cilj so vsesplošne izboljšave našega vodnega okolja. Partnerstva na ravni skupnosti združujejo lokalno in strokovno znanje ter so dejavna v vsakem od več kot 100 porečij na podlagi okvirne direktive o vodah po vsej Angliji, vključno s tistimi, ki se raztezajo čez mejo v Wales.

V pristope na ravni porečja je vključenih več kot 1 500 organizacij po vsej državi, vključno z nevladnimi organizacijami, vodnogospodarskimi podjetji, lokalnimi organi, vladnimi agencijami, lastniki zemljišč, ribiškimi klubi, organi, ki zastopajo kmete, akademskimi krogi in lokalnimi podjetji.

Partnerstva, ki uporabljajo pristop na ravni porečja, dosegajo stroškovno učinkovite praktične rezultate na terenu, ki prinašajo številne koristi, kot so izboljšanja kakovosti vode, izboljšana biotska raznovrstnost, zmanjšano poplavno tveganje, odpornost proti podnebnim spremembam in večja povezanost skupnosti z lokalno reko. Partnerstva so tudi pobudniki za pridobivanje dodatnih sredstev in do danes so nekatera zagotovila skoraj osemkratnik začetne naložbe.

Številni raziskovalni projekti zdaj dokazujejo, da je lahko opolnomočeno partnerstvo na ravni porečja, ki ga sestavljajo različni deležniki in tehnični strokovnjaki z območja porečja in okolice, odgovorno za usklajevanje načrtovanja, financiranja in doseganja dobrega ekološkega stanja za zadevno reko in njeno porečje.

Kažejo tudi, da lahko celostna presoja porečja, ki jo vodijo deležniki, pomaga izoblikovati celovito razumevanje izzivov ter s tem pripraviti strateški, ciljno usmerjen, uravnotežen in torej stroškovno učinkovit načrt ukrepov pri upravljanju porečja.

http://www.catchmentbasedapproach.org/

| BAZA ZNANJA CABA

  Namen spletišča Catchment based Approach (CaBA, pristop na ravni porečja) je prikazati izvrstno delo, ki ga opravijo partnerstva na ravni porečij po vsej državi. Z izmenjavo dobre prakse si prizadevamo preprečiti podvajanje truda in zagotoviti, da se lahko obiskovalci spletišča seznanijo z vsemi spoznanji, ki so jih skozi leta pridobili tisti, ki se ukvarjajo z upravljanjem porečij. Nenazadnje je to spletišče namenjeno opolnomočenju partnerstev CaBA, ki jih seznanja z obsežnimi in raznolikimi načini sodelovalnega načrtovanja in upravljanja porečij. |
| --- |
| | | | |
| VKLJUČITE | UPORABITE PODATKE | ZAGOTOVITE | SPREMLJAJTE |
| deležnike na ravni porečja in vzpostavite učinkovito partnerstvo | in dokaze kot podlago za načrtovanje porečja, ki ga vodijo deležniki | ciljno usmerjene in celostne ukrepe pri upravljanju porečja | in modelirajte okolje, da izmerite izboljšave |
| Več o tem | Več o tem | Več o tem | Več o tem |

BAZA ZNANJA CABA

BAZA ZNANJA CABA

Namen spletišča Catchment based Approach (CaBA, pristop na ravni porečja) je prikazati izvrstno delo, ki ga opravijo partnerstva na ravni porečij po vsej državi. Z izmenjavo dobre prakse si prizadevamo preprečiti podvajanje truda in zagotoviti, da se lahko obiskovalci spletišča seznanijo z vsemi spoznanji, ki so jih skozi leta pridobili tisti, ki se ukvarjajo z upravljanjem porečij. Nenazadnje je to spletišče namenjeno opolnomočenju partnerstev CaBA, ki jih seznanja z obsežnimi in raznolikimi načini sodelovalnega načrtovanja in upravljanja porečij.

Image

Image

Image

Image

VKLJUČITE

UPORABITE PODATKE

ZAGOTOVITE

SPREMLJAJTE

deležnike na ravni porečja in vzpostavite učinkovito partnerstvo

in dokaze kot podlago za načrtovanje porečja, ki ga vodijo deležniki

ciljno usmerjene in celostne ukrepe pri upravljanju porečja

in modelirajte okolje, da izmerite izboljšave

Več o tem

Več o tem

Več o tem

Več o tem

5   POSTOPEK PRESOJE NA PODLAGI DIREKTIVE O HABITATIH

POSTOPEK PRESOJE NA PODLAGI DIREKTIVE O HABITATIH

5.1   Uvod

Uvod

V skladu z naravovarstveno zakonodajo EU je treba pri vsakem načrtu ali projektu, ki bi lahko pomembno vplival na eno ali več območij Natura 2000, opraviti ustrezno presojo na podlagi člena 6(3) direktive o habitatih. To poglavje vsebuje navodila, kako po posameznih korakih izvesti ustrezno presojo, zlasti za hidroenergetske načrte in projekte (45).

45

| Člen 6(3)



  Pri vsakem načrtu ali projektu, ki ni neposredno povezan z upravljanjem območja ali zanj potreben, pa bi sam ali v povezavi z drugimi načrti ali projekti lahko pomembno vplival na območje, je treba opraviti ustrezno presojo njegovih posledic glede na cilje ohranjanja tega območja. Glede na ugotovitve presoje posledic za območje in ob upoštevanju določb odstavka 4 pristojni nacionalni organi soglašajo z načrtom ali projektom šele potem, ko se prepričajo, da ne bo škodoval celovitosti zadevnega območja, in, če je primerno, ko pridobijo mnenje javnosti.



  Člen 6(4)



  Če je treba kljub negativni presoji posledic za območje izvesti načrt ali projekt iz nujnih razlogov prevladujočega javnega interesa, vključno tistih socialne ali gospodarske narave, in ni drugih ustreznih rešitev, država članica izvede vse izravnalne ukrepe, potrebne za zagotovitev varstva celovite usklajenosti Nature 2000. O sprejetih izravnalnih ukrepih obvesti Komisijo. |
| --- |

Člen 6(3)

Člen 6(3)

Pri vsakem načrtu ali projektu, ki ni neposredno povezan z upravljanjem območja ali zanj potreben, pa bi sam ali v povezavi z drugimi načrti ali projekti lahko pomembno vplival na območje, je treba opraviti ustrezno presojo njegovih posledic glede na cilje ohranjanja tega območja. Glede na ugotovitve presoje posledic za območje in ob upoštevanju določb odstavka 4 pristojni nacionalni organi soglašajo z načrtom ali projektom šele potem, ko se prepričajo, da ne bo škodoval celovitosti zadevnega območja, in, če je primerno, ko pridobijo mnenje javnosti.

Pri vsakem načrtu ali projektu, ki ni neposredno povezan z upravljanjem območja ali zanj potreben, pa bi sam ali v povezavi z drugimi načrti ali projekti lahko pomembno vplival na območje, je treba opraviti ustrezno presojo njegovih posledic glede na cilje ohranjanja tega območja. Glede na ugotovitve presoje posledic za območje in ob upoštevanju določb odstavka 4 pristojni nacionalni organi soglašajo z načrtom ali projektom šele potem, ko se prepričajo, da ne bo škodoval celovitosti zadevnega območja, in, če je primerno, ko pridobijo mnenje javnosti.

Člen 6(4)

Člen 6(4)

Če je treba kljub negativni presoji posledic za območje izvesti načrt ali projekt iz nujnih razlogov prevladujočega javnega interesa, vključno tistih socialne ali gospodarske narave, in ni drugih ustreznih rešitev, država članica izvede vse izravnalne ukrepe, potrebne za zagotovitev varstva celovite usklajenosti Nature 2000. O sprejetih izravnalnih ukrepih obvesti Komisijo.

Če je treba kljub negativni presoji posledic za območje izvesti načrt ali projekt iz nujnih razlogov prevladujočega javnega interesa, vključno tistih socialne ali gospodarske narave, in ni drugih ustreznih rešitev, država članica izvede vse izravnalne ukrepe, potrebne za zagotovitev varstva celovite usklajenosti Nature 2000. O sprejetih izravnalnih ukrepih obvesti Komisijo.

Ker omrežje Natura 2000 zadeva najdragocenejše in najbolj ogrožene habitate in vrste v Evropi, je treba za odobritev razvoja, ki bo verjetno pomembno negativno vplival na ta območja, zagotoviti dovolj stroge postopke, da se prepreči ogrožanje splošnih ciljev direktiv o pticah in habitatih. Posebna pozornost se zato namenja potrebi, da se odločitve sprejemajo na podlagi zanesljivih znanstvenih informacij ter strokovnega znanja in izkušenj. Zamude v postopku odobritve so zelo pogosto posledica slabe kakovosti ustreznih presoj, zaradi česar pristojni organi ne morejo presojati o vplivih načrta ali projekta.

Prav tako je pomembno, da se presoje vplivov na okolje, ki se izvajajo na podlagi direktive o presoji vplivov na okolje (PVO) in direktive o strateški presoji vplivov na okolje (SPVO) ali postopka v zvezi z izjemami na podlagi člena 4(7) okvirne direktive o vodah (ODV), ne zamenjujejo z ustreznimi presojami, ki se izvajajo na podlagi člena 6(3) direktive o habitatih. Čeprav se take presoje zelo pogosto izvajajo skupaj in jih je mogoče usklajevati, ima vsaka drugačen namen in ocenjuje vplive na različne vidike okolja. Čeprav bi jih bilo torej treba v idealnem primeru vse usklajevati, druge presoje ne morejo zamenjati ali nadomestiti ustrezne presoje.

Ustrezna presoja je osredotočena na vrste in habitatne tipe, zavarovane z direktivama o pticah in habitatih, ter zlasti na tiste vrste in habitate, za katere je bilo določeno območje Natura 2000. Ustrezna presoja na podlagi člena 6(3) je torej po obsegu ožja kot presoja na podlagi okvirne direktive o vodah ter direktiv o PVO ali SPVO, saj je omejena na posledice za območja Natura 2000 glede na njihove cilje ohranjanja.

Ustrezna presoja je osredotočena na vrste in habitatne tipe, zavarovane z direktivama o pticah in habitatih, ter zlasti na tiste vrste in habitate, za katere je bilo določeno območje Natura 2000.

Tudi učinki takega postopka presoje se razlikujejo. Pri ustrezni presoji in okvirni direktivi o vodah rezultat pravno zavezuje pristojni organ in določa njegovo končno odločitev. Če je torej z ustrezno presojo ugotovljeno, da bo načrt ali projekt kljub uvedbi blažilnih ukrepov škodljivo vplival na celovitost območja Natura 2000, se lahko odobri le, če so izpolnjeni pogoji iz člena 6(4).

5.2   Kdaj se zahteva postopek iz člena 6?

Kdaj se zahteva postopek iz člena 6?

V členu 6 direktive o habitatih so določeni postopkovni in vsebinski zaščitni ukrepi, ki jih je treba uporabiti za vsak načrt ali projekt, ki bi lahko pomembno vplival na območje Natura 2000.

Namen tega postopka je:

| — | oceniti posledice načrta ali projekta, ki bi lahko pomembno vplival na območje Natura 2000 glede na cilje ohranjanja tega območja, |
| --- | --- |

—

oceniti posledice načrta ali projekta, ki bi lahko pomembno vplival na območje Natura 2000 glede na cilje ohranjanja tega območja,

| — | ugotoviti, ali bodo te posledice škodljivo vplivale na celovitost območja, |
| --- | --- |

—

ugotoviti, ali bodo te posledice škodljivo vplivale na celovitost območja,

| — | zagotoviti mehanizem za odobritev načrta ali projekta s škodljivim vplivom, če ni manj škodljivih drugih ustreznih rešitev in če je načrt ali projekt treba izvesti iz nujnih razlogov prevladujočega javnega interesa, |
| --- | --- |

—

zagotoviti mehanizem za odobritev načrta ali projekta s škodljivim vplivom, če ni manj škodljivih drugih ustreznih rešitev in če je načrt ali projekt treba izvesti iz nujnih razlogov prevladujočega javnega interesa,

| — | zagotoviti, da se v zadnjenavedenem primeru sprejmejo izravnalni ukrepi za zagotovitev varstva celovite usklajenosti Nature 2000. |
| --- | --- |

—

zagotoviti, da se v zadnjenavedenem primeru sprejmejo izravnalni ukrepi za zagotovitev varstva celovite usklajenosti Nature 2000.

V členu 6(3) je za določitev, ali je ustrezna presoja potrebna, uporabljenih več izrazov. Nanaša se na:

| — | vsak načrt ali projekt, |
| --- | --- |

—

vsak načrt ali projekt,

| — | ki bi lahko pomembno vplival na vsaj eno območje Natura 2000, |
| --- | --- |

—

ki bi lahko pomembno vplival na vsaj eno območje Natura 2000,

| — | sam ali v povezavi z drugimi načrti ali projekti, |
| --- | --- |

—

sam ali v povezavi z drugimi načrti ali projekti,

| — | vendar ni neposredno povezan z upravljanjem ohranjanja območja. |
| --- | --- |

—

vendar ni neposredno povezan z upravljanjem ohranjanja območja.

V direktivi obseg „načrta“ ali „projekta“ ni opredeljen. Namesto tega je odločilni dejavnik odgovor na vprašanje, ali bo verjetno imel pomemben vpliv ali ne. Izraz „projekt“ bi bilo torej treba razlagati široko, tako da vključuje gradbena dela in vse druge posege v naravno okolje (46). Zajema tudi projekte, ki so namenjeni obnovi, nadgradnji, vzdrževanju ali posodobitvi obstoječe hidroelektrarne, če se šteje, da bi lahko pomembno vplivali na območje Natura 2000.

46

Kar zadeva geografski obseg člena 6(3), ta ni omejen na načrte in projekte na območju Natura 2000; zajema tudi razvoj kjer koli zunaj območja Natura 2000, če bi lahko pomembno vplival na območje. Predlagani razvoj ni izvzet iz zahteve po izvedbi ustrezne presoje na podlagi člena 6(3) samo zato, ker je zunaj meja območja Natura 2000.

Potreba po presoji je torej odvisna od tega, ali bi lahko razvoj sam ali v povezavi z drugimi načrti ali projekti pomembno vplival na območje Natura 2000, ne glede na to, ali je projekt umeščen na območje Natura 2000 ali zunaj njega. Na primer, projekt, ki je nekoliko gorvodno oddaljen od območja Natura 2000, bi lahko zaradi prekinitve vodnega toka, sprememb v premeščanju plavin, onesnaževanja ali ovir za gibanje in selitev vrst še vedno škodoval celovitosti dolvodnega območja. V takih primerih je potrebna presoja projekta na podlagi člena 6(3).

ne glede na to, ali je projekt umeščen na območje Natura 2000 ali zunaj njega.

V idealnih razmerah bi to moralo vključevati tudi razmislek o morebitnih verjetnih čezmejnih učinkih. Če bo načrt ali projekt v eni državi sam ali v povezavi z drugimi načrti ali projekti verjetno pomembno vplival na območje Natura 2000 v drugi državi, je treba pri ustrezni presoji oceniti tudi vplive na celovitost območij Natura 2000 v zadevni drugi državi. To je v skladu s Konvencijo iz Espooja, ki se v EU izvaja na podlagi direktiv o PVO in SPVO.

5.3   Postopek po korakih

Postopek po korakih

Postopek iz člena 6(3) je treba izvajati po zaporednih korakih. V vsakem koraku se določi, ali je potreben naslednji korak v postopku. Če se po preverjanju na primer ugotovi, da ne bo škodljivih vplivov na območje Natura 2000, se lahko načrt ali projekt odobri, ne da bi bila potrebna nadaljnja presoja.

Koraki so naslednji (glej diagram):

| — | preverjanje – pri tem prvem koraku se določi, ali je pri načrtu ali projektu ustrezna presoja potrebna ali ne. Če ni mogoče izključiti verjetnosti, da bo načrt ali projekt pomembno vplival na katero koli območje Natura 2000, je ustrezna presoja potrebna; |
| --- | --- |

—

preverjanje – pri tem prvem koraku se določi, ali je pri načrtu ali projektu ustrezna presoja potrebna ali ne. Če ni mogoče izključiti verjetnosti, da bo načrt ali projekt pomembno vplival na katero koli območje Natura 2000, je ustrezna presoja potrebna;

preverjanje

| — | ustrezna presoja – ko se ugotovi, da je ustrezna presoja potrebna, je treba opraviti podrobno analizo morebitnih vplivov, ki bi jih lahko načrt ali projekt sam ali v povezavi z drugimi načrti ali projekti imel na celovitost območij Natura 2000 glede na njihove cilje ohranjanja; |
| --- | --- |

—

ustrezna presoja – ko se ugotovi, da je ustrezna presoja potrebna, je treba opraviti podrobno analizo morebitnih vplivov, ki bi jih lahko načrt ali projekt sam ali v povezavi z drugimi načrti ali projekti imel na celovitost območij Natura 2000 glede na njihove cilje ohranjanja;

ustrezna presoja

| — | odločanje – če se z ustrezno presojo ne dokaže, da ni škodljivih vplivov na celovitost območja ali da je morebitne škodljive vplive mogoče ublažiti, morajo pristojni organi načrt ali projekt zavrniti. Če pa se z ustrezno presojo dokaže, da škodljivih vplivov na celovitost območja Natura 2000 ne bo, se lahko projekt odobri. |
| --- | --- |

—

odločanje – če se z ustrezno presojo ne dokaže, da ni škodljivih vplivov na celovitost območja ali da je morebitne škodljive vplive mogoče ublažiti, morajo pristojni organi načrt ali projekt zavrniti. Če pa se z ustrezno presojo dokaže, da škodljivih vplivov na celovitost območja Natura 2000 ne bo, se lahko projekt odobri.

odločanje

V členu 6(4) so dopuščene nekatere izjeme od tega splošnega pravila. Predlagatelj načrta ali projekta lahko v izjemnih okoliščinah zaprosi za odobritev načrta ali projekta, če so izpolnjeni pogoji iz člena 6(4).

Iz navedenega je razvidno, da ta postopek odločanja temelji na previdnostnem načelu. Poudarek je na objektivnem dokazovanju z ustreznimi dokazili, da ne bo škodljivih vplivov na območje Natura 2000; neobstoj škodljivih vplivov mora dokazati predlagatelj načrta ali projekta.

Slika

Slika

Diagram poteka postopka iz člena 6(3) in (4) (na podlagi metodoloških smernic Komisije)

Diagram poteka postopka iz člena 6(3) in (4) (na podlagi metodoloških smernic Komisije)

Dovoljenje se lahko izda le zaradi drugih nujnih razlogov prevladujočega javnega interesa, če Komisija izda pozitivno mnenje in se sprejmejo ustrezni izravnalni ukrepi.

Odstopanje na podlagi člena 6(4)

Preoblikovanje načrta/projekta

Dovoljenje se lahko izda, če se sprejmejo ustrezni izravnalni ukrepi.

Ali obstajajo pomisleki v zvezi z zdravjem ali varnostjo ljudi ali pomembne koristi za okolje?

Ali obstajajo nujni razlogi prevladujočega javnega interesa?

Ali območje gosti prednostni habitat ali vrsto?

Ne

Dovoljenje ne sme biti izdano.

Ali obstajajo druge ustrezne rešitve?

Ali se lahko negativni vplivi odpravijo, npr. z blažilnimi ukrepi?

Dovoljenje se lahko izda.

Ali je mogoče ugotoviti, da načrt/projekt ne bo škodljivo vplival na celovitost območja?

Presoja kumulativnih in povezanih vplivov z drugimi načrti in/ali projekti

Ustrezna presoja

Preverjanje

Dovoljenje ne sme biti izdano.

Ne

Ne

Ne

Ne

Da

Da

Da

Da

Da

Da

Da

Da

Ne

Ne

Presoja posledic glede na cilje ohranjanja območja

Ali bo načrt/projekt verjetno pomembno vplival na območje?

Ali je načrt ali projekt neposredno povezan z upravljanjem ohranjanja območja ali zanj potreben?

5.3.1   Preverjanje

Preverjanje

Prvi korak v postopku iz člena 6(3) je ugotoviti, ali je ustrezna presoja potrebna ali ne, tj. ali bo načrt ali projekt verjetno pomembno vplival na območje Natura 2000. Če je mogoče z zadostno gotovostjo ugotoviti, da načrt ali projekt sam ali v povezavi z drugimi načrti ali projekti verjetno ne bo imel pomembnih vplivov, se lahko odobri brez nadaljnje presoje.

verjetno pomembno vplival

ne

Če obstaja kakršen koli dvom glede verjetnosti vplivov, je potrebna ustrezna presoja, tako da se lahko v celoti preučijo morebitni vplivi. To je potrdilo Sodišče Evropske unije v sodbi v zadevi Waddenzee (C-127/02), v kateri je ugotovilo: „[...] mehaniz[em] za varstvo okolja, ki ga določa člen 6(3) [...], ne predpostavlja [...] gotovosti, da zadevni načrt ali projekt znatno vpliva na zadevno območje, ampak je posledica same verjetnosti, da je tak učinek povezan z omenjenim načrtom ali projektom. [...] [O]b dvomu o neobstoju pomembnih učinkov [je] tako presojo treba izvesti, [to pa] učinkovito omogoča, da se ne dodeli soglasja načrtom ali projektom, ki škodujejo celovitosti zadevnega območja, in [s tem prispeva k uresničitvi splošnih ciljev direktive o habitatih].“

„[...] mehaniz[em] za varstvo okolja, ki ga določa člen 6(3) [...], ne predpostavlja [...] gotovosti, da zadevni načrt ali projekt znatno vpliva na zadevno območje, ampak je posledica same verjetnosti, da je tak učinek povezan z omenjenim načrtom ali projektom. [...] [O]b dvomu o neobstoju pomembnih učinkov [je] tako presojo treba izvesti, [to pa] učinkovito omogoča, da se ne dodeli soglasja načrtom ali projektom, ki škodujejo celovitosti zadevnega območja, in [s tem prispeva k uresničitvi splošnih ciljev direktive o habitatih].“

Razloge za končno odločitev o potrebnosti ustrezne presoje je treba evidentirati. Sprejeti sklep je treba podpreti z zadostnimi informacijami.

| Okoljevarstveno dovoljenje za hidroenergetski sistem

  Vlada Združenega kraljestva je uvedla elektronski obrazec vloge, imenovan „kontrolni seznam za presojo vplivov na okolje na območju za hidroenergetske sisteme“, da bi pomagala pri preverjanju morebitnih projektov v fazi pred načrtovanjem. Na podlagi kontrolnega seznama lahko vložnik ugotovi, katere informacije mora poslati pristojnim organom, da bi ti lahko v celoti ocenili vpliv predlaganega hidroenergetskega sistema, ter mu omogoča, da si priskrbi začetno svetovanje o načrtovanem projektu. S tem lahko prihrani čas in sredstva, ki bi bila porabljena za projekte, za katere dovoljenje verjetno ne bi bilo izdano.
  Vložniki so zlasti pozvani, naj izpolnijo kontrolni seznam, ki vsebuje vprašanja o:






  1. | odvzemu vode in upravljanju pretoka, |
| --- | --- |

Okoljevarstveno dovoljenje za hidroenergetski sistem

Okoljevarstveno dovoljenje za hidroenergetski sistem

Vlada Združenega kraljestva je uvedla elektronski obrazec vloge, imenovan „kontrolni seznam za presojo vplivov na okolje na območju za hidroenergetske sisteme“, da bi pomagala pri preverjanju morebitnih projektov v fazi pred načrtovanjem. Na podlagi kontrolnega seznama lahko vložnik ugotovi, katere informacije mora poslati pristojnim organom, da bi ti lahko v celoti ocenili vpliv predlaganega hidroenergetskega sistema, ter mu omogoča, da si priskrbi začetno svetovanje o načrtovanem projektu. S tem lahko prihrani čas in sredstva, ki bi bila porabljena za projekte, za katere dovoljenje verjetno ne bi bilo izdano.

Vložniki so zlasti pozvani, naj izpolnijo kontrolni seznam, ki vsebuje vprašanja o:

1.

odvzemu vode in upravljanju pretoka,

| 2. | ohranjanju, |
| --- | --- |

2.

ohranjanju,

| 3. | kakovosti vode, |
| --- | --- |

3.

kakovosti vode,

| 4. | biotski raznovrstnosti in ribištvu, |
| --- | --- |

4.

biotski raznovrstnosti in ribištvu,

| 5. | obvladovanju poplavnega tveganja, |
| --- | --- |

5.

obvladovanju poplavnega tveganja,

| 6. | plovbi. |
| --- | --- |

6.

plovbi.

Vlada je poleg tega izdala več smernic, s katerimi želi nosilcem razvoja pomagati pri vlogah za pretočne hidroelektrarne. V navedenih smernicah je pojasnjeno:

| — | kako agencija Združenega kraljestva za okolje ureja hidroenergetsko rabo, |
| --- | --- |

—

kako agencija Združenega kraljestva za okolje ureja hidroenergetsko rabo,

| — | okoljska vprašanja, ki jih je treba preučiti, |
| --- | --- |

—

okoljska vprašanja, ki jih je treba preučiti,

| — | nasveti, kako zasnovati sistem, |
| --- | --- |

—

nasveti, kako zasnovati sistem,

| — | kako zaprositi za potrebna dovoljenja. |
| --- | --- |

—

kako zaprositi za potrebna dovoljenja.

https://www.gov.uk/government/publications/wr325-hydropower-schemes-environmental-site-audit-checklist

https://www.gov.uk/government/publications/good-practice-guidelines-to-the-environment-agency-hydropower-handbook

| 2. | Ohranjanje |
| --- | --- |

2.

Ohranjanje

Za več informacij glej naše obvestilo o:

okvirni direktivi o vodah, ohranjanju narave in dediščini.

DA

DA

NE

NE

Ali je sistem umeščen na območje posebnega znanstvenega interesa oziroma bo nanj verjetno vplival?

(Glej opombo 2a)

Ali je sistem umeščen na posebno ohranitveno območje (POO) oziroma bo nanj verjetno vplival?

(Glej opombo 2b)

Ali je sistem umeščen na posebno zavarovano območje (PZO) oziroma bo nanj verjetno vplival?

(Glej opombo 2c)

Ali je sistem umeščen v nacionalni naravni rezervat oziroma bo nanj verjetno vplival?

(Glej opombo 2d)

Ali je sistem umeščen v lokalni naravni rezervat oziroma bo nanj verjetno vplival?

(Glej opombo 2d)

Ali je sistem umeščen na območje izjemne naravne lepote?

(Glej opombo 2e)

Ali je sistem umeščen v narodni park?

(Glej opombo 2f)

Ali bo sistem verjetno vplival na slap, javno pešpot, naravno dediščino ali ohranitveno območje?

(Glej opombo 2g)

Ali so bile na območju izvedene formalne ekološke raziskave?

(Glej opombo 2h)

Ali se v sistemu upoštevajo zavarovane vrste, ki bi lahko živele na območju ali v njegovi bližini?

(Glej opombo 2i)

5.3.2   Ustrezna presoja

Ustrezna presoja

Ko je odločeno, da je ustrezna presoja potrebna, jo je treba izvesti, preden pristojni organ odloči o odobritvi načrta ali projekta (v skladu s sodbo Sodišča v zadevi C-127/02 (47)). Izraz „ustrezna“ v bistvu pomeni, da mora biti presoja ustrezna glede na svoj namen v skladu z direktivama o habitatih in pticah, tj. za ohranjanje vrst in habitatnih tipov, za katere je bilo območje Natura 2000 določeno.

47

Izraz „ustrezna“ prav tako pomeni, da bi morala presoja privesti do obrazloženega sklepa. Če poročilo ne vključuje dovolj podrobne presoje vplivov na območje Natura 2000 ali ne zagotavlja dovolj dokazov za jasne sklepe glede tega, ali bo načrt ali projekt škodljivo vplival na celovitost območja, presoja ni izpolnila svojega namena in je ni mogoče šteti za „ustrezno“ za namene člena 6(3).

To je potrdilo Sodišče Evropske unije, ki je odločilo: „Čeprav je res, da poročilo IREALP (48) navaja, da glavna vznemirjanja, ki ogrožajo živalski svet, nastajajo zaradi uničenja gnezd v fazi izkrčevanja in razdrobitve habitata, vsebuje številne uvodne ugotovitve brez končnih sklepov. To poročilo namreč poudarja pomembnost presoj, ki jih je treba izvesti postopoma, med drugim tudi na podlagi znanj in natančnih navedb, ki se lahko pojavijo v postopku izvedbe projekta. To poročilo je bilo med drugim zasnovano kot priložnost, da se uvedejo ostali predlogi za izboljšanje okoljskega ravnovesja predvidenih operacij.“

48

vsebuje številne uvodne ugotovitve brez končnih sklepov

To poročilo namreč poudarja pomembnost presoj, ki jih je treba izvesti postopoma, med drugim tudi na podlagi znanj in natančnih navedb, ki se lahko pojavijo v postopku izvedbe projekta. To poročilo je bilo med drugim zasnovano kot priložnost, da se uvedejo ostali predlogi za izboljšanje okoljskega ravnovesja predvidenih operacij.

„Iz tega izhaja, da se poročila IREALP

  ne sme obravnavati kot ustrezno presojo

  posledic spornih del na posebnem območju varstva IT 2040044.“„Iz vseh teh razmišljanj izhaja, da tako študija iz leta 2000 kot tudi poročilo iz leta 2002 vsebujeta praznine

  in pomanjkanje ugotovitev ter popolnih, natančnih in dokončnih sklepov, ki lahko odstranijo vsak razumen znanstveni dvom glede učinkov del, ki so bila predvidena na posebnem območju varstva
  . Take ugotovitve in sklepi pa so vendar nepogrešljivi, da bi se lahko pristojni organi z gotovostjo prepričali pri odločanju glede izdaje dovoljenja za ta dela.“ (Zadeva C-304/05, Komisija proti Italiji, točke od 46 do 73)

„Iz tega izhaja, da se poročila IREALP

ne sme obravnavati kot ustrezno presojo

posledic spornih del na posebnem območju varstva IT 2040044.“„Iz vseh teh razmišljanj izhaja, da tako študija iz leta 2000 kot tudi poročilo iz leta 2002 vsebujeta praznine

in pomanjkanje ugotovitev ter popolnih, natančnih in dokončnih sklepov, ki lahko odstranijo vsak razumen znanstveni dvom glede učinkov del, ki so bila predvidena na posebnem območju varstva

Take ugotovitve in sklepi pa so vendar nepogrešljivi, da bi se lahko pristojni organi z gotovostjo prepričali pri odločanju glede izdaje dovoljenja za ta dela.“

Sodišče je tudi poudarilo pomen uporabe najboljših znanstvenih spoznanj pri izvajanju ustrezne presoje, da bi lahko pristojni organi z zadostno stopnjo gotovosti ugotovili, da ne bo škodljivih vplivov na celovitost območja. Menilo je, da „je po najboljših znanstvenih spoznanjih treba identificirati vse vidike načrta ali projekta, ki lahko sami ali skupaj z drugimi načrti ali projekti vplivajo na te cilje“. (C-127/02, točka 54)

najboljših znanstvenih spoznanj

V poročilu o presoji bi bilo treba zlasti:

| — | podrobno opisati projekt ali načrt, da se pojasnijo njegova velikost, obseg in cilji; |
| --- | --- |

—

podrobno opisati projekt ali načrt, da se pojasnijo njegova velikost, obseg in cilji;

| — | opisati osnovne pogoje in cilje ohranjanja območja Natura 2000, |
| --- | --- |

—

opisati osnovne pogoje in cilje ohranjanja območja Natura 2000,

| — | opisati vse mogoče vplive, ki lahko nastanejo, |
| --- | --- |

—

opisati vse mogoče vplive, ki lahko nastanejo,

| — | analizirati interakcijo med navedenimi značilnostmi projekta ter ekološkimi zahtevami vrst in habitatnih tipov, za katere je bilo območje določeno, da se opredelijo morebitni vplivi projekta ali načrta na območje Natura 2000 in njihova raven pomembnosti, |
| --- | --- |

—

analizirati interakcijo med navedenimi značilnostmi projekta ter ekološkimi zahtevami vrst in habitatnih tipov, za katere je bilo območje določeno, da se opredelijo morebitni vplivi projekta ali načrta na območje Natura 2000 in njihova raven pomembnosti,

| — | pojasniti, kako se bodo taki vplivi preprečevali ali čim bolj ublažili, |
| --- | --- |

—

pojasniti, kako se bodo taki vplivi preprečevali ali čim bolj ublažili,

| — | določiti časovni okvir in mehanizme, s katerimi se bodo blažilni ukrepi zagotovili, izvajali in spremljali, |
| --- | --- |

—

določiti časovni okvir in mehanizme, s katerimi se bodo blažilni ukrepi zagotovili, izvajali in spremljali,

| — | vključiti referenčni seznam vseh virov informacij. |
| --- | --- |

—

vključiti referenčni seznam vseh virov informacij.

Nazadnje, predlagatelj projekta je odgovoren za to, da naroči ustrezno presojo in priskrbi podatke zanjo ter zagotovi njeno ustrezno kakovost. Organi so odgovorni za zagotovitev poštene in celovite ocene podatkov, predloženih v ustrezni presoji, ter preveritev, ali so ugotovitve o vplivih in njihovi pomembnosti pravilne in da ne bo nobenih škodljivih vplivov na celovitost območja Natura 2000 glede na njegove cilje ohranjanja.

Presoja vplivov glede na cilje ohranjanja območja

Presoja vplivov glede na cilje ohranjanja območja

Kot je navedeno zgoraj, je treba pri presoji oceniti morebitne vplive načrta ali projekta na območje glede na cilje ohranjanja območja. Minimalni cilj ohranjanja je preprečiti slabšanje stanja vrst in habitatov, za katere je bilo območje določeno.

Če so bili na podlagi člena 6(1) določeni ambicioznejši cilji ohranjanja, je treba morebitne vplive načrta ali projekta presojati glede na te ambicioznejše cilje. Če je cilj na primer, da se populacija vodomca v osmih letih obnovi na določeno raven, je treba oceniti, ali bo načrt ali projekt preprečil to obnovo, in ne samo, ali bo populacija vodomca ostala na sedanji ravni.

| Standardni obrazec Natura 2000

  Standardni obrazci so bili pripravljeni za vsako območje Natura 2000. Vsebujejo informacije o površini, zastopanosti in stanju ohranjenosti habitatov na območju ter celovito oceno vrednosti območja za ohranjanje zadevnih habitatov. Zagotavljajo tudi informacije o prisotnih vrstah, npr. populaciji, stanju (stalno prebivanje, razmnoževanje, prezimovanje, selitev) in o vrednosti območja za zadevne vrste (49).

  Stanje ohranjenosti habitatov in vrst na območju

  Stanja ohranjenosti vrste ali habitata se ne sme zamenjevati s stanjem ohranjenosti zadevne vrste ali habitata na posameznem območju. „Stanje ohranjenosti“ se nanaša na stanje vrste ali habitata na njegovem naravnem območju razširjenosti v EU in se lahko oceni le na višji ravni (npr. nacionalni, biogeografski ali na ravni EU). „Stanje ohranjenosti na posameznem območju“ se nanaša na stanje posamezne vrste ali habitata na določenem območju. Če je to stanje slabo, lahko organi za zadevno vrsto ali habitat na navedenem območju določijo ambicioznejše cilje ohranjanja namesto zgolj preprečevanja slabšanja njenega oziroma njegovega stanja.
  V skladu s členom 17 direktive o habitatih države članice vsakih šest let poročajo o stanju ohranjenosti habitatov in vrst na svojem ozemlju. Komisija na podlagi teh nacionalnih poročil pripravi konsolidirano poročilo o njihovem stanju ohranjenosti na biogeografski ravni in ravni EU (50).

  Načrti upravljanja omrežja Natura 2000

  Čeprav to ni obvezno, se v direktivi o habitatih priporoča priprava načrtov upravljanja, v katerih se določijo cilji ohranjanja in ukrepi, potrebni za dosego teh ciljev na območju v skladu z ekološkimi zahtevami vrst in habitatov na zadevnem območju. Načrti upravljanja so torej neprecenljiv vir informacij o omrežju Natura 2000 (51). |
| --- |

Standardni obrazec Natura 2000

Standardni obrazec Natura 2000

Standardni obrazci so bili pripravljeni za vsako območje Natura 2000. Vsebujejo informacije o površini, zastopanosti in stanju ohranjenosti habitatov na območju ter celovito oceno vrednosti območja za ohranjanje zadevnih habitatov. Zagotavljajo tudi informacije o prisotnih vrstah, npr. populaciji, stanju (stalno prebivanje, razmnoževanje, prezimovanje, selitev) in o vrednosti območja za zadevne vrste (49).

49

Stanje ohranjenosti habitatov in vrst na območju

Stanje ohranjenosti habitatov in vrst na območju

Stanja ohranjenosti vrste ali habitata se ne sme zamenjevati s stanjem ohranjenosti zadevne vrste ali habitata na posameznem območju. „Stanje ohranjenosti“ se nanaša na stanje vrste ali habitata na njegovem naravnem območju razširjenosti v EU in se lahko oceni le na višji ravni (npr. nacionalni, biogeografski ali na ravni EU). „Stanje ohranjenosti na posameznem območju“ se nanaša na stanje posamezne vrste ali habitata na določenem območju. Če je to stanje slabo, lahko organi za zadevno vrsto ali habitat na navedenem območju določijo ambicioznejše cilje ohranjanja namesto zgolj preprečevanja slabšanja njenega oziroma njegovega stanja.

V skladu s členom 17 direktive o habitatih države članice vsakih šest let poročajo o stanju ohranjenosti habitatov in vrst na svojem ozemlju. Komisija na podlagi teh nacionalnih poročil pripravi konsolidirano poročilo o njihovem stanju ohranjenosti na biogeografski ravni in ravni EU (50).

50

Načrti upravljanja omrežja Natura 2000

Načrti upravljanja omrežja Natura 2000

Čeprav to ni obvezno, se v direktivi o habitatih priporoča priprava načrtov upravljanja, v katerih se določijo cilji ohranjanja in ukrepi, potrebni za dosego teh ciljev na območju v skladu z ekološkimi zahtevami vrst in habitatov na zadevnem območju. Načrti upravljanja so torej neprecenljiv vir informacij o omrežju Natura 2000 (51).

51

Zbiranje potrebnih informacij za ustrezno presojo

Zbiranje potrebnih informacij za ustrezno presojo

Zbiranje vseh potrebnih informacij o projektu in območju Natura 2000 je pomemben prvi korak pri ustrezni presoji. To je običajno iterativni postopek. Če začetna raziskava in analiza razkrijeta pomembne vrzeli v znanju, bo za dopolnitev obstoječih podatkov morda potrebno nadaljnje izhodiščno ekološko in raziskovalno terensko delo. Kot je navedeno zgoraj, je pomembno, da ustrezna presoja temelji na najboljših znanstvenih spoznanjih na zadevnem področju, da se lahko odpravijo vsi razumni znanstveni dvomi glede vplivov del, predlaganih na zadevnem območju.

je pomembno, da ustrezna presoja temelji na najboljših znanstvenih spoznanjih na zadevnem področju, da se lahko odpravijo vsi razumni znanstveni dvomi glede vplivov del, predlaganih na zadevnem območju

Podrobne raziskave in terensko delo bi morali biti osredotočeni na vrste in habitate, za katere je bilo območje določeno in ki so občutljivi za predlagana dela. Njihovo občutljivost bi bilo treba analizirati ob upoštevanju mogočih interakcij med projektnimi dejavnostmi (vrsta, obseg, metode itd.) ter zadevnimi habitati in vrstami (lokacija, ekološke zahteve, življenjsko pomembna območja, vedenje itd.).

Vse terenske študije morajo biti dovolj zanesljive in dolgotrajne, da se v njih upošteva dejstvo, da se lahko ekološke razmere po sezonah in celo posameznih letih bistveno razlikujejo. Na primer, z nekajdnevno terensko raziskavo v zvezi s posamezno vrsto, izvedeno pozimi, ne bo zajeto, kako zadevna vrsta habitat uporablja v drugih pomembnejših obdobjih leta (npr. v sezoni selitve ali razmnoževanja).

Vse terenske študije morajo biti dovolj zanesljive in dolgotrajne

Popolno sliko o območju, tamkajšnjih vrstah/habitatih in vrsti vplivov, ki jih je treba analizirati, si bo mogoče izoblikovati tudi s posvetovanjem z naravovarstvenimi organi, znanstvenimi strokovnjaki, znanstveniki in naravovarstvenimi organizacijami v zgodnjih fazah postopka. Ti različni organi lahko tudi zagotovijo nasvete o najnovejših znanstvenih informacijah, ki so na voljo o območju ter njegovih vrstah in habitatih, zavarovanih v EU, ter dodatnih izhodiščnih študijah in terenskih raziskavah, ki bodo morda potrebne za presojo verjetnih vplivov projekta.

Opredelitev škodljivih vplivov

Opredelitev škodljivih vplivov

Ko so zbrani vsi potrebni izhodiščni podatki, se lahko ocenijo posledice načrta ali projekta za območje Natura 2000. Opis morebitnih škodljivih vplivov projektov hidroenergetskih objektov, kot so predstavljeni v poglavju 3, bi moral pomagati opredeliti vrsto vplivov, ki jih je treba obravnavati. Jasno je, da so vplivi vsakega projekta edinstveni, zato jih je treba oceniti za vsak primer posebej. To je v skladu s sodbo v zadevi Waddenzee (glej zgoraj): „V okviru nadaljnje presoje učinkov tega načrta ali projekta je treba njihovo pomembnost [...] ugotavljati zlasti glede na značilnosti in posebne okoljske razmere območja, na katero se ta načrt ali projekt nanaša.“

da so vplivi vsakega projekta edinstveni, zato jih je treba oceniti za vsak primer posebej.

V okviru nadaljnje presoje učinkov tega načrta ali projekta je treba njihovo pomembnost [...] ugotavljati zlasti glede na značilnosti in posebne okoljske razmere območja, na katero se ta načrt ali projekt nanaša.

Prvi korak je celovita analiza v zvezi s tem, katere vrste ali habitati, ki so zavarovani v EU in za katere je bilo območje določeno, bi lahko bili prizadeti na posameznem območju in bi morali biti vključeni v nadaljnjo poglobljeno presojo. To je pomembno, saj imata vsaka vrsta in habitatni tip svoj ekološki življenjski cikel in zahteve glede ohranjanja. Tudi vplivi na posamezno vrsto ali habitat se bodo med posameznimi območji razlikovali glede na njihovo stanje ohranjenosti in osnovne ekološke razmere na zadevnem območju. Za vsak opredeljeni vpliv bi bilo treba pri presoji preučiti tudi razsežnost vpliva, vrsto vpliva, obseg, trajanje, intenzivnost in časovni okvir.

Ustrezna presoja vključuje tudi preučitev vseh vidikov načrta ali projekta, ki bi lahko imeli posledice za območje. Vsak vidik bi bilo treba preučiti posebej (npr. ne samo pregrade, ki bo zgrajena, ampak tudi nove dovozne ceste ali vso drugo infrastrukturo, načrtovano za pregrado). Morebitne vplive bi bilo treba obravnavati tudi za vsako od vrst ali habitatnih tipov, za katere je bilo območje določeno (pogosto imenovane „ciljne značilnosti“ ali „značilnosti“). Vplive različnih značilnosti bi bilo nato treba preučiti skupaj in v medsebojni povezavi, tako da je mogoče opredeliti tudi njihove medsebojne vplive.

preučitev vseh vidikov načrta ali projekta

POSVETOVANJE S PRISTOJNIMI ORGANI IN DELEŽNIKI

OPREDELITEV CILJEV OHRANJANJA OBMOČIJ NATURA 2000

OPREDELITEV OBMOČJA ŠTUDIJE

DOLOČITEV MOREBITNIH PREOSTALIH VPLIVOV NA CELOVITOST OBMOČJA

OPREDELITEV/PRESOJA PREVENTIVNIH IN BLAŽILNIH UKREPOV

za odpravo ali zmanjšanje vplivov na nepomembno raven

OBLIKOVANJE PROGRAMA SPREMLJANJA

ZBIRANJE OBSTOJEČIH INFORMACIJ IN PO POTREBI IZVEDBA DODATNIH TERENSKIH ŠTUDIJ IN RAZISKAV

ZBIRANJE INFORMACIJ O DRUGIH NAČRTIH IN PROJEKTIH

za oceno kumulativnih vplivov

PRESOJA VPLIVOV IN NJIHOVE POMEMBNOSTI

na ciljne habitatne tipe, habitate vrst in vrste ter ekološko strukturo in funkcijo območja

OPREDELITEV EKOLOŠKIH ZNAČILNOSTI, KI JIH JE TREBA UPOŠTEVATI PRI PRESOJI

Analiza morebitnih vplivov projekta

Koraki, ki jih je treba izvesti v okviru ustrezne presoje (povzeto po Evropski komisiji, 2014)

Čeprav morajo biti v ospredju vrste in habitati v interesu EU, ki so upravičili določitev območja, je treba opozoriti, da te ciljne značilnosti kompleksno vzajemno delujejo tudi na druge vrste in habitate ter fizično okolje. Zato je pomembno, da se preučijo vse bistvene komponente strukture, delovanja in dinamike ekosistema. Kakršna koli sprememba teh komponent, čeprav majhna, bi prav tako lahko negativno vplivala na prisotne habitatne tipe in vrste.

Vplive bi bilo treba napovedati čim natančneje, podlaga za te napovedi pa bi morala biti jasna in evidentirana v ustrezni presoji (torej bi bilo treba vključiti tudi jasno obrazložitev stopnje gotovosti pri napovedovanju vplivov, saj je to ključnega pomena – pri presoji mora biti mogoče ugotoviti, da v zvezi z vplivi ni razumnega znanstvenega dvoma). Ustrezna presoja bi morala biti tako kot vse presoje vplivov strukturirana tako, da se zagotovi čim bolj objektivno napovedovanje na podlagi merljivih meril. To bo tudi olajšalo nalogo oblikovanja blažilnih ukrepov, ki lahko pripomorejo k odpravi napovedanih vplivov ali njihovemu zmanjšanju na nepomembno raven.

Vplive bi bilo treba napovedati čim natančneje, podlaga za te napovedi pa bi morala biti jasna in evidentirana v ustrezni presoji

Nazadnje, pri presoji morebitnih vplivov je pomembno upoštevati, da se lahko pojavijo v kateri koli fazi hidroenergetskega razvoja, od začetne gradnje, delovanja in upravljanja pa vse do podaljšanja obratovanja ali razgradnje. Vplivi so tako lahko začasni ali trajni, na območju ali zunaj njega, ali kumulativni in se lahko pojavijo v različnih fazah projektnega cikla.

| Pogosto uporabljene metode za napovedovanje vplivov

  Pri ustrezni presoji bi bilo treba uporabiti tehnike in metode dobre prakse za oceno obsega vplivov.






  — | Izvedejo se lahko neposredne meritve, na primer območij izgubljenega ali prizadetega habitata, sorazmernih izgub populacij vrst, habitatov in skupnosti. |
| --- | --- |

Pogosto uporabljene metode za napovedovanje vplivov

Pogosto uporabljene metode za napovedovanje vplivov

Pri ustrezni presoji bi bilo treba uporabiti tehnike in metode dobre prakse za oceno obsega vplivov.

—

Izvedejo se lahko neposredne meritve, na primer območij izgubljenega ali prizadetega habitata, sorazmernih izgub populacij vrst, habitatov in skupnosti.

neposredne meritve

| — | Z diagrami poteka, mrežami in diagrami sistemov se lahko opredelijo verige vplivov, ki izhajajo iz neposrednih vplivov; posredni vplivi so označeni kot sekundarni, terciarni itd. vplivi glede na njihov nastanek. Diagrami sistemov so prožnejši od mrež pri ponazoritvi medsebojnih razmerij. |
| --- | --- |

—

Z diagrami poteka, mrežami in diagrami sistemov se lahko opredelijo verige vplivov, ki izhajajo iz neposrednih vplivov; posredni vplivi so označeni kot sekundarni, terciarni itd. vplivi glede na njihov nastanek. Diagrami sistemov so prožnejši od mrež pri ponazoritvi medsebojnih razmerij.

diagrami poteka, mrežami in diagrami sistemov

| — | Kvantitativni napovedni modeli lahko zagotovijo matematično pridobljene napovedi, ki temeljijo na podatkih in predpostavkah o sili in smeri vplivov. Modeli lahko ekstrapolirajo napovedi, ki so skladne s preteklimi in trenutnimi podatki (analiza trendov, scenariji, analogije, ki temeljijo na podatkih z drugih ustreznih lokacij) ter intuitivnim napovedovanjem. Normativni pristopi k modeliranju izhajajo iz želenega rezultata in potek dogajanja raziskujejo v obratni smeri, da se oceni, ali bo predlagani projekt te cilje dosegel. Napovedno modeliranje ima pogosto pomembno vlogo, saj glavni vplivi pogosto izhajajo iz sprememb v hidromorfoloških strukturah, ki privedejo do sprememb v sedimentnem režimu z resnimi posledicami za podvodne organizme. |
| --- | --- |

—

Kvantitativni napovedni modeli lahko zagotovijo matematično pridobljene napovedi, ki temeljijo na podatkih in predpostavkah o sili in smeri vplivov. Modeli lahko ekstrapolirajo napovedi, ki so skladne s preteklimi in trenutnimi podatki (analiza trendov, scenariji, analogije, ki temeljijo na podatkih z drugih ustreznih lokacij) ter intuitivnim napovedovanjem. Normativni pristopi k modeliranju izhajajo iz želenega rezultata in potek dogajanja raziskujejo v obratni smeri, da se oceni, ali bo predlagani projekt te cilje dosegel. Napovedno modeliranje ima pogosto pomembno vlogo, saj glavni vplivi pogosto izhajajo iz sprememb v hidromorfoloških strukturah, ki privedejo do sprememb v sedimentnem režimu z resnimi posledicami za podvodne organizme.

Kvantitativni napovedni modeli

| — | Študije na ravni populacije so lahko koristne za določanje vplivov na ravni populacije, na primer na vrste ptic ali netopirjev ali morskih sesalcev. |
| --- | --- |

—

Študije na ravni populacije so lahko koristne za določanje vplivov na ravni populacije, na primer na vrste ptic ali netopirjev ali morskih sesalcev.

Študije na ravni populacije

| — | Geografski informacijski sistemi (GIS) se uporabljajo za oblikovanje modelov prostorskih razmerij, kot so prekrivanja območij omejitev, ali kartiranje občutljivih območij in lokacij izgube habitata. GIS so kombinacija računalniške kartografije, shranjenih kartiranih podatkov in sistema za upravljanje zbirk podatkov za shranjevanje atributov, kot so raba ali naklon zemljišč. GIS omogočajo hiter prikaz, združevanje in analiziranje shranjenih spremenljivk. |
| --- | --- |

—

Geografski informacijski sistemi (GIS) se uporabljajo za oblikovanje modelov prostorskih razmerij, kot so prekrivanja območij omejitev, ali kartiranje občutljivih območij in lokacij izgube habitata. GIS so kombinacija računalniške kartografije, shranjenih kartiranih podatkov in sistema za upravljanje zbirk podatkov za shranjevanje atributov, kot so raba ali naklon zemljišč. GIS omogočajo hiter prikaz, združevanje in analiziranje shranjenih spremenljivk.

Geografski informacijski sistemi

| — | Informacije iz predhodnih podobnih hidroenergetskih projektov so lahko koristne, zlasti če so se med dejavnostjo izdelale in spremljale kvantitativne napovedi. |
| --- | --- |

—

Informacije iz predhodnih podobnih hidroenergetskih projektov so lahko koristne, zlasti če so se med dejavnostjo izdelale in spremljale kvantitativne napovedi.

Informacije iz predhodnih podobnih hidroenergetskih projektov

| — | Strokovna mnenja in presoje se lahko pridobijo iz predhodnih izkušenj in posvetovanj v zvezi s podobnimi projekti ter pri lokalnih strokovnjakih z izkušnjami in znanjem o območju. |
| --- | --- |

—

Strokovna mnenja in presoje se lahko pridobijo iz predhodnih izkušenj in posvetovanj v zvezi s podobnimi projekti ter pri lokalnih strokovnjakih z izkušnjami in znanjem o območju.

Strokovna mnenja in presoje

| — | Opis in povezava: fizični dejavniki (npr. vodni režim, tok, substrat) so lahko neposredno povezani s porazdelitvijo in številčnostjo vrst. Če je mogoče napovedati prihodnje fizične razmere, je mogoče na podlagi tega napovedati prihodnji razvoj habitatov in populacij ali odzive vrst in habitatov. |
| --- | --- |

—

Opis in povezava: fizični dejavniki (npr. vodni režim, tok, substrat) so lahko neposredno povezani s porazdelitvijo in številčnostjo vrst. Če je mogoče napovedati prihodnje fizične razmere, je mogoče na podlagi tega napovedati prihodnji razvoj habitatov in populacij ali odzive vrst in habitatov.

Opis in povezava:

| — | Analize zmogljivosti zajemajo opredelitev pragu stresa, pod katerim je mogoče ohranjati populacije in ekosistemske funkcije. To vključuje opredelitev morebitno omejitvenih dejavnikov in oblikovanje matematičnih enačb za opis zmogljivosti vira ali sistema glede na prag, določen za vsak omejitveni dejavnik. |
| --- | --- |

—

Analize zmogljivosti zajemajo opredelitev pragu stresa, pod katerim je mogoče ohranjati populacije in ekosistemske funkcije. To vključuje opredelitev morebitno omejitvenih dejavnikov in oblikovanje matematičnih enačb za opis zmogljivosti vira ali sistema glede na prag, določen za vsak omejitveni dejavnik.

Analize zmogljivosti

Metodološke smernice v zvezi z določbami člena 6(3) in (4) direktive o habitatih

Metodološke smernice v zvezi z določbami člena 6(3) in (4) direktive o habitatih

Presoja morebitnih kumulativnih vplivov

Presoja morebitnih kumulativnih vplivov

Kumulativni vplivi so ključni del presoje. To je ne samo pravna zahteva, ampak ima lahko tudi velike posledice za načrt ali projekt in druge nadaljnje načrte ali projekte, predlagane za isto območje. To je še posebno pomembno za hidroenergetsko rabo, pri kateri so lahko kumulativni vplivi celo majhnih naprav nesprejemljivo veliki.

Kumulativni vplivi so ključni del presoje

Vrsta posamično majhnih vplivov je lahko sama po sebi nepomembna, ko se vplivi ocenijo skupaj, pa je lahko njihov vpliv pomemben. V členu 6(3) se to obravnava z upoštevanjem kombinacije vplivov iz drugih načrtov ali projektov. V njem ni določeno, kateri drugi načrti in projekti spadajo na področje uporabe te določbe, vendar pa je jasno, da je treba upoštevati načrte ali projekte, ki so bili zaključeni (tj. obstoječo infrastrukturo), in tiste, ki so bili odobreni. Pri tem so lahko koristne informacije, ki so na voljo v načrtih upravljanja povodij na podlagi okvirne direktive o vodah, pa tudi v katerih koli načrtih upravljanja, pripravljenih za zadevna območja Natura 2000.

Razmeti je treba, da država članica z obravnavanjem predlaganega načrta ali projekta ne ustvarja predpostavke v korist drugih podobnih načrtov ali projektov, ki bi lahko bili predlagani v prihodnosti. Nasprotno, če je na območju že bil odobren en ali več projektov, je lahko posledica tega znižanje ekološkega praga za prihodnje načrte ali projekte na zadevnem območju.

Če je na primer na območju Natura 2000 ali v njegovi bližini zaporedoma predlaganih več hidroenergetskih objektov, je mogoče, da bo pri presoji prvega projekta ugotovljeno, da ne bo škodljivo vplival na območje, medtem ko drugi in tretji projekt morda ne bosta odobrena, saj bodo njuni vplivi v povezavi z vplivi predhodnega projekta dovolj veliki, da bodo škodljivo vplivali na celovitost območja.

V tem okviru je pomembno, da se hidroenergetski projekti preučijo strateško in v medsebojni povezavi na razumno velikem geografskem območju, in ne zgolj kot posamični samostojni projekti. Pri presoji kumulativnih vplivov bi bilo treba upoštevati vse hidroelektrarne in druge objekte na prispevnem območju, ne glede na to, ali so na območju Natura 2000 ali zunaj njega.

Kumulativne vplive bi bilo treba v idealnem primeru opredeliti v tesnem posvetovanju z ustreznimi organi, ki imajo dostop do informacij o drugih načrtih in projektih, ki jih je treba upoštevati. Upoštevati bi bilo treba tudi informacije iz načrtov upravljanja povodij na podlagi okvirne direktive o vodah, saj so v njih zbrane informacije o vseh obremenitvah in vplivih na vodno okolje za celotno prispevno območje.

Morebitne kumulativne vplive bi bilo treba presoditi na podlagi zanesljivih izhodiščnih podatkov, ne pa se zanašati zgolj na kvalitativna merila. Prav tako bi morali biti sestavni del celovite presoje in se ne bi smeli obravnavati zgolj kot „prebliski“ ob koncu postopka presoje.

Določitev pomembnosti vplivov

Določitev pomembnosti vplivov

Ko so vplivi opredeljeni (glej tudi oddelek 4.7), je treba oceniti njihovo pomembnost (52) za vrste in habitate na območju glede na cilje ohranjanja območja.

52

Pri presoji pomembnosti se lahko upoštevajo naslednji parametri:

| — | kvantitativni parametri ciljne značilnosti (tj. vrste ali habitatnega tipa, za katerega je bilo območje določeno): na primer koliko habitata je izgubljenega za zadevno vrsto ali habitatni tip. Pri nekaterih je treba za pomemben vpliv šteti že izgubo posameznih enot ali majhnega deleža območij pojavljanja na zadevnem območju Natura 2000 (npr. za prednostne habitatne tipe ali vrste). Pri drugih je lahko prag pomembnosti višji. Kot že rečeno, je to odvisno od vrst in habitatnih tipov, njihovega stanja ohranjenosti na zadevnem območju in obetov za prihodnost; |
| --- | --- |

—

kvantitativni parametri ciljne značilnosti (tj. vrste ali habitatnega tipa, za katerega je bilo območje določeno): na primer koliko habitata je izgubljenega za zadevno vrsto ali habitatni tip. Pri nekaterih je treba za pomemben vpliv šteti že izgubo posameznih enot ali majhnega deleža območij pojavljanja na zadevnem območju Natura 2000 (npr. za prednostne habitatne tipe ali vrste). Pri drugih je lahko prag pomembnosti višji. Kot že rečeno, je to odvisno od vrst in habitatnih tipov, njihovega stanja ohranjenosti na zadevnem območju in obetov za prihodnost;

| — | kvalitativni parametri ciljne značilnosti: neodvisno od kvantitativnih parametrov bi bilo treba pri pomembnosti vplivov upoštevati kakovost pojavljanja ciljne značilnosti. To je na primer lahko:






  — | edino območje v določeni regiji ali državi s to ciljno značilnostjo (tj. ciljna značilnost je lahko na nekem območju zelo razširjena, vendar je to edini kraj, kjer se pojavlja in je zavarovana), |
| --- | --- | --- |

—

kvalitativni parametri ciljne značilnosti: neodvisno od kvantitativnih parametrov bi bilo treba pri pomembnosti vplivov upoštevati kakovost pojavljanja ciljne značilnosti. To je na primer lahko:

—

edino območje v določeni regiji ali državi s to ciljno značilnostjo (tj. ciljna značilnost je lahko na nekem območju zelo razširjena, vendar je to edini kraj, kjer se pojavlja in je zavarovana),

| — | območje s pomembnim pojavljanjem vrste (npr. osrednje območje pojavljanja, večje površine reprezentativnih sestojev itd.), |
| --- | --- |

—

območje s pomembnim pojavljanjem vrste (npr. osrednje območje pojavljanja, večje površine reprezentativnih sestojev itd.),

| — | območje, na katerem je vrsta na meji svojega obstoječega območja razširjenosti (ob upoštevanju morebitnih vplivov podnebnih sprememb v prihodnosti); |
| --- | --- |

—

območje, na katerem je vrsta na meji svojega obstoječega območja razširjenosti (ob upoštevanju morebitnih vplivov podnebnih sprememb v prihodnosti);

| — | pomen območja za biologijo vrste, npr. kot območja za razmnoževanje (gnezdišča, drstišča itd.), prehranjevalnega habitata, zatočišča, selitvene poti ali kraja postanka; |
| --- | --- |

—

pomen območja za biologijo vrste, npr. kot območja za razmnoževanje (gnezdišča, drstišča itd.), prehranjevalnega habitata, zatočišča, selitvene poti ali kraja postanka;

| — | ekološke funkcije in strukture, potrebne za ohranjanje ciljnih značilnosti in s tem celovitosti območja. |
| --- | --- |

—

ekološke funkcije in strukture, potrebne za ohranjanje ciljnih značilnosti in s tem celovitosti območja.

V primeru dvomov ali različnih mnenj glede stopnje pomembnosti je najbolje poiskati širši dogovor med zadevnimi strokovnjaki, npr. regionalnimi in/ali nacionalnimi strokovnjaki za prizadeto ciljno značilnost, tako da se soglasje pripravi na podlagi tega.

Določitev, ali je prizadeta celovitost območja

Določitev, ali je prizadeta celovitost območja

Ko so vplivi projekta čim natančneje napovedani in njihova raven pomembnosti ocenjena ter so raziskani vsi mogoči blažilni ukrepi, je treba z ustrezno presojo ugotoviti, ali bo projekt škodljivo vplival na celovitost območja Natura 2000.

Izraz „celovitost“ se seveda nanaša na ekološko celovitost. „Celovitost območja“ je običajno mogoče opredeliti kot vsoto ekološke strukture, funkcije in ekoloških procesov območja na vsej njegovi površini ali habitatov, kompleksa habitatov in/ali populacij vrst, za katere je območje določeno. Območje lahko velja za območje z visoko stopnjo celovitosti, kadar je vsebovani potencial za izpolnjevanje ciljev ohranjanja območja dosežen, kadar se ohrani sposobnost samopopravljanja in samoobnavljanja pod dinamičnimi pogoji in je potrebna minimalna zunanja podpora pri upravljanju.

ekološko celovitost

Če načrt ali projekt škodljivo vpliva na zunanji videz ali estetsko kakovost območja ali pomembno vpliva na druge habitatne tipe ali vrste, ne tiste, za katere je bilo območje določeno kot Natura 2000, to ni škodljiv vpliv v smislu člena 6(3). Po drugi strani pa je, če načrt ali projekt pomembno vpliva na eno od vrst ali habitatnih tipov, za katero ali katerega je bilo območje določeno, nujno prizadeta tudi celovitost območja.

je

če načrt ali projekt pomembno vpliva na eno od vrst ali habitatnih tipov, za katero ali katerega je bilo območje določeno, nujno prizadeta tudi celovitost območja.

Izraz „celovitost območja“ kaže, da je poudarek na posameznem območju. Škode na celotnem območju ali njegovem delu torej ni mogoče upravičiti s trditvijo, da bo stanje ohranjenosti habitatnih tipov in vrst, ki jih območje gosti, na splošno na evropskem ozemlju države članice ostalo ugodno.

V praksi bi morala biti presoja celovitosti območja osredotočena zlasti na določitev, ali projekt preprečuje izpolnjevanje ciljev ohranjanja območja in:

| — | povzroča spremembe bistvenih ekoloških funkcij, potrebnih za ciljne značilnosti (tj. vrsto ali habitatni tip, za katerega je bilo območje določeno), |
| --- | --- |

—

povzroča spremembe bistvenih ekoloških funkcij, potrebnih za ciljne značilnosti (tj. vrsto ali habitatni tip, za katerega je bilo območje določeno),

| — | bistveno zmanjšuje območje pojavljanja habitatnih tipov (tudi tistih slabše kakovosti) ali sposobnost preživetja populacij vrst, ki so ciljne značilnosti določenega območja, |
| --- | --- |

—

bistveno zmanjšuje območje pojavljanja habitatnih tipov (tudi tistih slabše kakovosti) ali sposobnost preživetja populacij vrst, ki so ciljne značilnosti določenega območja,

| — | zmanjšuje raznolikost območja, |
| --- | --- |

—

zmanjšuje raznolikost območja,

| — | vodi do razdrobljenosti območja, |
| --- | --- |

—

vodi do razdrobljenosti območja,

| — | vodi do izgube ali zmanjšanja ključnih značilnosti območja (npr. pokritost z drevjem, redno letno poplavljanje), od katerih je odvisno stanje ciljne značilnosti, |
| --- | --- |

—

vodi do izgube ali zmanjšanja ključnih značilnosti območja (npr. pokritost z drevjem, redno letno poplavljanje), od katerih je odvisno stanje ciljne značilnosti,

| — | povzroča umrljivost ciljnih vrst. |
| --- | --- |

—

povzroča umrljivost ciljnih vrst.

Uvedba ukrepov za odpravo škodljivih vplivov

Uvedba ukrepov za odpravo škodljivih vplivov

Če se pri presoji načrta ali projekta hidroenergetskega razvoja na podlagi člena 6 direktive o habitatih ugotovi več škodljivih vplivov na območje Natura 2000, načrt ali projekt morda vseeno ne bo samodejno zavrnjen. Odvisno od resnosti morebitnih vplivov bo morda mogoče uvesti (nadaljnje) blažilne ukrepe, s katerimi bodo zadevni vplivi odpravljeni ali vsaj zmanjšani na nepomembno raven, če taki zaščitni ukrepi niso bili vključeni že v projekt.

| Pristop k blažitvi | Zaželeni pristop |
| --- | --- |
| Preprečitev vplivov pri viru | Najbolj | |
| Zmanjšanje vplivov pri viru | |
| Ublažitev vplivov na območju | |
| Ublažitev vplivov pri receptorju | Najmanj |

Pristop k blažitvi

Zaželeni pristop

Preprečitev vplivov pri viru

Najbolj

Image

Zmanjšanje vplivov pri viru

Ublažitev vplivov na območju

Ublažitev vplivov pri receptorju

Najmanj

Opredelitev blažilnih ukrepov mora tako kot sama presoja vplivov temeljiti na dobrem razumevanju zadevnih vrst/habitatov ter dialogu med predlagateljem, pristojnim organom in naravovarstvenimi strokovnjaki.

Opredelitev blažilnih ukrepov mora tako kot sama presoja vplivov temeljiti na dobrem razumevanju zadevnih vrst/habitatov

Blažilni ukrepi lahko vključujejo spremembe velikosti, lokacije, zasnove in tehnologije, uporabljene pri hidroenergetskem načrtu ali projektu (npr. preprečevanje ovir za selitve in/ali poškodb rib zaradi turbin). Lahko pa so v obliki začasnih prilagoditev v fazah gradnje ali delovanja (npr. preprečevanje onesnaževanja vode, če se občutljivi deli ali populacije ciljnih vrst nahajajo dolvodno). Več informacij o morebitnih blažilnih ukrepih za hidroenergetsko rabo je na voljo v poglavju 3.

Za vsak predlagani blažilni ukrep je pomembno, da se:

| — | pojasni, kako bodo z ukrepi preprečeni znani škodljivi vplivi na območje ali zmanjšani na nepomembno raven, |
| --- | --- |

—

pojasni, kako bodo z ukrepi preprečeni znani škodljivi vplivi na območje ali zmanjšani na nepomembno raven,

| — | zagotovijo dokazi o tem, kdo jih bo zagotovil in izvajal ter kako, |
| --- | --- |

—

zagotovijo dokazi o tem, kdo jih bo zagotovil in izvajal ter kako,

| — | zagotovijo dokazi o stopnji zaupanja v verjetnost njihovega uspeha, |
| --- | --- |

—

zagotovijo dokazi o stopnji zaupanja v verjetnost njihovega uspeha,

| — | zagotovi časovni razpored njihovega izvajanja glede na projekt ali načrt, |
| --- | --- |

—

zagotovi časovni razpored njihovega izvajanja glede na projekt ali načrt,

| — | zagotovijo dokazi o tem, kako se bodo ukrepi spremljali in kako bodo uvedeni dodatni ukrepi, če se bo blažitev izkazala za nezadostno. |
| --- | --- |

—

zagotovijo dokazi o tem, kako se bodo ukrepi spremljali in kako bodo uvedeni dodatni ukrepi, če se bo blažitev izkazala za nezadostno.

Ko so primerni blažilni ukrepi opredeljeni in podrobno izdelani, se lahko načrt ali projekt na podlagi postopka presoje iz člena 6 (direktiva o habitatih) odobri, če blažilni ukrepi: (1) zagotavljajo, da vplivi niso pomembni glede na cilje ohranjanja območja, in (2) se izvajajo kot sestavni del projekta.

Če pa tudi po uvedbi blažilnih ukrepov še vedno obstaja pomemben preostali vpliv na območje, je treba namesto tega preučiti ustrezne druge rešitve (npr. drugo lokacijo projekta, drugačen obseg ali zasnovo razvoja ali druge postopke). Če takih rešitev ni, se lahko načrt ali projekt v izjemnih primerih vseeno odobri, če so izpolnjeni pogoji iz člena 6(4) in so odobreni primerni ukrepi, s katerimi bodo izravnani preostali pomembni škodljivi vplivi, tako da omrežje Natura 2000 ne bo ogroženo.

5.3.3   Sklepi ustrezne presoje

Sklepi ustrezne presoje

Pristojni nacionalni organi so tisti, ki glede na sklepe ustrezne presoje odobrijo načrt ali projekt. To lahko storijo šele, ko se prepričajo, da ne bo škodljivo vplival na celovitost zadevnega območja. Če so sklepi pozitivni v smislu, da ne ostaja noben razumen znanstveni dvom glede neobstoja vplivov na območje, lahko pristojni organi načrt ali projekt odobrijo.

Dokazati je torej treba neobstoj vplivov, ne njihove prisotnosti, kar izhaja iz previdnostnega načela (zadeva C-157/96). To je bilo potrjeno v več sodbah Sodišča Evropske unije. Sodišče je v zadevi Waddenzee (C-127/02) potrdilo, da „se dovoljenje za načrt ali projekt lahko izda samo takrat, ko se pristojni nacionalni organi prepričajo, da tak načrt ali projekt ne vpliva škodljivo na celovitost zadevnega območja. Če obstaja negotovost glede neobstoja škodljivih učinkov, povezanih z zadevnim načrtom ali projektom, na celovitost tega območja, bo moral pristojni nacionalni organ zavrniti dovoljenje zanj.“ Drugače rečeno, nacionalni organi so se morali prepričati, da dejavnost ne bo škodljivo vplivala na celovitost zadevnega območja, pri čemer ni smel ostati nikakršen razumen znanstveni dvom.

Dokazati je torej treba neobstoj vplivov, ne njihove prisotnosti

Ustrezno presojo in njene sklepe bi bilo treba jasno evidentirati. V poročilu bi bilo treba dovolj natančno navesti, kako in na kateri znanstveni podlagi je bila sprejeta končna odločitev.

5.4   Izjeme na podlagi člena 6(4)

Izjeme na podlagi člena 6(4)

Člen 6(4) določa izjeme od pravila iz člena 6(3). To ni samodejni postopek; predlagatelj projekta ali načrta se mora odločiti, ali želi zaprositi zanj. Člen 6(4) določa pogoje, ki morajo biti izpolnjeni v takih primerih, in korake, ki jih je treba izvesti, preden lahko pristojni nacionalni organ odobri načrt ali projekt, za katerega je bilo na podlagi člena 6(3) ocenjeno, da škodljivo vpliva na celovitost območja.

S členom 6(4) se od pristojnih organov zahteva zagotovitev, da so izpolnjeni naslednji pogoji, preden se lahko sprejme odločitev o tem, ali se načrt ali projekt, ki bi lahko škodljivo vplival na območje, odobri ali ne:

| — | druga ustrezna rešitev, predložena v odobritev, je najmanj škodljiva za habitate, vrste in celovitost območja Natura 2000, pri čemer ni druge izvedljive ustrezne rešitve, ki ne bi vplivala na celovitost območja; |
| --- | --- |

—

druga ustrezna rešitev, predložena v odobritev, je najmanj škodljiva za habitate, vrste in celovitost območja Natura 2000, pri čemer ni druge izvedljive ustrezne rešitve, ki ne bi vplivala na celovitost območja;

| — | obstajajo nujni razlogi prevladujočega javnega interesa za odobritev načrta ali projekta; |
| --- | --- |

—

obstajajo nujni razlogi prevladujočega javnega interesa za odobritev načrta ali projekta;

| — | sprejeti so bili vsi potrebni izravnalni ukrepi za zagotovitev varstva celovite usklajenosti omrežja Natura 2000. |
| --- | --- |

—

sprejeti so bili vsi potrebni izravnalni ukrepi za zagotovitev varstva celovite usklajenosti omrežja Natura 2000.

izravnalni ukrepi

Vrstni red, po katerem se ti pogoji preučujejo, je pomemben, saj vsak korak določa, ali je naslednji korak potreben. Če se na primer najde druga ustrezna rešitev za zadevni načrt ali projekt, nima smisla preučevati, ali je prvotni načrt ali projekt v prevladujočem javnem interesu, ali oblikovati primerne izravnalne ukrepe, saj načrta ali projekta ni mogoče odobriti, če obstaja druga sprejemljiva ustrezna rešitev.

Dokaz neobstoja drugih ustreznih rešitev

Dokaz neobstoja drugih ustreznih rešitev

Iskanje drugih ustreznih rešitev je lahko precej obsežno in mora biti povezano s cilji javnega interesa načrta ali projekta. To lahko vključuje druge lokacije, drugačen obseg ali zasnovo razvoja, drugačne metode gradnje ali druge postopke in pristope k proizvodnji energije iz obnovljivih virov. Ta zahteva je tesno povezana tudi s členom 4(7)(d) okvirne direktive o vodah, s katerim se od organov zahteva zagotovitev, da ni boljše okoljske možnosti (53).

53

Čeprav zahteva po iskanju drugih ustreznih rešitev spada na področje uporabe člena 6(4), je v praksi koristno, da načrtovalec vse mogoče druge ustrezne rešitve preuči čim prej, ko prvič načrtuje razvojni projekt. Če se na tej stopnji najde druga ustrezna rešitev, ki verjetno ne bo pomembno vplivala območje Natura 2000, se lahko odobri takoj in ustrezna presoja ne bo potrebna (čeprav bo druga presoja vplivov na okolje morda še vedno potrebna).

Če pa se v zvezi s projektom opravi ustrezna presoja, pri kateri se ugotovi, da je škodljiv vpliv na celovitost območja neizogiben, mora pristojni organ določiti, ali obstajajo druge ustrezne rešitve. Analizirati bi bilo treba vse druge izvedljive ustrezne rešitve in zlasti njihovo relativno uspešnost glede na cilje ohranjanja območja Natura 2000 in celovitost območja.

Če obstaja druga izvedljiva ustrezna rešitev, ki izpolnjuje cilje projekta, je v zvezi z njo prav tako potrebna nova ustrezna presoja, če bo zadevna rešitev verjetno pomembno vplivala na isto ali drugo območje Natura 2000. Če je druga ustrezna rešitev podobna prvotnemu predlogu, je mogoče za novo presojo običajno veliko potrebnih informacij pridobiti iz prve ustrezne presoje.

Nujni razlogi prevladujočega javnega interesa

Nujni razlogi prevladujočega javnega interesa

Če ni drugih ustreznih rešitev ali če druga ustrezna rešitev še bolj škodljivo vpliva na cilje ohranjanja ali celovitost zadevnega območja, morajo pristojni organi preučiti, ali obstajajo nujni razlogi prevladujočega javnega interesa (54), ki upravičujejo odobritev načrta ali projekta, čeprav bi lahko škodljivo vplival na celovitost enega ali več območij Natura 2000.

54

Pojem „nujni razlog prevladujočega javnega interesa“ v direktivi ni opredeljen. Vendar je iz besedila jasno, da mora načrt ali projekt, da bi bil odobren na podlagi člena 6(4), izpolnjevati vse tri naslednje pogoje:

| — | biti mora v javnem interesu – iz besedila je razvidno, da lahko cilje ohranjanja iz direktive odtehtajo le javni interesi. Projekti, ki jih pripravijo zasebni organi, se lahko torej upoštevajo le, če je dokazano, da služijo javnemu interesu (zadeva Solvay in drugi, C-182/10, točke od 71 do 79); |
| --- | --- |

—

biti mora v javnem interesu – iz besedila je razvidno, da lahko cilje ohranjanja iz direktive odtehtajo le javni interesi. Projekti, ki jih pripravijo zasebni organi, se lahko torej upoštevajo le, če je dokazano, da služijo javnemu interesu (zadeva Solvay in drugi, C-182/10, točke od 71 do 79);

javnem interesu

| — | obstajati morajo nujni razlogi za izvedbo načrta ali projekta – nujni v tem smislu očitno pomeni, da je projekt bistvenega pomena za družbo, in ne zgolj zaželen ali koristen; |
| --- | --- |

—

obstajati morajo nujni razlogi za izvedbo načrta ali projekta – nujni v tem smislu očitno pomeni, da je projekt bistvenega pomena za družbo, in ne zgolj zaželen ali koristen;

nujni

| — | načrt ali projekt mora biti v prevladujočem interesu – povedano drugače, dokazati je treba, da je izvedba načrta ali projekta še pomembnejša od zaščite zadevnega območja Natura 2000 v skladu z njegovimi cilji ohranjanja. Jasno je, da ne zadostuje vsaka vrsta javnega interesa socialne ali gospodarske narave, zlasti v primerjavi s posebno težo interesov, zaščitenih z direktivo (glej npr. četrto uvodno izjavo direktive, ki se nanaša na „naravno dediščino Skupnosti“). Prav tako se zdi smiselno domnevati, da je lahko javni interes prevladujoč le, če je dolgoročen; kratkoročni gospodarski interesi ali drugi interesi, ki bi družbi koristili le kratkoročno, niso zadostni, da bi prevladali nad dolgoročnimi interesi ohranjanja, zaščitenimi z direktivo. |
| --- | --- |

—

načrt ali projekt mora biti v prevladujočem interesu – povedano drugače, dokazati je treba, da je izvedba načrta ali projekta še pomembnejša od zaščite zadevnega območja Natura 2000 v skladu z njegovimi cilji ohranjanja. Jasno je, da ne zadostuje vsaka vrsta javnega interesa socialne ali gospodarske narave, zlasti v primerjavi s posebno težo interesov, zaščitenih z direktivo (glej npr. četrto uvodno izjavo direktive, ki se nanaša na „naravno dediščino Skupnosti“). Prav tako se zdi smiselno domnevati, da je lahko javni interes prevladujoč le, če je dolgoročen; kratkoročni gospodarski interesi ali drugi interesi, ki bi družbi koristili le kratkoročno, niso zadostni, da bi prevladali nad dolgoročnimi interesi ohranjanja, zaščitenimi z direktivo.

prevladujočem interesu

Upoštevati je treba, da so pogoji v zvezi s prevladujočim javnim interesom še strožji pri načrtu ali projektu, ki bi verjetno škodljivo vplival na celovitost območja Natura 2000, na katerem so prednostni habitatni tipi in/ali vrste, če so prizadeti ti habitatni tipi in/ali vrste. Nujni razlogi prevladujočega javnega interesa se lahko v takem primeru sprejmejo le, če se nanašajo na:

| — | zdravje ljudi in javno varnost, ali |
| --- | --- |

—

zdravje ljudi in javno varnost, ali

| — | koristne posledice bistvenega pomena za okolje, ali |
| --- | --- |

—

koristne posledice bistvenega pomena za okolje, ali

| — | druge nujne razloge, če je Komisija pred odobritvijo načrta ali projekta izdala mnenje. |
| --- | --- |

—

druge nujne razloge, če je Komisija pred odobritvijo načrta ali projekta izdala mnenje.

Shematski prikaz pogojev iz člena 6(4)

Dovoljenje se ne sme izdati.

Dovoljenje se lahko izda. Sprejeti je treba izravnalne ukrepe.

Dovoljenje se lahko izda iz drugih nujnih razlogov prevladujočega javnega interesa, in sicer po posvetovanju s Komisijo.

Sprejeti je treba izravnalne ukrepe.

Ali obstajajo pomisleki v zvezi z zdravjem ljudi ali varnostjo ali pomembne koristi za okolje?

Ali območje vključuje prednostni habitat ali vrsto, na katerega ali katero bi lahko načrt/projekt vplival?

Ali obstajajo nujni razlogi prevladujočega javnega interesa?

Ali obstajajo druge ustrezne rešitve?

Ne

Načrt/projekt bi lahko škodljivo vplival na celovitost območja

Da

Da

Ne

Ne

Da

Da

Da

Izravnalni ukrepi

Izravnalni ukrepi

Če ni drugih ustreznih rešitev in obstajajo nujni razlogi prevladujočega javnega interesa, morajo organi zagotoviti sprejetje in izvajanje izravnalnih ukrepov, preden se lahko projekt začne izvajati. Izravnalni ukrepi so torej „zadnja možnost“ in se uporabijo samo, ko je odločitev sprejeta pod zgoraj opisanimi pogoji.

Strogo gledano, so izravnalni ukrepi neodvisni od projekta in se praviloma izvajajo zunaj projektnega območja. Z njimi mora biti mogoče v celoti izravnati škodo, povzročeno območju in njegovim ciljnim značilnostim, ter morajo biti zadostni za zagotovitev varstva celovite usklajenosti omrežja Natura 2000.

Za zagotovitev varstva celovite usklajenosti omrežja Natura 2000 bi morali izravnalni ukrepi, predlagani za načrt ali projekt, zlasti:

| — | prispevati k ohranjanju prizadetih habitatnih tipov in vrst znotraj zadevne biogeografske regije ali znotraj istega območja razširjenosti, selitvene poti ali območja prezimovanja vrst v zadevni državi članici, |
| --- | --- |

—

prispevati k ohranjanju prizadetih habitatnih tipov in vrst znotraj zadevne biogeografske regije ali znotraj istega območja razširjenosti, selitvene poti ali območja prezimovanja vrst v zadevni državi članici,

| — | zagotoviti funkcije, ki so primerljive s tistimi, s katerimi se je utemeljila izbira prvotnega območja, zlasti glede ustrezne geografske porazdelitve, |
| --- | --- |

—

zagotoviti funkcije, ki so primerljive s tistimi, s katerimi se je utemeljila izbira prvotnega območja, zlasti glede ustrezne geografske porazdelitve,

| — | dopolnjevati običajne dolžnosti na podlagi direktive, tj. ne morejo nadomestiti obstoječih zavez, kot je izvajanje načrtov upravljanja omrežja Natura 2000. |
| --- | --- |

—

dopolnjevati običajne dolžnosti na podlagi direktive, tj. ne morejo nadomestiti obstoječih zavez, kot je izvajanje načrtov upravljanja omrežja Natura 2000.

V skladu z obstoječimi smernicami Komisije lahko izravnalni ukrepi iz člena 6(4) vključujejo enega ali več od naslednjih ukrepov:

| — | ponovno oblikovanje primerljivega habitata ali biološko izboljšanje habitata v slabem stanju na obstoječem določenem območju, če to presega cilje ohranjanja območja in ne škoduje drugim ciljnim značilnostim omrežja Natura 2000 na zadevnem območju, |
| --- | --- |

—

ponovno oblikovanje primerljivega habitata ali biološko izboljšanje habitata v slabem stanju na obstoječem določenem območju, če to presega cilje ohranjanja območja in ne škoduje drugim ciljnim značilnostim omrežja Natura 2000 na zadevnem območju,

| — | ponovno oblikovanje primerljivega habitata ali biološko izboljšanje habitata v slabem stanju zunaj določenega območja, ki se nato vključi v omrežje Natura 2000, |
| --- | --- |

—

ponovno oblikovanje primerljivega habitata ali biološko izboljšanje habitata v slabem stanju zunaj določenega območja, ki se nato vključi v omrežje Natura 2000,

| — | vključitev novega območja v omrežje Natura 2000, ki je primerljive ali boljše kakovosti in v primerljivem ali boljšem stanju kot prvotno območje (55). |
| --- | --- |

—

vključitev novega območja v omrežje Natura 2000, ki je primerljive ali boljše kakovosti in v primerljivem ali boljšem stanju kot prvotno območje (55).

55

Negativno prizadete habitatne tipe in vrste je treba nadomestiti najmanj v primerljivih deležih, vendar pa se glede na velika tveganja in znanstveno negotovost, povezane s poskusi ponovnega oblikovanja ali obnove habitatov v slabem stanju, močno priporoča, naj se za zagotovitev, da ukrepi dejansko prinašajo potrebno izravnavo, uporabijo deleži, ki so precej nad 1: 1.

Države članice bi morale biti zlasti pozorne, kadar se negativni vplivi načrta ali projekta občutijo v ranljivih naravnih habitatih ali naravnih habitatih vrst, ki potrebujejo veliko časa za ponovno pridobitev enake ekološke funkcije. Pri nekaterih habitatih in vrstah izgube preprosto morda ne bo mogoče izravnati v razumnem času, saj lahko njihov razvoj traja desetletja.

Poleg tega nekaterih habitatnih tipov in habitatov vrst sploh ni mogoče nadomestiti, saj njihovih ekoloških značilnosti ni mogoče umetno simulirati ali ustvariti. Zato bi se morali predlagatelji vsakega novega hidroenergetskega razvoja že pred pripravo osnutka načrta ali projekta pozanimati o obsegu izravnave za posamezne habitatne tipe in vrste.

Nazadnje, izravnalne ukrepe bi bilo treba vzpostaviti in v celoti izvajati že pred začetkom del v okviru načrta ali projekta. To prispeva k zmanjšanju škodljivih vplivov projekta na vrste in habitate, tako da se jim zagotovijo druge primerne lokacije na območju izravnave. Če to ni v celoti uresničljivo, bi morali pristojni organi zahtevati dodatno izravnavo za vmesne izgube, ki bi nastale v tem času. Informacije o izravnalnih ukrepih bi bilo treba Komisiji predložiti takoj po njihovem sprejetju v postopku načrtovanja, da lahko Komisija v okviru svoje vloge varuhinje Pogodb oceni, ali se direktiva pravilno uporablja.

KRATICE

KRATICE

| SEU | Sodišče Evropske unije (https://curia.europa.eu/jcms/jcms/j_6/sl/) |
| --- | --- |
| EEA | Evropska agencija za okolje (http://www.eea.europa.eu/) |
| PVO | Presoja vplivov projektov na okolje |
| EU | Evropska unija (EU-28) |
| Natura 2000 | Območja, določena na podlagi direktiv o habitatih in pticah (pOPS, OPS, POO in POV) ter vključena v omrežje Natura 2000 |
| pOPS | Komisiji predlagano območje, pomembno za Skupnost |
| POO | Posebno ohranitveno območje z uporabljenimi potrebnimi ukrepi ohranjanja |
| OPS | Območje, pomembno za Skupnost, ki ga je odobrila Komisija |
| SPVO | Strateška presoja vplivov načrtov in programov na okolje |
| POV | Posebno območje varstva, določeno na podlagi direktive o pticah |
| ODV | Okvirna direktiva o vodah |

SEU

Sodišče Evropske unije (https://curia.europa.eu/jcms/jcms/j_6/sl/)

EEA

Evropska agencija za okolje (http://www.eea.europa.eu/)

PVO

Presoja vplivov projektov na okolje

EU

Evropska unija (EU-28)

Natura 2000

Območja, določena na podlagi direktiv o habitatih in pticah (pOPS, OPS, POO in POV) ter vključena v omrežje Natura 2000

pOPS

Komisiji predlagano območje, pomembno za Skupnost

POO

Posebno ohranitveno območje z uporabljenimi potrebnimi ukrepi ohranjanja

OPS

Območje, pomembno za Skupnost, ki ga je odobrila Komisija

SPVO

Strateška presoja vplivov načrtov in programov na okolje

POV

Posebno območje varstva, določeno na podlagi direktive o pticah

ODV

Okvirna direktiva o vodah

---

(1)  https://www.eea.europa.eu/soer.

1

(2)  http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm.

2

(3)  https://ec.europa.eu/energy/en/topics/renewable-energy/renewable-energy-directive.

3

(4)  http://ec.europa.eu/environment/nature/biodiversity/comm2006/2020.htm.

4

(5)  Akcijski načrt za naravo, ljudi in gospodarstvo http://ec.europa.eu/environment/nature/legislation/fitness_check/action_plan/index_en.htm.

5

(6)  Glej člen 2 direktive o habitatih: „Ukrepi, sprejeti na podlagi te direktive, so namenjeni vzdrževanju ali obnovitvi ugodnega stanja ohranjenosti naravnih habitatov in prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst v interesu Skupnosti.“ Direktiva o pticah ne vsebuje pojma „ugodno stanje ohranjenosti“, vsebuje pa podobne zahteve za posebna območja varstva.

6

(7)  Podrobnosti vseh smernic v zvezi z upravljanjem omrežja Natura 2000 so na voljo na spletnem naslovu: http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/index_en.htm.

7

(8)  Spletni strani Komisije o PVO in SPVO – http://ec.europa.eu/environment/eia/eia-legalcontext.htm in http://ec.europa.eu/environment/eia/sea-legalcontext.htm.

8

(9)  Smernice Komisije o strogem varstvu živalskih vrst v interesu Skupnosti iz direktive o habitatih http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/guidance/index_en.htm.

9

(10)  Glej odgovore Komisije na pogosta vprašanja o okvirni direktivi o vodah in direktivah o naravi: http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/FAQ-WFD%20final.pdf.

10

(11)  Močno preoblikovana vodna telesa so tista vodna telesa, katerih značilnosti so znatno spremenjene zaradi fizičnih sprememb, ki jih je povzročilo človekovo delovanje, in zato ne morejo doseči „dobrega ekološkega stanja“.

11

(12)  Več podrobnih informacij o posebnih zahtevah je na voljo v Dokumentu s smernicami št. 4, pripravljenem v okviru skupne strategije izvajanja, z naslovom „Opredelitev in določitev močno preoblikovanih in umetnih vodnih teles“.

12

(13)  Za sodno prakso v zvezi z uporabo člena 4(7) glej sodbi Sodišča v zadevah C-461/13 in C-346/14.

13

(14)  Dokument s smernicami št. 36, pripravljen v okviru skupne strategije izvajanja, o členu 4 okvirne direktive o vodah: https://circabc.europa.eu/sd/a/e0352ec3-9f3b-4d91-bdbb-939185be3e89/CIS_Guidance_Article_4_7_FINAL.PDF.

14

(15)  Pojem „projekt“ v direktivi o PVO pomeni izvedbo gradbenih del ali drugih instalacij ali shem ali posege v naravno okolje in krajino.

15

(16)  Med projekti, ki spadajo v Prilogo I, so projekti za jezove in druge objekte „za zadrževanje ali trajno zagotavljanje rezerv vode, kjer nova ali dodatna količina zadržane ali uskladiščene vode presega 10 milijonov kubičnih metrov“.

16

(17)  Med projekti, ki spadajo v Prilogo II, so jezovi in drugi objekti, namenjeni dolgoročnemu zadrževanju ali zagotavljanju rezerv vode (projekti, ki niso vključeni v Prilogo I).

17

(18)  UL C 273, 27.7.2016, str. 1.

18

(19)  Sodba v zadevi C-177/11, EU:C:2012:378, točke 19–24.

19

(20)  http://www.eea.europa.eu/soer.

20

(21)  http://www.eea.europa.eu/publications/state-of-nature-in-the-eu.

21

(22)  Sporočilo Komisije: Za trajnostno upravljanje voda v Evropski uniji – Prva faza izvajanja okvirne direktive o vodah 2000/60/ES (COM(2007) 128 final).

22

(23)  Arcadis 2011: Hydropower generation in the context of the EU WFD (Proizvodnja električne energije v hidroelektrarnah pri izvajanju okvirne direktive EU o vodah). Generalni direktorat Evropske komisije za okolje. 168 str.

23

http://bookshop.europa.eu/pl/hydropower-generation-in-the-context-of-the-eu-water-framework-directive-pbKH3013438/downloads/KH-30-13-438-EN-N/KH3013438ENN_002.pdf;pgid=y8dIS7GUWMdSR0EAlMEUUsWb0000A6euO_e0;sid=E0EKwHHfLLsKwiJMudqUZxP6sYJ2kNMcbxE=?FileName=KH3013438ENN_002.pdf&SKU=KH3013438ENN_PDF&CatalogueNumber=KH-30-13-438-EN-N.

Glej tudi delavnico v okviru strategije skupnega izvajanja na temo Upravljanje voda, okvirna direktiva o vodah in vodna energija.

(24)  Več podrobnosti je na voljo v Strategiji skupnega izvajanja za okvirno direktivo o vodah, Okvirna direktiva o vodah in hidromorfološke obremenitve, tehnično poročilo, Dobre prakse pri obvladovanju ekoloških vplivov hidroelektrarn. https://circabc.europa.eu/sd/a/68065c2b-1b08-462d-9f07-413ae896ba67/HyMo_Technical_Report.pdf.

24

(25)  Na voljo na spletnem naslovu: http://eur-lex.europa.eu/legal-content/SL/TXT/?uri=CELEX%3A32007R1100.

25

(26)  Ekološki pretoki pri izvajanju okvirne direktive o vodah – https://circabc.europa.eu/sd/a/4063d635-957b-4b6f-bfd4-b51b0acb2570/Guidance%20No%2031%20-%20Ecological%20flows%20%28final%20version%29.pdf.

26

(27)  Arcadis 2011: Hydropower generation in the context of the EU WFD (Proizvodnja električne energije v hidroelektrarnah pri izvajanju okvirne direktive EU o vodah). Generalni direktorat Evropske komisije za okolje, 168 str.

27

(28)  Viri: Ferguson, Absolon, Carlson in Sandford, Transaction of the American Fisheries Society 135:139-150, 2006. Calles in Greenberg, River Research and Applications 25:1268-1286, 2009. Gustafsson, 2010.

28

Viri:

(29)  Sodba Sodišča Evropske unije v zadevi C-142/16.

29

(30)  Sodba Sodišča Evropske unije v zadevi C-127/02.

30

(31)  Lambrecht H., Trautner J. (2007) Fachinformationssystem und Fachkonventionen zur Bestimmung der Erheblichkeit im Rahmen der FFH-VP – Endbericht zum Teil Fachkonventionen, Schlussstand Juni 2007. (Strokovni informacijski sistem in strokovna pravila za presojo pomembnosti v okviru ustrezne presoje – končno poročilo, del v zvezi s strokovnimi pravili, končno stanje junija 2007. V nemščini).

31

(32)  Ta lestvica je bila priporočena strokovnjakom, ki so v skladu z zakonom licencirani na Češkem, in ti jo od leta 2007 tudi uporabljajo – http://www.mzp.cz/cz/hodnoceni_vyznamnosti_vlivu_koncepci.

32

(33)  Glej tudi C-75/01, C-418/04, C-508/04.

33

(34)  Glej tudi zadeve C-166/97, C-96/98, C-57/89, C-44/95, C-75/01, C-415/01, C-6/04, C-508/04, C-241/08, C-491/08, C-90/10.

34

(35)  Treba je opozoriti na pomembno razliko med blažilnimi ukrepi ter izravnalnimi ukrepi ali ukrepi ekološke obnove (glej oddelek 5.3, stran 80).

35

(36)  Glej sodbo Evropskega sodišča 142/16 http://curia.europa.eu/juris/liste.jsf?num=C-142/16, obravnavano na strani 45. Glej tudi stran 47 za primere morebitnih blažilnih ukrepov za vodno energijo.

36

(37)  https://ec.europa.eu/jrc/en/publication/working-group-ecostat-report-common-understanding-using-mitigation-measures-reaching-good-ecological.

37

(38)  https://restorerivers.eu/wiki/index.php?title=Case_study%3AAustria_Upper_Mur_-_River_widening_Lässer_Au_(LIFE%2B_(LIFE%2B_08_NAT_A_614)_„Inner-Alpine_river_basin_management_–_Upper_River_Mur_-_murerleben_II%22_2010-2015).

38

(39)  Sklepne ugotovitve druge delavnice v okviru skupne strategije izvajanja o okvirni direktivi EU o vodah in vodni energiji, ki je potekala leta 2011 v Bruslju, https://circabc.europa.eu/sd/a/23d94d2d-6b9c-4f17-9e15-14045cd541f3/Issue.pdf.

39

(40)  Neformalno srečanje direktorjev za vode in morje iz držav Evropske unije, držav kandidatk in držav Efte, Segovia, 27. in 28. maj 2010, https://circabc.europa.eu/w/browse/6414c39b-3d08-433a-8e00-0d20bcb249ad.

40

(41)  Skupna strategija izvajanja za okvirno direktivo o vodah iz leta 2006: okvirna direktiva o vodah in hidromorfološke obremenitve – dokument o politiki, december 2006, https://circabc.europa.eu/sd/a/3dac5b10-1a16-4a31-a178-2f5401f30c50/.pdf.

41

(42)  Skupna strategija izvajanja za okvirno direktivo o vodah iz leta 2009: strokovno navodilo št. 20 o izjemah od okoljskih ciljev. Tehnično poročilo – 2009-027, https://circabc.europa.eu/sd/a/2a3ec00a-d0e6-405f-bf66-60e212555db1/Guidance_document.pdf.

42

(43)  Ključne sklepne ugotovitve, delavnica v okviru skupne strategije izvajanja o okvirni direktivi o vodah in vodni energiji, Berlin, 4. in 5. junij 2007, https://circabc.europa.eu/w/browse/062ef598-2126-4e76-a481-cfa68a28435c.

43

(44)  Sodba Sodišča z dne 20. oktobra 2005, Komisija proti Združenemu kraljestvu, C-6/04.

44

(45)  Komisija je pripravila smernice, ki naj bi bile v pomoč pri razumevanju in uporabi postopka ustrezne presoje. Na voljo so na spletišču Komisije Natura 2000 na naslovu: http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm.

45

(46)  Sodba Sodišča Evropske unije v zadevi C-127/02.

46

(47)  Sodba Sodišča v zadevi Waddenvereniging and Vogelsbeschermingvereniging, C-127/02.

47

(48)  (Raziskovalni inštitut za ekologijo in gospodarstvo v alpski regiji).

48

(49)  Izvedbeni sklep Komisije z dne 11. julija 2011 o obliki informacij za območja Natura 2000 (notificirano pod dokumentarno številko C(2011) 4892) (UL L 198, 30.7.2011, str. 39).

49

(50)  http://ec.europa.eu/environment/nature/knowledge/rep_habitats/index_en.htm.

50

(51)  http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm.

51

(52)  „Pomembnost“ se tu nanaša na pomembnost vplivov. Ne sme se zamenjevati s fazo preverjanja, v kateri je poudarek na verjetnosti pomembnih vplivov.

52

(53)  Glej strokovno navodilo št. 20, pripravljeno v okviru skupne strategije izvajanja.

53

(54)  Ta pojem je uporabljen tudi v členu 4(7) okvirne direktive o vodah.

54

(55)  To vključitev morajo formalno določiti organi države članice po odobritvi Evropske komisije.

55

---

| 18.6.2018 | SL | Uradni list Evropske unije | C 213/62 |
| --- | --- | --- | --- |

18.6.2018

SL

Uradni list Evropske unije

C 213/62

---

Sporočilo Komisije: „Infrastruktura za prenos energije in naravovarstvena zakonodaja EU“

(2018/C 213/02)

KAZALO

Stran

| O TEM DOKUMENTU | 65 |
| --- | --- |

| Namen | 65 |
| --- | --- |

| Struktura in vsebina | 65 |
| --- | --- |

| Narava dokumenta | 65 |
| --- | --- |

| 1. | PRENOVLJENA ENERGETSKA INFRASTRUKTURA ZA EVROPO | 67 |
| --- | --- | --- |

1.

| 1.1 | Potreba po prenovljeni energetski infrastrukturi za Evropo | 67 |
| --- | --- | --- |

1.1

| 1.2 | Infrastrukturni izzivi | 68 |
| --- | --- | --- |

1.2

| 1.2.1 | Omrežja in shranjevanje električne energije | 68 |
| --- | --- | --- |

1.2.1

| 1.2.2 | Omrežja in shranjevanje zemeljskega plina | 69 |
| --- | --- | --- |

1.2.2

| 1.2.3 | Infrastruktura za prevoz in rafiniranje nafte in olefinov | 69 |
| --- | --- | --- |

1.2.3

| 1.2.4 | Zajemanje, prenos in shranjevanje CO2 | 69 |
| --- | --- | --- |

1.2.4

| 1.3 | Vrste objektov za prenos in distribucijo v uporabi | 69 |
| --- | --- | --- |

1.3

| 1.3.1 | Objekti za prenos in distribucijo plina in nafte | 69 |
| --- | --- | --- |

1.3.1

| 1.3.2 | Objekti za prenos in distribucijo električne energije | 70 |
| --- | --- | --- |

1.3.2

| 1.4 | Projekti skupnega interesa | 70 |
| --- | --- | --- |

1.4

| 2. | NARAVOVARSTVENA ZAKONODAJA EU | 72 |
| --- | --- | --- |

2.

| 2.1 | Uvod | 72 |
| --- | --- | --- |

2.1

| 2.2 | Direktivi o pticah in habitatih | 72 |
| --- | --- | --- |

2.2

| 2.3 | Upravljanje in varstvo območij Natura 2000 | 73 |
| --- | --- | --- |

2.3

| 2.3.1 | Sprejemanje pozitivnih ohranitvenih ukrepov in preprečevanje poslabšanja stanja | 73 |
| --- | --- | --- |

2.3.1

| 2.3.2 | Postopek izdaje dovoljenj za načrte in projekte, ki vplivajo na območja Natura 2000 | 74 |
| --- | --- | --- |

2.3.2

| 2.4 | Določbe o varstvu vrst | 75 |
| --- | --- | --- |

2.4

| 3. | MOREBITNI VPLIVI OBJEKTOV ZA PRENOS ENERGIJE NA OBMOČJA NATURA 2000 IN ZAŠČITENE VRSTE V EU | 76 |
| --- | --- | --- |

3.

| 3.1 | Uvod | 76 |
| --- | --- | --- |

3.1

| 3.2 | Potreba po obravnavanju vsakega primera posebej | 76 |
| --- | --- | --- |

3.2

| 3.3 | Pregled možnih vplivov na zaščitene vrste in habitate v EU | 77 |
| --- | --- | --- |

3.3

| 3.3.1 | Izginjanje, slabšanje ali razdrobljenost habitatov | 77 |
| --- | --- | --- |

3.3.1

| 3.3.2 | Vznemirjanje in selitev | 77 |
| --- | --- | --- |

3.3.2

| 3.3.3 | Tveganje za trk in smrt zaradi električnega toka | 77 |
| --- | --- | --- |

3.3.3

| 3.3.4 | Vplivi pregrade | 77 |
| --- | --- | --- |

3.3.4

| 3.4 | Razlikovanje pomembnih in nepomembnih vplivov | 78 |
| --- | --- | --- |

3.4

| 3.5 | Kumulativni učinki | 78 |
| --- | --- | --- |

3.5

| 4. | MOŽNI VPLIVI INFRASTRUKTURE OMREŽJA ELEKTRIČNE ENERGIJE NA PROSTOŽIVEČE PTICE | 79 |
| --- | --- | --- |

4.

| 4.1 | Uvod | 79 |
| --- | --- | --- |

4.1

| 4.2 | Infrastruktura omrežja električne energije | 79 |
| --- | --- | --- |

4.2

| 4.3 | Možni negativni vplivi infrastrukture za električno energijo na prostoživeče ptice | 80 |
| --- | --- | --- |

4.3

| 4.3.1 | Smrt zaradi električnega toka | 80 |
| --- | --- | --- |

4.3.1

| 4.3.2 | Trki | 83 |
| --- | --- | --- |

4.3.2

| 4.3.3 | Izguba habitatov in razdrobljenost | 84 |
| --- | --- | --- |

4.3.3

| 4.3.4 | Motnje/razselitev | 84 |
| --- | --- | --- |

4.3.4

| 4.3.5 | Elektromagnetna polja | 84 |
| --- | --- | --- |

4.3.5

| 4.4 | Možni pozitivni vplivi infrastrukture za električno energijo na prostoživeče ptice | 84 |
| --- | --- | --- |

4.4

| 5. | MOŽNI UKREPI ZA UBLAŽITEV VPLIVOV INFRASTRUKTURE OMREŽJA ELEKTRIČNE ENERGIJE NA PROSTOŽIVEČE PTICE | 86 |
| --- | --- | --- |

5.

| 5.1 | Kaj so blažilni ukrepi? | 86 |
| --- | --- | --- |

5.1

| 5.2 | Možni ukrepi za blažitev negativnih vplivov elektroenergetskih načrtov ali projektov na vrste prostoživečih ptic | 88 |
| --- | --- | --- |

5.2

| 5.2.1 | Uvajanje proaktivnih ukrepov na ravni načrtovanja | 88 |
| --- | --- | --- |

5.2.1

| 5.2.2 | preučitev možnih blažilnih in preventivnih ukrepov na ravni projekta | 90 |
| --- | --- | --- |

5.2.2

| 5.3 | Podrobna tehnična priporočila za popravne in blažilne ukrepe | 91 |
| --- | --- | --- |

5.3

| 5.3.1 | Blažilni ukrepi v zvezi s smrtmi zaradi električnega toka | 91 |
| --- | --- | --- |

5.3.1

| 5.3.2 | Blažilni ukrepi v zvezi s trki | 92 |
| --- | --- | --- |

5.3.2

| 6. | POMEMBNOST SPREJETJA STRATEŠKEGA PRISTOPA K NAČRTOVANJU | 93 |
| --- | --- | --- |

6.

| 6.1 | Koristi celovitega načrtovanja | 93 |
| --- | --- | --- |

6.1

| 6.2 | Določitev primernih lokacij za objekte za prenos električne energije | 94 |
| --- | --- | --- |

6.2

| 6.3 | Iskanje načinov za racionalizacijo postopkov izdaje dovoljenj za objekte za prenos električne energije | 96 |
| --- | --- | --- |

6.3

| 6.3.1 | Zgodnje načrtovanje, oblikovanje časovnega okvira in določanje obsega presoj | 96 |
| --- | --- | --- |

6.3.1

| 6.3.2 | Zgodnje in učinkovito povezovanje presoj vplivov na okolje in drugih okoljskih zahtev | 97 |
| --- | --- | --- |

6.3.2

| 6.3.3 | Postopkovno usklajevanje in roki | 98 |
| --- | --- | --- |

6.3.3

| 6.3.4 | Kakovost poročil | 98 |
| --- | --- | --- |

6.3.4

| 6.3.5 | Čezmejno sodelovanje | 98 |
| --- | --- | --- |

6.3.5

| 6.3.6 | Zgodnje in učinkovito sodelovanje javnosti | 99 |
| --- | --- | --- |

6.3.6

| 7. | POSTOPEK IZDAJE DOVOLJENJ IZ ČLENA 6 DIREKTIVE O HABITATIH | 99 |
| --- | --- | --- |

7.

| 7.1 | Uvod | 99 |
| --- | --- | --- |

7.1

| 7.2 | Področje uporabe postopka izdaje dovoljenj iz člena 6 | 100 |
| --- | --- | --- |

7.2

| 7.3 | Posamezni koraki postopka izvedbe ustrezne presoje | 102 |
| --- | --- | --- |

7.3

| 7.3.1 | Prvi korak: preverjanje | 102 |
| --- | --- | --- |

7.3.1

| 7.3.2 | Drugi korak: ustrezna presoja | 102 |
| --- | --- | --- |

7.3.2

| 7.3.3 | Korak 3: odobritev ali zavrnitev načrta ali projekta na podlagi ugotovitev v okviru ustrezne presoje | 109 |
| --- | --- | --- |

7.3.3

| 7.4 | Postopek za odobritev odstopanja v skladu s členom 6(4) | 109 |
| --- | --- | --- |

7.4

| 8. | INFRASTRUKTURA ZA PRENOS ENERGIJE V MORSKEM OKOLJU | 113 |
| --- | --- | --- |

8.

| 8.1 | Pregled sedanje energetske infrastrukture v morskih vodah EU | 114 |
| --- | --- | --- |

8.1

| 8.1.1 | Nafta in plin | 114 |
| --- | --- | --- |

8.1.1

| 8.1.2 | Energija vetra na morju ter energija valovanja in plimovanja | 115 |
| --- | --- | --- |

8.1.2

| 8.1.3 | Zajemanje in shranjevanje ogljikovega dioksida | 117 |
| --- | --- | --- |

8.1.3

| 8.1.4 | Prenosna omrežja | 117 |
| --- | --- | --- |

8.1.4

| 8.1.5 | Napovedi za prihodnost | 117 |
| --- | --- | --- |

8.1.5

| 8.2 | Natura 2000 v morskem okolju | 119 |
| --- | --- | --- |

8.2

| 8.2.1 | Varstvo morskega okolja, habitatov in vrst | 119 |
| --- | --- | --- |

8.2.1

| 8.2.2 | Podporni ukrepi in uporabni viri informacij | 123 |
| --- | --- | --- |

8.2.2

| 8.3 | Možni vplivi in pristopi k njihovemu blaženju | 124 |
| --- | --- | --- |

8.3

| 8.3.1 | Polaganje | 126 |
| --- | --- | --- |

8.3.1

| 8.3.2 | Delovanje | 129 |
| --- | --- | --- |

8.3.2

| 8.3.3 | Razgradnja | 131 |
| --- | --- | --- |

8.3.3

| 8.3.4 | Kumulativni učinki | 131 |
| --- | --- | --- |

8.3.4

| 8.3.5 | Možni blažilni ukrepi | 132 |
| --- | --- | --- |

8.3.5

| 8.4 | Pomen strateškega načrtovanja | 133 |
| --- | --- | --- |

8.4

| UPORABLJENI VIRI | 136 |
| --- | --- |

| PRILOGA 1 – NACIONALNE IN MEDNARODNE POBUDE | 150 |
| --- | --- |

| PRILOGA 2 – SISTEMATIČNI PREDNOSTNO UREJENI SEZNAM VPLIVOV MEDSEBOJNEGA DELOVANJA PTIC IN ELEKTRIČNIH VODOV (BIRDLIFE, 2013) | 157 |
| --- | --- |

| PRILOGA 3 – POVZETEK DOKAZOV O VPLIVU ELEKTRIČNIH VODOV NA SVETOVNO OGROŽENE (IUCN, 2012) VRSTE PTIC NA RAVNI POPULACIJE | 159 |
| --- | --- |

| PRILOGA 4 – PRIMERI VPLIVOV ELEKTRIČNIH VODOV NA METAPOPULACIJE VRST IZ PRILOGE I K DIREKTIVI O PTICAH | 161 |
| --- | --- |

| PRILOGA 5 – PREDLAGAN SEZNAM PREDNOSTNIH VRST ZA PREPREČEVANJE IN BLAŽITEV VPLIVA ELEKTRIČNIH VODOV V EU | 163 |
| --- | --- |

| PRILOGA 6 – PRIMERJAVA POSTOPKOV V SKLADU Z USTREZNO PRESOJO (AA), PRESOJO VPLIVOV NA OKOLJE (EIA) IN STRATEŠKO PRESOJO VPLIVOV NA OKOLJE (SEA) | 168 |
| --- | --- |

O TEM DOKUMENTU

Namen

Evropska komisija je novembra 2010 objavila sporočilo z naslovom Prednostne naloge glede energetske infrastrukture za leto 2020 in pozneje – Načrt za integrirano evropsko energetsko omrežje. V njem poziva k znatnemu povečanju infrastrukture za prenos energije, da bi zagotovili varno, trajnostno in cenovno dostopno oskrbo z energijo v Evropi ter hkrati zmanjšali emisije CO2.

Nova Uredba (EU) št. 347/2013 o vseevropski energetski infrastrukturi vzpostavlja okvir na ravni EU za načrtovanje in izvajanje energetske infrastrukture v EU. Določa devet prednostnih koridorjev strateške infrastrukture na področjih električne energije, plina in nafte ter tri prednostna tematska področja na ravni Unije za elektroenergetske avtoceste, pametna omrežja in omrežja za prenos ogljikovega dioksida. Uvaja tudi pregleden in vključujoč postopek za določitev in izbiro konkretnih projektov skupnega interesa, ki so potrebni za izvajanje prednostnih koridorjev.

Infrastruktura za prenos energije mora biti kot vse razvojne dejavnosti v EU v celoti skladna z okoljsko politiko EU, vključno z direktivama o habitatih in pticah (direktivi EU o naravi). Ta dokument vsebuje smernice, kako to najbolje doseči v praksi. Posebno pozornost namenja pravilni uporabi postopka izdaje dovoljenj iz člena 6 direktive o habitatih, v skladu s katerim je treba pred odobritvijo vseh načrtov in projektov, ki lahko pomembno negativno vplivajo na območje Natura 2000, opraviti ustrezno presojo. Obravnava tudi zahteve za varstvo vrst v širši pokrajini.

Območja Natura 2000 niso bila zasnovana kot „prepovedana območja“, tako da nove gradnje niso izključene. Zahteva pa se, da gradnje potekajo tako, da so redke in ogrožene vrste ter habitatni tipi, za katere so bila območja določena, zaščiteni. To je pogosto mogoče doseči s skrbnim načrtovanjem, dobrim in vključujočim dialogom ter po potrebi uporabo ustreznih blažilnih ukrepov za odpravo ali preprečevanje možnih negativnih vplivov posameznih projektov ter kumulativnih učinkov na cilje ohranjanja območja že na začetku.

Ta dokument je zasnovan zlasti za nosilce projektov, operaterje prenosnih sistemov in organe, odgovorne za izdajo dovoljenj za načrte in projekte prenosa energije, vendar bi moral biti zanimiv tudi za svetovalce za presojo vpliva, upravljavce območij Natura 2000, nevladne organizacije in vse druge izvajalce, ki jih zadeva načrtovanje, zasnova, izvajanje ali odobritev načrtov in projektov energetske infrastrukture ali so vključeni v te dejavnosti. Njegov namen je zagotoviti pregled posledic predlogov za energetsko infrastrukturo na območja Natura 2000 in zaščitene vrste in habitate v EU ter pristopov k blažitvi možnih negativnih vplivov.

Ta dokument bi bil lahko uporaben tudi za postopke presoje, izvedene v skladu z direktivama o presoji vplivov na okolje in o strateški presoji vplivov na okolje za načrte in projekte objektov za prenos energije, za katere se določi, da ustrezna presoja njihovih vplivov na območja Natura 2000 ni potrebna.

Področje uporabe

Dokument vsebuje smernice in dobre prakse za namestitev, delovanje in razgradnjo objektov za prenos ter distribucijo električne energije, plina in nafte v povezavi z območji Natura 2000 in vrstami, zaščitenimi v okviru direktiv EU o habitatih in pticah v širši pokrajini. Osredotoča se na infrastrukturo za prenos energije in ne na objekte za proizvodnjo energije, kot so naftne platforme, jezovi za hidroelektrarne, vetrne turbine, elektrarne itd.

Zajete vrste infrastrukture za prenos energije vključujejo plinovode in naftovode ter visoko- in srednjenapetostne električne daljnovode in distribucijske objekte, pri čemer je pri zadnjenavedenih poudarek na objektih na kopnem. Dokument vsebuje ločeno poglavje o infrastrukturi za prenos energije v morskem okolju.

Struktura in vsebina

Dokument ima osem poglavij:

| — | Poglavji 1 in 2
  : dajeta pregled okvira politike EU v zvezi z energetsko infrastrukturo in potrebo po sodobnem, medsebojno povezanem energetskem omrežju v Evropi v skladu z uredbo o vseevropski energetski infrastrukturi. Izpostavljene so pravne določbe direktiv o habitatih in o pticah, ki bi jih morali nosilci projektov prenosa energije, upravljavci in organi poznati, pri čemer je posebna pozornost namenjena postopku izdaje dovoljenj iz člena 6 za vse načrte ali projekte, ki lahko pomembno vplivajo na območja Natura 2000, in zahtevam glede zaščitenih vrst v EU v širši krajini. |
| --- | --- |

—

Poglavji 1 in 2
  : dajeta pregled okvira politike EU v zvezi z energetsko infrastrukturo in potrebo po sodobnem, medsebojno povezanem energetskem omrežju v Evropi v skladu z uredbo o vseevropski energetski infrastrukturi. Izpostavljene so pravne določbe direktiv o habitatih in o pticah, ki bi jih morali nosilci projektov prenosa energije, upravljavci in organi poznati, pri čemer je posebna pozornost namenjena postopku izdaje dovoljenj iz člena 6 za vse načrte ali projekte, ki lahko pomembno vplivajo na območja Natura 2000, in zahtevam glede zaščitenih vrst v EU v širši krajini.

| — | Poglavje 3:
  vsebuje splošen pregled različnih vrst možnih vplivov, ki jih lahko ima infrastruktura za prenos energije na habitatne tipe in vrste, zaščitene v skladu z direktivama EU o naravi. Poznavanje teh možnih vplivov ne bo zagotovilo le pravilnega izvajanja ustrezne presoje iz člena 6 direktive o habitatih, ampak bi moralo tudi olajšati določitev ustreznih blažilnih ukrepov, ki jih je mogoče uporabiti za preprečevanje ali blažitev pomembnih negativnih vplivov že na začetku. |
| --- | --- |

—

Poglavje 3:
  vsebuje splošen pregled različnih vrst možnih vplivov, ki jih lahko ima infrastruktura za prenos energije na habitatne tipe in vrste, zaščitene v skladu z direktivama EU o naravi. Poznavanje teh možnih vplivov ne bo zagotovilo le pravilnega izvajanja ustrezne presoje iz člena 6 direktive o habitatih, ampak bi moralo tudi olajšati določitev ustreznih blažilnih ukrepov, ki jih je mogoče uporabiti za preprečevanje ali blažitev pomembnih negativnih vplivov že na začetku.

| — | Poglavji 4 in 5:
  obravnavata zlasti možne vplive infrastrukture omrežja električne energije in določitev ustreznih blažilnih ukrepov med različnimi fazami cikla načrta ali projekta. Kadar je to mogoče, so podana podrobna tehnična priporočila za popravne in blažilne ukrepe na podlagi izkušenj dobre prakse in najnovejših raziskav po vsej Evropi. |
| --- | --- |

—

Poglavji 4 in 5:
  obravnavata zlasti možne vplive infrastrukture omrežja električne energije in določitev ustreznih blažilnih ukrepov med različnimi fazami cikla načrta ali projekta. Kadar je to mogoče, so podana podrobna tehnična priporočila za popravne in blažilne ukrepe na podlagi izkušenj dobre prakse in najnovejših raziskav po vsej Evropi.

| — | Poglavje 6
  : opisuje koristi bolj strateškega in celostnega pristopa k načrtovanju infrastrukture za prenos energije, ki preprečuje ali čim bolj zmanjšuje možnosti kršitev zahtev iz naravovarstvene zakonodaje EU pozneje med postopkom načrtovanja, ko so možnosti veliko bolj omejene. Vsebuje tudi pregled, kako je mogoče različne presoje vplivov, ki se zahtevajo v skladu z okoljsko zakonodajo EU, med drugim z direktivo o habitatih, učinkovito poenostaviti za projekte skupnega interesa, zlasti ob upoštevanju krajših rokov za postopke izdaje dovoljenj za projekte skupnega interesa iz uredbe o vseevropski energetski infrastrukturi. |
| --- | --- |

—

Poglavje 6
  : opisuje koristi bolj strateškega in celostnega pristopa k načrtovanju infrastrukture za prenos energije, ki preprečuje ali čim bolj zmanjšuje možnosti kršitev zahtev iz naravovarstvene zakonodaje EU pozneje med postopkom načrtovanja, ko so možnosti veliko bolj omejene. Vsebuje tudi pregled, kako je mogoče različne presoje vplivov, ki se zahtevajo v skladu z okoljsko zakonodajo EU, med drugim z direktivo o habitatih, učinkovito poenostaviti za projekte skupnega interesa, zlasti ob upoštevanju krajših rokov za postopke izdaje dovoljenj za projekte skupnega interesa iz uredbe o vseevropski energetski infrastrukturi.

| — | Poglavje 7
  : opisuje postopek izdaje dovoljenj iz člena 6 direktive o habitatih. Njegov namen je dati praktične nasvete o uporabi tega postopka izdaje dovoljenj zlasti v okviru infrastrukture za prenos energije. |
| --- | --- |

—

Poglavje 7
  : opisuje postopek izdaje dovoljenj iz člena 6 direktive o habitatih. Njegov namen je dati praktične nasvete o uporabi tega postopka izdaje dovoljenj zlasti v okviru infrastrukture za prenos energije.

| — | Poglavje 8
  : analizira posledice infrastrukture za prenos energije za morsko okolje. Najprej podaja pregled obstoječe energetske infrastrukture v morskih vodah EU in predvidenega prihodnjega razvoja. Nato predstavlja posledice za morska območja Natura 2000 in zaščitene vrste s sklicevanjem na določbe direktiv o habitatih in pticah ter ustrezne podporne ukrepe in smernice iz EU in od drugod. Potem obravnava možne vplive infrastrukture za prenos (kabli in cevovodi), povezane z nafto, plinom, vetrno energijo in energijo valovanja in plimovanja, ter zajemanja, prenosa in shranjevanja CO2 na morske vrste in habitate, zaščitene z direktivama EU o habitatih in o pticah. Primeri dobre prakse so vključeni kot del razprave o načinih blažitve takih vplivov. Sledi preučitev koristi strateškega načrtovanja za infrastrukturo za prenos energije v morskem okolju, vključno s pomenom njegove umestitve v okvir druge zakonodaje in politik EU, kot sta okvirna direktiva EU o morski strategiji in pomorsko prostorsko načrtovanje. |
| --- | --- |

—

Poglavje 8
  : analizira posledice infrastrukture za prenos energije za morsko okolje. Najprej podaja pregled obstoječe energetske infrastrukture v morskih vodah EU in predvidenega prihodnjega razvoja. Nato predstavlja posledice za morska območja Natura 2000 in zaščitene vrste s sklicevanjem na določbe direktiv o habitatih in pticah ter ustrezne podporne ukrepe in smernice iz EU in od drugod. Potem obravnava možne vplive infrastrukture za prenos (kabli in cevovodi), povezane z nafto, plinom, vetrno energijo in energijo valovanja in plimovanja, ter zajemanja, prenosa in shranjevanja CO2 na morske vrste in habitate, zaščitene z direktivama EU o habitatih in o pticah. Primeri dobre prakse so vključeni kot del razprave o načinih blažitve takih vplivov. Sledi preučitev koristi strateškega načrtovanja za infrastrukturo za prenos energije v morskem okolju, vključno s pomenom njegove umestitve v okvir druge zakonodaje in politik EU, kot sta okvirna direktiva EU o morski strategiji in pomorsko prostorsko načrtovanje.

V dokumentu so, kadar je mogoče, navedeni primeri dobre prakse za prikaz, kako je mogoče objekte za prenos energije in naravovarstveno zakonodajo EU v praksi učinkovito uskladiti. Ti primeri so koristen vir zamisli o različnih vrstah tehnik in pristopov, ki jih je mogoče uporabiti.

Narava dokumenta

Cilj teh smernic je pojasniti določbe direktiv o habitatih in o pticah ter jih umestiti zlasti v razvoj in upravljanje prenosa energije. Dokument ni zakonodajno besedilo, ampak vsebuje praktične smernice in dobre prakse v zvezi z izvajanjem veljavnih pravil. Kot tak izraža le stališča služb Komisije. Za dokončno razlago direktiv EU je pristojno Sodišče.

Dokument dopolnjuje obstoječe splošne razlagalne in metodološke smernice Komisije v zvezi s členom 6 direktive o habitatih (1), za katere se priporoča, da se berejo v povezavi s tem dokumentom.

Nazadnje, dokument v celoti priznava, da sta direktivi o naravi zajeti v načelo subsidiarnosti in da morajo države članice določiti, kako najbolje izvajati postopkovne zahteve, ki iz njiju izhajajo. Postopki dobre prakse in predlagane metodologije, opisani v tem dokumentu, torej niso predpisujoči; njihov namen je zagotoviti uporabne nasvete, zamisli in predloge, ki temeljijo na povratnih informacijah in prispevkih pristojnih organov, predstavnikov energetskih podjetij, nevladnih organizacij ter drugih strokovnjakov in deležnikov.

Komisija se vsem, ki so sodelovali pri pripravi teh smernic, zahvaljuje za njihove pomembne prispevke in razprave.

1.   PRENOVLJENA ENERGETSKA INFRASTRUKTURA ZA EVROPO

1.1   Potreba po prenovljeni energetski infrastrukturi za Evropo

Države EU so se dogovorile o novem okviru podnebne in energetske politike do leta 2030, vključno s splošnimi cilji in cilji politike na ravni EU za emisije toplogrednih plinov, energijo iz obnovljivih virov, energijsko učinkovitost in elektroenergetske povezave. S temi splošnimi cilji in cilji politike naj bi EU lažje dosegla konkurenčnejši, varnejši in bolj trajnosten energetski sistem ter svoje dolgoročne cilje zmanjšanja toplogrednih plinov do leta 2050.

Slika 1

Okvir podnebne in energetske politike do leta 2030 – dogovorjeni krovni cilji

≥ – 40 %emisij toplogrednih plinov

- 10 %povezav

– 20 %emisij toplogrednih plinov

- 20 %obnovljivih virov energije

- 15 %povezav

≥ + 30 %energijske učinkovitosti

≥ + 27 %obnovljivih virov energije

- 20 %energijske učinkovitosti

Komisija je kot eno svojih ključnih prednostnih nalog predstavila okvirno strategijo za trdno energetsko unijo s podnebno politiko, usmerjeno v prihodnost (2). Njen cilj je pomagati EU pri doseganju ciljev do leta 2030 in evropskim potrošnikom zagotoviti dostop do varne, trajnostne, konkurenčne in cenovno dostopne energije ter koristi od temeljnega preoblikovanja evropskega energetskega sistema, ki je trenutno v teku.

Da bi dosegli cilje do leta 2030, morajo biti objekti za prenos in shranjevanje energije v Evropi posodobljeni (3). Zastarela in slabo medsebojno povezana infrastruktura zelo omejuje evropsko gospodarstvo. Razvoj proizvodnje vetrne električne energije v regijah Severnega in Baltskega morja na primer ovirajo nezadostne omrežne povezave na morju in kopnem. Tudi tveganje in strošek motenj ter izgubljene energije naj bi se po pričakovanjih povečala, če EU ne bo vlagala v pametna, učinkovita in konkurenčna energetska omrežja in izkoristila možnosti za izboljšave energijske učinkovitosti.

Nova politika EU glede energetske infrastrukture bo prispevala k usklajevanju in optimizaciji razvoja omrežja na celinski ravni, s čimer bo omogočila, da EU izkoristi vse prednosti povezanega evropskega omrežja, ki močno presega vrednost njenih posameznih sestavnih delov.

Z evropsko strategijo za popolnoma povezano energetsko infrastrukturo, ki temelji na pametnih in nizkoogljičnih tehnologijah, se ne bodo le zmanjšali stroški izvedbe prehoda na nizkoogljično gospodarstvo prek ekonomije obsega za posamezne države članice. Izboljšala se bo tudi zanesljivost oskrbe z energijo in prispevalo se bo k stabilizaciji cen za potrošnike z zagotavljanjem, da električna energija in plin prideta tja, kjer sta potrebna. Evropska omrežja bodo tudi spodbudila konkurenco na enotnem energetskem trgu EU, okrepila solidarnost med državami članicami in zagotovila, da bodo imeli evropski državljani in podjetja dostop do cenovno dostopnih virov energije.

Da bi pomagala izvesti to pomembno spremembo pri prenosu energije, je EU leta 2013 sprejela novo Uredbo (EU) št. 347/2013 o smernicah za vseevropsko energetsko infrastrukturo (4). Ta zagotavlja celovit okvir na ravni EU za načrtovanje in izvajanje energetske infrastrukture.

Določa devet prednostnih koridorjev strateške infrastrukture na področjih električne energije, plina in nafte ter tri prednostna tematska področja na ravni Unije za elektroenergetske avtoceste, pametna omrežja in omrežja za prenos ogljikovega dioksida za optimizacijo razvoja omrežja na evropski ravni do leta 2020 in pozneje.

Slika 2

Prednostni koridorji za električno energijo, plin in nafto

Image

1.2   Infrastrukturni izzivi

Izziv medsebojnega povezovanja in prilagajanja energetske infrastrukture Evrope novim potrebam zadeva vse sektorje in vse vrste objektov za prenos energije.

1.2.1   Omrežja in shranjevanje električne energije

Omrežja električne energije bo treba nadgraditi in posodobiti, da bodo zadostila vedno večjim potrebam po električni energiji zaradi velikega premika v energetski vrednostni verigi in mešanici energijskih virov, pa tudi zaradi vse več različnih aplikacij in tehnologij, ki uporabljajo električno energijo kot vir energije. Prav tako je treba razširiti in nadgraditi omrežja, da se spodbudi povezovanje trgov in ohrani sedanja raven sigurnosti sistema, zlasti pa, da se zagotovita prenos in uravnoteženost električne energije, pridobljene iz obnovljivih virov, ki naj bi se v obdobju 2007–2020 več kot podvojila.

Pomemben delež proizvodnih zmogljivosti bo koncentriran na lokacijah, bolj oddaljenih od večjih središč porabe ali shranjevanja. Znatni deleži bodo proizvedeni v objektih na morju, objektih za proizvodnjo sončne energije in poljih vetrnic na tleh v Južni Evropi ali biomasnih objektov v Srednji in Vzhodni Evropi. Povečal naj bi se tudi delež decentralizirane proizvodnje.

Poleg teh kratkoročnih zahtev se morajo omrežja električne energije koreniteje razviti, da bi omogočila prehod na razogljičen sistem električne energije do leta 2050, ki ga podpirajo nove visokonapetostne tehnologije na dolge razdalje in nove tehnologije za shranjevanje električne energije, ki lahko poskrbijo za vse večje deleže energije iz obnovljivih virov iz EU in od drugod.

Hkrati morajo omrežja postati tudi pametnejša. Ciljev EU do leta 2020 glede energijske učinkovitosti in obnovljivih virov energije ne bo mogoče doseči brez dodatnih inovacij in večje inteligentnosti v omrežjih tako na ravni prenosa kot na ravni distribucije, zlasti z uporabo informacijskih in komunikacijskih tehnologij. To bo bistveno za začetek upravljanja povpraševanja in druge pametne omrežne storitve.

1.2.2   Omrežja in shranjevanje zemeljskega plina

Zemeljski plin bo tudi v naslednjih desetletjih predvidoma imel pomembno vlogo v mešanici energijskih virov EU in bo vse pomembnejši kot rezervno gorivo za pokritje nihanj v proizvodnji električne energije. Vendar morajo plinska omrežja zadostiti dodatnim zahtevam glede prilagodljivosti v sistemu in potrebi po dvosmernih cevovodih, povečanju skladiščnih zmogljivosti ter prilagodljivi oskrbi, tudi z utekočinjenim zemeljskim plinom (UZG) in stisnjenim zemeljskim plinom (SZP).

1.2.3   Infrastruktura za prevoz in rafiniranje nafte in olefinov

Če politike s področja podnebja, prometa in energijske učinkovitosti ostanejo take, kakršne so zdaj, bo nafta leta 2030 predvidoma še vedno predstavljala 30 % primarne energije in bo najbrž ostala pomemben del prevoznih goriv. Zanesljivost oskrbe z energijo je odvisna od celovitosti in prilagodljivosti celotne dobavne verige, od surove nafte, ki se dobavlja rafinerijam, do končnega proizvoda, ki se distribuira odjemalcem. Hkrati bo prihodnjo obliko infrastrukture za prevoz surove nafte in naftnih proizvodov določil tudi razvoj evropskega rafinerijskega sektorja, ki se zdaj spopada z več izzivi.

1.2.4   Zajemanje, prenos in shranjevanje CO2

Tehnologije za zajemanje, prenos in shranjevanje CO2 lahko v veliki meri zmanjšajo emisije CO2, vendar so še vedno v zgodnji fazi razvoja. Komercialno postopno uvajanje zajemanja, prenosa in shranjevanja CO2 pri proizvodnji električne energije in v industrijskih uporabah se bo predvidoma začelo po letu 2020. Ker možna skladišča CO2 v Evropi niso enakomerno razporejena in bi bile nekatere države članice znotraj svojih nacionalnih meja sposobne hraniti le omejene količine, bi lahko postala potrebna gradnja evropske cevovodne infrastrukture, ki bi presegala državne meje in bi se nahajala tudi v morskem okolju.

1.3   Vrste objektov za prenos in distribucijo v uporabi

Način prenosa, distribucije in shranjevanja različnih oblik energije se seveda razlikuje glede na vrsto zadevne energije in glede na to, ali gre za kopno ali morsko okolje. Na primer, prenos električne energije običajno poteka po električnih vodih ali kablih, prenos plina in nafte pa poteka po cevovodih.

Ta dokument se osredotoča zlasti na naslednje objekte (5):

| — | zemeljski objekti za prenos plina in nafte: podzemni cevovodi, nadzemni cevovodi, vključno s cevovodi, ki prečkajo vodotoke, in vsi z njimi povezani sestavni deli (postaje za začetni vnos materiala, črpalne (nafta) in kompresorske (plin) postaje, postaja za delno dobavo, sekcijske zaporne postaje, regulatorske postaje in postaje za končno dobavo), |
| --- | --- |

—

zemeljski objekti za prenos plina in nafte: podzemni cevovodi, nadzemni cevovodi, vključno s cevovodi, ki prečkajo vodotoke, in vsi z njimi povezani sestavni deli (postaje za začetni vnos materiala, črpalne (nafta) in kompresorske (plin) postaje, postaja za delno dobavo, sekcijske zaporne postaje, regulatorske postaje in postaje za končno dobavo),

| — | zemeljski objekti za prenos električne energije: zakopani/podzemni električni vodi, nadzemni električni vodi in povezani sestavni deli (stolpi, razdelilne postaje in pretvorniške postaje). |
| --- | --- |

—

zemeljski objekti za prenos električne energije: zakopani/podzemni električni vodi, nadzemni električni vodi in povezani sestavni deli (stolpi, razdelilne postaje in pretvorniške postaje).

1.3.1   Objekti za prenos in distribucijo plina in nafte

Cevovodi se običajno uporabljajo za prenos velikih količin surove nafte, predelanih naftnih proizvodov ali zemeljskega plina po kopnem. Naftni cevovodi so izdelani iz jeklenih ali plastičnih cevi z notranjim premerom, ki običajno meri od 100 do 1 200 mm. Večina cevovodov je zakopanih v globini približno 1 do 2 m. Pretok nafte uravnavajo črpalne postaje. Cevovodi za zemeljski plin so izdelani iz ogljikovega jekla, njihov premer pa znaša od 51 do 1 500 mm. Za ustrezen tlak plina skrbijo kompresorske postaje.

Cevovod poteka vzdolž t. i. pravice do poti. Koraki za izgradnjo cevovoda vključujejo izbiro poti, ki jo je nato treba pregledati, da bi zagotovili, da so fizične ovire predvidene in odpravljene. Po potrebi se izvede izkopavanje jarkov, zlasti za glavno pot in prehode. Cev se pozneje namesti s povezanimi sestavnimi deli (ventili, vozlišča itd.). Po potrebi se cev in jarek prekrijeta.

1.3.2   Objekti za prenos in distribucijo električne energije

Električne energije še vedno ni mogoče skladiščiti v velikih količinah, zato jo je treba proizvajati v realnem času. To pomeni, da bi moral biti stalni prenos električne energije do uporabnikov čim učinkovitejši. V zemeljskih okoljih je prenos električne energije njen prenos od elektrarn, ki jo proizvajajo, do visokonapetostnih električnih razdelilnih postaj, ki se nahajajo blizu odjemalnih središč. Velike količine električne energije se prenašajo pri visoki napetosti (110–750 kV v Evropi, ENTSO, 2012), da bi omejili izgubo energije na dolgih razdaljah do razdelilne postaje.

Daljnovodi uporabljajo zlasti visokonapetostni trifazni izmenični tok za prenos velikih količin energije na dolge razdalje (APLIC, 2006). Tehnologija z visokonapetostnim enosmernim tokom zagotavlja večjo učinkovitost na zelo dolgih razdaljah (običajno daljših od 600 km). Električna energija se lahko prenaša po nadzemnih ali podzemnih vodih. V vseh primerih je napetost visoka, ker je pri sedanjih tehnologijah mogoče velike količine energije učinkovito prenesti le pri visoki napetosti.

Električna energija se distribuira pri srednji napetosti od prenosnega sistema do končnih odjemalcev (pogosto manj kot 33 kV). Razlika med visokonapetostnimi električnimi vodi in srednjenapetostnimi distribucijskimi vodi je pomembna z vidika ohranjanja narave, saj tveganje za smrt zaradi električnega toka obstaja le pri srednjenapetostnih distribucijskih vodih, tveganje za trk pa obstaja tako pri prenosnih kot pri distribucijskih vodih (6) (glej poglavje 4).

Električna energija se običajno prenaša po nadzemnih električnih vodih, ki jih podpirajo stolpi ali drogovi, včasih pa se uporabljajo tudi zakopani/podzemni električni vodi, zlasti na mestnih ali občutljivih območjih. Nadzemni električni vodi imajo posebne vplive na biotsko raznovrstnost, zdravje in pokrajino, ki se razlikujejo od vplivov podzemnih električnih vodov. Po drugi strani so lahko prvotni stroški naložb v podzemne kable pogosto bistveno višji od nadzemnih električnih vodov.

1.4   Projekti skupnega interesa (7)

Veljavna uredba o smernicah za vseevropsko energetsko infrastrukturo, ki je začela veljati 15. maja 2013, določa pravni okvir in okvir politike za optimizacijo omrežnega razvoja na evropski ravni do leta 2020 in pozneje. Določa 12 strateških prednostnih koridorjev in tematskih področij za energetsko infrastrukturo z vseevropsko/čezmejno razsežnostjo. Uredba določa postopek, v okviru katerega se vsaki dve leti določi seznam projektov skupnega interesa (8) na ravni Unije, ki prispevajo k razvoju omrežij energetske infrastrukture v vsakem izmed 12 prednostnih koridorjev in tematskih področij.

Da bi bil projekt vključen na seznam Unije, mora prinašati znatne koristi vsaj dvema državama članicama, prispevati k povezovanju trga in dodatni konkurenci, krepiti zanesljivost oskrbe in zmanjševati emisije CO2. Postopek določitve temelji na regionalnem sodelovanju, ki zajema države članice in različne zainteresirane strani, ki zagotavljajo svoje strokovno znanje in izkušnje v zvezi s tehnično izvedljivostjo in tržnimi pogoji, tako z nacionalnega kot z evropskega vidika.

Tretji seznam Unije s 173 projekti skupnega interesa za energetsko infrastrukturo (9) je bil sprejet novembra 2017. Seznam zajema 106 projektov v zvezi z električno energijo, vključno z električnimi daljnovodi in shranjevanjem električne energije, štiri projekte v zvezi s pametnimi omrežji in 53 projektov v zvezi s plinom. Seznam projektov skupnega interesa prvič zajema tudi štiri projekte v zvezi z ogljikovim dioksidom. Seznam projektov skupnega interesa se posodablja vsaki dve leti, da bi vključili nove potrebne projekte in odstranili končane.

Ti projekti skupnega interesa so zdaj lahko upravičeni do finančne podpore Instrumenta za povezovanje Evrope (IPE). V okviru tega novega instrumenta so bila za obdobje 2014–2020 za vseevropsko energetsko infrastrukturo namenjena proračunska sredstva v višini 5,35 milijarde EUR. Leta 2016 so bila v okviru drugega in tretjega razpisa za zbiranje predlogov 27 projektom skupnega interesa dodeljena nepovratna sredstva v skupni višini 707 milijonov EUR. V 11 primerih je šlo za projekte v sektorju električne energije in v 15 za projekte v sektorju plina; en projekt je bil s področja pametnih omrežij. Nepovratna sredstva so bila osemkrat dodeljena gradbenim delom, 19-krat pa študijam. Za projekte skupnega interesa je bilo leta 2017 namenjenih 800 milijonov EUR v obliki nepovratnih sredstev Instrumenta za povezovanje Evrope.

Zaradi njihovega strateškega pomena za EU se lahko za projekte skupnega interesa uporablja racionaliziran postopek načrtovanja in izdaje dovoljenj. To na primer vključuje imenovanje enotnega pristojnega nacionalnega organa, ki bo deloval kot točka „vse na enem mestu“ za vsa dovoljenja, in zavezujočo časovno omejitev treh let in pol za odobritev projekta. Cilj je pospešiti postopke ter zagotoviti hitro izdajanje dovoljenj in izvajanje projektov, ki so potrebni za doseganje energetske varnosti, prispevajo k izpolnjevanju podnebnih in energetskih ciljev EU ter hkrati zagotavljajo doseganje najvišjih standardov, določenih v okoljski zakonodaji Unije, pa tudi povečati preglednost in izboljšati sodelovanje javnosti. To pa bi moralo povečati privlačnost projektov skupnega interesa za vlagatelje zaradi boljšega regulativnega okvira.

| Energetski projekti skupnega interesa: interaktivni zemljevid

  Evropska komisija je razvila platformo preglednosti (10), ki uporabniku omogoča, da prek spletnega prikazovalnika zemljevida poišče in si ogleda vseh 173 projektov skupnega interesa, sprejetih leta 2017. Projekte je mogoče kartirati glede na vrsto energije (električna energija, plin, nafta itd.), vrsto infrastrukture, državo in/ali prednostni koridor. Za vsak projekt so kmalu po sprejetju na voljo tudi tehnični povzetki. |
| --- |

Energetski projekti skupnega interesa: interaktivni zemljevid

Evropska komisija je razvila platformo preglednosti (10), ki uporabniku omogoča, da prek spletnega prikazovalnika zemljevida poišče in si ogleda vseh 173 projektov skupnega interesa, sprejetih leta 2017. Projekte je mogoče kartirati glede na vrsto energije (električna energija, plin, nafta itd.), vrsto infrastrukture, državo in/ali prednostni koridor. Za vsak projekt so kmalu po sprejetju na voljo tudi tehnični povzetki.

Vendar je treba opozoriti, da seznam Unije vsebuje projekte skupnega interesa v različnih fazah razvoja. Nekateri so še vedno v zgodnjih fazah razvoja, zato so še potrebne študije za prikaz izvedljivosti projekta.

Vključitev takšnih projektov na seznam projektov skupnega interesa Unije prav tako ne posega v izid ustreznih okoljskih presoj in postopkov izdaje dovoljenj. Če se izkaže, da projekt, vključen na seznam projektov skupnega interesa Unije, ni v skladu s pravnim redom EU, bo izbrisan s seznama.

Komisija je julija 2013 izdala smernice (11), v katerih je državam članicam podala usmeritve za opredelitev ustreznih zakonodajnih in nezakonodajnih ukrepov za racionalizacijo različnih postopkov okoljske presoje in za zagotovitev skladne uporabe postopkov okoljske presoje, ki jih za projekte skupnega interesa zahteva pravo Unije.

| Kaj pomeni racionalizacija?


  Racionalizacija pomeni: izboljšanje in

  boljše usklajevanje

  postopkov presoje vplivov na okolje, da bi

  zmanjšali nepotrebno upravno breme

  , ustvarili sinergije in tako

  skrajšali čas

  , potreben za zaključek postopka presoje, ter hkrati zagotovili

  visoko raven varstva okolja

  s celovitimi presojami vplivov na okolje v skladu s pravnim redom EU na področju varstva okolja.


  Vir: smernice za racionalizacijo postopkov presoje vplivov na okolje za projekte skupnega interesa za energetsko infrastrukturo (Streamlining environmental assessment procedures for energy infrastructure Projects of Common Interest), julij 2013. |
| --- |

Kaj pomeni racionalizacija?

Racionalizacija pomeni: izboljšanje in

  boljše usklajevanje

  postopkov presoje vplivov na okolje, da bi

  zmanjšali nepotrebno upravno breme

  , ustvarili sinergije in tako

  skrajšali čas

  , potreben za zaključek postopka presoje, ter hkrati zagotovili

  visoko raven varstva okolja

  s celovitimi presojami vplivov na okolje v skladu s pravnim redom EU na področju varstva okolja.

Vir: smernice za racionalizacijo postopkov presoje vplivov na okolje za projekte skupnega interesa za energetsko infrastrukturo (Streamlining environmental assessment procedures for energy infrastructure Projects of Common Interest), julij 2013.

Smernice dajejo šest glavnih priporočil za racionalizacijo postopkov. Temeljijo na dosedanjih izkušnjah pri izvajanju in dobrih praksah, ugotovljenih v državah članicah, a jih tudi presegajo (glej poglavje 4 za več podrobnosti).

Priporočila se osredotočajo zlasti na:

| — | zgodnje načrtovanje, oblikovanje časovnega okvira in določanje obsega presoj, |
| --- | --- |

—

zgodnje načrtovanje, oblikovanje časovnega okvira in določanje obsega presoj,

| — | zgodnje in učinkovito povezovanje presoj vplivov na okolje in drugih okoljskih zahtev, |
| --- | --- |

—

zgodnje in učinkovito povezovanje presoj vplivov na okolje in drugih okoljskih zahtev,

| — | postopkovno usklajevanje in roke, |
| --- | --- |

—

postopkovno usklajevanje in roke,

| — | zbiranje podatkov, izmenjavo podatkov in nadzor kakovosti, |
| --- | --- |

—

zbiranje podatkov, izmenjavo podatkov in nadzor kakovosti,

| — | čezmejno sodelovanje in |
| --- | --- |

—

čezmejno sodelovanje in

| — | zgodnje in učinkovito sodelovanje javnosti. |
| --- | --- |

—

zgodnje in učinkovito sodelovanje javnosti.

Poznejša poglavja v teh smernicah se osredotočajo zlasti na postopek izdaje dovoljenj v skladu z direktivo o habitatih v okviru načrtov in projektov za prenos energije. Drugi postopki izdaje dovoljenj s področja okolja niso podrobno obravnavani, vendar so po potrebi omenjeni.

Ta dokument torej dopolnjuje zgoraj omenjene smernice za racionalizacijo projektov skupnega interesa, a ima širši obseg, saj zajema vse vrste infrastrukture za prenos nafte, plina in električne energije, ne glede na to, ali gre za projekte skupnega interesa ali ne.

2.   NARAVOVARSTVENA ZAKONODAJA EU

2.1   Uvod

Nekateri načrti in projekti infrastrukture za prenos energije bi lahko vplivali na eno ali več območij Natura 2000, vključenih v omrežje EU Natura 2000, ali na nekatere redke in ogrožene vrste, zaščitene v skladu z zakonodajo EU. Direktivi o habitatih in pticah vsebujeta določbe, ki jih je treba v takih primerih spoštovati. Pregled teh določb je v tem poglavju. Poznejša poglavja predstavljajo posebne elemente postopka izdaje dovoljenj iz člena 6 direktive o habitatih, zlasti v zvezi z načrti ali projekti za prenos energije.

2.2   Direktivi o pticah in habitatih

Zaustavitev izgube biotske raznovrstnosti v EU je priznana kot pomemben element strategije Evropa 2020, ki poziva k politiki pametne, vključujoče in trajnostne rasti, v kateri so upoštevane pomembne socialno-ekonomske koristi, ki jih narava zagotavlja družbi.

Marca 2010 so si voditelji držav in vlad EU zastavili ambiciozen cilj, tj. ustaviti izgubo biotske raznovrstnosti v Evropi in obrniti trend do leta 2020. Evropska komisija je maja 2011 sprejela novo strategijo EU za biotsko raznovrstnost do leta 2020 (COM(2011) 244) (12), v kateri je določen okvir politike za doseganje tega cilja.

Direktivi o pticah (13) in habitatih (14) sta temelj politike EU o biotski raznovrstnosti. Direktivi omogočata, da vse države članice EU na podlagi skupnega zakonodajnega okvira sodelujejo v prizadevanjih za ohranitev najbolj ogroženih in najdragocenejših evropskih vrst in habitatov na njihovem celotnem naravnem območju razširjenosti v EU, ne glede na politične ali upravne meje.

Direktivi ne zajemata vseh rastlinskih in živalskih vrst v Evropi (tj. ne zajemata celotne biotske raznovrstnosti Evrope). Namesto tega se osredotočata na podsklop približno 2 000 vrst, ki jih je treba zaščititi, da bi preprečili njihovo zmanjšanje ali slabšanje. Pogosto se jim reče „vrste v interesu Skupnosti ali zaščitene vrste v EU“. Z direktivo o habitatih je zaščitenih še približno 230 redkih ali ogroženih habitatnih tipov.

Splošni cilj teh dveh direktiv je zagotoviti ohranitev in ponovno vzpostavitev ugodnega stanja ohranjenosti (15) vrst in habitatnih tipov, ki jih varujeta, na njihovem celotnem naravnem območju razširjenosti v EU. Ta cilj je opredeljen v pozitivnem smislu in usmerjen v ugodno stanje, ki ga je treba doseči in ohraniti. Pomeni torej več kot zgolj preprečevanje njihovega slabšanja.

Da bi dosegli ta cilj, se v skladu z direktivama EU o naravi od držav članic zahteva, da:

| — | določijo in ohranjajo osrednja območja za varstvo vrst in habitatnih tipov, naštetih v prilogah I in II k direktivi o habitatih in Prilogi I k direktivi o pticah, vključno s pticami selivkami. Ta območja tvorijo del omrežja Natura 2000 v EU, |
| --- | --- |

—

določijo in ohranjajo osrednja območja za varstvo vrst in habitatnih tipov, naštetih v prilogah I in II k direktivi o habitatih in Prilogi I k direktivi o pticah, vključno s pticami selivkami. Ta območja tvorijo del omrežja Natura 2000 v EU,

| — | vzpostavijo sistem varstva vrst za vse vrste evropskih prostoživečih ptic in druge ogrožene vrste iz prilog IV in V k direktivi o habitatih. Ta sistem varstva se uporablja na celotnem naravnem območju razširjenosti vrst v EU, tj. v širši pokrajini (na območjih Natura 2000 in zunaj njih). |
| --- | --- |

—

vzpostavijo sistem varstva vrst za vse vrste evropskih prostoživečih ptic in druge ogrožene vrste iz prilog IV in V k direktivi o habitatih. Ta sistem varstva se uporablja na celotnem naravnem območju razširjenosti vrst v EU, tj. v širši pokrajini (na območjih Natura 2000 in zunaj njih).

2.3   Upravljanje in varstvo območij Natura 2000

Doslej je bilo za območja Natura 2000 določenih več kot 27 000 območij. Skupaj pokrivajo približno 18 % kopnega v Evropi in tudi obsežna morska območja.

| PREGLEDOVALNIK NATURA 2000: koristno orodje za nosilce projektov

  Pregledovalnik Natura 2000 je spletni sistem za kartiranje z uporabo geografskega informacijskega sistema (GIS), s katerim lahko nosilci projektov locirajo in si ogledajo vsako območje Natura 2000 v omrežju EU. Omogoča preučitev območij v zelo velikem merilu (1: 500) ter ogled meja območij in glavnih značilnosti pokrajine v zelo visoki ločljivosti. Za vsako območje je na voljo standardni obrazec z navedenimi vrstami in habitatnimi tipi, za katere je bilo določeno, ocenjeno velikostjo populacije in stanjem ohranjenosti na območju ter pomenom tega območja za zadevne vrste ali habitatne tipe v EU.
  http://natura2000.eea.europa.eu/ |
| --- |

PREGLEDOVALNIK NATURA 2000: koristno orodje za nosilce projektov

Pregledovalnik Natura 2000 je spletni sistem za kartiranje z uporabo geografskega informacijskega sistema (GIS), s katerim lahko nosilci projektov locirajo in si ogledajo vsako območje Natura 2000 v omrežju EU. Omogoča preučitev območij v zelo velikem merilu (1: 500) ter ogled meja območij in glavnih značilnosti pokrajine v zelo visoki ločljivosti. Za vsako območje je na voljo standardni obrazec z navedenimi vrstami in habitatnimi tipi, za katere je bilo določeno, ocenjeno velikostjo populacije in stanjem ohranjenosti na območju ter pomenom tega območja za zadevne vrste ali habitatne tipe v EU.

http://natura2000.eea.europa.eu/

Varstvo in ohranjanje območij Natura 2000 urejajo določbe člena 6 direktive o habitatih. Deli se na dve vrsti ukrepov – prva vrsta (ureja jo člen 6(1) in (2) (16)) zajema stalno upravljanje ohranjanja vseh območij Natura 2000, druga vrsta (ureja jo člen 6(3) in (4)) pa določa postopek izdaje dovoljenj za načrte ali projekte, ki bodo verjetno pomembno negativno vplivali na območje Natura 2000.

Na podlagi tega člena je jasno, da območja Natura 2000 niso prepovedana območja za razvoj. Novi načrti in projekti so povsem izvedljivi, če se upoštevajo nekateri postopkovni in vsebinski zaščitni ukrepi. Vzpostavljen je postopek izdaje dovoljenj, ki zagotavlja, da se taki načrti in projekti izvajajo na način, ki je združljiv s cilji ohranjanja območja Natura 2000.

2.3.1   Sprejemanje pozitivnih ohranitvenih ukrepov in preprečevanje poslabšanja stanja

| Člen 6 direktive o habitatih:











  1. | Za posebna ohranitvena območja države članice določijo potrebne ohranitvene ukrepe, ki po potrebi vključujejo ustrezne načrte upravljanja, pripravljene posebej za ta območja ali zajete v drugih razvojnih načrtih, ter ustrezne zakonske, upravne ali pogodbene ukrepe, ki ustrezajo ekološkim zahtevam naravnih habitatnih tipov iz Priloge I in vrst iz Priloge II na teh območjih. |
| --- | --- |

Člen 6 direktive o habitatih:

1.

| 2. | Države članice storijo vse potrebno, da na posebnih ohranitvenih območjih preprečijo slabšanje stanja naravnih habitatov in habitatov vrst ter vznemirjanje vrst, za katere so bila območja določena, kolikor bi tako vznemirjanje lahko pomembno vplivalo na cilje te direktive. |
| --- | --- |

2.

Člen 6(1) in (2) direktive o habitatih od držav članic zahteva, da:

| — | sprejmejo pozitivne ohranitvene ukrepe, potrebne za vzdrževanje ali obnovitev habitatnih tipov in vrst, za katere je bilo območje določeno (člen 6(1)), |
| --- | --- |

—

sprejmejo pozitivne ohranitvene ukrepe, potrebne za vzdrževanje ali obnovitev habitatnih tipov in vrst, za katere je bilo območje določeno (člen 6(1)),

| — | sprejmejo ukrepe, da preprečijo kakršno koli slabšanje stanja habitatnih tipov ali kakršno koli pomembno vznemirjanje prisotnih vrst (člen 6(2)). |
| --- | --- |

—

sprejmejo ukrepe, da preprečijo kakršno koli slabšanje stanja habitatnih tipov ali kakršno koli pomembno vznemirjanje prisotnih vrst (člen 6(2)).

V zvezi s tem morajo države članice določiti jasne cilje ohranjanja za vsako območje Natura 2000, ki temelji na stanju ohranjenosti in ekoloških zahtevah prisotnih habitatnih tipov in vrst v interesu EU. Cilj ohranjanja bi moral biti namenjen vsaj vzdrževanju stanja ohranjenosti vrst in habitatov, za katere je bil določen, in ne bi smel dopustiti njihovega nadaljnjega slabšanja.

Ker pa je splošni cilj direktiv o naravi, da bi vrste in habitatni tipi dosegli ugodno stanje ohranjenosti na njihovem celotnem območju razširjenosti, so morda potrebni ambicioznejši cilji ohranjanja, da bi izboljšali njihovo stanje ohranjenosti na posameznih območjih. S cilji ohranjanja območja Natura 2000 morajo biti seznanjeni zlasti nosilci projektov prenosa energije, načrtovalci in organi, saj bo treba možne negativne vplive načrta ali projekta oceniti ob upoštevanju teh ciljev ohranjanja (17).

Čeprav to ni obvezno, direktiva o habitatih spodbuja organe s področja narave, naj pripravijo podrobne načrte za upravljanje območij Natura 2000 v tesnem sodelovanju z lokalnimi deležniki (18). Ti načrti so lahko zelo koristen vir informacij, saj običajno zagotavljajo podrobne informacije o vrstah in habitatnih tipih, za katere je bilo območje določeno, pojasnjujejo cilje ohranjanja območja in po potrebi odnos z drugimi rabami zemljišč v bližini. Opisujejo tudi praktične ohranitvene ukrepe, ki so potrebni za doseganje ciljev ohranjanja lokacije.

2.3.2   Postopek izdaje dovoljenj za načrte in projekte, ki vplivajo na območja Natura 2000

| Člen 6 direktive o habitatih:











  3. | Pri vsakem načrtu ali projektu, ki ni neposredno povezan z upravljanjem območja ali zanj potreben, pa bi sam ali v povezavi z drugimi načrti ali projekti lahko pomembno vplival na območje, je treba opraviti ustrezno presojo njegovih posledic glede na cilje ohranjanja tega območja. Glede na ugotovitve presoje posledic za območje in ob upoštevanju določb odstavka 4 pristojni nacionalni organi soglašajo z načrtom ali projektom šele potem, ko se prepričajo, da ne bo škodoval celovitosti zadevnega območja, in, če je primerno, ko pridobijo mnenje javnosti. |
| --- | --- |

Člen 6 direktive o habitatih:

3.

| 4. | Če je treba kljub negativni presoji posledic za območje izvesti načrt ali projekt iz nujnih razlogov prevladujočega javnega interesa, vključno tistih socialne ali gospodarske narave, in ni drugih ustreznih rešitev, država članica izvede vse izravnalne ukrepe, potrebne za zagotovitev varstva celovite usklajenosti Nature 2000. O sprejetih izravnalnih ukrepih obvesti Komisijo.


  Če je zadevno območje območje s prednostnim naravnim habitatnim tipom in/ali prednostno vrsto, se lahko upoštevajo le razlogi, povezani z zdravjem ljudi ali javno varnostjo ali koristnimi posledicami bistvenega pomena za okolje ali drugimi, po predhodnem mnenju Komisije nujnimi razlogi prevladujočega javnega interesa. |
| --- | --- |

4.

Če je zadevno območje območje s prednostnim naravnim habitatnim tipom in/ali prednostno vrsto, se lahko upoštevajo le razlogi, povezani z zdravjem ljudi ali javno varnostjo ali koristnimi posledicami bistvenega pomena za okolje ali drugimi, po predhodnem mnenju Komisije nujnimi razlogi prevladujočega javnega interesa.

Člen 6(3) in (4) direktive o habitatih določa postopek izdaje dovoljenj, ki ga je treba upoštevati, ko je predlagan načrt ali projekt, ki bi lahko vplival na enega ali več območij Natura 2000 (19). Ta postopek izdaje dovoljenj ne zadeva le načrtov ali projektov znotraj območja Natura 2000, ampak tudi načrte ali projekte, ki so zunaj njih, vendar bi lahko pomembno vplivali na ohranitev vrst in habitatov na tem območju.

Člen 6(3) direktive o habitatih zahteva, da se za vse načrte in projekte, ki bodo verjetno pomembno negativno vplivali na območje Natura 2000, ob upoštevanju ciljev ohranjanja zadevnega območja izvede ustrezna presoja, da bi podrobno preučili te vplive. Pristojni organ lahko soglaša z načrtom ali projektom le, če se na podlagi ugotovitev ustrezne presoje prepriča, da ta ne bo škodoval celovitosti zadevnega območja. Pomembno je opozoriti, da je treba dokazati odsotnost (in ne prisotnost) negativnih vplivov.

Glede na vrsto in resnost ugotovljenih vplivov je včasih mogoče prilagoditi načrt ali projekt in/ali uvesti nekatere blažilne ukrepe za preprečevanje ali odpravo teh vplivov ali njihovo zmanjšanje na nepomembno raven, da se lahko načrt ali projekt odobri.

V nasprotnem primeru je treba načrt ali projekt zavrniti in namesto tega preučiti druge ustrezne rešitve, ki so manj škodljive. V izjemnih okoliščinah se lahko izvede postopek za odobritev odstopanja iz člena 6(4), da se odobri načrt ali projekt z negativnim vplivom na celovitost enega ali več območij Natura 2000, če je mogoče dokazati, da ni drugih ustreznih rešitev, in če se šteje, da je načrt ali projekt potreben zaradi nujnih razlogov prevladujočega javnega interesa. V takšnih primerih bo treba izvesti ustrezne izravnalne ukrepe za zagotovitev varstva celovite usklajenosti omrežja Natura 2000.

Nazadnje, pomembno je opozoriti, da postopek izdaje dovoljenj iz direktive o habitatih ni enak postopku, predvidenemu v direktivi o presoji vplivov na okolje in direktivi o strateški presoji vplivov na okolje, tudi če sta povezana (glej poglavje 7 za podrobnosti). V nasprotju s presojami vplivov na okolje/strateškimi presojami vplivov na okolje, katerih rezultat je treba upoštevati pri odločanju o odobritvi načrta ali projekta, so sklepi ustrezne presoje dokončni in bodo odločilni za to, ali lahko načrt ali projekt pridobi dovoljenje.

2.4   Določbe o varstvu vrst

Drugi sklop določb obeh direktiv EU o naravi zadeva varstvo nekaterih vrst na njihovem celotnem območju razširjenosti po vsej EU, tj. na območjih Natura 2000 in zunaj njih.

Nekaterim zaščitenim vrstam lahko škodijo nekatere vrste projektov energetske infrastrukture, kot so nadzemni električni kabli. Zato je treba te določbe upoštevati tudi pri obravnavanju takih načrtov in projektov na potencialno občutljivih območjih zunaj območij Natura 2000 v okviru postopkov presoje vplivov na okolje in strateške presoje vplivov na okolje.

Določbe o varstvu vrst zajemajo vse vrste prostoživečih ptic, ki so naravno prisotne v EU, pa tudi druge vrste, naštete v prilogah IV in V k direktivi o habitatih.

V bistvu se v skladu z njimi od držav članic zahteva, da prepovejo:

| — | namerno vznemirjanje ptic med razmnoževanjem, vzrejo mladičev, zimskim spanjem in selitvijo, |
| --- | --- |

—

namerno vznemirjanje ptic med razmnoževanjem, vzrejo mladičev, zimskim spanjem in selitvijo,

| — | poškodovanje ali uničenje razmnoževališč ali počivališč, |
| --- | --- |

—

poškodovanje ali uničenje razmnoževališč ali počivališč,

| — | namerno uničevanje gnezd ali jajc ter ruvanje ali uničevanje zaščitenih rastlin. |
| --- | --- |

—

namerno uničevanje gnezd ali jajc ter ruvanje ali uničevanje zaščitenih rastlin.

Natančni pogoji so določeni v členu 5 direktive o pticah ter členu 12 (za živali) in členu 13 (za rastline) direktive o habitatih (20).

| Člen 5 direktive o pticah:



  Brez poseganja v člena 7 in 9 države članice sprejmejo potrebne ukrepe za uvedbo splošnega sistema varstva vseh vrst ptic iz člena 1, ki prepovedujejo zlasti:








  (a) | namerno ubitje ali ujetje na kakršen koli način; |
| --- | --- |

Člen 5 direktive o pticah:

Brez poseganja v člena 7 in 9 države članice sprejmejo potrebne ukrepe za uvedbo splošnega sistema varstva vseh vrst ptic iz člena 1, ki prepovedujejo zlasti:

(a)

namerno ubitje ali ujetje na kakršen koli način;

| (b) | namerno uničenje ali poškodovanje gnezd in jajc ali odstranjevanje gnezd; |
| --- | --- |

(b)

namerno uničenje ali poškodovanje gnezd in jajc ali odstranjevanje gnezd;

| (c) | odvzem jajc iz narave in posedovanje teh jajc, čeprav so prazna; |
| --- | --- |

(c)

odvzem jajc iz narave in posedovanje teh jajc, čeprav so prazna;

| (d) | namerno vznemirjanje ptic, zlasti v času razmnoževanja in vzreje mladičev, v taki meri, da bi vznemirjanje postalo moteče glede na cilje te direktive; |
| --- | --- |

(d)

namerno vznemirjanje ptic, zlasti v času razmnoževanja in vzreje mladičev, v taki meri, da bi vznemirjanje postalo moteče glede na cilje te direktive;

| (e) | zadrževanje ptic tistih vrst, katerih ujetje in lov je prepovedan. |
| --- | --- |

(e)

zadrževanje ptic tistih vrst, katerih ujetje in lov je prepovedan.

Člen 12 direktive o habitatih:

| 1. | Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, da vzpostavijo sistem strogega varstva živalskih vrst iz Priloge IV(a) na njihovem naravnem območju razširjenosti, ki prepoveduje:








  (a) | vse oblike namernega ujetja ali ubitja osebkov teh vrst v naravi; |
| --- | --- | --- |

1.

Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, da vzpostavijo sistem strogega varstva živalskih vrst iz Priloge IV(a) na njihovem naravnem območju razširjenosti, ki prepoveduje:

(a)

vse oblike namernega ujetja ali ubitja osebkov teh vrst v naravi;

| (b) | namerno vznemirjanje teh vrst, zlasti med razmnoževanjem, vzrejo mladičev, zimskim spanjem in selitvijo; |
| --- | --- |

(b)

namerno vznemirjanje teh vrst, zlasti med razmnoževanjem, vzrejo mladičev, zimskim spanjem in selitvijo;

| (c) | namerno uničevanje ali odvzem jajc iz narave; |
| --- | --- |

(c)

namerno uničevanje ali odvzem jajc iz narave;

| (d) | poškodovanje ali uničenje razmnoževališč ali počivališč. |
| --- | --- |

(d)

poškodovanje ali uničenje razmnoževališč ali počivališč.

| 2. | Za te vrste države članice prepovejo posedovanje, prevoz in prodajo ali izmenjavo osebkov, vzetih iz narave, in njihovo ponujanje za prodajo ali izmenjavo, razen za osebke, ki so bili zakonito vzeti iz narave pred začetkom izvajanja te direktive. |
| --- | --- |

2.

Za te vrste države članice prepovejo posedovanje, prevoz in prodajo ali izmenjavo osebkov, vzetih iz narave, in njihovo ponujanje za prodajo ali izmenjavo, razen za osebke, ki so bili zakonito vzeti iz narave pred začetkom izvajanja te direktive.

| 3. | Prepovedi iz odstavka 1(a) in (b) ter odstavka 2 se uporabljajo za vse razvojne oblike živali, za katere velja ta člen. |
| --- | --- |

3.

Prepovedi iz odstavka 1(a) in (b) ter odstavka 2 se uporabljajo za vse razvojne oblike živali, za katere velja ta člen.

Člen 13 direktive o habitatih:

| 1. | Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, da vzpostavijo sistem strogega varstva rastlinskih vrst iz Priloge IV(b), ki prepoveduje naslednje:








  (a) | namerno trganje, zbiranje, rezanje, ruvanje ali uničevanje teh rastlin v naravi na njihovem naravnem območju razširjenosti; |
| --- | --- | --- |

1.

Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, da vzpostavijo sistem strogega varstva rastlinskih vrst iz Priloge IV(b), ki prepoveduje naslednje:

(a)

namerno trganje, zbiranje, rezanje, ruvanje ali uničevanje teh rastlin v naravi na njihovem naravnem območju razširjenosti;

| (b) | posedovanje, prevoz in prodajo ali izmenjavo osebkov teh vrst, vzetih iz narave, in njihovo ponujanje za prodajo ali izmenjavo, razen za osebke, ki so bili zakonito vzeti iz narave pred začetkom izvajanja te direktive. |
| --- | --- |

(b)

posedovanje, prevoz in prodajo ali izmenjavo osebkov teh vrst, vzetih iz narave, in njihovo ponujanje za prodajo ali izmenjavo, razen za osebke, ki so bili zakonito vzeti iz narave pred začetkom izvajanja te direktive.

| 2. | Prepovedi iz odstavka 1(a) in (b) se uporabljajo za vse razvojne oblike rastlin, za katere velja ta člen. |
| --- | --- |

2.

Prepovedi iz odstavka 1(a) in (b) se uporabljajo za vse razvojne oblike rastlin, za katere velja ta člen.

V nekaterih okoliščinah so dovoljena odstopanja od teh določb (npr. za preprečitev resne škode na posevkih, živini, gozdovih, ribištvu in vodi), če ni na voljo druge zadovoljive rešitve in če posledice teh odstopanj niso nezdružljive s splošnimi cilji direktiv.

Pogoji za uporabo odstopanj so določeni v členu 9 direktive o pticah in členu 16 direktive o habitatih. V primeru infrastruktur za prenos energije bi bili ustrezni predvsem razlogi, povezani z „interesi zdravja ljudi in javne varnosti“ ali „drugi razlogi prevladujočega javnega interesa“ (glej člen 16(1)(c)).

3.   MOREBITNI VPLIVI OBJEKTOV ZA PRENOS ENERGIJE NA OBMOČJA NATURA 2000 IN ZAŠČITENE VRSTE V EU

3.1   Uvod

Projekti energetske infrastrukture običajno ne pomenijo velike grožnje za biotsko raznovrstnost. V številnih primerih dobro načrtovane gradnje na ustrezni lokaciji ne vplivajo na biotsko raznovrstnost ali pa so vplivi omejeni. Obstajajo tudi primeri, ko so projekti v celoti pomenili koristi za naravo, zlasti na območjih, na katerih je naravno okolje že resno osiromašeno. Vendar to ne pomeni, da v okviru različnih veljavnih postopkov okoljske presoje, kot so presoje vplivov na okolje in strateške presoje vplivov na okolje ter ustrezne presoje (glej poglavje 7 za več podrobnosti), ni treba preučiti možnih vplivov, ki jih imajo lahko posamezni načrti ali projekti na naravno okolje.

To poglavje obravnava vrsto morebitnih vplivov, ki bi jih lahko energetska infrastruktura imela na habitate in ptice, zaščitene v okviru direktiv o pticah in habitatih. Njegov cilj je nosilcem, operaterjem prenosa energije in ustreznim organom zagotoviti pregled vrst možnih vplivov, na katere je treba biti pozoren pri pripravi načrtov ali projektov infrastrukture za prenos energije in izvajanju ustrezne presoje v okviru postopka izdaje dovoljenj iz člena 6 direktive o habitatih ali presoje v skladu z direktivama o presoji vplivov na okolje in strateški presoji vplivov na okolje.

3.2   Potreba po obravnavanju vsakega primera posebej

Poudariti je treba, da so možni vplivi zelo odvisni od zasnove in lokacije zadevne posebne energetske infrastrukture ter od občutljivosti zaščitenih prisotnih habitatov in vrst v EU. Zato je bistveno, da se vsak načrt ali projekt preuči posebej.

Zasnova vsakega projekta za objekt za prenos energije, tudi projektov skupnega interesa, bo seveda odvisna od številnih dejavnikov, vključno z vrsto in količino prenesene energije, sprejemnim okoljem (npr. ali je na kopnem ali morju), razdaljami, potrebnimi za prenos, in zmogljivostjo, potrebno za prejemanje ali shranjevanje. Projekti lahko poleg gradnje zadevajo tudi obnovo in/ali razgradnjo katerega koli posameznega objekta ali infrastrukture ali več objektov ali infrastruktur, potrebnih za prenos, prejemanje ali shranjevanje energije na kopnem.

Pri presojanju možnih vplivov na naravo in prostoživeče živali je pomembno, da se ne obravnava le glavna infrastruktura, ampak tudi vse z njo povezane naprave in objekti, kot so začasne dovozne ceste, objekti izvajalcev del in objekti za hrambo opreme, gradbeni deli, betonski temelji, začasni kabli, izkopan material in območja za odvečno prst itd. Vplivi so lahko začasni ali stalni, na kraju samem ali zunaj njega in kumulativni ter lahko postanejo pomembni med različnimi fazami cikla projekta (npr. med gradnjo, obnovo, vzdrževanjem in/ali razgradnjo). Upoštevati je treba vse te dejavnike.

Določbe direktiv EU o naravi o varstvu vrst je treba upoštevati, kadar obstaja tveganje, da bi lahko načrt ali projekt energetske infrastrukture povzročil smrt ali poškodbo, namerno vznemirjanje med razmnoževanjem, vzrejo mladičev, zimskim spanjem in selitvijo, poškodovanje ali uničenje razmnoževališč ali počivališč vrst, zaščitenih na podlagi obeh direktiv (npr. orlov ali morskih sesalcev). Ta strogi sistem varstva se uporablja na širšem podeželskem območju, tj. na območjih Natura 2000 in zunaj njih.

| Blažilni ukrepi

  Negativne vplive iz tega poglavja je včasih mogoče učinkovito ublažiti. Pri blažitvi se v načrt ali projekt vključijo ukrepi, s katerimi se ti možni negativni vplivi preprečijo ali zmanjšajo, tako da niso več pomembni. To pomeni, da morajo biti ti ukrepi neposredno povezani z verjetnimi vplivi in temeljiti na dobrem poznavanju zadevnih vrst/habitatov.
  Blažilni ukrepi lahko zajemajo spremembo območja projekta, vendar lahko zajemajo tudi spremembe velikosti, zasnove in konfiguracije različnih vidikov energetske infrastrukture. Ti ukrepi lahko zajemajo tudi začasne prilagoditve v fazah izgradnje in delovanja. Dodatne podrobnosti s primeri možnih blažilnih ukrepov so navedene v naslednjem poglavju. |
| --- |

Blažilni ukrepi

Negativne vplive iz tega poglavja je včasih mogoče učinkovito ublažiti. Pri blažitvi se v načrt ali projekt vključijo ukrepi, s katerimi se ti možni negativni vplivi preprečijo ali zmanjšajo, tako da niso več pomembni. To pomeni, da morajo biti ti ukrepi neposredno povezani z verjetnimi vplivi in temeljiti na dobrem poznavanju zadevnih vrst/habitatov.

Blažilni ukrepi lahko zajemajo spremembo območja projekta, vendar lahko zajemajo tudi spremembe velikosti, zasnove in konfiguracije različnih vidikov energetske infrastrukture. Ti ukrepi lahko zajemajo tudi začasne prilagoditve v fazah izgradnje in delovanja. Dodatne podrobnosti s primeri možnih blažilnih ukrepov so navedene v naslednjem poglavju.

3.3   Pregled možnih vplivov na zaščitene vrste in habitate v EU

Vrsta in obseg vpliva sta zelo odvisna od zaščitenih vrst ali habitatnih tipov v EU, prisotnih na območju, njihove ekologije, razporeditve in stanja ohranjenosti. Zato je treba vsak načrt ali projekt preučiti posamezno, za vsak primer posebej. V nadaljevanju je pregled najpogostejših vrst vplivov, do katerih lahko pride.

3.3.1   Izginjanje, slabšanje ali razdrobljenost habitatov

Za projekte infrastrukture za prenos energije sta lahko potrebna čiščenje zemljišč in odstranitev površinskega rastlinja (temu se pogosto reče neposredno izkoriščana zemljišča). Ta postopek lahko spremeni, poškoduje, razdrobi ali uniči obstoječe habitate. Obseg izginjanja in slabšanja habitatov je odvisen od velikosti, lokacije in zasnove projekta ter občutljivosti prizadetih habitatov.

Pomembno je opozoriti, da se dejansko izkoriščanje zemljišč morda zdi omejeno, vendar bi bili lahko posredni vplivi veliko bolj razširjeni, zlasti kadar gradnja vpliva na hidrološke režime ali geomorfološke procese ter kakovost vode ali tal. Taki posredni vplivi lahko povzročijo resno slabšanje, razdrobljenost ali izginjanje habitatov, včasih celo razmeroma daleč od dejanske lokacije projekta.

Pomembnost izginjanja habitatov je odvisna od redkosti in občutljivosti prizadetih habitatov in/ali njihovega pomena kot območij hranjenja, razmnoževanja ali prezimovanja za vrste. Prav tako je treba pri presoji pomembnosti vsakršnega izginjanja ali slabšanja habitatov upoštevati morebitno vlogo nekaterih habitatov kot sestavnih delov koridorjev ali prehodov, pomembnih za razširjanje in selitev ter tudi za bolj lokalne premike med npr. mesti hranjenja in gnezdenja.

3.3.2   Vznemirjanje in selitev

Vznemirjanje vrst na njihovih običajnih mestih razmnoževanja, hranjenja ali počivanja ter vzdolž selitvenih poti lahko povzroči selitev in izključenost ter s tem izgubo uporabe habitata. Vrste se lahko izselijo z območij znotraj lokacije projekta ali v njeni bližini, na primer zaradi povečanega obsega prometa, prisotnosti ljudi in hrupa, prahu, onesnaženosti, umetne osvetljave ali vibracij, ki nastanejo med gradbenimi deli ali po njih.

Pomembnost vpliva določajo obseg in stopnja vznemirjanja ter občutljivost prizadetih vrst, pa tudi razpoložljivost in kakovost drugih ustreznih habitatov v bližini, kamor se lahko naselijo preseljene živali. Če gre za redke in ogrožene živali, ima lahko celo majhno ali začasno vznemirjanje resne posledice za njihovo dolgoročno preživetje v regiji.

3.3.3   Tveganje za trk in smrt zaradi električnega toka

Ptice in morda tudi netopirji se lahko zaletijo v različne dele električnih vodov in druge nadzemne električne naprave. Stopnja tveganja za trk je zelo odvisna od lokacije in vrst, ki so tam prisotne, ter tudi od vremenskih dejavnikov, dejavnikov vidljivosti in posebne zasnove samih električnih vodov (zlasti v primeru smrti zaradi električnega toka). Zlasti so lahko ogrožene dolgožive vrste, vrste z nizkimi stopnjami razmnoževanja in/ali vrste, ki so redke ali je njihovo stanje ohranjenosti že slabo (kot so orli, jastrebi in štorklje).

Tveganje ptic za trk in smrt zaradi električnega toka je dodatno preučeno v poglavjih 4 in 5. V zvezi z netopirji žal na splošno ne obstaja dovolj študij o možnih tveganjih in vplivih trka z nadzemnimi električnimi vodi zaradi razlik v spremljanju smrti malih živali ob tako dolgi linearni infrastrukturi.

3.3.4   Vplivi pregrade

V primeru električne energije so lahko ptice zaradi obsežne infrastrukture za prenos, prejemanje in shranjevanje prisiljene v popolno izogibanje območju med selitvijo in, bolj lokalno, med rednimi dejavnostmi prehranjevanja. Ali to predstavlja težavo, je odvisno od več dejavnikov, kot so velikost postaj, razmik in napeljava električnih kablov, obseg selitve vrst in njihova zmožnost, da nadomestijo povečano porabo energije, pa tudi stopnja motenj, ki vplivajo na povezave med mesti hranjenja, počitka in razmnoževanja.

Več znanstvenih ekip je poročalo o novih dokazih, da bi električni vodi lahko odgnali živali, ker oddajajo ultravijolične bliske, ki jih človek ne more zaznati. Mednarodna skupina raziskovalcev je izvedla študijo (21), ki je temeljila na opažanjih, da se severni jeleni izogibajo električnim vodom, ki prečkajo arktično tundro. Čeprav je znanje še vedno zelo omejeno, sta v nekaterih posameznih primerih tovrstno izogibanje in razdrobljenost pomembna pri ugotavljanju pomembnosti vpliva.

3.4   Razlikovanje pomembnih in nepomembnih vplivov

Določitev vrst in habitatov, ki jih bo načrt ali projekt infrastrukture za prenos energije verjetno prizadel, je prvi korak pri vsaki presoji vplivov, ne glede na to, ali se izvaja v okviru člena 6 direktive o habitatih, če projekt vpliva na območje Natura 2000, ali pa v okviru direktive o presoji vplivov na okolje ali direktive o strateški presoji vplivov na okolje, če vpliva na zaščitene vrste zunaj omrežja Natura 2000. Nato je treba določiti, ali je ta vpliv pomemben ali ne. Pravni postopek za določanje „pomembnosti“ vpliva za načrte ali projekte, ki posebej vplivajo na območja Natura 2000, je opisan v poglavju 7. V tem delu so na kratko pojasnjena nekatera splošna načela, ki se upoštevajo pri določanju ravni „pomembnosti“ vpliva na prostoživeče živali (ne glede na to, ali gre za območje Natura 2000 ali ne), da bi bil ta pojem v celoti bolj razumljiv.

Pomembnost vpliva je treba oceniti za vsak primer posebej in glede na to, katere vrste in habitati bi lahko bili prizadeti. Pogin nekaj posameznih živali je lahko pri nekaterih vrstah nepomemben, pri drugih vrstah pa ima resne posledice. Velikost, porazdelitev, območje razširjenosti, način razmnoževanja in življenjska doba populacije vplivajo na pomembnost vpliva. Ti dejavniki se najbrž razlikujejo med območji.

Upoštevati je treba tudi medsebojno povezanost vplivov, na primer: izkoriščanje zemljišč samo po sebi morda ni pomembno za neko vrsto, skupaj z velikimi tveganji za vznemirjanje ali selitev pa lahko pomembno negativno vpliva na fizično stanje in nazadnje tudi na stopnjo preživetja zadevne vrste.

Pri ocenjevanju pomembnosti vpliva je treba upoštevati tudi ustrezno geografsko merilo. Pri selitvenih vrstah, ki prepotujejo velike razdalje, ima lahko vpliv na posamezni lokaciji posledice za vrste na veliko večjem geografskem območju. Podobno je morda treba pri vrstah stalnicah, ki živijo na velikem območju ali na območju habitatov, katerih raba se spreminja, prav tako upoštevati možne vplive na regionalni in ne na lokalni ravni.

Naposled bi morali navedeni premisleki temeljiti na najboljših razpoložljivih podatkih. Za to bi bile lahko potrebne namenske terenske raziskave ali programi za spremljanje, ki bi se izvajali pred projektom.

3.5   Kumulativni učinki

Pri določanju vplivov na območja Natura 2000 bi bilo treba upoštevati tudi presoje kumulativnih učinkov, kot zahteva člen 6(3) direktive o habitatih. Kumulativni učinki načrtov in projektov so pogosto lahko zelo pomembni in jih je treba natančno oceniti. Do njih lahko pride, kadar je znotraj območja ali vzdolž selitvenih poti prisotnih več energetskih infrastruktur ali kadar projekt energetske infrastrukture poteka na istem območju kot druga vrsta načrta ali projekta (npr. druge industrijske gradnje). Kumulativni učinek je kombinirani vpliv vseh teh dejavnosti skupaj. En sam projekt energetske infrastrukture morda ne bo imel pomembnega vpliva, če pa se njegovi vplivi prištejejo vplivom drugih načrtov ali projektov na območju, bi lahko njihovi združeni vplivi postali pomembni.

Na primer, projekt naftovoda, ki prečka del mokrišča, lahko povzroči majhno, a sprejemljivo raven začasnega poslabšanja habitata, ki se ji je habitat docela zmožen prilagoditi. Če se na mokrišču izvaja tudi izsuševanje in/ali projekt gradnje ceste, pa bi lahko skupni hidrološki vplivi vseh teh projektov povzročili njegovo trajno izginotje, razdrobljenost ali izsušenost. Medtem ko vpliv prvega in drugega projekta posebej ni opazen, bi bil lahko skupni vpliv pomemben. To vpliva na odločitev o načrtovanju pri obeh predlogih projektov.

Kumulativne učinke je treba upoštevati tudi v okviru postopkov presoje vplivov na okolje in strateške presoje vplivov na okolje.

Zaradi hitrega izvajanja gradenj energetske infrastrukture v EU je pomembno, da se kumulativni učinki ocenijo že v zgodnjih fazah presoje vplivov na okolje in se ne obravnavajo le postransko na koncu postopka, zaradi česar bi prišlo do zakasnitve odločitev v zvezi s skladnostjo predlogov projektov z določbami zakonodaje EU.

4.   MOŽNI VPLIVI INFRASTRUKTURE OMREŽJA ELEKTRIČNE ENERGIJE NA PROSTOŽIVEČE PTICE

4.1   Uvod

Prejšnje poglavje vsebuje splošen pregled vrst možnih vplivov, ki jim je treba nameniti pozornost pri razvoju projektov energetske infrastrukture, zlasti na območjih Natura 2000 in v njihovi bližini ter v bližini drugih občutljivih območij, ki jih uporabljajo vrste, zaščitene na podlagi direktiv EU o naravi.

To poglavje se osredotoča predvsem na analizo možnih vplivov infrastrukture električne energije na prostoživeče ptice v Evropi. Tej problematiki je bilo v zadnjih letih namenjene veliko pozornosti, vplivi v zvezi s tem pa so morda pogostejši in večji kot pri drugih vrstah zemeljske energetske infrastrukture.

4.2   Infrastruktura omrežja električne energije

Električne energije v nasprotju z drugimi primarnimi proizvodi ni mogoče skladiščiti, zato jo je treba proizvajati in uporabnikom dostavljati v realnem času. Prenosni sistem za električno energijo je torej bolj zapleten in dinamičen od drugih komunalnih sistemov, na primer za vodo in zemeljski plin. Ko se v elektrarni proizvede električna energija, se velike količine te energije po visokonapetostnih (110–750 kV v Evropi, ENTSO, 2012) daljnovodih prenesejo do precej oddaljenih razdelilnih postaj. Od razdelilnih postaj se električna energija po distribucijskih vodih srednje napetosti (1–60 kV) in nizke napetosti (1 kV >) dostavi zasebnim in poslovnim odjemalcem.

Slika 3

(USDA, 2009)

Sistem električne energije je zelo zazankan. Omrežje za prenos poleg daljnovodov, ki potekajo od elektrarn do centrov odjema, zajema tudi povezave med posameznimi daljnovodi, ki sestavljajo sistem za zagotavljanje nemotenega pretoka energije. Če se v enem delu električnega omrežja daljnovod preneha uporabljati, se električna energija običajno preusmeri prek drugih električnih vodov, tako da se lahko še naprej dobavlja odjemalcem (PSCW, 2009).

Električna energija se lahko prenaša po nadzemnih ali podzemnih vodih, pri čemer se uporablja izmenični ali enosmerni tok. V vsakem primeru je napetost visoka, saj je tako učinkovitost na dolgih razdaljah (običajno več kot 600 km) večja. Običajno se električna energija prenaša prek nadzemnih vodov z izmeničnim tokom (EASAC, 2009).

Prednosti nadzemnih vodov v primerjavi s podzemnimi vodi sta, da so zaenkrat stroški izgradnje nadzemnih vodov znatno nižji od stroškov napeljave podzemnih vodov in da je njihova zmogljivost večja. Pričakovana življenjska doba nadzemnih vodov je dolga in lahko traja do 70 ali 80 let. Glavne slabosti nadzemnih vodov so njihova raba zemljišč ter njihovi vizualni in drugi vplivi na okolje (EASAC, 2009) (22).

Strukture daljnovodov podpirajo vsaj en trifazni tokokrog. Imajo tri napetostne vodnike (več v primeru združenih vodnikov) in lahko imajo enega ali dva ozemljena vodnika (običajno imenovana ozemljitvena vodnika), nameščena nad faznimi vodniki za zaščito pred strelo. Strukture distribucijskih vodov lahko podpirajo različne konfiguracije vodnikov (APLIC, 2006).

Večina komercialnih nadzemnih električnih vodov z izmeničnim tokom uporablja neko obliko nosilne strukture, na katero so pritrjeni izolatorji in električni vodniki. Nosilne strukture so lahko zgrajene iz lesenih drogov, votlih ali predalčnih jeklenih struktur, armiranobetonskih drogov, ali kompozitnih drogov, narejenih iz steklenih vlaken ali drugih materialov. Izolatorji so narejeni iz porcelana ali polimernih materialov, ki običajno ne prevajajo električne energije. Električni vodniki so običajno izdelani iz bakra ali aluminija (Bayle, 1999, Janss, 2000, APLIC, 2006).

Trifazni sistemi se uporabljajo tako za distribucijske vode kot za daljnovode. Ena od glavnih prednosti trifaznih sistemov je zmožnost prenosa velikih količin električne energije na dolge razdalje (APLIC, 2006).

4.3   Možni negativni vplivi infrastrukture za električno energijo na prostoživeče ptice

V nadaljevanju je pregled glavnih vplivov na vrste prostoživečih ptic. Jasno je, da so nekatere zaščitene evropske vrste zaradi svoje velikosti, morfologije, vedenja in porazdeljenosti bolj izpostavljene določenim vrstam vplivov, zlasti smrti zaradi električnega toka in trkom.

Preglednica v Prilogi 2 vključuje sistematičen prednostni seznam vplivov medsebojnega delovanja populacij ptic in električnih vodov (Birdlife, 2013). Ta preglednica ne pomeni, da bodo ti vplivi v vseh okoliščinah takšni, kot so opisani. Veliko bo odvisno od posamezne vrste in posebnih okoliščin v posameznem primeru ter od razpoložljivosti popravnih ukrepov za blažitev teh vplivov.

| Zakaj so nekatere vrste ptic bolj ranljive zaradi električnih vodov kot druge?

  Razlogi so pogosto naslednje fiziološke, vedenjske in ekološke značilnosti:






  — | veliko telo, |
| --- | --- |

Zakaj so nekatere vrste ptic bolj ranljive zaradi električnih vodov kot druge?

Razlogi so pogosto naslednje fiziološke, vedenjske in ekološke značilnosti:

—

veliko telo,

| — | slab frontalni vid, |
| --- | --- |

—

slab frontalni vid,

| — | aktivnost predvsem ponoči, |
| --- | --- |

—

aktivnost predvsem ponoči,

| — | „slabi letalci“, slabše manevrske sposobnosti (trk), |
| --- | --- |

—

„slabi letalci“, slabše manevrske sposobnosti (trk),

| — | neizkušeni letalci, mlade ptice (smrt zaradi električnega toka in trka), |
| --- | --- |

—

neizkušeni letalci, mlade ptice (smrt zaradi električnega toka in trka),

| — | prenočevanje, počivanje ali gnezdenje predvsem na dvignjenih mestih, |
| --- | --- |

—

prenočevanje, počivanje ali gnezdenje predvsem na dvignjenih mestih,

| — | naklonjenost odprtim habitatom brez dreves (smrt zaradi električnega toka), |
| --- | --- |

—

naklonjenost odprtim habitatom brez dreves (smrt zaradi električnega toka),

| — | letenje v jatah in zadrževanje v skupinah, |
| --- | --- |

—

letenje v jatah in zadrževanje v skupinah,

| — | vrste, dovzetne za motnje, |
| --- | --- |

—

vrste, dovzetne za motnje,

| — | naklonjenost habitatom na nizki nadmorski višini (tj. kjer je večja gostota omrežja za električno energijo), |
| --- | --- |

—

naklonjenost habitatom na nizki nadmorski višini (tj. kjer je večja gostota omrežja za električno energijo),

| — | redke in ogrožene vrste (v kombinaciji z nizko gostoto, slabo plodnostjo itd., glej spodaj); |
| --- | --- |

—

redke in ogrožene vrste (v kombinaciji z nizko gostoto, slabo plodnostjo itd., glej spodaj);

| — | vrste z nizko gostoto (z manjšo možnostjo nadomestitve), |
| --- | --- |

—

vrste z nizko gostoto (z manjšo možnostjo nadomestitve),

| — | vrste z majhnim reprodukcijskim potencialom (zaradi zvišanja ravni umrljivosti odraslih ptic je potrebno več časa za obnovo izgub populacije), |
| --- | --- |

—

vrste z majhnim reprodukcijskim potencialom (zaradi zvišanja ravni umrljivosti odraslih ptic je potrebno več časa za obnovo izgub populacije),

| — | vrste s slabo plodnostjo, nizko umrljivostjo, dolgo pričakovano življenjsko dobo (z zmanjšanim potencialom za povečanje števila ptic zaradi stalnih izgub populacije), |
| --- | --- |

—

vrste s slabo plodnostjo, nizko umrljivostjo, dolgo pričakovano življenjsko dobo (z zmanjšanim potencialom za povečanje števila ptic zaradi stalnih izgub populacije),

| — | medcelinske selivke na velike razdalje (velik prostorski obseg in zelo različne ravni blažitve vplivov električnih vodov). |
| --- | --- |

—

medcelinske selivke na velike razdalje (velik prostorski obseg in zelo različne ravni blažitve vplivov električnih vodov).

4.3.1   Smrt zaradi električnega toka

Smrt zaradi električnega toka lahko ima velik vpliv na več vrst ptic in vsako leto povzroči smrt več tisoč ptic (23). Do smrti zaradi električnega toka lahko pride, kadar se ptica dotakne dveh faznih vodnikov ali enega vodnika in ozemljene naprave hkrati, zlasti če je njeno perje mokro (Bevanger, 1998). Vrste, ki so zlasti pogosto izpostavljene smrti zaradi električnega toka, vključujejo Ciconiiformes, Falconiformes, Strigiformes in Passeriformes (Bevanger, 1998) – glej preglednico spodaj.

Obstaja široko soglasje, da je tveganje za ptice odvisno od tehnične konstrukcije in podrobne zasnove elektrarn. Tveganje smrti zaradi električnega toka je zlasti veliko v primeru „slabo zasnovanih“ srednjenapetostnih električnih drogov („ubijalskih drogov“) (BirdLife International, 2007).

Dejavniki, ki vplivajo na verjetnost smrti ptic zaradi električnega toka, vključujejo:

| — | morfologijo ptic: velike ptice so bolj ranljive, saj je verjetnost, da se bodo z iztegnjenimi krili ali drugimi deli telesa dotaknile električnih komponent, večja kot pri majhnih pticah (Olendorff et al., 1981; APLIC, 2006); |
| --- | --- |

—

morfologijo ptic: velike ptice so bolj ranljive, saj je verjetnost, da se bodo z iztegnjenimi krili ali drugimi deli telesa dotaknile električnih komponent, večja kot pri majhnih pticah (Olendorff et al., 1981; APLIC, 2006);

| — | vedenje ptic: ptice, ki sedijo, počivajo in gnezdijo na električnih drogovih, so bolj ranljive (Bevanger, 1998). Kaže, da vrste, ki gnezdijo na tleh (lunji in nekatere sove), niso pogosto izpostavljene smrti zaradi električnega toka, ker običajno lovijo med letom in počivajo na tleh ali blizu tlom (Benson, 1981); |
| --- | --- |

—

vedenje ptic: ptice, ki sedijo, počivajo in gnezdijo na električnih drogovih, so bolj ranljive (Bevanger, 1998). Kaže, da vrste, ki gnezdijo na tleh (lunji in nekatere sove), niso pogosto izpostavljene smrti zaradi električnega toka, ker običajno lovijo med letom in počivajo na tleh ali blizu tlom (Benson, 1981);

| — | vrsto in konfiguracijo droga:







  — | večino primerov smrti povzročijo električni drogovi distribucijskih vodov srednje napetosti (1 kV do 60 kV) zaradi majhnega razmaka med posameznimi deli (Haas & Nipkow, 2006); |
| --- | --- | --- |

—

vrsto in konfiguracijo droga:

—

večino primerov smrti povzročijo električni drogovi distribucijskih vodov srednje napetosti (1 kV do 60 kV) zaradi majhnega razmaka med posameznimi deli (Haas & Nipkow, 2006);

| — | drogovi s posebno funkcijo (razbremenilni drogovi, drogovi s prepletom, priključne točke ali transformatorji) povzročijo veliko več smrtnih primerov kot enostavne nosilne strukture (Demeter et al., 2004); |
| --- | --- |

—

drogovi s posebno funkcijo (razbremenilni drogovi, drogovi s prepletom, priključne točke ali transformatorji) povzročijo veliko več smrtnih primerov kot enostavne nosilne strukture (Demeter et al., 2004);

| — | López-López in sodelavci (2011) so dokazali, da bi se lahko število smrti ptic znatno zmanjšalo z naknadnim opremljanjem nevarnih, slabo zasnovanih drogov; |
| --- | --- |

—

López-López in sodelavci (2011) so dokazali, da bi se lahko število smrti ptic znatno zmanjšalo z naknadnim opremljanjem nevarnih, slabo zasnovanih drogov;

| — | okoljske dejavnike:







  — | obilica plena: število ptic roparic, ki umrejo zaradi električnega toka, se poveča s povečanjem obsega plena (Benson, 1981; Guil et al., 2011); |
| --- | --- | --- |

—

okoljske dejavnike:

—

obilica plena: število ptic roparic, ki umrejo zaradi električnega toka, se poveča s povečanjem obsega plena (Benson, 1981; Guil et al., 2011);

| — | struktura in pokritost vegetacije: struktura vegetacije lahko vpliva na razpoložljivost plena in prehranjevanje ptic roparic (Guil et al., 2011); |
| --- | --- |

—

struktura in pokritost vegetacije: struktura vegetacije lahko vpliva na razpoložljivost plena in prehranjevanje ptic roparic (Guil et al., 2011);

| — | habitat: ptice pogosteje uporabljajo električne drogove in umirajo na njih zaradi električnega toka na območjih, kjer nimajo veliko možnosti za počivanje, npr. travinje, mokrišča (Haas et al., 2005; Lehman et al., 2007); |
| --- | --- |

—

habitat: ptice pogosteje uporabljajo električne drogove in umirajo na njih zaradi električnega toka na območjih, kjer nimajo veliko možnosti za počivanje, npr. travinje, mokrišča (Haas et al., 2005; Lehman et al., 2007);

| — | topografija: v zvezi s smrtjo zaradi električnega toka topografija vpliva na to, kje ptice sedijo in prenočujejo, višina vegetacije pa na razpoložljivost naravnih počivališč na zadevnem območju. Umrljivost orlov se je povečala na pobočjih, verjetno zato, ker običajno lovijo s počivališč. Študije so pokazale, da je število smrti zaradi električnega toka večje na daljnovodnih stebrih na vzpetinah, ki jih obdajajo strma pobočja (Guil et al., 2011); |
| --- | --- |

—

topografija: v zvezi s smrtjo zaradi električnega toka topografija vpliva na to, kje ptice sedijo in prenočujejo, višina vegetacije pa na razpoložljivost naravnih počivališč na zadevnem območju. Umrljivost orlov se je povečala na pobočjih, verjetno zato, ker običajno lovijo s počivališč. Študije so pokazale, da je število smrti zaradi električnega toka večje na daljnovodnih stebrih na vzpetinah, ki jih obdajajo strma pobočja (Guil et al., 2011);

| — | spol: večje samice so znotraj iste vrste bolj izpostavljene tveganju smrti zaradi električnega toka (Ferrer & Hiraldo, 1992). |
| --- | --- |

—

spol: večje samice so znotraj iste vrste bolj izpostavljene tveganju smrti zaradi električnega toka (Ferrer & Hiraldo, 1992).

| — | starost: verjetnost smrti zaradi električnega toka je večja pri mladih in nedoraslih kot pri odraslih pticah. Razlog za to je verjetno pomanjkanje izkušenj s pristajanjem in vzletanjem (Benson, 1981; Harness, 1997; Bevanger, 1998; Harness & Wilson, 2001; Janss & Ferrer, 2001; González et al., 2007); |
| --- | --- |

—

starost: verjetnost smrti zaradi električnega toka je večja pri mladih in nedoraslih kot pri odraslih pticah. Razlog za to je verjetno pomanjkanje izkušenj s pristajanjem in vzletanjem (Benson, 1981; Harness, 1997; Bevanger, 1998; Harness & Wilson, 2001; Janss & Ferrer, 2001; González et al., 2007);

| — | prostorske dejavnike: na nekaterih ključnih območjih za ptice je število smrti zaradi električnega toka večje kot na območjih z nizko gostoto poseljenosti (npr. na območjih gnezditve z visoko gostoto poseljenosti, območjih razpršenosti, območjih zbiranja in območjih ozkih grl) (González et al., 2006; Cadahia et al., 2010); |
| --- | --- |

—

prostorske dejavnike: na nekaterih ključnih območjih za ptice je število smrti zaradi električnega toka večje kot na območjih z nizko gostoto poseljenosti (npr. na območjih gnezditve z visoko gostoto poseljenosti, območjih razpršenosti, območjih zbiranja in območjih ozkih grl) (González et al., 2006; Cadahia et al., 2010);

| — | sezonske dejavnike: o večini smrtnih žrtev se poroča pozno poleti, od obdobja razvoja ali po tem obdobju. Veliki orli so bolj ogroženi jeseni in pozimi, morda zaradi mokrega perja v slabem vremenu (dežju, snegu), ki zelo povečuje tveganje smrti zaradi električnega toka (Benson, 1981; Bevanger, 1998; Lasch et al., 2010; Manville, 2005; Lehman et al., 2007); |
| --- | --- |

—

sezonske dejavnike: o večini smrtnih žrtev se poroča pozno poleti, od obdobja razvoja ali po tem obdobju. Veliki orli so bolj ogroženi jeseni in pozimi, morda zaradi mokrega perja v slabem vremenu (dežju, snegu), ki zelo povečuje tveganje smrti zaradi električnega toka (Benson, 1981; Bevanger, 1998; Lasch et al., 2010; Manville, 2005; Lehman et al., 2007);

| — | prevladujoča smer vetra glede na konzolo lahko prav tako prispeva k številu smrti ptic roparic zaradi električnega toka. Domneva se, da so drogovi s konzolami, ki so pravokotne na najpogostejšo smer vetra, povzročili manj smrti orlov kot tisti s konzolami, ki so diagonalne na smer vetra ali vzporedne z njo, zaradi težav pri vzletanju in pristajanju v bočnem vetru (Nelson in Nelson (1976)). |
| --- | --- |

—

prevladujoča smer vetra glede na konzolo lahko prav tako prispeva k številu smrti ptic roparic zaradi električnega toka. Domneva se, da so drogovi s konzolami, ki so pravokotne na najpogostejšo smer vetra, povzročili manj smrti orlov kot tisti s konzolami, ki so diagonalne na smer vetra ali vzporedne z njo, zaradi težav pri vzletanju in pristajanju v bočnem vetru (Nelson in Nelson (1976)).

V naslednji preglednici je pregled evropskih družin ptic, za katere je bilo ugotovljeno, da so izpostavljene smrti zaradi električnega toka in/ali trkom (Birdlife, 2013).

Preglednica 1

Resnost vplivov umrljivosti zaradi električnega toka in trkov z električnimi vodi na populacije različnih družin ptic v Evraziji

| Družine ptic v Evraziji, za katere je ugotovljeno, da so izpostavljene smrti zaradi električnega toka in trkom na mednarodni ravni | Smrtne žrtve zaradi električnega toka | Smrtne žrtve zaradi trka |
| --- | --- | --- |
| Slapniki (Gaviidae) in ponirki (Podicipedidae) | 0 | II |
| Viharniki (Procellariidae) | 0 | II |
| Sula, strmoglavci (Sulidae) | 0 | I |
| Pelikani (Pelicanidae) | I | II–III |
| Kormorani (Phalacrocoracidae) | I | I |
| Čaplje, bobnarice (Ardeidae) | I | II |
| Štorklje (Ciconidae) | III | II |
| Ibisi (Threskiornithidae) | I | II |
| Flamingi (Phoenicopteridae) | 0 | II |
| Race, gosi, labodi, žagarji (Anatidae) | 0 | II |
| Ptice roparice (Accipitriformes in Falconiformes) | II–III | I–II |
| Jerebice, prepelice, koconoge kure (Galliformes) | 0 | II-III |
| Tukalice, liske (Rallidae) | 0 | II |
| Žerjavi (Gruidae) | 0 | III |
| Droplje (Otidae) | 0 | III |
| Deževniki/kljunači (Charadriidae + Scolopacidae) | I | II–III |
| Govnačke (Sterkorariidae) in galebi (Laridae) | I | II |
| Čigre (Sternidae) | 0–I | I–II |
| Njorke (Alcidae) | 0 | I |
| Stepske kokoške (Pteroclididae) | 0 | II |
| Golobi, grlice (Columbidae) | I–II | II |
| Kukavice (Cuculidae) | 0 | I–II |
| Sove (Strigiformes) | II–III | II |
| Podhujke (Caprimulgidae) in hudourniki (Apodidae) | 0 | I–II |
| Smrdokavre (Upudidae) in vodomci (Alcedinidae) | I | I–II |
| Legati (Meropidae) | 0–I | I–II |
| Zlatovranke (Coraciidae) | I–II | I–II |
| Žolne (Picidae) | I | I–II |
| Krokarji, vrane, šoje (Corvidae) | II | I–II |
| Srednje velike in majhne prave pevke (Passeriformes) | I | I–II |
| 0= zabeležen ni bil noben smrtni primer ali pa smrtni primeri niso verjetni;
  I= smrtni primeri so bili zabeleženi, vendar populacija ptic ni očitno ogrožena;
  II= število smrtnih primerov je visoko na regionalni in lokalni ravni, vendar nima pomembnega vpliva na splošno populacijo vrste;
  III= število smrtnih primerov je pomemben dejavnik umrljivosti, zaradi katerega vrsti grozi izumrtje na regionalni ravni ali širše. |

Družine ptic v Evraziji, za katere je ugotovljeno, da so izpostavljene smrti zaradi električnega toka in trkom na mednarodni ravni

Smrtne žrtve zaradi električnega toka

Smrtne žrtve zaradi trka

Slapniki (Gaviidae) in ponirki (Podicipedidae)

0

II

Viharniki (Procellariidae)

0

II

Sula, strmoglavci (Sulidae)

0

I

Pelikani (Pelicanidae)

I

II–III

Kormorani (Phalacrocoracidae)

I

I

Čaplje, bobnarice (Ardeidae)

I

II

Štorklje (Ciconidae)

III

II

Ibisi (Threskiornithidae)

I

II

Flamingi (Phoenicopteridae)

0

II

Race, gosi, labodi, žagarji (Anatidae)

0

II

Ptice roparice (Accipitriformes in Falconiformes)

II–III

I–II

Jerebice, prepelice, koconoge kure (Galliformes)

0

II-III

Tukalice, liske (Rallidae)

0

II

Žerjavi (Gruidae)

0

III

Droplje (Otidae)

0

III

Deževniki/kljunači (Charadriidae + Scolopacidae)

I

II–III

Govnačke (Sterkorariidae) in galebi (Laridae)

I

II

Čigre (Sternidae)

0–I

I–II

Njorke (Alcidae)

0

I

Stepske kokoške (Pteroclididae)

0

II

Golobi, grlice (Columbidae)

I–II

II

Kukavice (Cuculidae)

0

I–II

Sove (Strigiformes)

II–III

II

Podhujke (Caprimulgidae) in hudourniki (Apodidae)

0

I–II

Smrdokavre (Upudidae) in vodomci (Alcedinidae)

I

I–II

Legati (Meropidae)

0–I

I–II

Zlatovranke (Coraciidae)

I–II

I–II

Žolne (Picidae)

I

I–II

Krokarji, vrane, šoje (Corvidae)

II

I–II

Srednje velike in majhne prave pevke (Passeriformes)

I

I–II

0= zabeležen ni bil noben smrtni primer ali pa smrtni primeri niso verjetni;

I= smrtni primeri so bili zabeleženi, vendar populacija ptic ni očitno ogrožena;

II= število smrtnih primerov je visoko na regionalni in lokalni ravni, vendar nima pomembnega vpliva na splošno populacijo vrste;

III= število smrtnih primerov je pomemben dejavnik umrljivosti, zaradi katerega vrsti grozi izumrtje na regionalni ravni ali širše.

4.3.2   Trki

Trki z električnimi vodi so vzrok smrti več milijonov ptic po vsem svetu in lahko povzročijo visoko umrljivost nekaterih vrst ptic (Bevanger 1994, 1998; Janss 2000; APLIC, 2006; Drewitt & Langston, 2008; Jenkins et al., 2010; Martin, 2011; Prinsen et al., 2011). Glede na empirične podatke in teoretične predpostavke so vrste z visoko krilno obremenitvijo in majhno vitkostjo zelo izpostavljene tveganju trka z električnimi vodi. Za te ptice je značilen hiter let, kombinacija težkega telesa in kratkih kril pa omejuje hiter odziv na nepričakovane ovire (Bevanger, 1998). Če se število zabeleženih smrtnih žrtev zaradi trkov obravnava glede na številčnost in velikost populacije zadevnih vrst, se zdi, da je število smrtnih žrtev pri vrstah Galliformes, Gruiformes, Pelecaniformes in Ciconiiformes nesorazmerno veliko (Bevanger, 1998) – glej preglednico 1.

Dejavniki, ki vplivajo na trke, vključujejo:

| — | morfologijo ptic: nevarnosti trkov so najbolj izpostavljene ptice z veliko telesno težo ter sorazmerno kratkimi krili in repi, ki so opisane kot „slabi letalci“ (Bevanger, 1998; Janss, 2000); |
| --- | --- |

—

morfologijo ptic: nevarnosti trkov so najbolj izpostavljene ptice z veliko telesno težo ter sorazmerno kratkimi krili in repi, ki so opisane kot „slabi letalci“ (Bevanger, 1998; Janss, 2000);

| — | fiziologijo ptic: nekatere vrste ptic so vsaj začasno slepe v smeri premikanja (Martin, 2011); |
| --- | --- |

—

fiziologijo ptic: nekatere vrste ptic so vsaj začasno slepe v smeri premikanja (Martin, 2011);

| — | vedenje ptic:







  — | letenje v jatah, pri čemer so zlasti izpostavljene vrste, ki vsak dan v jatah letijo preko električnih vodov na območja hranjenja, gnezdenja in prenočevanja ter s teh območij (Janss, 2000); |
| --- | --- | --- |

—

vedenje ptic:

—

letenje v jatah, pri čemer so zlasti izpostavljene vrste, ki vsak dan v jatah letijo preko električnih vodov na območja hranjenja, gnezdenja in prenočevanja ter s teh območij (Janss, 2000);

| — | vrste ptic, ki redno nizko letijo ponoči ali v mraku, so bolj dovzetne za trke kot vrste, ki večinoma letijo podnevi; |
| --- | --- |

—

vrste ptic, ki redno nizko letijo ponoči ali v mraku, so bolj dovzetne za trke kot vrste, ki večinoma letijo podnevi;

| — | upoštevati bi bilo treba tudi druge dejavnike, kot so vremenske razmere, konfiguracija vodov, napeljava vodov, uporaba habitata, vegetacija vzdolž vodov, topografija, motnje, izbira selitvenih poti in mest postanka. |
| --- | --- |

—

upoštevati bi bilo treba tudi druge dejavnike, kot so vremenske razmere, konfiguracija vodov, napeljava vodov, uporaba habitata, vegetacija vzdolž vodov, topografija, motnje, izbira selitvenih poti in mest postanka.

| Smrti ptic zaradi električnega toka in trkov povzročajo ekonomske izgube

  Izpadi električne energije, ki jih povzročijo ptice, zmanjšujejo zanesljivost oskrbe z električno energijo in zvišujejo stroške te oskrbe. Čeprav lahko nekateri izpadi le začasno zadevajo manjše število odjemalcev, lahko še vedno vplivajo na zanesljivost javne storitve in jamstva odjemalcem. Večji izpadi lahko imajo resne posledice ter lahko povzročijo velike ekonomske izgube na ravni gospodarskih javnih služb in odjemalcev (APLIC, 2006).
  Stroški, povezani z izpadi zaradi ptic, zajemajo tudi:






  — | izgubljene prihodke, |
| --- | --- |

Smrti ptic zaradi električnega toka in trkov povzročajo ekonomske izgube

Izpadi električne energije, ki jih povzročijo ptice, zmanjšujejo zanesljivost oskrbe z električno energijo in zvišujejo stroške te oskrbe. Čeprav lahko nekateri izpadi le začasno zadevajo manjše število odjemalcev, lahko še vedno vplivajo na zanesljivost javne storitve in jamstva odjemalcem. Večji izpadi lahko imajo resne posledice ter lahko povzročijo velike ekonomske izgube na ravni gospodarskih javnih služb in odjemalcev (APLIC, 2006).

Stroški, povezani z izpadi zaradi ptic, zajemajo tudi:

—

izgubljene prihodke,

| — | ponovno vzpostavitev oskrbe z električno energijo, |
| --- | --- |

—

ponovno vzpostavitev oskrbe z električno energijo,

| — | popravilo opreme, |
| --- | --- |

—

popravilo opreme,

| — | odstranjevanje gnezd in druge ukrepe za obvladovanje škode zaradi živali, |
| --- | --- |

—

odstranjevanje gnezd in druge ukrepe za obvladovanje škode zaradi živali,

| — | upravne in vodstvene delovne ure, |
| --- | --- |

—

upravne in vodstvene delovne ure,

| — | storitve, ki niso bile zagotovljene odjemalcem, in negativno javno mnenje ter |
| --- | --- |

—

storitve, ki niso bile zagotovljene odjemalcem, in negativno javno mnenje ter

| — | manjšo zanesljivost sistema električne energije (APLIC, 2006). |
| --- | --- |

—

manjšo zanesljivost sistema električne energije (APLIC, 2006).

4.3.3   Izguba habitatov in razdrobljenost

Odprti prehodi za pravico do poti vzdolž električnih vodov lahko povzročijo razdrobljenost gozdov in drugih naravnih habitatov. Izguba habitatov zaradi električnih vodov je lahko povzročena tudi z nenamernimi gozdnimi požari (Rich et al., 1994). Čeprav je morda dejanska izkoriščenost zemljišč za infrastrukturo za električno energijo sorazmerno majhna, je lahko kljub temu znatna, če do te izgube pride v osrednjem habitatu določene vrste ali v primeru kumulativnih učinkov na druge projekte na istem območju, zato je treba preučiti vsak primer posebej.

4.3.4   Motnje/razselitev

Pri gradnji in vzdrževanju električnih vodov je določena raven uničenja in spremembe habitatov neizogibna (van Rooyen, 2004; McCann, 2005). Nadzemni električni vodi lahko povzročijo izgubo uporabnih površin za hranjenje na razmnoževališčih, počivališčih in v habitatih za prezimovanje. Najnovejše študije so na primer pokazale, da prisotnost električnih vodov vpliva na smer leta velikih dropelj in omejuje uporabo ustreznih habitatov (Raab et al., 2010) ter da se male droplje izogibajo električnim daljnovodom, kar je najpomembnejši dejavnik, ki vpliva na pogostost razmnoževanja na območjih z ustreznim habitatom za zadevno vrsto (Silva, 2010; Silva et al., 2010).

4.3.5   Elektromagnetna polja

Vsi električni tokovi, vključno s tokovi po električnih vodih, ustvarjajo elektromagnetna polja. Zato so številne vrste ptic tako kot ljudje vse življenje izpostavljene elektromagnetnim poljem (Fernie in Reynolds, 2005). Veliko je raziskav in nesoglasij v zvezi s tem, ali izpostavljenost elektromagnetnim poljem vpliva na celični, endokrini, imunski in razmnoževalni sistem vretenčarjev. Raziskave učinkov elektromagnetnih polj na ptice so pokazale, da izpostavljenost ptic tem poljem spremeni, čeprav ne vedno dosledno, njihovo vedenje, uspešnost razmnoževanja, rast in razvoj, fiziologijo in endokrinologijo ter oksidativni stres (Fernie, 2000; Fernie in Reynolds, 2005).

4.4   Možni pozitivni vplivi infrastrukture za električno energijo na prostoživeče ptice

Električni vodi, stolpi in distribucijski vodi lahko imajo tudi veliko dobrodejnih vplivov na vrste prostoživečih ptic. Zagotovijo lahko na primer:

| — | Substrat za razmnoževanje, gnezdišče: razlogi, zakaj ptice včasih gnezdijo na strukturah za električno energijo, so različni in vključujejo: pomanjkanje drugih možnih gnezdišč, kot so drevesa in pečine; strukture za električno energijo zagotavljajo trdno platformo, na katerih lahko ptice zgradijo svoja gnezda in so varne pred plenilci sesalci (van Rooyen, 2004; McCann, 2005). Strukture javnih služb lahko zagotovijo substrate za gnezdenje v habitatih, kjer ni veliko naravnih elementov, in pticam zagotavljajo varnost, s čimer omogočajo širjenje območja nekaterih vrst ali povečujejo njihovo lokalno gostoto (APLIC, 2006). |
| --- | --- |

—

Substrat za razmnoževanje, gnezdišče: razlogi, zakaj ptice včasih gnezdijo na strukturah za električno energijo, so različni in vključujejo: pomanjkanje drugih možnih gnezdišč, kot so drevesa in pečine; strukture za električno energijo zagotavljajo trdno platformo, na katerih lahko ptice zgradijo svoja gnezda in so varne pred plenilci sesalci (van Rooyen, 2004; McCann, 2005). Strukture javnih služb lahko zagotovijo substrate za gnezdenje v habitatih, kjer ni veliko naravnih elementov, in pticam zagotavljajo varnost, s čimer omogočajo širjenje območja nekaterih vrst ali povečujejo njihovo lokalno gostoto (APLIC, 2006).

| — | Mesto za počivanje, prenočevanje in lov: jastrebi in štorklje za prenočevanje pogosto izberejo električne vode, saj jim zagotavljajo večjo zaščito pred slabim vremenom in plenilci na tleh. Obstoj električnih drogov v habitatih na deželi je koristen za nekatere ptice roparice, saj jim zagotavljajo počivališča z dobrim pregledom nad območji za lov. S strukturami električnih vodov je bilo na sorazmerno neporaščenih območjih zagotovljenih več milijonov kilometrov ustreznega habitata za ptice roparice, ki lovijo s preže (Olendoff et al., 1980). |
| --- | --- |

—

Mesto za počivanje, prenočevanje in lov: jastrebi in štorklje za prenočevanje pogosto izberejo električne vode, saj jim zagotavljajo večjo zaščito pred slabim vremenom in plenilci na tleh. Obstoj električnih drogov v habitatih na deželi je koristen za nekatere ptice roparice, saj jim zagotavljajo počivališča z dobrim pregledom nad območji za lov. S strukturami električnih vodov je bilo na sorazmerno neporaščenih območjih zagotovljenih več milijonov kilometrov ustreznega habitata za ptice roparice, ki lovijo s preže (Olendoff et al., 1980).

| — | Upravljanje habitata: električni vodi lahko stalen habitat nudijo tudi vrstam, ki potrebujejo nizko vegetacijo. Raziskave v Združenih državah Amerike so pokazale, da odprte služnostne poti vzdolž električnih vodov zagotavljajo habitat ogroženim vrstam ptic (Confer & Pascoe, 2003; Askins, 2012). |
| --- | --- |

—

Upravljanje habitata: električni vodi lahko stalen habitat nudijo tudi vrstam, ki potrebujejo nizko vegetacijo. Raziskave v Združenih državah Amerike so pokazale, da odprte služnostne poti vzdolž električnih vodov zagotavljajo habitat ogroženim vrstam ptic (Confer & Pascoe, 2003; Askins, 2012).

| Projekt LIFE+ družb ELIA/RTE: zagotavljanje koristi naravi (24)




  Družba ELIA (belgijski operater visokonapetostnega sistema za prenos električne energije) in družba RTE (francoski operater sistema za prenos električne energije) sta izvedli petletni projekt (2011–2017) za upravljanje in obnovitev več kot 300 hektarov zemljišča pod nadzemnimi električnimi vodi srednje in visoke napetosti v Valoniji in Franciji.
  Ta projekt prikazuje ukrepe za ohranjanje narave in je primer, kako lahko deležniki na področju električne energije izkoristijo razvoj infrastrukture kot priložnost za spodbujanje biotske raznovrstnosti.


  Ribniki
  (cilj: 100 ribnikov na 130 km območja projekta)
  Povsod, kjer je prst primerna (obstoj neprepustne plasti: šota, bela glina in oglejena glinena prst), in zlasti na območjih z dobrimi možnostmi za nekatere redke vrste ptic so bili izkopani ribniki ali zgrajeni jezovi na odvodnih kanalih, da bi se poplavilo območje velikosti vsaj 25 m2 (minimalna velikost za omejitev procesa zamuljenja, tj. naravno polnjenje ribnikov z listjem). Mreža ribnikov v gozdovih bo omogočila naselitev dvoživk, kačjih pastirjev, enakokrilih kačjih pastirjev, kozakov in vodnih ptic ter preprečila izolacijo teh populacij.


  Nasadi
  (cilj: 20 ha z 8 000 drevesi)
  Pod nadzemnimi električnimi vodi je bilo zasajenih veliko zelo redkih in lokalnih vrst sadnih dreves majhne rasti, predvsem evropska divja hruška (Pyrus pyraster), evropska divja jablana (Malus sylvestris) in navadna nešplja (Mespilus germanica). Ta drevesa povečujejo raznovrstnost gozdnih sestojev ter zagotavljajo zavetišče in hrano širokemu razponu lokalnih živalskih vrst (velikim živalim, pticam in žuželkam).


  Preprosti cvetlični travniki
  (cilj: 20 ha)
  Na pristopnih poteh do visokonapetostnih električnih vodov so bili ustvarjeni preprosti cvetlični travniki, ki nudijo zatočišče redkim rastlinskim vrstam, žuželkam, pticam in majhnim sesalcem. Z redno košnjo in odstranjevanjem pokošene vegetacije se bo izčrpala zemlja in omogočila ponovna rast redkih ali izgubljenih rastlinskih vrst. V skrajnih primerih so bili cvetlični travniki na novo ustvarjeni s sajenjem semen lokalnih rastlinskih sort.


  Šotišča in barja
  (cilj: obnova ali ustrezno upravljanje dodatnih 20 hektarov)
  Obnova mokrišč in barij pod električnimi vodi je mogoča z odstranitvijo vrhnje plasti zemlje, s čimer se spodbudi razvoj pionirskih vrst iz globlje mirujoče semenske banke. Poleg tega je bila na nekaterih območjih raven vode lokalno obnovljena z zamašitvijo odtokov, s čimer so bila oživljena močvirja in šotišča. Cilj je ohranjati in izboljšati izmenjavo rastlin in živali med obstoječimi šotišči in barji, vključno z nedavno obnovljenimi.


  Pašništvo
  (cilj: upravljanje 20 ha s pašništvom in 20 ha s košnjo)
  Pašništvo je prispevalo k obnovi poškodovanih šotišč, barij, redkih travnikov in spodnjih delov dolin in tako pomagalo pri reševanju težave v zvezi s prevladujočimi vrstami, kot je barjanska trava. V drugih primerih (travniki za seno, izsušena barja, redki travniki) je košnja (na podlagi pogodb z lokalnimi kmeti), prilagojena z vidika obdobij in presledkov, prispevala k ohranjanju prave ravni vegetacije za številne rastline, žuželke in plazilce.


  Invazivne vrste
  (cilj: obravnavanje 20 do 30 ha)
  V okviru projekta je bila odpravljena ali omejena rast rastlinskih vrst na valonskem seznamu invazivnih vrst, zlasti pozne čremse (Prunus serotina), davidovega metuljnika (Buddleja davidii), orjaškega dežena (Heracleum mantegazzianum), žlezave nedotike (Impatiens glandulifera), japonskega dresnika (Fallopia japonica), raznozobega grinta (Senecio inaequidens) in v določenem obsegu navadne robinije (Robinia pseudoacacia).


  Razdrobljenost
  (cilj: oblikovanje robov na 30 km (90 ha) in obnova 40 km (120 ha))
  Na delovnih območjih projekta so koridorji električnih vodov v gozdovih trenutno predvsem v obliki črke U: v sredini je redno košena kratka trava, ki na obeh straneh nenadno preide v gozd z visokimi drevesi. V okviru projekta so bili med koridorjem in gozdom oblikovani robovi v obliki črke V.
  Ti robovi s precej visokimi drevesi različnih vrst lahko kot ekotoni zagotovijo hrano in zavetišče številnim vrstam žuželk, sesalcev in ptic, ki niso prisotne v koridorjih, katerih okolica je „čista“ in redno vzdrževana. Gozd je obogaten s sekundarnimi vrstami dreves, ki marsikdaj niso prisotne. Poleg tega ti robovi v obliki naklona zmanjšujejo škodo, ki jo lahko veter povzroči gozdnemu sestoju. Na teh robovih je lahko tudi zelo veliko odmrlega lesa, ki številnim žuželkam zagotavlja zavetišče, pticam in netopirjem pa ustrezne habitate. S povečanjem gostote teh robov se upočasni rast visokih dreves (breze, smreke, bukve), ki so nevarna za električne vode.


  Prvotno stanje in stanje po izvedbi projekta |
| --- |

Projekt LIFE+ družb ELIA/RTE: zagotavljanje koristi naravi (24)

Image

Družba ELIA (belgijski operater visokonapetostnega sistema za prenos električne energije) in družba RTE (francoski operater sistema za prenos električne energije) sta izvedli petletni projekt (2011–2017) za upravljanje in obnovitev več kot 300 hektarov zemljišča pod nadzemnimi električnimi vodi srednje in visoke napetosti v Valoniji in Franciji.

Ta projekt prikazuje ukrepe za ohranjanje narave in je primer, kako lahko deležniki na področju električne energije izkoristijo razvoj infrastrukture kot priložnost za spodbujanje biotske raznovrstnosti.

Ribniki
  (cilj: 100 ribnikov na 130 km območja projekta)

Povsod, kjer je prst primerna (obstoj neprepustne plasti: šota, bela glina in oglejena glinena prst), in zlasti na območjih z dobrimi možnostmi za nekatere redke vrste ptic so bili izkopani ribniki ali zgrajeni jezovi na odvodnih kanalih, da bi se poplavilo območje velikosti vsaj 25 m2 (minimalna velikost za omejitev procesa zamuljenja, tj. naravno polnjenje ribnikov z listjem). Mreža ribnikov v gozdovih bo omogočila naselitev dvoživk, kačjih pastirjev, enakokrilih kačjih pastirjev, kozakov in vodnih ptic ter preprečila izolacijo teh populacij.

Nasadi
  (cilj: 20 ha z 8 000 drevesi)

Pod nadzemnimi električnimi vodi je bilo zasajenih veliko zelo redkih in lokalnih vrst sadnih dreves majhne rasti, predvsem evropska divja hruška (Pyrus pyraster), evropska divja jablana (Malus sylvestris) in navadna nešplja (Mespilus germanica). Ta drevesa povečujejo raznovrstnost gozdnih sestojev ter zagotavljajo zavetišče in hrano širokemu razponu lokalnih živalskih vrst (velikim živalim, pticam in žuželkam).

Preprosti cvetlični travniki
  (cilj: 20 ha)

Na pristopnih poteh do visokonapetostnih električnih vodov so bili ustvarjeni preprosti cvetlični travniki, ki nudijo zatočišče redkim rastlinskim vrstam, žuželkam, pticam in majhnim sesalcem. Z redno košnjo in odstranjevanjem pokošene vegetacije se bo izčrpala zemlja in omogočila ponovna rast redkih ali izgubljenih rastlinskih vrst. V skrajnih primerih so bili cvetlični travniki na novo ustvarjeni s sajenjem semen lokalnih rastlinskih sort.

Šotišča in barja
  (cilj: obnova ali ustrezno upravljanje dodatnih 20 hektarov)

Obnova mokrišč in barij pod električnimi vodi je mogoča z odstranitvijo vrhnje plasti zemlje, s čimer se spodbudi razvoj pionirskih vrst iz globlje mirujoče semenske banke. Poleg tega je bila na nekaterih območjih raven vode lokalno obnovljena z zamašitvijo odtokov, s čimer so bila oživljena močvirja in šotišča. Cilj je ohranjati in izboljšati izmenjavo rastlin in živali med obstoječimi šotišči in barji, vključno z nedavno obnovljenimi.

Pašništvo
  (cilj: upravljanje 20 ha s pašništvom in 20 ha s košnjo)

Pašništvo je prispevalo k obnovi poškodovanih šotišč, barij, redkih travnikov in spodnjih delov dolin in tako pomagalo pri reševanju težave v zvezi s prevladujočimi vrstami, kot je barjanska trava. V drugih primerih (travniki za seno, izsušena barja, redki travniki) je košnja (na podlagi pogodb z lokalnimi kmeti), prilagojena z vidika obdobij in presledkov, prispevala k ohranjanju prave ravni vegetacije za številne rastline, žuželke in plazilce.

Invazivne vrste
  (cilj: obravnavanje 20 do 30 ha)

V okviru projekta je bila odpravljena ali omejena rast rastlinskih vrst na valonskem seznamu invazivnih vrst, zlasti pozne čremse (Prunus serotina), davidovega metuljnika (Buddleja davidii), orjaškega dežena (Heracleum mantegazzianum), žlezave nedotike (Impatiens glandulifera), japonskega dresnika (Fallopia japonica), raznozobega grinta (Senecio inaequidens) in v določenem obsegu navadne robinije (Robinia pseudoacacia).

Razdrobljenost
  (cilj: oblikovanje robov na 30 km (90 ha) in obnova 40 km (120 ha))

Na delovnih območjih projekta so koridorji električnih vodov v gozdovih trenutno predvsem v obliki črke U: v sredini je redno košena kratka trava, ki na obeh straneh nenadno preide v gozd z visokimi drevesi. V okviru projekta so bili med koridorjem in gozdom oblikovani robovi v obliki črke V.

Ti robovi s precej visokimi drevesi različnih vrst lahko kot ekotoni zagotovijo hrano in zavetišče številnim vrstam žuželk, sesalcev in ptic, ki niso prisotne v koridorjih, katerih okolica je „čista“ in redno vzdrževana. Gozd je obogaten s sekundarnimi vrstami dreves, ki marsikdaj niso prisotne. Poleg tega ti robovi v obliki naklona zmanjšujejo škodo, ki jo lahko veter povzroči gozdnemu sestoju. Na teh robovih je lahko tudi zelo veliko odmrlega lesa, ki številnim žuželkam zagotavlja zavetišče, pticam in netopirjem pa ustrezne habitate. S povečanjem gostote teh robov se upočasni rast visokih dreves (breze, smreke, bukve), ki so nevarna za električne vode.

Prvotno stanje in stanje po izvedbi projekta

5.   MOŽNI UKREPI ZA UBLAŽITEV VPLIVOV INFRASTRUKTURE OMREŽJA ELEKTRIČNE ENERGIJE NA PROSTOŽIVEČE PTICE

5.1   Kaj so blažilni ukrepi?

Kadar so pri presoji načrta ali projekta v zvezi z infrastrukturo električne energije, izvedeni na podlagi člena 6 direktive o habitatih, ugotovljeni številni negativni vplivi na območje Natura 2000, se načrt ali projekt ne zavrne samodejno. Glede na resnost možnih vplivov se lahko uvedejo blažilni ukrepi, s katerimi se bodo možni negativni vplivi načrta ali projekta odpravili, preprečili ali zmanjšali na zanemarljivo raven.

Čeprav so v tem poglavju obravnavana predvsem območja Natura 2000, bi bilo treba ukrepe za zmanjšanje negativnih vplivov predvideti tudi v okviru presoje vplivov na okolje/strateške presoje vplivov na okolje za načrte in projekte, v zvezi s katerimi ustrezne presoje niso potrebne, vendar bi negativno vplivali na zaščitene vrste.

Za določitev, kateri blažilni ukrepi so potrebni, je treba najprej presoditi vplive načrta ali projekta na zaščitene vrste ali habitatne tipe EU na območju Natura 2000 (na ravni posameznega projekta ali načrta ali v kombinaciji z drugimi). Tako bo mogoče ugotoviti naravo in obseg negativnih vplivov in zagotovilo izhodišče, na podlagi katerega se določi vrsta potrebnih blažilnih ukrepov.

Na kratko, učinkovita blažitev škodljivih vplivov na območja Natura 2000 je mogoča šele, ko se možni negativni vplivi v celoti ugotovijo in presodijo ter se o njih poroča. Tako kot sama presoja vplivov mora tudi določitev blažilnih ukrepov temeljiti na dobrem poznavanju zadevnih vrst/habitatov.

Blažilni ukrepi lahko vključujejo spremembe obsega, lokacije, zasnove in konfiguracije različnih vidikov načrta ali projekta v zvezi z infrastrukturo za električno energijo (npr. izolacija vodnikov, da bi se preprečile smrti zaradi električnega toka). Ti ukrepi lahko zajemajo tudi začasne prilagoditve v fazah izgradnje in delovanja (npr. izogibanje gradbenim delom v sezoni razmnoževanja).

Po opredelitvi in podrobni določitvi ustreznih blažilnih ukrepov se lahko načrt ali projekt odobri na podlagi postopka iz člena 6 direktive o habitatih, če se ti blažilni ukrepi izvedejo v skladu z navodili pristojnega organa.

Slika 4

Hierarhični pristop k sprejetju blažilnih ukrepov. Blažilni ukrepi bi morali biti vedno usmerjeni v vrh blažitvene hierarhije (tj. preprečevanje vplivov pri viru)

| Pristop k blažitvi | Prednost |
| --- | --- |
| Preprečevanje vplivov pri viru | najvišja | |
| Zmanjševanje vplivov pri viru |
| Zmanjševanje vplivov na območju |
| Zmanjševanje vplivov pri prejemnikih | najnižja |

Pristop k blažitvi

Prednost

Preprečevanje vplivov pri viru

najvišja

Image

Zmanjševanje vplivov pri viru

Zmanjševanje vplivov na območju

Zmanjševanje vplivov pri prejemnikih

najnižja

Če so na območju tudi po uvedbi blažilnih ukrepov še vedno prisotni znatni vplivi, je treba preučiti druge ustrezne rešitve (npr. drugo lokacijo projekta, drugačen obseg ali zasnovo razvoja ali alternativne procese). Če te rešitve ne obstajajo, je lahko načrt ali projekt v izjemnih primerih še vedno odobren, če se spoštujejo pogoji iz člena 6(4) in odobrijo ustrezni izravnalni ukrepi, ki bodo izravnali preostale negativne vplive (za več informacij glej poglavje 7), da se ne bi ogrozilo omrežje Natura 2000.

Pri vsakem predlaganem blažilnem ukrepu je treba:

| — | pojasniti, kako se bodo z ukrepi preprečili ugotovljeni škodljivi vplivi na območje ali zmanjšali na zanemarljivo raven; |
| --- | --- |

—

pojasniti, kako se bodo z ukrepi preprečili ugotovljeni škodljivi vplivi na območje ali zmanjšali na zanemarljivo raven;

| — | predložiti dokaze o tem, kdo jih bo zagotovil in izvajal ter na kakšen način; |
| --- | --- |

—

predložiti dokaze o tem, kdo jih bo zagotovil in izvajal ter na kakšen način;

| — | predložiti dokaze o verjetnosti njihovega uspeha; |
| --- | --- |

—

predložiti dokaze o verjetnosti njihovega uspeha;

| — | določiti časovni okvir glede na projekt ali načrt, v katerem bodo ukrepi izvedeni; |
| --- | --- |

—

določiti časovni okvir glede na projekt ali načrt, v katerem bodo ukrepi izvedeni;

| — | predložiti dokaze o spremljanju ukrepov in uvedbi dodatnih ukrepov, če se blažitev izkaže za nezadostno. |
| --- | --- |

—

predložiti dokaze o spremljanju ukrepov in uvedbi dodatnih ukrepov, če se blažitev izkaže za nezadostno.

| Projekt EcoMOL (ekološko upravljanje nadzemnih vodov) (25)

  Kot del nemškega projekta „jugozahodni povezovalni vod/turinška elektroenergetska povezava“ je bila izvedena študija (Univerza za uporabne vede v Erfurtu et al., 2010), v kateri je predstavljen interdisciplinarni koncept ekološkega upravljanja koridorjev nadzemnih električnih vodov (EcoMOL). Ta koncept bi se lahko prilagodil in uporabil v različnih evropskih regijah.
  Študija upošteva, da morajo operaterji izpolnjevati tehnične zahteve, na primer varnostne razdalje in gradbena dela, da bi zagotovili zanesljivost prenosa koridorja visokonapetostnih nadzemnih električnih vodov. Določa metode za blažitev vplivov, kot sta izguba in degradacija habitatov med izgradnjo, in za izvajanje izravnalnih ukrepov. Vključuje razvrstitev vrst biotopov v koridorjih v razrede višine rasti, določene glede na značilnosti naravne rasti vrst in po možnosti spremenjene glede na upravljanje. Zato študija med določitvijo poteka vodov različno razvršča koridorje na območja, ki v prihodnosti ne bodo pogozdena, območja, ki so trenutno pogozdena, in območja brez zahtev v zvezi s sečnjo.
  Kombinacija prednostne sečnje ter obstoječih in možnih območij višine rasti opredeljuje možnosti za možne ukrepe oblikovanja ali sanacije. Podrobno načrtovanje bi bilo treba izvesti ločeno za vsako od treh komponent roba gozda (obrobno območje, zaščitni pas in protivetrni pas z nizko gostoto), ki se razlikujejo glede na višino rasti.

  Slika 5


  Idealno razporejena kompozicija na zunanjem robu gozda vzdolž koridorja nadzemnih vodov (FVA, spremenjeno 1996) s shematskim prikazom |
| --- |

Projekt EcoMOL (ekološko upravljanje nadzemnih vodov) (25)

Kot del nemškega projekta „jugozahodni povezovalni vod/turinška elektroenergetska povezava“ je bila izvedena študija (Univerza za uporabne vede v Erfurtu et al., 2010), v kateri je predstavljen interdisciplinarni koncept ekološkega upravljanja koridorjev nadzemnih električnih vodov (EcoMOL). Ta koncept bi se lahko prilagodil in uporabil v različnih evropskih regijah.

Študija upošteva, da morajo operaterji izpolnjevati tehnične zahteve, na primer varnostne razdalje in gradbena dela, da bi zagotovili zanesljivost prenosa koridorja visokonapetostnih nadzemnih električnih vodov. Določa metode za blažitev vplivov, kot sta izguba in degradacija habitatov med izgradnjo, in za izvajanje izravnalnih ukrepov. Vključuje razvrstitev vrst biotopov v koridorjih v razrede višine rasti, določene glede na značilnosti naravne rasti vrst in po možnosti spremenjene glede na upravljanje. Zato študija med določitvijo poteka vodov različno razvršča koridorje na območja, ki v prihodnosti ne bodo pogozdena, območja, ki so trenutno pogozdena, in območja brez zahtev v zvezi s sečnjo.

Kombinacija prednostne sečnje ter obstoječih in možnih območij višine rasti opredeljuje možnosti za možne ukrepe oblikovanja ali sanacije. Podrobno načrtovanje bi bilo treba izvesti ločeno za vsako od treh komponent roba gozda (obrobno območje, zaščitni pas in protivetrni pas z nizko gostoto), ki se razlikujejo glede na višino rasti.

Slika 5

Idealno razporejena kompozicija na zunanjem robu gozda vzdolž koridorja nadzemnih vodov (FVA, spremenjeno 1996) s shematskim prikazom

Image

5.2   Možni ukrepi za blažitev negativnih vplivov elektroenergetskih načrtov ali projektov na vrste prostoživečih ptic

V preostalem delu tega poglavja so obravnavani različni možni blažilni ukrepi, ki se lahko uporabijo pri načrtih in projektih infrastrukture za električno energijo, zlasti v zvezi z vrstami prostoživečih ptic. Blažilni ukrepi se lahko uvedejo na ravni načrta ali v različnih fazah cikla projekta.

5.2.1   Uvajanje proaktivnih ukrepov na ravni načrtovanja

V zgodnji fazi postopka sprejemanja odločitev, zlasti v začetni fazi načrtovanja, se lahko uvedejo različni ukrepi za preprečevanje ali zmanjševanje tveganja možnih vplivov na območja Natura 2000 in vrste prostoživečih ptic ali za izogibanje temu tveganju. Ti ukrepi lahko vključujejo:

Zakonodaja

Oblikovanje in potrditev posebnih nacionalnih zakonodajnih orodij ali sprememba obstoječih za zagotovitev, da:

| — | so ptice zaščitene pred negativnimi vplivi električnih vodov (npr. z obveznostjo uporabe podzemnih vodov na občutljivih območjih), |
| --- | --- |

—

so ptice zaščitene pred negativnimi vplivi električnih vodov (npr. z obveznostjo uporabe podzemnih vodov na občutljivih območjih),

| — | je zasnova novih in v celoti obnovljenih električnih vodov varna za ptice in niso potrebne nadaljnje spremembe ali naknadno opremljanje, |
| --- | --- |

—

je zasnova novih in v celoti obnovljenih električnih vodov varna za ptice in niso potrebne nadaljnje spremembe ali naknadno opremljanje,

| — | bo naknadno opremljanje obstoječih električnih vodov in zlasti „ubijalskih“ električnih drogov izvedeno v bližnji prihodnosti. |
| --- | --- |

—

bo naknadno opremljanje obstoječih električnih vodov in zlasti „ubijalskih“ električnih drogov izvedeno v bližnji prihodnosti.

Načrtovanje

| — | Uporaba ustrezne presoje/strateške presoje vplivov na okolje za nacionalne razvojne načrte infrastrukture električnih vodov za zagotovitev, da se premisleki in prednostne naloge v zvezi z ohranjanjem območij Natura 2000 in prostoživečih ptic v celoti upoštevajo v zgodnji fazi postopka sprejemanja odločitev, in |
| --- | --- |

—

Uporaba ustrezne presoje/strateške presoje vplivov na okolje za nacionalne razvojne načrte infrastrukture električnih vodov za zagotovitev, da se premisleki in prednostne naloge v zvezi z ohranjanjem območij Natura 2000 in prostoživečih ptic v celoti upoštevajo v zgodnji fazi postopka sprejemanja odločitev, in

| — | prilagoditev načrtov, kjer je to mogoče, tako da se izognejo občutljivim območjem Natura 2000 in drugim območjem, ki so pomembna za vrste ptic, naštete v poglavju 4. |
| --- | --- |

—

prilagoditev načrtov, kjer je to mogoče, tako da se izognejo občutljivim območjem Natura 2000 in drugim območjem, ki so pomembna za vrste ptic, naštete v poglavju 4.

| — | Ugotovitev zlasti občutljivih vrst ptic glede na njihovo izpostavljenost električnim vodom, stanje ohranjenosti, velikost populacije in porazdelitev v državi. |
| --- | --- |

—

Ugotovitev zlasti občutljivih vrst ptic glede na njihovo izpostavljenost električnim vodom, stanje ohranjenosti, velikost populacije in porazdelitev v državi.

| — | Določitev prednostnih območij glede na porazdelitev, gostoto in številčnost prednostnih vrst ptic in obstoječo in načrtovano infrastrukturo ter oblikovanje nacionalne karte občutljivosti, da bi se določila žarišča in druga prednostna območja (z visokim tveganjem), na katerih je treba uvesti preventivne in blažilne ukrepe. |
| --- | --- |

—

Določitev prednostnih območij glede na porazdelitev, gostoto in številčnost prednostnih vrst ptic in obstoječo in načrtovano infrastrukturo ter oblikovanje nacionalne karte občutljivosti, da bi se določila žarišča in druga prednostna območja (z visokim tveganjem), na katerih je treba uvesti preventivne in blažilne ukrepe.

| — | Določitev električnih vodov kot prednostne naloge za blažilne ukrepe glede na podatke o umrljivosti in porazdelitvi ptic. |
| --- | --- |

—

Določitev električnih vodov kot prednostne naloge za blažilne ukrepe glede na podatke o umrljivosti in porazdelitvi ptic.

| — | Izogibanje prednostnim območjem (razmnoževališčem, območjem za prezimovanje, ozkim grlom selitvenih poti, razmnoževalnim kolonijam, območjem zbiranja, obalnim območjem, mokriščem), če je to mogoče, pri načrtovanju/napeljevanju infrastrukture. |
| --- | --- |

—

Izogibanje prednostnim območjem (razmnoževališčem, območjem za prezimovanje, ozkim grlom selitvenih poti, razmnoževalnim kolonijam, območjem zbiranja, obalnim območjem, mokriščem), če je to mogoče, pri načrtovanju/napeljevanju infrastrukture.

| — | Oblikovanje smernic za tehnične rešitve, da bi se zmanjšala nevarnost trčenja s pticami in smrti zaradi električnega toka (na primer Haas et al., 2005, Haas & Nikow, 2006, Prinsen et al., 2011). |
| --- | --- |

—

Oblikovanje smernic za tehnične rešitve, da bi se zmanjšala nevarnost trčenja s pticami in smrti zaradi električnega toka (na primer Haas et al., 2005, Haas & Nikow, 2006, Prinsen et al., 2011).

| — | Izvedba predhodnih vrednotenj možne učinkovitosti načrtovanih preventivnih in reaktivnih strategij za zagotovitev, da posegi v upravljanje temeljijo na dokazih. |
| --- | --- |

—

Izvedba predhodnih vrednotenj možne učinkovitosti načrtovanih preventivnih in reaktivnih strategij za zagotovitev, da posegi v upravljanje temeljijo na dokazih.

| — | Priprava izvedbenega načrta za blažilne ukrepe. |
| --- | --- |

—

Priprava izvedbenega načrta za blažilne ukrepe.

| — | Vzpostavitev nacionalne baze podatkov in sistema GIS za upravljanje podatkov o medsebojnem delovanju ptic/električnih vodov in za ustrezno prostorsko načrtovanje, vključno z optimalnim določanjem poteka električnih vodov na podlagi ekoloških, tehničnih in gospodarskih meril. |
| --- | --- |

—

Vzpostavitev nacionalne baze podatkov in sistema GIS za upravljanje podatkov o medsebojnem delovanju ptic/električnih vodov in za ustrezno prostorsko načrtovanje, vključno z optimalnim določanjem poteka električnih vodov na podlagi ekoloških, tehničnih in gospodarskih meril.

Spremljanje, raziskovanje in vrednotenje napredka pri izvajanju ter poročanje o njem

| — | Ocena napredka glede na cilje, mejnike in časovni okvir strateških načrtov. |
| --- | --- |

—

Ocena napredka glede na cilje, mejnike in časovni okvir strateških načrtov.

| — | Ovrednotenje pridobljenih izkušenj, da bi se izboljšalo prihodnje delovanje. |
| --- | --- |

—

Ovrednotenje pridobljenih izkušenj, da bi se izboljšalo prihodnje delovanje.

| — | Priprava poročil o izvajanju za ključne deležnike. |
| --- | --- |

—

Priprava poročil o izvajanju za ključne deležnike.

| — | Zagotavljanje podpore mednarodni izmenjavi izkušenj. |
| --- | --- |

—

Zagotavljanje podpore mednarodni izmenjavi izkušenj.

| — | Skupna prizadevanja za zaščito ogroženih ptic selivk na velike razdalje pred negativnimi vplivi električnih vodov. |
| --- | --- |

—

Skupna prizadevanja za zaščito ogroženih ptic selivk na velike razdalje pred negativnimi vplivi električnih vodov.

| — | Uvedba ustreznih raziskovalnih projektov v zvezi s preventivnimi in blažilnimi ukrepi ter razvojem in proizvodnjo proizvodov za varnost ptic in zagotavljanje podpore tem projektom. |
| --- | --- |

—

Uvedba ustreznih raziskovalnih projektov v zvezi s preventivnimi in blažilnimi ukrepi ter razvojem in proizvodnjo proizvodov za varnost ptic in zagotavljanje podpore tem projektom.

| — | Razvoj sklopa protokolov za spremljanje, standardiziranih za različne razmere. |
| --- | --- |

—

Razvoj sklopa protokolov za spremljanje, standardiziranih za različne razmere.

| Predlagan splošni koncept prednostnega razvrščanja območij

  Nacionalni organi lahko na podlagi številnih korakov prednostno razvrstijo območja, na katerih je treba prednostno obravnavati ukrepe za varnost električnih vodov. Ta pristop temelji na splošnem načelu, da bi bilo treba območjem, ki jih tako ali drugače uporablja veliko število prednostno razvrščenih vrst in velik del populacij teh vrst, dati prednost pri izboru kot nacionalnih prednostnih območij za preprečevanje in blažitev.
  Določena in nedoločena območja je treba prednostno razvrstiti glede na njihov pomen (začasna ali stalna gostota in številčnost) za prednostno razvrščene vrste kot območja visoke, srednje in nizke prednosti. |
| --- |

Predlagan splošni koncept prednostnega razvrščanja območij

Nacionalni organi lahko na podlagi številnih korakov prednostno razvrstijo območja, na katerih je treba prednostno obravnavati ukrepe za varnost električnih vodov. Ta pristop temelji na splošnem načelu, da bi bilo treba območjem, ki jih tako ali drugače uporablja veliko število prednostno razvrščenih vrst in velik del populacij teh vrst, dati prednost pri izboru kot nacionalnih prednostnih območij za preprečevanje in blažitev.

Določena in nedoločena območja je treba prednostno razvrstiti glede na njihov pomen (začasna ali stalna gostota in številčnost) za prednostno razvrščene vrste kot območja visoke, srednje in nizke prednosti.

| Prednostna raven območja | Vrsta območja |
| --- | --- |
| OBMOČJA VISOKE PREDNOSTI
  Pomen: mednarodna raven
  (Na primer:






  — | posebna območja varstva (s posebno funkcijo zagotavljanja počivališč mednarodno pomembnemu številu občutljivih vrst); |

Prednostna raven območja

Vrsta območja

OBMOČJA VISOKE PREDNOSTI

Pomen: mednarodna raven

(Na primer:

—

posebna območja varstva (s posebno funkcijo zagotavljanja počivališč mednarodno pomembnemu številu občutljivih vrst);

| — | območja, razvrščena v kategorije pomembnih območij za ptice (IBA) – globalna raven: A1, A4i-iv; evropska raven: B1i-iv, B2; raven EU: C1, C2, C3, C4, C5, C6.) |
| --- | --- |

—

območja, razvrščena v kategorije pomembnih območij za ptice (IBA) – globalna raven: A1, A4i-iv; evropska raven: B1i-iv, B2; raven EU: C1, C2, C3, C4, C5, C6.)

Žarišča negativnih vplivov za več prednostno razvrščenih vrst, na katerih je gostota vrst visoka, na primer:

| — | ključna razmnoževališča za „izvorne“ populacije več prednostno razvrščenih vrst, |
| --- | --- |

—

ključna razmnoževališča za „izvorne“ populacije več prednostno razvrščenih vrst,

| — | območja zbiranja, |
| --- | --- |

—

območja zbiranja,

| — | ključna območja postanka, |
| --- | --- |

—

ključna območja postanka,

| — | ključna območja prenočevanja, |
| --- | --- |

—

ključna območja prenočevanja,

| — | ključna območja prezimovanja, |
| --- | --- |

—

ključna območja prezimovanja,

| — | območja ozkih grl, |
| --- | --- |

—

območja ozkih grl,

| — | ključne selitvene poti, |
| --- | --- |

—

ključne selitvene poti,

| — | ključne poti letenja med območji prenočevanja in območji prehranjevanja. |
| --- | --- |

—

ključne poti letenja med območji prenočevanja in območji prehranjevanja.

OBMOČJA SREDNJE PREDNOSTI

Pomen: nacionalna raven

| — | Nacionalno pomembna območja za eno ali več prednostno razvrščenih vrst, |
| --- | --- |

—

Nacionalno pomembna območja za eno ali več prednostno razvrščenih vrst,

| — | ključna razmnoževališča in izvorne populacije več prednostno razvrščenih vrst, |
| --- | --- |

—

ključna razmnoževališča in izvorne populacije več prednostno razvrščenih vrst,

| — | najpomembnejša območja začasne naselitve, |
| --- | --- |

—

najpomembnejša območja začasne naselitve,

| — | nacionalno pomembna območja zbiranja. |
| --- | --- |

—

nacionalno pomembna območja zbiranja.

OBMOČJA NIZKE PREDNOSTI

Pomen: regionalna ali lokalna raven

| — | Regionalno ali lokalno pomembna območja za prednostno razvrščene vrste in vrste, ki niso prednostno razvrščene. |
| --- | --- |

—

Regionalno ali lokalno pomembna območja za prednostno razvrščene vrste in vrste, ki niso prednostno razvrščene.

| Smernice iz Sporazuma o ohranjanju afriško-evrazijskih selitvenih vodnih ptic (AEWA) v zvezi s tem, kako preprečiti ali ublažiti vplive omrežij električne energije

  „Smernice o tem, kako preprečiti ali ublažiti vplive omrežij električne energije na ptice selivke v afriško-evrazijski regiji“, ki so bile leta 2012 sprejete v okviru AEWA, priporočajo sedem ključnih korakov (Prinsen et al., 2012): | Korak 1: razvoj strateškega dolgoročnega načrtovanja omrežij električne energije po vsej državi in zagotavljanje podpore temu načrtovanju, vključno z napeljavo električnih vodov nizke in srednje napetosti pod zemljo. Uporaba ustreznih postopkov strateške presoje vplivov na okolje pri odločitvah o potrebi po električnih vodih na nacionalni ravni in uporaba podobnih ustreznih postopkov presoje vplivov na okolje v zvezi z gradnjo električnega voda po odločitvi, da je tak vod potreben. V postopke presoje vplivov na okolje je treba vključiti vidike tveganja za trčenje ptic in smrt zaradi električnega toka. |
| --- | --- |

Smernice iz Sporazuma o ohranjanju afriško-evrazijskih selitvenih vodnih ptic (AEWA) v zvezi s tem, kako preprečiti ali ublažiti vplive omrežij električne energije

„Smernice o tem, kako preprečiti ali ublažiti vplive omrežij električne energije na ptice selivke v afriško-evrazijski regiji“, ki so bile leta 2012 sprejete v okviru AEWA, priporočajo sedem ključnih korakov (Prinsen et al., 2012):

Korak 1: razvoj strateškega dolgoročnega načrtovanja omrežij električne energije po vsej državi in zagotavljanje podpore temu načrtovanju, vključno z napeljavo električnih vodov nizke in srednje napetosti pod zemljo. Uporaba ustreznih postopkov strateške presoje vplivov na okolje pri odločitvah o potrebi po električnih vodih na nacionalni ravni in uporaba podobnih ustreznih postopkov presoje vplivov na okolje v zvezi z gradnjo električnega voda po odločitvi, da je tak vod potreben. V postopke presoje vplivov na okolje je treba vključiti vidike tveganja za trčenje ptic in smrt zaradi električnega toka.

| | Korak 2: razvoj sodelovanja med vsemi deležniki (gospodarskimi javnimi službami, naravovarstveniki, vladnimi organizacijami) in podpora temu sodelovanju, na primer s prostovoljno podporo memorandumov o soglasju ali z naložitvijo sodelovanja gospodarskim javnim službam pri strateškem načrtovanju in blažitvi negativnih vplivov na ptice v zakonodaji, če je to potrebno. |
| --- | --- |

Korak 2: razvoj sodelovanja med vsemi deležniki (gospodarskimi javnimi službami, naravovarstveniki, vladnimi organizacijami) in podpora temu sodelovanju, na primer s prostovoljno podporo memorandumov o soglasju ali z naložitvijo sodelovanja gospodarskim javnim službam pri strateškem načrtovanju in blažitvi negativnih vplivov na ptice v zakonodaji, če je to potrebno.

| | Korak 3: razvoj zbirk podatkov na znanstveni podlagi in zbirk prostorskih podatkov o prisotnosti zaščitenih območij in drugih ključnih območij za ptice ter prisotnosti občutljivih vrst ptic, vključno s potmi letenja teh vrst med območji razmnoževanja, hranjenja in počivanja ter pomembnimi selitvenimi koridorji. Te zbirke podatkov krepijo strateško načrtovanje v korakih 1 in 2 ter opredeljujejo prednostne naloge v koraku 4. Če niso na voljo nobeni podatki, na primer podatki, pridobljeni v okviru projektov rednega spremljanja ptic na nacionalni ravni, je treba najmanj eno leto zbirati podatke na terenu. |
| --- | --- |

Korak 3: razvoj zbirk podatkov na znanstveni podlagi in zbirk prostorskih podatkov o prisotnosti zaščitenih območij in drugih ključnih območij za ptice ter prisotnosti občutljivih vrst ptic, vključno s potmi letenja teh vrst med območji razmnoževanja, hranjenja in počivanja ter pomembnimi selitvenimi koridorji. Te zbirke podatkov krepijo strateško načrtovanje v korakih 1 in 2 ter opredeljujejo prednostne naloge v koraku 4. Če niso na voljo nobeni podatki, na primer podatki, pridobljeni v okviru projektov rednega spremljanja ptic na nacionalni ravni, je treba najmanj eno leto zbirati podatke na terenu.

| | Korak 4: določanje poteka novih nadzemnih električnih vodov stran od ključnih območij za ptice ob upoštevanju prisotnosti zaščitenih območij (z nacionalnim ali mednarodnim statusom), abiotskih dejavnikov, ki vplivajo na medsebojno delovanje ptic in električnih vodov, in izpostavljenosti zadevnih vrst ptic. |
| --- | --- |

Korak 4: določanje poteka novih nadzemnih električnih vodov stran od ključnih območij za ptice ob upoštevanju prisotnosti zaščitenih območij (z nacionalnim ali mednarodnim statusom), abiotskih dejavnikov, ki vplivajo na medsebojno delovanje ptic in električnih vodov, in izpostavljenosti zadevnih vrst ptic.

| | Korak 5: oblikovanje prednostnih seznamov ključnih ohranitvenih območij in vrst, da bi se določile prednostne naloge za omejitev delov novih električnih vodov in naknadno opremljanje obstoječih električnih vodov. |
| --- | --- |

Korak 5: oblikovanje prednostnih seznamov ključnih ohranitvenih območij in vrst, da bi se določile prednostne naloge za omejitev delov novih električnih vodov in naknadno opremljanje obstoječih električnih vodov.

| | Korak 6: omejitev problematičnih delov obstoječih in načrtovanih električnih vodov, da bi se ublažili vplivi smrti zaradi električnega toka in trkov na ptice, na podlagi najsodobnejših tehnologij. |
| --- | --- |

Korak 6: omejitev problematičnih delov obstoječih in načrtovanih električnih vodov, da bi se ublažili vplivi smrti zaradi električnega toka in trkov na ptice, na podlagi najsodobnejših tehnologij.

| | Korak 7: razvoj in spodbujanje programov vrednotenja, ki uporabljajo standardizirane protokole za spremljanje učinkovitosti blažilnih ukrepov in izboljšanje tehnik blaženja, vključno s spremljanjem nesreč (smrti zaradi električnega toka in trkov) ter prisotnosti in premikov ptic, da bi se ocenil obseg vpliva (na posamezne vrste). |
| --- | --- |

Korak 7: razvoj in spodbujanje programov vrednotenja, ki uporabljajo standardizirane protokole za spremljanje učinkovitosti blažilnih ukrepov in izboljšanje tehnik blaženja, vključno s spremljanjem nesreč (smrti zaradi električnega toka in trkov) ter prisotnosti in premikov ptic, da bi se ocenil obseg vpliva (na posamezne vrste).

5.2.2   preučitev možnih blažilnih in preventivnih ukrepov na ravni projekta

Na ravni projekta se priporoča, da se med ustrezno presojo ali pri izvajanju presoje vplivov v okviru presoje vplivov na okolje za projekte, ki bi lahko vplivali na zaščitene vrste zunaj območij Natura 2000 (glej člen 5 direktive o pticah in člen 12 direktive o habitatih), upoštevajo vidiki, navedeni v nadaljevanju.

Faza I. Pred gradnjo

| — | Preučitev različnih možnosti za blažitev medsebojnega delovanja med pticami in električnimi vodi v okviru presoje vplivov na okolje/ustrezne presoje novih električnih vodov in vodov, ki se obnavljajo. |
| --- | --- |

—

Preučitev različnih možnosti za blažitev medsebojnega delovanja med pticami in električnimi vodi v okviru presoje vplivov na okolje/ustrezne presoje novih električnih vodov in vodov, ki se obnavljajo.

| — | Načrtovanje rešitev, ki so varne za ptice (podzemni vodi, „vodi PAS“ s plastificiranimi vodniki), v zvezi z daljnovodi in distribucijskimi vodi, če je to tehnično in finančno izvedljivo, zlasti pa na območjih, ki so zelo pomembna za ptice. |
| --- | --- |

—

Načrtovanje rešitev, ki so varne za ptice (podzemni vodi, „vodi PAS“ s plastificiranimi vodniki), v zvezi z daljnovodi in distribucijskimi vodi, če je to tehnično in finančno izvedljivo, zlasti pa na območjih, ki so zelo pomembna za ptice.

| — | Zagotovitev, da je zasnova novih nadzemnih električnih vodov varna za ptice. |
| --- | --- |

—

Zagotovitev, da je zasnova novih nadzemnih električnih vodov varna za ptice.

| — | Združevanje vodov v snop. |
| --- | --- |

—

Združevanje vodov v snop.

| — | Napeljevanje vodov stran od očitnih poti letenja, območij prenočevanja ali drugih območij koncentracije ptic, če je to mogoče. |
| --- | --- |

—

Napeljevanje vodov stran od očitnih poti letenja, območij prenočevanja ali drugih območij koncentracije ptic, če je to mogoče.

| — | Načrtovanje vegetacije, topografije ali umetnih struktur za zaščito vodov. |
| --- | --- |

—

Načrtovanje vegetacije, topografije ali umetnih struktur za zaščito vodov.

| — | Načrtovanje ocene po načelu BACI (stanje pred delovanjem vpliva in po njem ob upoštevanju kontrolnega območja) ter podpore spremljanju. |
| --- | --- |

—

Načrtovanje ocene po načelu BACI (stanje pred delovanjem vpliva in po njem ob upoštevanju kontrolnega območja) ter podpore spremljanju.

| — | Nadomestitev reaktivnih odzivov v zvezi s posameznimi drogovi, pri katerih se drogovi naknadno opremijo ali nadzemni kabli spremenijo po ugotovljenih smrtih ptic, s strukturiranim proaktivnim programom za preprečevanje večine smrtnih primerov, preden se zgodijo. |
| --- | --- |

—

Nadomestitev reaktivnih odzivov v zvezi s posameznimi drogovi, pri katerih se drogovi naknadno opremijo ali nadzemni kabli spremenijo po ugotovljenih smrtih ptic, s strukturiranim proaktivnim programom za preprečevanje večine smrtnih primerov, preden se zgodijo.

Faza II. Gradnja novih vodov

| — | Zagotovitev, da je zasnova v celoti obnovljenih vodov varna za ptice (npr. podzemni vodi, plastificirani obloženi vodi (vodi PAS), varno zasnovane glave drogov). |
| --- | --- |

—

Zagotovitev, da je zasnova v celoti obnovljenih vodov varna za ptice (npr. podzemni vodi, plastificirani obloženi vodi (vodi PAS), varno zasnovane glave drogov).

| — | Izogibanje zasnovi s podpornimi izolatorji na novih nadzemnih vodih. |
| --- | --- |

—

Izogibanje zasnovi s podpornimi izolatorji na novih nadzemnih vodih.

| — | Uporaba drogov z visečimi izolatorji. |
| --- | --- |

—

Uporaba drogov z visečimi izolatorji.

| — | Izogibanje uporabi nevtralnih (zemeljskih) vodov nad vodniki, kadar je to mogoče. |
| --- | --- |

—

Izogibanje uporabi nevtralnih (zemeljskih) vodov nad vodniki, kadar je to mogoče.

Faza III. Obratovanje – vzdrževanje, posodabljanje, obnova, naknadno opremljanje obstoječih vodov

| — | Zagotovitev, da je zasnova v celoti obnovljenih vodov varna za ptice (npr. podzemni vodi, plastificirani vodi PAS, varno zasnovane glave drogov). |
| --- | --- |

—

Zagotovitev, da je zasnova v celoti obnovljenih vodov varna za ptice (npr. podzemni vodi, plastificirani vodi PAS, varno zasnovane glave drogov).

| — | Zagotovitev, da se prednostni električni vodi z vidika ohranjanja/porazdelitve ptic in najbolj nevarne vrste drogov pri vseh vodih naknadno opremijo/spremenijo v vode in vrste drogov, ki so varni za ptice, pri čemer se upoštevajo najnovejši tehnični standardi za varnost ptic. |
| --- | --- |

—

Zagotovitev, da se prednostni električni vodi z vidika ohranjanja/porazdelitve ptic in najbolj nevarne vrste drogov pri vseh vodih naknadno opremijo/spremenijo v vode in vrste drogov, ki so varni za ptice, pri čemer se upoštevajo najnovejši tehnični standardi za varnost ptic.

| — | Izvajanje standardiziranega spremljanja vplivov električnih vodov na ptice in spremljanja za oceno učinkovitosti blažilnih ukrepov. |
| --- | --- |

—

Izvajanje standardiziranega spremljanja vplivov električnih vodov na ptice in spremljanja za oceno učinkovitosti blažilnih ukrepov.

| — | Okrepitev habitatov, da bi se ublažili vplivi električnih vodov na biotsko raznovrstnost. |
| --- | --- |

—

Okrepitev habitatov, da bi se ublažili vplivi električnih vodov na biotsko raznovrstnost.

| — | Vzpostavitev habitatov na isti strani električnega voda, da bi se čim bolj zmanjšala pogostost prehodov. |
| --- | --- |

—

Vzpostavitev habitatov na isti strani električnega voda, da bi se čim bolj zmanjšala pogostost prehodov.

| — | Čim večje zmanjšanje človeških dejavnosti/motenj blizu vodov (izobraževalni proces). |
| --- | --- |

—

Čim večje zmanjšanje človeških dejavnosti/motenj blizu vodov (izobraževalni proces).

| — | Priprava rednih poročil o rezultatih dejavnosti spremljanja in blaženja vplivov ter predložitev teh poročil ključnim deležnikom. |
| --- | --- |

—

Priprava rednih poročil o rezultatih dejavnosti spremljanja in blaženja vplivov ter predložitev teh poročil ključnim deležnikom.

Faza IV. Razgradnja

| — | Zagotovitev, da vzdolž napeljave električnih vodov ni nobenih ostankov infrastrukture. |
| --- | --- |

—

Zagotovitev, da vzdolž napeljave električnih vodov ni nobenih ostankov infrastrukture.

| — | Zagotovitev celovitosti habitata vzdolž poti nekdanjih električnih vodov. |
| --- | --- |

—

Zagotovitev celovitosti habitata vzdolž poti nekdanjih električnih vodov.

5.3   Podrobna tehnična priporočila za popravne in blažilne ukrepe

Za zagotovitev objektov za prenos in distribucijo električne energije, ki so varni za ptice, se priporočajo blažilni ukrepi in tehnični parametri, navedeni v nadaljevanju.

5.3.1   Blažilni ukrepi v zvezi s smrtmi zaradi električnega toka

Načela blažilnih ukrepov

| 1. | Zamenjava jeklenih električnih drogov z manj nevarnimi betonskimi ali lesenimi drogovi. |
| --- | --- |

1.

Zamenjava jeklenih električnih drogov z manj nevarnimi betonskimi ali lesenimi drogovi.

| 2. | Ker se začasni izolacijski materiali izrabijo in lahko naknadno opremljeni daljnovodni stebri sčasoma razpadejo v smrtonosne strukture, je treba dati varnejšim stebrom (na primer z visečimi izolatorji in razdaljami, ki presegajo ustrezen minimalen varnostni razmak, glej spodaj) prednost pred začasnimi rešitvami. |
| --- | --- |

2.

Ker se začasni izolacijski materiali izrabijo in lahko naknadno opremljeni daljnovodni stebri sčasoma razpadejo v smrtonosne strukture, je treba dati varnejšim stebrom (na primer z visečimi izolatorji in razdaljami, ki presegajo ustrezen minimalen varnostni razmak, glej spodaj) prednost pred začasnimi rešitvami.

| 3. | Zamenjava podpornih izolatorjev z visečimi izolatorji ali naknadno opremljanje podpornih izolatorjev z najnovejšimi dovolj dolgimi izolacijskimi pokrovi. |
| --- | --- |

3.

Zamenjava podpornih izolatorjev z visečimi izolatorji ali naknadno opremljanje podpornih izolatorjev z najnovejšimi dovolj dolgimi izolacijskimi pokrovi.

| 4. | Zagotovitev zadostnega razmaka med posameznimi vodniki ter med vodniki in prizemljenimi žicami ali ogrodjem. |
| --- | --- |

4.

Zagotovitev zadostnega razmaka med posameznimi vodniki ter med vodniki in prizemljenimi žicami ali ogrodjem.

| 5. | Zagotovitev, da je razmak med vodniki najmanj 1 400 mm. |
| --- | --- |

5.

Zagotovitev, da je razmak med vodniki najmanj 1 400 mm.

| 6. | Zagotovitev, da so mesta počivanja (konzole, vrh droga) od elementov pod napetostjo oddaljena najmanj 600 mm. |
| --- | --- |

6.

Zagotovitev, da so mesta počivanja (konzole, vrh droga) od elementov pod napetostjo oddaljena najmanj 600 mm.

| 7. | Odvračanje ptic od počivanja na nevarnih mestih. |
| --- | --- |

7.

Odvračanje ptic od počivanja na nevarnih mestih.

Priporočene blažilne metode

Drogovi s podpornimi izolatorji

| — | Izolacija izolatorjev in vodnikov s plastičnimi izolacijskimi pokrovi dolžine 1 400 mm. |
| --- | --- |

—

Izolacija izolatorjev in vodnikov s plastičnimi izolacijskimi pokrovi dolžine 1 400 mm.

| — | Uporaba cevi za kable dolžine 1 400 mm. |
| --- | --- |

—

Uporaba cevi za kable dolžine 1 400 mm.

| — | Pri horizontalni konfiguraciji izolacija srednjega vodnika, ki je pritrjen na podporni izolator vmesnih drogov brez prevodne konzole, da bi se zagotovila potrebna razdalja med zunanjimi vodniki. |
| --- | --- |

—

Pri horizontalni konfiguraciji izolacija srednjega vodnika, ki je pritrjen na podporni izolator vmesnih drogov brez prevodne konzole, da bi se zagotovila potrebna razdalja med zunanjimi vodniki.

Drogovi z visečimi izolatorji

| — | Uporaba drogov, pri katerih je razdalja med srednjim visečim izolatorjem in vrhom droga najmanj 1 000 mm. |
| --- | --- |

—

Uporaba drogov, pri katerih je razdalja med srednjim visečim izolatorjem in vrhom droga najmanj 1 000 mm.

| — | Pri drogovih (trikotne ali portalne oblike) z visečimi izolatorji je priporočljiva izolacija srednjega vodnika v skupni dolžini več kot 2 000 mm, če je pod srednjim izolatorjem na vrhu droga nevarno mesto počivanja. |
| --- | --- |

—

Pri drogovih (trikotne ali portalne oblike) z visečimi izolatorji je priporočljiva izolacija srednjega vodnika v skupni dolžini več kot 2 000 mm, če je pod srednjim izolatorjem na vrhu droga nevarno mesto počivanja.

Razbremenilni in križni drogovi

| — | Uporaba izolacijskih verig, ki so dolge najmanj 700 mm. |
| --- | --- |

—

Uporaba izolacijskih verig, ki so dolge najmanj 700 mm.

| — | Napeljava vsaj dveh premostitvenih žic pod konzolo in izolacija tretje premostitve. |
| --- | --- |

—

Napeljava vsaj dveh premostitvenih žic pod konzolo in izolacija tretje premostitve.

| — | Uporaba izoliranih premostitvenih žic. |
| --- | --- |

—

Uporaba izoliranih premostitvenih žic.

Transformatorji, zaključne konstrukcije

| — | Izdelava zaključnih konstrukcij z ustrezno izoliranimi premostitvenimi žicami in prenapetostnimi odvodniki. |
| --- | --- |

—

Izdelava zaključnih konstrukcij z ustrezno izoliranimi premostitvenimi žicami in prenapetostnimi odvodniki.

Drogovi s stikali

| — | Zasnova stikalnih drogov, pri kateri počivanje ptic na ogrodju stikal ni verjetno in/ali so vsi nevarni deli izolirani. |
| --- | --- |

—

Zasnova stikalnih drogov, pri kateri počivanje ptic na ogrodju stikal ni verjetno in/ali so vsi nevarni deli izolirani.

| — | Namestitev stikal pod konzolo in izoliranje premostitvenih žic. |
| --- | --- |

—

Namestitev stikal pod konzolo in izoliranje premostitvenih žic.

| — | Uporaba pokrovov skoznjikov. |
| --- | --- |

—

Uporaba pokrovov skoznjikov.

| — | Namestitev izoliranih (neprevodnih) gredi nad ogrodjem stikal po celotni dolžini ali ob straneh glave droga tako da bodo dosežene minimalne razdalje, potrebne za varnost ptic. |
| --- | --- |

—

Namestitev izoliranih (neprevodnih) gredi nad ogrodjem stikal po celotni dolžini ali ob straneh glave droga tako da bodo dosežene minimalne razdalje, potrebne za varnost ptic.

| — | Učinkovito odvračanje od počivanja na nevarnih mestih. |
| --- | --- |

—

Učinkovito odvračanje od počivanja na nevarnih mestih.

Obnova vodov

| — | Zamenjava nadzemnih vodov s podzemnimi vodi, če je mogoče. |
| --- | --- |

—

Zamenjava nadzemnih vodov s podzemnimi vodi, če je mogoče.

| — | Izogibanje zasnovi s podpornimi izolatorji na novih nadzemnih vodih. |
| --- | --- |

—

Izogibanje zasnovi s podpornimi izolatorji na novih nadzemnih vodih.

| — | Uporaba drogov z visečimi izolatorji. |
| --- | --- |

—

Uporaba drogov z visečimi izolatorji.

5.3.2   Blažilni ukrepi v zvezi s trki

| — | Zmanjšanje števila ravni, kjer lahko pride do trka (število navpično ločenih vodnikov). |
| --- | --- |

—

Zmanjšanje števila ravni, kjer lahko pride do trka (število navpično ločenih vodnikov).

| — | Izogibanje uporabi nevtralnih (ozemljitvenih) vodov nad vodniki, kadar je to mogoče. |
| --- | --- |

—

Izogibanje uporabi nevtralnih (ozemljitvenih) vodov nad vodniki, kadar je to mogoče.

| — | Namestitev jasno vidnih velikih visokokontrastnih (tj. črno-belih) oznak in/ali premičnih ter odsevnih odganjalnikov ptic na vodnikih pod napetostjo in ozemljitvenih vodih. |
| --- | --- |

—

Namestitev jasno vidnih velikih visokokontrastnih (tj. črno-belih) oznak in/ali premičnih ter odsevnih odganjalnikov ptic na vodnikih pod napetostjo in ozemljitvenih vodih.

6.   POMEMBNOST SPREJETJA STRATEŠKEGA PRISTOPA K NAČRTOVANJU

6.1   Koristi celovitega načrtovanja

Razvoj načrta ali projekta v zvezi z infrastrukturo za prenos električne energije ali za katere koli druge razvojne dejavnosti je neučinkovit, če se najprej pripravi načrt ali projekt z določenim namenom, šele pozneje pa preučijo širše okoljske posledice in druge posledice uporabe. To pomeni, da se možni negativni vplivi upoštevajo razmeroma pozno v postopku načrtovanja, ko je na voljo manj možnosti.

Ko je razvoj koncepta zasnove že tako daleč, presoja vplivov na okolje neizogibno postane omejevanje škode in tudi če se natančno upoštevajo vsa pravila presoje vplivov na okolje, uspeh ni zagotovljen. Tak pristop k zasnovi in načrtovanju projekta lahko privede tudi do dolgotrajnih razprav z organi za načrtovanje, drugimi interesnimi skupinami in nevladnimi organizacijami v fazi javnega posvetovanja, to pa lahko povzroči velike zamude pri načrtovanju in dodatne stroške.

Uporaba celostnega in premišljenega pristopa k načrtovanju infrastrukture za prenos električne energije, pri katerem se na začetku zasnove prvotnega projekta ali načrta in med zasnovo istočasno upoštevajo potrebe po prenosu električne energije in ekološke potrebe, ima veliko pomembnih prednosti:

| — | spodbuja bolj interaktiven in pregleden postopek načrtovanja ter zgodnji in ponavljajoč se dialog, s katerim se lahko znatno skrajša skupni čas, potreben za postopek izdaje dovoljenj; |
| --- | --- |

—

spodbuja bolj interaktiven in pregleden postopek načrtovanja ter zgodnji in ponavljajoč se dialog, s katerim se lahko znatno skrajša skupni čas, potreben za postopek izdaje dovoljenj;

| — | če je pravilno izvedeno, se lahko s strateškim (prostorskim) načrtovanjem preprečijo ali številčno zmanjšajo možni spori na posameznem območju v poznejši fazi razvojnega postopka, ko so finančni in pravni viri že dodeljeni in je na voljo manj manevrskega prostora; |
| --- | --- |

—

če je pravilno izvedeno, se lahko s strateškim (prostorskim) načrtovanjem preprečijo ali številčno zmanjšajo možni spori na posameznem območju v poznejši fazi razvojnega postopka, ko so finančni in pravni viri že dodeljeni in je na voljo manj manevrskega prostora;

| — | poleg tega se lahko tako nosilcem projekta zagotovita preglednejše in stabilnejše regulativno okolje ter večja gotovost glede verjetnosti uspeha njihove prošnje za izdajo dovoljenja, saj so bili okoljski pomisleki upoštevani že pri prvotnem konceptu projekta; |
| --- | --- |

—

poleg tega se lahko tako nosilcem projekta zagotovita preglednejše in stabilnejše regulativno okolje ter večja gotovost glede verjetnosti uspeha njihove prošnje za izdajo dovoljenja, saj so bili okoljski pomisleki upoštevani že pri prvotnem konceptu projekta;

| — | dolgoročno se lahko zagotovi tudi večja stroškovna učinkovitost. Če se možni ukrepi za preprečevanje in blaženje vplivov upoštevajo že v zgodnji fazi zasnove ali načrtovanja, bo njihova vključitev verjetno tehnično enostavnejša in cenejša; |
| --- | --- |

—

dolgoročno se lahko zagotovi tudi večja stroškovna učinkovitost. Če se možni ukrepi za preprečevanje in blaženje vplivov upoštevajo že v zgodnji fazi zasnove ali načrtovanja, bo njihova vključitev verjetno tehnično enostavnejša in cenejša;

| — | privede lahko do razvoja novih, ustvarjalnih in inovativnih rešitev ter možnih situacij, koristnih za vse, ki se verjetno ne bi preučile v okviru bolj klasičnega sektorskega pristopa k načrtovanju projekta; |
| --- | --- |

—

privede lahko do razvoja novih, ustvarjalnih in inovativnih rešitev ter možnih situacij, koristnih za vse, ki se verjetno ne bi preučile v okviru bolj klasičnega sektorskega pristopa k načrtovanju projekta;

| — | prispeva lahko k boljši javni podobi projekta in odgovornih ustanov. |
| --- | --- |

—

prispeva lahko k boljši javni podobi projekta in odgovornih ustanov.

Čeprav bo priprava in izvedba takega celovitega postopka načrtovanja morda zahtevala večjo začetno naložbo, je glede na zanesljive dokaze mogoče pričakovati, da bo tak pristop skoraj vedno zagotovil velike koristi, ki močno presegajo nekoliko večjo naložbo, potrebno na začetku.

Celovitejši pristop k načrtovanju bo močno vplival tudi na postopek izdaje dovoljenj za območja Natura 2000 iz člena 6(3) direktive o habitatih. Čeprav morda ne more zagotoviti uspešne izvedbe projekta, bo verjetno znatno olajšal postopek izdaje dovoljenj.

Glede na pridobljene izkušnje se lahko z upoštevanjem okoljskih premislekov v zgodnji fazi postopka sprejemanja odločitev rešitve odkrijejo, ko je še vedno na voljo veliko različnih možnosti.

Če pa se ta medsektorski dialog odvija šele v zadnjih fazah postopka izdaje dovoljenj iz člena 6(3), je izbira rešitev veliko manjša (in njihova izvedba dražja), verjetnost, da bo razprava postala razdvojena in bolj konfliktna, pa je večja.

To zlasti velja, če je sektorska politika ali razvojna strategija odobrena na visoki vladni ravni, ne da bi se upoštevale druge posledice politike. V takem primeru ljudje pri podrobnejših načrtih in projektih težko razumejo, kako lahko postopek iz člena 6(3) ustavi nekaj, kar je že bilo politično dogovorjeno na najvišjih ravneh (tudi brez kakršnih koli prostorskih informacij).

Še vedno pa se lahko zgodi, da projekt preprosto ni združljiv s cilji ohranjanja območij Natura 2000 ali da lahko nepopravljivo škodi nekaterim vrstam prostoživečih ptic. Kljub temu bi to s celovitim pristopom k načrtovanju postalo očitno že zelo zgodaj in lahko bi se sprejeli ukrepi za preprečevanje takih vplivov, kjer bi to bilo mogoče.

6.2   Določitev primernih lokacij za objekte za prenos električne energije

Eden od najučinkovitejših načinov preprečevanja možnih negativnih vplivov na območja Natura 2000 in zaščitene vrste v EU je, da se lokacija razvoja novih objektov za prenos električne energije obravnava na ravni strateškega načrtovanja – na primer na podlagi regionalnega ali nacionalnega razvojnega načrta – s čimer se v celoti upoštevajo občutljivosti območij Natura 2000. Tako se bodo lažje določile najboljše lokacije za prenos električne energije in tudi čim bolj zmanjšalo tveganje možnih negativnih vplivov na območja Natura 2000 na ravni posameznega projekta, kjer je to mogoče.

| Sporazum „Dostopno nebo“ na Madžarskem (26)

  Madžarsko društvo za ornitologijo in ohranjanje narave (MME/BirdLife Hungary) je na podlagi desetletnega sodelovanja z ministrstvom za okolje in vodo ter zadevnimi elektroenergetskimi podjetji na Madžarskem 26. februarja 2008 podpisalo sporazum „Dostopno nebo“. Cilj sporazuma je zagotoviti dolgoročno rešitev za težavo smrti ptic zaradi električnega toka.
  Društvo MME je v okviru tega sporazuma leta 2008 pripravilo zemljevid, na katerem so prikazana ključna območja negativnih vplivov električnih vodov na populacije ptic na Madžarskem. Elektroenergetska podjetja so obljubila „pticam prijazno“ prenovo vseh nevarnih električnih vodov na Madžarskem do leta 2020 in uporabo „pticam prijaznih“ metod upravljanja pri novozgrajenih električnih vodih.

  Prednostne naloge v zvezi z ohranjanjem ptic vzdolž omrežja srednjenapetostnih električnih vodov na Madžarskem




  Usklajevalni odbor s predstavniki vseh podpisnikov zagotavlja redno in strukturirano sodelovanje. Elektroenergetska podjetja in strokovnjaki na področju ohranjanja sodelujejo pri oblikovanju smernic o povezani najboljši razpoložljivi tehnologiji, ki se stalno posodabljajo, in pri terenskih preskusih novih rešitev. S spremembo zakona o ohranjanju narave se je sodelovanje dodatno okrepilo.
  Izkušnje, pridobljene pri izvajanju sporazuma, so med drugim pokazale, da je za sodelovanje, spremljanje napredka in vrednotenje izvajanja pravno nezavezujočih sporazumov potrebna velika zmogljivost, ki jo po možnosti zagotovi vodilni partner za ohranjanje narave. Pridobivanje zadostnega financiranja za prednostne ukrepe je še vedno glavni izziv. Izvedbo najnovejših ukrepov so omogočile elektroenergetske javne službe, ki so prostovoljno ponudile 25-odstotno sofinanciranje naravovarstvenih projektov v okviru programa LIFE EU. |
| --- |

Sporazum „Dostopno nebo“ na Madžarskem (26)

Madžarsko društvo za ornitologijo in ohranjanje narave (MME/BirdLife Hungary) je na podlagi desetletnega sodelovanja z ministrstvom za okolje in vodo ter zadevnimi elektroenergetskimi podjetji na Madžarskem 26. februarja 2008 podpisalo sporazum „Dostopno nebo“. Cilj sporazuma je zagotoviti dolgoročno rešitev za težavo smrti ptic zaradi električnega toka.

Društvo MME je v okviru tega sporazuma leta 2008 pripravilo zemljevid, na katerem so prikazana ključna območja negativnih vplivov električnih vodov na populacije ptic na Madžarskem. Elektroenergetska podjetja so obljubila „pticam prijazno“ prenovo vseh nevarnih električnih vodov na Madžarskem do leta 2020 in uporabo „pticam prijaznih“ metod upravljanja pri novozgrajenih električnih vodih.

Prednostne naloge v zvezi z ohranjanjem ptic vzdolž omrežja srednjenapetostnih električnih vodov na Madžarskem

Image

Usklajevalni odbor s predstavniki vseh podpisnikov zagotavlja redno in strukturirano sodelovanje. Elektroenergetska podjetja in strokovnjaki na področju ohranjanja sodelujejo pri oblikovanju smernic o povezani najboljši razpoložljivi tehnologiji, ki se stalno posodabljajo, in pri terenskih preskusih novih rešitev. S spremembo zakona o ohranjanju narave se je sodelovanje dodatno okrepilo.

Izkušnje, pridobljene pri izvajanju sporazuma, so med drugim pokazale, da je za sodelovanje, spremljanje napredka in vrednotenje izvajanja pravno nezavezujočih sporazumov potrebna velika zmogljivost, ki jo po možnosti zagotovi vodilni partner za ohranjanje narave. Pridobivanje zadostnega financiranja za prednostne ukrepe je še vedno glavni izziv. Izvedbo najnovejših ukrepov so omogočile elektroenergetske javne službe, ki so prostovoljno ponudile 25-odstotno sofinanciranje naravovarstvenih projektov v okviru programa LIFE EU.

| Nacionalno načrtovanje v Sloveniji

  V Sloveniji sta operater prenosnega sistema (Elektro-Slovenija, d.o.o.) in nevladna organizacija za ohranjanje narave (DOPPS – BirdLife Slovenija) sodelovala pri načrtovanju in gradnji pticam prijaznih prenosnih električnih vodov.
  Pri študiji je bilo obravnavanih več tem, ki so tesno povezane z ohranjanjem ptic in prenosnimi električnimi vodi: [1] pojem ogroženih vrst in dejavnikov, ki ogrožajo populacije ptic v Sloveniji, [2] vrste ptic v Sloveniji in njihovo stanje ohranjenosti, [3] zakonodaja in pravna praksa, ki zadevata električne vode in ohranjanje ptic v Sloveniji, [4] vplivi prenosnih električnih vodov na ptice, [5] možni ukrepi za blažitev negativnih in krepitev pozitivnih vplivov prenosnih električnih vodov na ptice ter [6] ocena učinkovitosti možnih blažilnih ukrepov.
  Slovenski operater prenosnega sistema Elektro-Slovenija je nedavno financiral obsežno študijo pregleda medsebojnega delovanja ptic in prenosnih električnih vodov, da bi ugotovil, kako bi bilo mogoče obratovanje v korist odjemalcev električne energije in tudi v korist ptic. Študijo je pripravila organizacija DOPPS – BirdLife Slovenija.
  Skoraj 242 km obstoječih prenosnih električnih vodov poteka preko posebnih območij varstva (Natura 2000) v Sloveniji in dodatnih 123 km načrtovanih prenosnih električnih vodov se prekriva s temi območji. Za medsebojno delovanje s prenosnimi električnimi vodi ni dovzetna vsaka vrsta ptic, vendar večino območij uporabljajo pomembne populacije ptic, ki bi jih ti vodi lahko ogrožali.
  Zato so bile na podlagi navedenega sodelovanja predlagane naslednje smernice o gradnji pticam prijaznih prenosnih električnih vodov:






  — | sodelovati z ustanovami za ohranjanje ptic (narave) od začetka projekta; |
| --- | --- |

Nacionalno načrtovanje v Sloveniji

V Sloveniji sta operater prenosnega sistema (Elektro-Slovenija, d.o.o.) in nevladna organizacija za ohranjanje narave (DOPPS – BirdLife Slovenija) sodelovala pri načrtovanju in gradnji pticam prijaznih prenosnih električnih vodov.

Pri študiji je bilo obravnavanih več tem, ki so tesno povezane z ohranjanjem ptic in prenosnimi električnimi vodi: [1] pojem ogroženih vrst in dejavnikov, ki ogrožajo populacije ptic v Sloveniji, [2] vrste ptic v Sloveniji in njihovo stanje ohranjenosti, [3] zakonodaja in pravna praksa, ki zadevata električne vode in ohranjanje ptic v Sloveniji, [4] vplivi prenosnih električnih vodov na ptice, [5] možni ukrepi za blažitev negativnih in krepitev pozitivnih vplivov prenosnih električnih vodov na ptice ter [6] ocena učinkovitosti možnih blažilnih ukrepov.

Slovenski operater prenosnega sistema Elektro-Slovenija je nedavno financiral obsežno študijo pregleda medsebojnega delovanja ptic in prenosnih električnih vodov, da bi ugotovil, kako bi bilo mogoče obratovanje v korist odjemalcev električne energije in tudi v korist ptic. Študijo je pripravila organizacija DOPPS – BirdLife Slovenija.

Skoraj 242 km obstoječih prenosnih električnih vodov poteka preko posebnih območij varstva (Natura 2000) v Sloveniji in dodatnih 123 km načrtovanih prenosnih električnih vodov se prekriva s temi območji. Za medsebojno delovanje s prenosnimi električnimi vodi ni dovzetna vsaka vrsta ptic, vendar večino območij uporabljajo pomembne populacije ptic, ki bi jih ti vodi lahko ogrožali.

Zato so bile na podlagi navedenega sodelovanja predlagane naslednje smernice o gradnji pticam prijaznih prenosnih električnih vodov:

—

sodelovati z ustanovami za ohranjanje ptic (narave) od začetka projekta;

| — | načrtovati potek prenosnih električnih vodov ob upoštevanju posebnih okoliščin na območju na podlagi konkretnih celoletnih podatkov o pticah, ki se pojavljajo na območju; |
| --- | --- |

—

načrtovati potek prenosnih električnih vodov ob upoštevanju posebnih okoliščin na območju na podlagi konkretnih celoletnih podatkov o pticah, ki se pojavljajo na območju;

| — | izogibati se gradnji prenosnih električnih vodov na območjih visokih koncentracij, rednih poti letenja in selitvenih koridorjev ptic, pri katerih obstaja nevarnost trka; |
| --- | --- |

—

izogibati se gradnji prenosnih električnih vodov na območjih visokih koncentracij, rednih poti letenja in selitvenih koridorjev ptic, pri katerih obstaja nevarnost trka;

| — | uporabljati obstoječe poti električnih vodov in združiti električne vode z drugo obstoječo linearno infrastrukturo; |
| --- | --- |

—

uporabljati obstoječe poti električnih vodov in združiti električne vode z drugo obstoječo linearno infrastrukturo;

| — | prilagoditi konfiguracijo vodnikov in zaščitnih vodnikov; |
| --- | --- |

—

prilagoditi konfiguracijo vodnikov in zaščitnih vodnikov;

| — | opremiti električne vode z oznakami, ki povečujejo vidnost vodnikov in zlasti zaščitnih vodnikov; |
| --- | --- |

—

opremiti električne vode z oznakami, ki povečujejo vidnost vodnikov in zlasti zaščitnih vodnikov;

| — | če to ni mogoče, izogibati se zelo občutljivim krajem in namestiti podzemne vode, če je to izvedljivo; |
| --- | --- |

—

če to ni mogoče, izogibati se zelo občutljivim krajem in namestiti podzemne vode, če je to izvedljivo;

| — | na električne stolpe namestiti varne platforme za gnezdenje in gnezdišča v pomoč nekaterim pticam pri gnezdenju. |
| --- | --- |

—

na električne stolpe namestiti varne platforme za gnezdenje in gnezdišča v pomoč nekaterim pticam pri gnezdenju.

| Nemška strateška presoja vplivov na okolje za desetleten razvojni načrt elektroenergetskega omrežja

  Nemška zvezna agencija za omrežja (Bundesnetzagentur) je opravila strateško presojo vplivov na okolje za nemški desetleten razvojni načrt elektroenergetskega omrežja. Upoštevala je naslednje objekte za prenos električne energije: visokonapetostni zemeljski električni vodi z enosmernim in izmeničnim tokom (nadzemni in podzemni), podmorski vodi, hibridna omrežja in povezane komponente.
  Cilji strateške presoje vplivov na okolje so:






  — | čim bolj popolno in zgodaj ugotoviti, opisati in oceniti neposredne in posredne vplive razvojnega načrta na okolje (zlasti na živali, rastline in biotsko raznovrstnost ter s posebnim poudarkom na območjih Natura 2000); |
| --- | --- |

Nemška strateška presoja vplivov na okolje za desetleten razvojni načrt elektroenergetskega omrežja

Nemška zvezna agencija za omrežja (Bundesnetzagentur) je opravila strateško presojo vplivov na okolje za nemški desetleten razvojni načrt elektroenergetskega omrežja. Upoštevala je naslednje objekte za prenos električne energije: visokonapetostni zemeljski električni vodi z enosmernim in izmeničnim tokom (nadzemni in podzemni), podmorski vodi, hibridna omrežja in povezane komponente.

Cilji strateške presoje vplivov na okolje so:

—

čim bolj popolno in zgodaj ugotoviti, opisati in oceniti neposredne in posredne vplive razvojnega načrta na okolje (zlasti na živali, rastline in biotsko raznovrstnost ter s posebnim poudarkom na območjih Natura 2000);

| — | sistematizirati in okrepiti vključevanje okoljskih vprašanj v postopek sprejemanja odločitev; |
| --- | --- |

—

sistematizirati in okrepiti vključevanje okoljskih vprašanj v postopek sprejemanja odločitev;

| — | povečati preglednost ponderiranja zlasti ekonomskih, družbenih in okoljskih vprašanj v postopku sprejemanja odločitev. |
| --- | --- |

—

povečati preglednost ponderiranja zlasti ekonomskih, družbenih in okoljskih vprašanj v postopku sprejemanja odločitev.

Za namene te presoje bile zbrane in uporabljene različne okoljske ocene različnih individualnih projektov, ki so jih uvedle in pripravile različne ustanove, na primer ministrstva, zvezni organi, univerze, svetovalna podjetja in omrežni operaterji. Izvedeno je bilo tudi javno posvetovanje, na katerem sta se obravnavala področje uporabe analize in razvoj skupne metodologije, da ne bi bilo treba presoj vplivov na okolje za posamezne projekte za razvoj omrežja izvesti čisto od začetka.

Tako je bilo področje uporabe bistveno širše in agencija Bundesnetzagentur je poleg vplivov projektov na kopnem na okolje prvič preučila tudi vplive na okolje projektov v teritorialnih vodah. V nekaterih primerih so se upoštevali tudi vplivi na okolje pri projektih, ki vključujejo uporabo podzemnih vodov.

Poleg tega je analiza drugih možnosti v okoljskem poročilu obsežnejša. Ocenjene so bile druge možnosti za posamezne projekte, drug možni sistem priključkov na omrežje v teritorialnih vodah ter različne tehnologije za prenos. Agencija Bundesnetzagentur je ocenila tudi vplive na okolje v okviru različnih scenarijev razvoja, kar je omogočilo ozaveščene odločitve in izbiro projektov z najmanj škodljivimi vplivi na okolje.

6.3   Iskanje načinov za racionalizacijo postopkov izdaje dovoljenj za objekte za prenos električne energije

Še ena korist uporabe bolj strateškega pristopa k načrtovanju prenosa električne energije je, da omogoča učinkovitejšo organizacijo različnih postopkov izdaje dovoljenj in presoj vplivov na okolje.

Ta postopek racionalizacije je bil formaliziran za projekte skupnega interesa v okviru uredbe o vseevropski energetski infrastrukturi in pripravljene so bile posebne smernice Komisije o izvajanju teh mehanizmov racionalizacije v praksi in istočasnem zagotavljanju čim višje ravni varstva okolja v skladu z okoljsko zakonodajo EU.

Smernice vključujejo več priporočil, ki so sicer namenjena projektom skupnega interesa, vendar zelo uporabna tudi za vse druge načrte ali projekte v zvezi z infrastrukturo za prenos električne energije. Zato so povzete tudi tu (27).

Priporočila se osredotočajo zlasti na:

| — | zgodnje načrtovanje, oblikovanje časovnega okvira in določanje obsega presoj, |
| --- | --- |

—

zgodnje načrtovanje, oblikovanje časovnega okvira in določanje obsega presoj,

| — | zgodnje in učinkovito povezovanje presoj vplivov na okolje in drugih okoljskih zahtev, |
| --- | --- |

—

zgodnje in učinkovito povezovanje presoj vplivov na okolje in drugih okoljskih zahtev,

| — | postopkovno usklajevanje in časovne omejitve, |
| --- | --- |

—

postopkovno usklajevanje in časovne omejitve,

| — | zbiranje podatkov, izmenjavo podatkov in nadzor kakovosti, |
| --- | --- |

—

zbiranje podatkov, izmenjavo podatkov in nadzor kakovosti,

| — | čezmejno sodelovanje in |
| --- | --- |

—

čezmejno sodelovanje in

| — | zgodnje in učinkovito sodelovanje javnosti. |
| --- | --- |

—

zgodnje in učinkovito sodelovanje javnosti.

6.3.1   Zgodnje načrtovanje, oblikovanje časovnega okvira in določanje obsega presoj

Kot je navedeno na začetku tega poglavja, sta zgodnje načrtovanje in oblikovanje časovnega okvira različnih presoj in drugih okoljskih zahtev, ki jih je treba izpolniti, ključni za uspešno racionalizacijo postopkov presoj vplivov na okolje. V idealnem primeru se to izvede v zelo zgodnji fazi zasnove načrta ali projekta (npr. določitev priključnih točk), pri čemer se oblikuje natančen časovni okvir presoje, v katerem je navedeno, katero vrsto presoje bi bilo treba izvesti v določeni fazi splošne presoje/postopka izdaje dovoljenj. To oblikovanje časovnega okvira bi morala biti glavna odgovornost predlagatelja projekta, ki pri tem tesno sodeluje z organom za usklajevanje.

V primeru večfazne presoje bi bilo v časovnem okviru tudi navedeno, kateri vidiki bi se lahko ocenili v določeni fazi postopka, da bi se zagotovilo dopolnjevanje ter preprečilo neupoštevanje nekaterih elementov in zmanjšalo tveganje ponavljanja presoj. V časovnem okviru bi lahko bilo določeno tudi, kako in v kateri fazi postopka bi bilo treba izpolniti druge okoljske zahteve.

Da bi se zagotovil ustrezen časovni okvir različnih potrebnih presoj in drugih zadevnih okoljskih zahtev, se že v fazi zasnove priporoča zelo zgodnja določitev obsega vseh možnih vplivov projekta na okolje. Podrobnejša določitev obsega bi se lahko izvedla vzporedno z nadaljnjim razvojem projekta, npr. v fazi pred izvedbo (kot je določeno v členu 10(4)(a) nove uredbe o vseevropski energetski infrastrukturi) ali v okviru postopka presoje vplivov na okolje/ustrezne presoje.

Določitev obsega spodbuja zgodnji dialog, olajša določitev zadevne zakonodaje ali potrebnih presoj in regulativnih kontrol ali možnih vplivov, ki so morda pomembni za projekt, vendar jih predlagatelj projekta ne opazi takoj. Omogoča tudi lažjo ugotovitev pomembnih podatkov, morebitnih drugih možnosti, metod za zbiranje informacij ter njihovega področja uporabe in ravni podrobnosti in tudi vprašanj, ki so zlasti pomembna za vpletene deležnike in javnost. S sporazumno določitvijo pričakovanj glede presoje z zadevnimi organi v začetni fazi lahko predlagatelj projekta dovolj zgodaj zanesljivo in učinkovito načrtuje zbiranje okoljskih podatkov.

6.3.2   Zgodnje in učinkovito povezovanje presoj vplivov na okolje in drugih okoljskih zahtev

Odločno se priporoča, da se presoje vplivov na okolje izvedejo čim podrobneje in v čim bolj zgodnji fazi splošnega postopka. Uporabiti bi bilo treba učinkovito stopenjsko razvrščanje (hierarhično povezovanje) (28) (29), da bi različne presoje, ki se zahtevajo v okviru različnih zakonodajnih aktov EU ali v različnih fazah postopka, izhajale druga iz druge in se dopolnjevale. Poleg ocen bi se lahko tudi druge okoljske zahteve (npr. v zvezi s strogim režimom varovanja ptic v skladu z direktivama o naravi) vključile v čim bolj zgodnji fazi splošnega postopka, da bi se težave ugotovile in odpravile zgodaj ter da bi se zamude in težave v zvezi s sprejemljivostjo za javnost preprečile pred odobritvijo projekta.

Kar zadeva zgodnje vključevanje presoj vplivov na okolje, se odločno priporoča, da se strateške presoje vplivov na okolje in po potrebi ustrezne presoje določijo kot obvezne že v fazi načrtovanja nacionalnih energetskih programov in načrtov (npr. načrti za razvoj omrežij, ki jih predložijo operaterji prenosnih sistemov in odobrijo pristojni organi v skladu z Direktivo 2009/72/ES (30)). Tako se lahko že na začetku oceni okoljska ustreznost različnih vrst energetskih virov in različnih lokacij za energetske projekte.

Spodbuja bolj celosten in učinkovit pristop k prostorskemu načrtovanju, v okviru katerega se okoljski vidiki obravnavajo veliko prej v postopku načrtovanja in na veliko bolj strateški ravni. Poleg tega zagotavlja, da se raven presoje vedno ujema z ravnjo načrtovanja/sprejemanja odločitev, in preprečuje nastanek „izvršenih dejstev“, ki izhajajo iz vključevanja projektov v nacionalne energetske načrte, v zvezi s katerimi niso bile izvedene ustrezne presoje. Tako bo na posameznih stopnjah projekta manj konfliktov tako z vsebinskega vidika kot z vidika sprejemljivosti za javnost.

| Vključevanje ustrezne presoje na različnih ravneh načrtovanja in postopka izdaje dovoljenj


  Ustrezna presoja na ravni nacionalnega energetskega načrtovanja ali načrtovanja omrežja se bo osredotočila na izogibanje občutljivim lokacijam, tj. lokacijam, na katerih bi lahko gradnja predlagane energetske infrastrukture ogrozila cilje ohranjanja območij Natura 2000 in zaščitene vrste v EU zunaj območij Natura 2000. To ne pomeni, da energetske infrastrukture ni mogoče zgraditi na območjih Natura 2000 ali da energetska infrastruktura zunaj območij Natura 2000 ne bo ogrozila ciljev ohranjanja teh območij. Posamezne primere je treba preučiti posebej.

  Na ravni projektno usmerjenega prostorskega načrtovanja se bo ustrezna presoja bolj osredotočila na morebitne vplive ožje opredeljenih drugih lokacij na območja Natura 2000. To so lahko druge možnosti določitve poteka, ki se lahko razlikujejo le za nekaj kilometrov ali manj. V nekaterih primerih se bo z ustrezno presojo na tej ravni lahko ugotovila potreba po izravnalnih ukrepih in celo lokacija teh ukrepov.

  Nazadnje se bo ustrezna presoja v okviru postopka izdaje dovoljenja za konkreten projekt osredotočila na natančnejšo določitev vrste in pomembnosti vplivov ter kakršnih koli potrebnih blažilnih ukrepov. Ta natančnejša opredelitev lahko vključuje določitev ustreznejše lokacije in točne narave ukrepov za zmanjšanje vplivov. Če se v primeru projektov, utemeljenih z nujnimi razlogi prevladujočega javnega interesa, potreba po preusmeritvi ali izravnalnih ukrepih pojavi šele v zadnji fazi načrtovanja in postopka izdaje dovoljenj, se lahko izgubi veliko časa. Zato je treba ta vprašanja obravnavati že v zgodnji fazi. |
| --- |

Vključevanje ustrezne presoje na različnih ravneh načrtovanja in postopka izdaje dovoljenj

Ustrezna presoja na ravni nacionalnega energetskega načrtovanja ali načrtovanja omrežja se bo osredotočila na izogibanje občutljivim lokacijam, tj. lokacijam, na katerih bi lahko gradnja predlagane energetske infrastrukture ogrozila cilje ohranjanja območij Natura 2000 in zaščitene vrste v EU zunaj območij Natura 2000. To ne pomeni, da energetske infrastrukture ni mogoče zgraditi na območjih Natura 2000 ali da energetska infrastruktura zunaj območij Natura 2000 ne bo ogrozila ciljev ohranjanja teh območij. Posamezne primere je treba preučiti posebej.

Na ravni projektno usmerjenega prostorskega načrtovanja se bo ustrezna presoja bolj osredotočila na morebitne vplive ožje opredeljenih drugih lokacij na območja Natura 2000. To so lahko druge možnosti določitve poteka, ki se lahko razlikujejo le za nekaj kilometrov ali manj. V nekaterih primerih se bo z ustrezno presojo na tej ravni lahko ugotovila potreba po izravnalnih ukrepih in celo lokacija teh ukrepov.

Nazadnje se bo ustrezna presoja v okviru postopka izdaje dovoljenja za konkreten projekt osredotočila na natančnejšo določitev vrste in pomembnosti vplivov ter kakršnih koli potrebnih blažilnih ukrepov. Ta natančnejša opredelitev lahko vključuje določitev ustreznejše lokacije in točne narave ukrepov za zmanjšanje vplivov. Če se v primeru projektov, utemeljenih z nujnimi razlogi prevladujočega javnega interesa, potreba po preusmeritvi ali izravnalnih ukrepih pojavi šele v zadnji fazi načrtovanja in postopka izdaje dovoljenj, se lahko izgubi veliko časa. Zato je treba ta vprašanja obravnavati že v zgodnji fazi.

6.3.3   Postopkovno usklajevanje in roki

V skladu z novo uredbo o vseevropski energetski infrastrukturi morajo države članice pri izvajanju tako imenovanega dovoljenja „vse na enem mestu“ za projekte skupnega interesa izbrati celovit, usklajen ali sodelovalni sistem izdaje dovoljenj. Čeprav organizacija splošnega postopka izdaje dovoljenj ni neposredno povezana z racionalizacijo zadevnih postopkov presoj vplivov na okolje, se državam članicam odločno priporoča, da izberejo celovit ali usklajen pristop k postopku izdaje dovoljenj, saj oba pristopa vključujeta raven splošnega usklajevanja, ki bo verjetno zagotovila največji možni učinek racionalizacije, tudi pri usklajevanju ustreznih postopkov presoj vplivov na okolje.

Drugo učinkovito orodje za racionalizacijo postopkov presoj vplivov na okolje bi lahko bila določitev rokov za dele teh postopkov ali za celotne postopke. V zvezi z zelo posebnimi znanstvenimi in tehničnimi raziskavami, ki so potrebne za ustrezne presoje v skladu z direktivo o habitatih, je treba roke za te presoje določiti za vsak primer posebej, odvisno od narave in trajanja terenskih raziskav, ki so potrebne za prisotne zaščitene vrste in habitatne tipe EU.

Pomembno je opozoriti tudi, da se lahko roki določijo le z namenom zmanjšanja nepotrebnih zamud pri postopkih presoj in spodbujanja ustvarjanja sinergij med presojami, če je to mogoče, v nobenem primeru pa ne smejo zmanjšati kakovosti izvedenih presoj vplivov na okolje.

Z revidirano Direktivo 2014/52/EU o presoji vplivov na okolje so bile določene posebne obveznosti v zvezi z uvedbo rokov in postopkov „vse na enem mestu“.

6.3.4   Kakovost poročil

S pomočjo ustrezno usposobljenih zunanjih strokovnjakov in z neodvisnim nadzorom kakovosti se lahko zagotovijo tudi zanesljivost poročil o presoji ter verodostojnost in ustreznost uporabljenih podatkov. S tem se bodo zmanjšale zamude zaradi nepopolnih ali nekakovostnih presoj. Poleg tega morajo države članice v skladu z revidirano Direktivo 2014/52/EU o presoji vplivov na okolje zagotoviti popolnost in kakovost poročil o presoji vplivov na okolje.

To vprašanje je zlasti pomembno v primeru postopka izdaje dovoljenj iz člena 6, pri katerem je treba dokazati odsotnost vplivov (in ne njihove prisotnosti), ugotovitve v okviru ustrezne presoje pa so za pristojni organ zavezujoče.

6.3.5   Čezmejno sodelovanje

Pri čezmejnih projektih bo potrebno medsebojno sodelovanje in usklajevanje držav članic, zlasti v zvezi z opredelitvijo področja uporabe in ravni podrobnosti informacij, ki jih mora predložiti predlagatelj projekta, ter časovnim razporedom postopka izdaje dovoljenj. To je mogoče doseči s skupnim postopkom, zlasti v zvezi s presojo vplivov na okolje in verjetnostjo njihove čezmejne narave. Te postopke bi lahko skupaj organizirali pristojni organi zadevnih držav članic, lahko pa bi se posebej za čezmejno usklajevanje ustanovil tretji organ (usklajevalni organ).

EU je podpisnica Konvencije o presoji čezmejnih vplivov na okolje (Konvencija iz Espooja) in Protokola o strateški presoji vplivov na okolje (31). Poleg direktiv o presoji vplivov na okolje in o strateški presoji vplivov na okolje ta konvencija in protokol določata, da v primeru načrtov in projektov, ki bodo verjetno pomembno vplivali na okolje v drugi državi članici, ali če tako zahteva država članica, ki bo verjetno pomembno prizadeta, država članica, na ozemlju katere se pripravlja ali namerava izvesti načrt, program ali projekt, pred njihovim sprejetjem o tem čim prej obvesti drugo državo članico (32). Komisija je leta 2013 pripravila smernice o izvajanju postopka presoje vplivov na okolje v zvezi z velikimi čezmejnimi projekti, da bi se olajšala izdaja dovoljenj in učinkovito izvajanje teh projektov v prihodnosti (33).

V skladu z novo uredbo o vseevropski energetski infrastrukturi je to čezmejno sodelovanje obvezno za čezmejne projekte skupnega interesa (člen 8(3)). Poleg tega lahko Komisija v primeru velikih težav pri izvajanju projekta skupnega interesa na podlagi dogovora z zadevnimi državami članicami imenuje evropskega koordinatorja, ki med drugim pomaga pri javnem posvetovanju in postopku izdaje dovoljenj ter omogoča, da lažje potekata (člen 6). Tega koordinatorja bi lahko v zgodnji fazi postopka imenovale tudi države članice same, s čimer bi se preprečile morebitne težave pri izvajanju v poznejši fazi.

6.3.6   Zgodnje in učinkovito sodelovanje javnosti

Zakonodaja EU na področju presoje vplivov na okolje (npr. direktivi o presoji vplivov na okolje in strateški presoji vplivov na okolje) ter drugi zadevni instrumenti EU in mednarodni instrumenti (Aarhuška konvencija) določajo, da je v zvezi s postopkom odobritve za projekte skupnega interesa potrebno sodelovanje javnosti. V skladu z direktivo o habitatih javno posvetovanje ni obvezno, vendar se odločno priporoča, če je ustrezno.

Pomembno je, da države članice določijo idealno področje uporabe in časovni okvir vključevanja javnosti v pripravljalni postopek in postopek izdaje dovoljenj. Zgoraj priporočeno zgodnje načrtovanje in oblikovanje časovnega okvira postopkov presoj vplivov na okolje morata vključevati tudi zgodnje načrtovanje in oblikovanje časovnega okvira sodelovanja javnosti. Podobno bi se lahko v okviru zgodnje določitve obsega obravnavali možni vplivi prihodnjega projekta na okolje ter tudi njegove posebnosti in možne težave v zvezi s sodelovanjem javnosti.

Priporoča se, da je javnost že v fazi zasnove obveščena o zgodnji določitvi obsega in oblikovanju časovnega okvira projekta ter vključena vanju. Javne dejavnosti določanja obsega lahko učinkovito prispevajo k obveščanju javnosti in zgodnjemu prejemanju povratnih informacij od javnosti.

7.   POSTOPEK IZDAJE DOVOLJENJ IZ ČLENA 6 DIREKTIVE O HABITATIH

7.1   Uvod

Kot je že bilo navedeno, naravovarstvena zakonodaja EU ne izključuje razvojnih dejavnosti na območjih Natura 2000 in v njihovi bližini. Namesto tega določa, da je treba za vsak načrt ali projekt, ki bi lahko pomembno negativno vplival na eno ali več območij Natura 2000, izvesti ustrezno presojo v skladu s členom 6(3) direktive o habitatih, da bi se ocenile posledice zadevnega načrta ali projekta na območju(-ih).

V tem poglavju je pojasnjena izvedba ustrezne presoje v skladu s členom 6, pri čemer so zlasti obravnavani načrti in projekti v zvezi z infrastrukturo za prenos električne energije.

Ker se omrežje Natura 2000 nanaša na evropske najdragocenejše in najbolj ogrožene habitate in vrste, so postopki za odobritev razvoja, ki bi lahko pomembno negativno vplival na ta območja, dovolj strogi, da preprečujejo ogrožanje splošnih ciljev direktiv o pticah in habitatih.

Zamude v postopku izdaje dovoljenj so pogosto posledica slabe kakovosti presoj, na podlagi katerih pristojni organi ne morejo jasno presoditi, kakšni so vplivi načrta ali projekta. Posebna pozornost se zato namenja potrebi, da se odločitve sprejemajo na podlagi zanesljivih znanstvenih informacij ter strokovnega znanja.

Pomembno je tudi preprečiti nejasnosti pri razlikovanju med presojami vplivov, izvedenimi v skladu z direktivama o presoji vplivov na okolje in strateški presoji vplivov na okolje, ter ustrezno presojo, izvedeno v skladu s členom 6(3) direktive o habitatih. Čeprav se te presoje zelo pogosto izvajajo skupaj kot del celovitega postopka, ima vsaka drugačen namen in ocenjuje vplive na različne vidike okolja. Strateška presoja vplivov na okolje ali presoja vplivov na okolje zato ne more zamenjati ali nadomestiti ustrezne presoje.

Razlikujejo se tudi rezultati posameznih presoj. Pri presoji vplivov na okolje ali strateški presoji vplivov na okolje morajo organi te vplive upoštevati. Pri ustrezni presoji pa je rezultat pravno zavezujoč za pristojni organ in odločilno vpliva na njegovo končno odločitev. Če torej ustrezna presoja ne more zagotoviti, da kljub uvedbi blažilnih ukrepov ne bo škodljivih vplivov na celovitost območja Natura 2000, se načrt ali projekt lahko odobri le, če so izpolnjeni pogoji postopka za odobritev odstopanja iz člena 6(4).

Priloga 6 vsebuje primerjavo presoj vplivov v skladu z direktivo o habitatih, presojo vplivov na okolje in strateško presojo vplivov na okolje.

| Člen 6(3) direktive o habitatih



  Pri vsakem načrtu ali projektu, ki ni neposredno povezan z upravljanjem območja ali zanj potreben, pa bi sam ali v povezavi z drugimi načrti ali projekti lahko pomembno vplival na območje, je treba opraviti ustrezno presojo njegovih posledic glede na cilje ohranjanja tega območja. Glede na ugotovitve presoje posledic za območje in ob upoštevanju določb odstavka 4 pristojni nacionalni organi soglašajo z načrtom ali projektom šele potem, ko se prepričajo, da ne bo škodoval celovitosti zadevnega območja, in, če je primerno, ko pridobijo mnenje javnosti. |
| --- |

Člen 6(3) direktive o habitatih

Pri vsakem načrtu ali projektu, ki ni neposredno povezan z upravljanjem območja ali zanj potreben, pa bi sam ali v povezavi z drugimi načrti ali projekti lahko pomembno vplival na območje, je treba opraviti ustrezno presojo njegovih posledic glede na cilje ohranjanja tega območja. Glede na ugotovitve presoje posledic za območje in ob upoštevanju določb odstavka 4 pristojni nacionalni organi soglašajo z načrtom ali projektom šele potem, ko se prepričajo, da ne bo škodoval celovitosti zadevnega območja, in, če je primerno, ko pridobijo mnenje javnosti.

7.2   Področje uporabe postopka izdaje dovoljenj iz člena 6

Postopek izdaje dovoljenj in s tem ustrezna presoja obravnavata zlasti vrste ptic in habitatne tipe, ki so zaščiteni z direktivama o pticah in o habitatih, ter zlasti vrste ptic in habitate, za katere je bilo določeno območje Natura 2000.

To pomeni, da v okviru ustrezne presoje ni treba oceniti vplivov na druge živalske in rastlinske vrste, razen če so ekološko pomembne za zaščitene vrste in habitate v EU, prisotne na zadevnem območju. Področje uporabe ustrezne presoje v skladu s členom 6(3) je torej ožje kot pri presoji v skladu z direktivama o presoji vplivov na okolje in o strateški presoji vplivov na okolje, saj je omejeno na posledice za območja Natura 2000 z vidika njihovih ciljev ohranjanja.

Kar zadeva njeno geografsko področje uporabe, določbe iz člena 6(3) niso omejene na načrte in projekte, ki se izvajajo izključno na območju Natura 2000, ampak so usmerjene tudi v razvoj zunaj območij Natura 2000, ki bi lahko pomembno vplival na ta območja. Izvedba te presoje ni odvisna od tega, ali je lokacija projekta na območju Natura 2000 ali zunaj njega, ampak od tega, ali bi lahko projekt pomembno vplival na območje Natura 2000 in njegove cilje ohranjanja.

To vključuje upoštevanje vseh verjetnih čezmejnih vplivov. Če je verjetno, da bo načrt ali projekt v eni državi pomembno vplival na območje Natura 2000 v drugi državi, bodisi individualno bodisi v kombinaciji z drugimi načrti ali projekti, je treba oceniti tudi vplive na celovitost območij Natura 2000 v tej drugi državi. To je v skladu s Konvencijo iz Espooja in njenim Protokolom o strateški presoji vplivov na okolje, ki se v EU izvajata prek direktiv o presoji vplivov na okolje in o strateški presoji vplivov na okolje (glej točko 6.3.5 teh smernic).

Vplive je treba opredeliti glede na vrste ptic in habitatne tipe, za katere je bilo določeno posebno območje. V skladu s tem se določi, kako daleč od območja projekta bi bilo treba preučiti morebitne vplive. Na redko rastlino, ki je zelo lokalizirana in raste le v posebnih pogojih habitata, lahko na primer vplivajo le projekti v neposredni bližini, medtem ko lahko na selitveno vrsto s širšimi zahtevami v zvezi s habitati vplivajo bolj oddaljeni načrti ali projekti.

Slika 6

Diagram poteka postopka iz člena 6(3) in (4) (na podlagi metodoloških smernic Komisije za člen 6)

Dovoljenje se lahko izda le iz drugih nujnih razlogov prevladujočega javnega interesa, če Komisija izda pozitivno mnenje in so sprejeti ustrezni izravnalni ukrepi.

Ponovna zasnova načrta/projekta

Da

Dovoljenje se lahko izda, če so sprejeti ustrezni izravnalni ukrepi.

Ali obstajajo pomisleki v zvezi z zdravjem ljudi ali varnostjo ali pomembne koristi za okolje?

Ali obstajajo nujni razlogi prevladujočega javnega interesa?

Ali območje vključuje prednostni habitat ali vrste?

Odstopanje od člena 6(4)

Ne

Dovoljenja ni mogoče izdati.

Ali obstajajo druge ustrezne rešitve?

Ali je mogoče odpraviti negativne vplive, npr. z blažilnimi ukrepi?

Dovoljenje se lahko

izda.

Ali je mogoče ugotoviti, da N/P ne bo negativno vplival na celovitost območja?

Ocena kumulativnih učinkov in učinkov v kombinaciji z drugimi načrti in/ali projekti

Ustrezna presoja

Preverjanje

Dovoljenja ni mogoče izdati.

Ne

Ne

Ne

Ne

Da

Da

Da

Da

Da

Da

Da

Da

Ne

Ne

Ocena posledic z vidika ciljev ohranjanja območja

Ali je verjetno, da bo N/P pomembno vplival na območje?

Ali je načrt ali projekt (N/P) neposredno povezan z upravljanjem ohranjanja območja ali potreben zanj?

7.3   Posamezni koraki postopka izvedbe ustrezne presoje

Postopek iz člena 6(3) je treba izvesti v pravilnem zaporedju. Vsak korak določa, ali je potreben naslednji korak v postopku. Če se po preverjanju na primer ugotovi, da ne bo negativnih vplivov na območje Natura 2000, se lahko načrt ali projekt odobri brez nadaljnje presoje.

Koraki so naslednji (glej diagram):

| — | prvi korak: preverjanje – pri tem prvem koraku se ugotavlja, ali je za načrt ali projekt treba izvesti ustrezno presojo. Če bo verjetno pomembno negativno vplival na območje Natura 2000, je ustrezna presoja potrebna; |
| --- | --- |

—

prvi korak: preverjanje – pri tem prvem koraku se ugotavlja, ali je za načrt ali projekt treba izvesti ustrezno presojo. Če bo verjetno pomembno negativno vplival na območje Natura 2000, je ustrezna presoja potrebna;

| — | drugi korak: ustrezna presoja – ko se ugotovi, da je ustrezna presoja potrebna, je treba opraviti podrobno analizo možnih vplivov, ki bi jih lahko načrt ali projekt sam ali v povezavi z drugimi načrti ali projekti imel na celovitost območij Natura 2000 glede na njihove cilje ohranjanja; |
| --- | --- |

—

drugi korak: ustrezna presoja – ko se ugotovi, da je ustrezna presoja potrebna, je treba opraviti podrobno analizo možnih vplivov, ki bi jih lahko načrt ali projekt sam ali v povezavi z drugimi načrti ali projekti imel na celovitost območij Natura 2000 glede na njihove cilje ohranjanja;

| — | Tretji korak: odločanje – če se na podlagi ustrezne presoje ugotovi škodljiv vpliv na celovitost območja in tega vpliva ni mogoče ublažiti, morajo pristojni organi načrt ali projekt zavrniti. |
| --- | --- |

—

Tretji korak: odločanje – če se na podlagi ustrezne presoje ugotovi škodljiv vpliv na celovitost območja in tega vpliva ni mogoče ublažiti, morajo pristojni organi načrt ali projekt zavrniti.

V členu 6(4) so določena nekatera odstopanja od tega splošnega pravila. Če je torej ugotovljeno, da bo načrt ali projekt negativno vplival na območje Natura 2000, se lahko v izjemnih okoliščinah še vedno odobri, če so izpolnjeni pogoji iz člena 6(4). Glede na zgoraj navedene informacije je jasno, da ta postopek sprejemanja odločitev temelji na previdnostnem načelu. Poudarek je na objektivnem dokazovanju z ustreznimi dokazili, da ne bo škodljivih vplivov na območje Natura 2000.

7.3.1   Prvi korak: preverjanje

Prvi korak pri postopku iz člena 6(3) je določitev, ali je ustrezna presoja dejansko potrebna ali ne, tj. ali je verjetno, da bo načrt ali projekt pomembno vplival na območje Natura 2000. Če je mogoče z zadostno gotovostjo določiti, da načrt ali projekt sam ali v povezavi z drugimi načrti ali projekti verjetno ne bo imel pomembnih vplivov, se lahko odobri brez nadaljnje presoje.

Če pa obstajajo kakršni koli pomisleki, je treba izvesti ustrezno presojo, da bi se lahko ti vplivi podrobno preučili. To je Sodišče Evropske unije potrdilo v sodbi v zadevi Waddensea (C-127/02), v kateri je sklenilo, da: „Sprožitev mehanizma za varstvo okolja, ki ga določa člen 6(3) Direktive o habitatih, ne predpostavlja, kot sicer izhaja iz smernic za razlago tega člena, ki jih je izdelala Komisija, z naslovom“ Upravljanje območij Natura 2000 – [...] določbe člena 6 direktive o habitatih (92/43/EGS) [...] – da zadevni načrt ali projekt znatno vpliva na zadevno območje, ampak je posledica same verjetnosti, da je tak učinek povezan z omenjenim načrtom ali projektom. Sodišče je v isti sodbi potrdilo, da je ob dvomu o neobstoju pomembnih učinkov tako presojo treba izvesti, to pa učinkovito omogoča, da se ne dodeli soglasja načrtom ali projektom, ki škodujejo celovitosti zadevnega območja.

Razloge za končno odločitev o izvedbi ustrezne presoje je treba evidentirati, pri čemer je treba zagotoviti dovolj informacij za utemeljitev sklepa.

7.3.2   Drugi korak: ustrezna presoja

Ko je sprejeta odločitev, da je ustrezna presoja potrebna, jo je treba izvesti, preden se pristojni organ odloči, ali bo načrt ali projekt odobril. Kot je navedeno zgoraj, je namen ustrezne presoje oceniti posledice načrta ali projekta glede na cilje ohranjanja območja, ki jih ima načrt ali projekt sam ali v povezavi z drugimi načrti ali projekti.

Izraz „ustrezna“ v bistvu pomeni, da mora biti presoja ustrezna glede na svoj namen v skladu z direktivama o pticah in habitatih, tj. varstvo vrst in habitatnih tipov, navedenih v obeh direktivah. Izraz „ustrezna“ prav tako pomeni, da mora biti presoja utemeljena odločitev. Če poročilo ne vključuje dovolj podrobne presoje vplivov na območje Natura 2000 ali ne zagotavlja dovolj dokazov za oblikovanje jasnih sklepov v zvezi s tem, ali so prisotni škodljivi vplivi na celovitost območja, presoja ne izpolnjuje svojega namena in je ni mogoče šteti za „ustrezno“.

Presoje, ki so omejene na splošne opise in zagotavljajo le površen pregled obstoječih podatkov o naravi na območju, se ne štejejo za „ustrezne“ za namene člena 6(3). To je potrdilo Sodišče Evropske unije, ki je razsodilo, da „[mora ustrezna presoja vključevati] popoln[e], natančn[e] in dokončn[e] sklep[e], ki lahko odstranijo vsak razumen znanstveni dvom glede učinkov del, ki so bila predvidena na [zadevnem] območju [...]“ (Komisija proti Italiji, C-304/05).

Sodišče je tudi poudarilo, da je pri izvedbi ustrezne presoje pomembno uporabiti najboljša znanstvena spoznanja, da bi lahko pristojni organi z zadostno stopnjo gotovosti potrdili odsotnost škodljivih vplivov na celovitost območja. V zvezi s tem je ugotovilo, da „[je treba] po najboljših znanstvenih spoznanjih [na tem področju] [...] identificirati vse vidike načrta ali projekta, ki lahko sami ali skupaj z drugimi načrti ali projekti vplivajo na te cilje.“ (C-127/02, točka 54).

Zaradi specializirane narave ustrezne presoje se odločno priporoča, da se presojo izvede na podlagi analiz, ki jih opravijo ustrezno usposobljeni ekologi.

Nazadnje je treba opozoriti, da ustrezno presojo sicer lahko izvede ali naroči predlagatelj načrta, vendar so pristojni organi odgovorni za zagotovitev, da je bila ustrezna presoja pravilno izvedena in lahko z ustreznimi dokazili objektivno dokaže odsotnost kakršnih koli škodljivih vplivov na celovitost območja Natura 2000 z vidika njegovih ciljev ohranjanja.

—   
  Presoja vplivov z vidika ciljev ohranjanja območja

Kot je navedeno zgoraj, bo pri presoji ocenjeno, katere so možne posledice načrta ali projekta za območje z vidika njegovih ciljev ohranjanja. Za razumevanje ciljev ohranjanja je treba najprej razumeti, kako so območja Natura 2000 izbrana. Kot je že bilo pojasnjeno, je posamezno območje vključeno v omrežje Natura 2000, ker je pomembno za ohranjanje enega ali več habitatnih tipov iz Priloge I ali vrst iz Priloge II k direktivi o habitatih ali vrst iz Priloge I k direktivi o pticah in redno pojavljajočih se selitvenih vrst ptic.

Pomembnost območja za ohranjanje ob njegovem imenovanju je evidentirana v standardnem obrazcu. Ta vključuje uradno identifikacijsko oznako območja, njegovo ime, lokacijo in velikost ter podroben načrt. Evidentirane so tudi ekološke značilnosti območja, na podlagi katerih je bilo določeno kot območje Natura 2000, vključena pa je tudi široka ocena stanja ohranjenosti posamezne vrste ali habitatnega tipa na območju (ocena od A do D).

Standardni obrazec je torej referenčna podlaga za določitev ciljev ohranjanja na območju v skladu s splošnimi cilji direktive o habitatih (člen 6(1)). Cilj ohranjanja območja bo vsaj vzdrževanje vrst in habitatov, za katere je bilo določeno, v enakem stanju (kot je evidentirano v standardnem obrazcu). To pomeni zagotavljanje, da se njihovo stanje ne bo poslabšalo pod evidentirano raven.

Vendar splošni cilji direktiv o habitatih in pticah presegajo zgolj preprečevanje nadaljnjega slabšanja. Njihov namen je zagotoviti, da bi zaščitene vrste in habitati v EU dosegli ugodno stanje ohranjenosti v naravnem razponu v EU. Zato bodo morda potrebni ambicioznejši cilji ohranjanja za obnovitev in izboljšanje stanja ohranjenosti zaščitenih vrst in habitatnih tipov EU, ki so prisotni na zadevnem območju (v skladu s členom 6(1)).

Če se določijo ambicioznejši cilji ohranjanja, je treba vplive načrta ali projekta oceniti glede na te ambicioznejše cilje. Če je cilj na primer v osmih letih obnoviti populacijo brkatega sera na določeno raven, je treba oceniti, ali bo načrt ali projekt preprečil uresničitev tega cilja ohranjanja, in ne zgolj to, ali bo populacija brkatega sera ostala nespremenjena.

Priporočljivo je, da se predlagatelj projekta čim prej posvetuje z organi, odgovornimi za območja Natura 2000, da bi izvedel več o območju, njegovih ciljih ohranjanja ter stanju ohranjenosti habitatnih tipov in vrst, za katere je bilo določeno. Ti organi bodo lahko tudi navedli, ali so v zvezi s tem na voljo podrobnejši viri informacij – na primer načrt upravljanja območja ali poročila o spremljanju in študije o stanju ohranjenosti zadevnih vrst in habitatnih tipov v regiji ali državi.

—   
  Zbiranje potrebnih informacij za ustrezno presojo

| Možni viri informacij o območjih Natura 2000 so med drugim:







  — | standardni obrazci Natura 2000, |
| --- | --- |

Možni viri informacij o območjih Natura 2000 so med drugim:

—

standardni obrazci Natura 2000,

| — | načrti upravljanja Natura 2000, |
| --- | --- |

—

načrti upravljanja Natura 2000,

| — | aktualni podatki, objavljeni v tehnični in strokovni literaturi, |
| --- | --- |

—

aktualni podatki, objavljeni v tehnični in strokovni literaturi,

| — | naravovarstveni organi, znanstveniki in strokovnjaki za vrste ptic ali habitate, naravovarstvene organizacije, lokalni strokovnjaki, |
| --- | --- |

—

naravovarstveni organi, znanstveniki in strokovnjaki za vrste ptic ali habitate, naravovarstvene organizacije, lokalni strokovnjaki,

| — | poročila o stanju ohranjenosti vrst in habitatov v skladu s členom 12 direktive o pticah in členom 17 direktive o habitatih. |
| --- | --- |

—

poročila o stanju ohranjenosti vrst in habitatov v skladu s členom 12 direktive o pticah in členom 17 direktive o habitatih.

Slika 7

Koraki, ki jih je treba izvesti v okviru ustrezne presoje

ZBIRANJE OBSTOJEČIH INFORMACIJ TER PO POTREBI IZVEDBA DODATNIH TERENSKIH ŠTUDIJ IN RAZISKAV

POSVETOVANJE S PRISTOJNIMI ORGANI IN DELEŽNIKI

UGOTOVITEV CILJEV OHRANJANJA OBMOČIJ NATURA 2000

UGOTOVITEV, ALI SO ŠE VEDNO PRISOTNI KAKRŠNI KOLI VPLIVI NA CELOVITOST OBMOČJA

OPREDELITEV OBMOČJA ŠTUDIJE

DOLOČITEV/PRESOJA PREVENTIVNIH IN BLAŽILNIH UKREPOV

za odpravo vplivov ali njihovo zmanjšanje na zanemarljivo raven

OBLIKOVANJE PROGRAMA SPREMLJANJA

ZBIRANJE INFORMACIJ O DRUGIH NAČRTIH IN PROJEKTIH

za namene ocene kumulativnih učinkov

PRESOJA VPLIVOV IN NJIHOVE POMEMBNOSTI

na ciljne habitatne tipe, habitate vrst in vrste ter na ekološko strukturo in funkcijo območja

OPREDELITEV EKOLOŠKIH ZNAČILNOSTI, KI JIH JE TREBA UPOŠTEVATI V PRESOJI

Analiza možnih vplivov dejavnosti projekta na prisotne vrste in habitate

Zbiranje vseh potrebnih informacij o projektu in območju Natura 2000 je pomemben začetni korak ustrezne presoje. Običajno je to ponavljajoč se postopek. Če prva določitev in analiza razkrijeta, da obstajajo pomembne vrzeli v znanju, je lahko za dopolnitev obstoječih podatkov potrebno nadaljnje izhodiščno ekološko in raziskovalno terensko delo.

Kot je že bilo navedeno, je pomembno, da ustrezna presoja temelji na najboljših znanstvenih spoznanjih na zadevnem področju in lahko odstrani vsak razumen znanstveni dvom glede učinkov del, ki so bila predvidena na zadevnem območju. To potrjuje več sodb Sodišča Evropske unije. V sodbi v zadevi Waddensea (C-127/02) je Sodišče potrdilo, da pristojni nacionalni organi odobrijo (načrt ali projekt) le, „če so se prepričali, da nima škodljivih vplivov na to območje. To je podano, kadar z znanstvenega stališča ne obstaja noben razumen dvom glede neobstoja teh učinkov.“

Pri podrobnih študijah in terenskem delu je treba obravnavati zlasti habitate in vrste, ki bi lahko bili občutljivi na dejavnosti projekta. Občutljivost je treba analizirati ob upoštevanju možnega medsebojnega vplivanja med dejavnostmi projekta (naravo, obsegom, metodami itd.) ter zadevnimi habitati in vrstami (lokacijo, ekološkimi zahtevami, ključnimi območji, vedenjem itd.).

Vse terenske raziskave morajo biti dovolj zanesljive in se morajo izvajati dovolj dolgo, da se upošteva dejstvo, da se lahko ekološke razmere v različnih letnih časih zelo razlikujejo. Terenska raziskava v zvezi z neko vrsto, ki se na primer izvaja nekaj dni pozimi, ne bo zajela uporabe habitata v drugih pomembnejših obdobjih leta (npr. med selitvijo ali razmnoževanjem).

Na podlagi zgodnjih posvetovanj z naravovarstvenimi organi, drugimi znanstveniki in naravovarstvenimi organizacijami se bo lažje oblikovala čim popolnejša slika o območju, prisotnih vrstah ptic/habitatih in vrstah vplivov, ki jih je treba analizirati. Poleg tega lahko svetujejo o aktualnih znanstvenih informacijah, ki so na voljo, o območju in zaščitenih vrstah in habitatnih tipih EU na območju (vključno z načrti upravljanja Natura 2000) ter v zvezi s tem, katere dodatne izhodiščne študije in terenske raziskave bodo morda potrebne za oceno verjetnih vplivov projekta.

Dodatno lokalno znanje in ekološke informacije, uporabne za izvedbo ustrezne presoje, lahko zagotovijo tudi drugi deležniki, kot so naravovarstvene nevladne organizacije, raziskovalne ustanove ali lokalne organizacije.

—   
  Ugotovitev negativnih vplivov

Potem ko se zberejo vsi potrebni osnovni podatki in se preveri njihova popolnost, se lahko začne presoja posledic načrta ali projekta na območje Natura 2000. Opis možnih negativnih vplivov načrtov in projektov v zvezi z infrastrukturo za prenos električne energije iz poglavij 3 in 4 bi moral olajšati ugotovitev vrst vplivov, ki jih je treba upoštevati.

To bi lahko zadevalo zlasti:

| — | izginjanje, slabšanje ali razdrobljenost habitatov, |
| --- | --- |

—

izginjanje, slabšanje ali razdrobljenost habitatov,

| — | smrt zaradi električnega toka ali trke, |
| --- | --- |

—

smrt zaradi električnega toka ali trke,

| — | vznemirjanje in selitev vrst, |
| --- | --- |

—

vznemirjanje in selitev vrst,

| — | učinke pregrade. |
| --- | --- |

—

učinke pregrade.

Vplivi posameznega projekta so edinstveni in jih je treba oceniti za vsak primer posebej. To je v skladu z zadevo Waddensea: „[v] okviru nadaljnje presoje učinkov tega načrta ali projekta je treba njihovo pomembnost ugotavljati [...] zlasti glede na značilnosti in posebne okoljske razmere območja, na katero se ta načrt ali projekt nanaša.“

Prvi korak je ugotoviti, kateri zaščiteni habitati in vrste EU, ki so prisotni na posameznem območju, bi lahko bili prizadeti in bi bilo treba v zvezi z njimi izvesti dodatno presojo. To je pomembno, saj ima vsaka vrsta in habitatni tip svoj ekološki življenjski cikel in zahteve glede ohranjanja. Prav tako se vplivi na eno vrsto ali habitatni tip med območji razlikujejo glede na stanje ohranjenosti območja in osnovne ekološke razmere na območju.

Pri presoji se bodo v zvezi s posameznim ugotovljenim vplivom obravnavali tudi razsežnost, vrsta, obseg, trajanje, intenzivnost in časovni okvir vpliva.

Ustrezna presoja vključuje tudi preučitev vseh vidikov načrta ali projekta, ki bi lahko vplivali na območje. Drugega za drugim je treba preučiti vsak element načrta ali projekta, pri čemer je treba možne vplive posameznega elementa najprej obravnavati v povezavi s posameznimi vrstami ali habitatnimi tipi, za katere je bilo določeno območje. Nato je treba vplive različnih elementov obravnavati skupaj in v medsebojni povezavi, da bi se lahko ugotovili njihovi medsebojni vplivi.

Čeprav je treba pozornost nameniti zlasti vrstam in habitatom v interesu EU, na katerih temelji določitev območja, je treba upoštevati, da so ti ciljni elementi na zapletene načine tesno povezani tudi z drugimi vrstami in habitati ter fizičnim okoljem. Zato je pomembno, da se preučijo vsi elementi, ki se veljajo za ključne za strukturo, delovanje in dinamiko ekosistema, saj bi lahko vsaka sprememba negativno vplivala na prisotne habitatne tipe in vrste.

Vplive je treba napovedati čim natančneje, pri čemer mora biti podlaga za te napovedi jasna in zabeležena v ustrezni presoji (to pomeni v določeni meri tudi obrazložitev stopnje gotovosti pri napovedovanju vplivov).

Ustrezno presojo je treba kot vse presoje vplivov izvesti v strukturiranem okviru, da se zagotovi čim bolj objektivno napovedovanje, po možnosti ob uporabi količinsko določljivih meril. Tako se bo tudi zelo olajšalo oblikovanje blažilnih ukrepov, s katerimi se napovedani vplivi lahko odpravijo ali zmanjšajo na zanemarljivo raven.

Napovedovanje verjetnih vplivov je lahko zapleteno, saj je za to potrebno dobro razumevanje ekoloških procesov in zahtev za ohranjanje posameznih vrst ali habitatnih tipov, ki bodo verjetno prizadeti. Zato se odločno priporoča, da se pri izvajanju ustrezne presoje zagotovita potrebno strokovno svetovanje in znanstvena podpora.

| Pogosto uporabljene metode za napovedovanje vplivov:

  V okviru ustrezne presoje bi bilo treba uporabiti najboljše razpoložljive tehnike in metode za oceno obsega vplivov. V spodnjem polju so navedene nekatere pogosto uporabljene tehnike.






  — | Neposredne meritve, na primer območij izgubljenega ali prizadetega habitata, sorazmernih izgub populacij vrst, habitatov in skupnosti. |
| --- | --- |

Pogosto uporabljene metode za napovedovanje vplivov:

V okviru ustrezne presoje bi bilo treba uporabiti najboljše razpoložljive tehnike in metode za oceno obsega vplivov. V spodnjem polju so navedene nekatere pogosto uporabljene tehnike.

—

Neposredne meritve, na primer območij izgubljenega ali prizadetega habitata, sorazmernih izgub populacij vrst, habitatov in skupnosti.

| — | Diagrami poteka, omrežja in diagrami sistemov za opredelitev verig vplivov, ki so posledica neposrednih vplivov; posredni vplivi so označeni kot sekundarni, terciarni itd. vplivi glede na njihov nastanek. Diagrami sistemov so pri prikazu medsebojnih razmerij in procesnih poti prilagodljivejši od omrežij. |
| --- | --- |

—

Diagrami poteka, omrežja in diagrami sistemov za opredelitev verig vplivov, ki so posledica neposrednih vplivov; posredni vplivi so označeni kot sekundarni, terciarni itd. vplivi glede na njihov nastanek. Diagrami sistemov so pri prikazu medsebojnih razmerij in procesnih poti prilagodljivejši od omrežij.

| — | Modeli za količinsko napovedovanje za zagotavljanje matematično pridobljenih napovedi, ki temeljijo na podatkih in predpostavkah o sili in smeri vplivov. Modeli lahko ekstrapolirajo napovedi, ki so skladne s preteklimi in trenutnimi podatki (analiza trendov, scenariji, analogije, ki temeljijo na podatkih z drugih ustreznih lokacij) ter intuitivnim napovedovanjem. Normativni pristopi k modeliranju izhajajo iz želenega rezultata in potek dogajanja raziskujejo v obratni smeri, da se oceni, ali bo predlagani projekt te cilje dosegel. |
| --- | --- |

—

Modeli za količinsko napovedovanje za zagotavljanje matematično pridobljenih napovedi, ki temeljijo na podatkih in predpostavkah o sili in smeri vplivov. Modeli lahko ekstrapolirajo napovedi, ki so skladne s preteklimi in trenutnimi podatki (analiza trendov, scenariji, analogije, ki temeljijo na podatkih z drugih ustreznih lokacij) ter intuitivnim napovedovanjem. Normativni pristopi k modeliranju izhajajo iz želenega rezultata in potek dogajanja raziskujejo v obratni smeri, da se oceni, ali bo predlagani projekt te cilje dosegel.

| — | Študije na ravni populacije lahko prispevajo k določanju vplivov na ravni populacije na primer na vrste ptic ali netopirjev ali morskih sesalcev. |
| --- | --- |

—

Študije na ravni populacije lahko prispevajo k določanju vplivov na ravni populacije na primer na vrste ptic ali netopirjev ali morskih sesalcev.

| — | Geografski informacijski sistemi (GIS) se uporabljajo za oblikovanje modelov prostorskih razmerij, kot so skupne omejitve, ali kartiranje občutljivih območij in lokacij izgube habitata. GIS so kombinacija računalniške kartografije za shranjevanje podatkov o zemljevidih in sistema za upravljanje zbirk podatkov za shranjevanje atributov, kot so raba ali naklon zemljišč. GIS omogoča hiter prikaz, združevanje in analiziranje spremenljivk. |
| --- | --- |

—

Geografski informacijski sistemi (GIS) se uporabljajo za oblikovanje modelov prostorskih razmerij, kot so skupne omejitve, ali kartiranje občutljivih območij in lokacij izgube habitata. GIS so kombinacija računalniške kartografije za shranjevanje podatkov o zemljevidih in sistema za upravljanje zbirk podatkov za shranjevanje atributov, kot so raba ali naklon zemljišč. GIS omogoča hiter prikaz, združevanje in analiziranje spremenljivk.

| — | Informacije iz predhodnih podobnih projektov so lahko koristne, zlasti če so se med dejavnostjo izdelale in spremljale količinske napovedi. |
| --- | --- |

—

Informacije iz predhodnih podobnih projektov so lahko koristne, zlasti če so se med dejavnostjo izdelale in spremljale količinske napovedi.

| — | Strokovna mnenja in presoje, ki temeljijo na predhodnih izkušnjah in posvetovanjih v zvezi s podobnimi projekti za razvoj celinskih plovnih poti. |
| --- | --- |

—

Strokovna mnenja in presoje, ki temeljijo na predhodnih izkušnjah in posvetovanjih v zvezi s podobnimi projekti za razvoj celinskih plovnih poti.

| — | Opis in povezava: fizični dejavniki (npr. vodni režim, tok, substrat) so lahko neposredno povezani s porazdelitvijo in številčnostjo vrst. Če je mogoče napovedati prihodnje fizične razmere, je mogoče na podlagi tega napovedati prihodnji razvoj habitatov in populacij ali odzive vrst in habitatov. |
| --- | --- |

—

Opis in povezava: fizični dejavniki (npr. vodni režim, tok, substrat) so lahko neposredno povezani s porazdelitvijo in številčnostjo vrst. Če je mogoče napovedati prihodnje fizične razmere, je mogoče na podlagi tega napovedati prihodnji razvoj habitatov in populacij ali odzive vrst in habitatov.

| — | Analize zmogljivosti zajemajo opredelitev praga stresa, pod katerim je mogoče ohranjati populacije in ekosistemske funkcije. Vključujejo ugotovitev potencialno omejitvenih dejavnikov, pri čemer se oblikujejo matematične enačbe za opis zmogljivosti vira ali sistema glede na prag, določen za vsak omejitveni dejavnik. |
| --- | --- |

—

Analize zmogljivosti zajemajo opredelitev praga stresa, pod katerim je mogoče ohranjati populacije in ekosistemske funkcije. Vključujejo ugotovitev potencialno omejitvenih dejavnikov, pri čemer se oblikujejo matematične enačbe za opis zmogljivosti vira ali sistema glede na prag, določen za vsak omejitveni dejavnik.

Povzeto po: „Metodološke smernice o določbah člena 6(3) in (4) direktive o habitatih“; http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/art6/natura_2000_assess_en.pdf.

—   
  Presoja možnih kumulativnih učinkov

Pri presoji se ne smejo spregledati kumulativni učinki, saj je to zakonska zahteva v skladu s členom 6(3) direktive o habitatih in ima lahko pomembne posledice za načrt ali projekt ter druge naknadne načrte ali projekte, predlagane v zvezi z istim območjem.

Razvoj elektroenergetske infrastrukture v EU hitro napreduje, zato je pomembno, da se kumulativni učinki v celoti ocenijo v zgodnjih fazah presoje in se ne obravnavajo le postransko na koncu postopka.

V členu 6(3) ni izrecno določeno, kateri drugi načrti ali projekti spadajo na področje uporabe določbe o vplivih v povezavi z drugimi načrti ali projekti, vendar je osnovni namen upoštevati kumulativne učinke, ki bi se sčasoma lahko pojavili. V tem kontekstu bi bilo treba obravnavati načrte ali projekte, ki so zaključeni, odobreni, vendar ne zaključeni, ali dejansko predlagani.

Države članice z obravnavanjem predlaganega načrta ali projekta ne oblikujejo domneve v korist drugih podobnih načrtov ali projektov v prihodnosti, ki pa še niso bili predlagani. Ravno nasprotno, če je na nekem območju že bil odobren en ali več projektov, se lahko s tem zniža ekološki prag v zvezi s pomembnostjo vplivov prihodnjih načrtov ali projektov na zadevnem območju.

Če so na primer projekti v zvezi z elektroenergetsko infrastrukturo na območjih Natura 2000 ali v bližini teh območij predlagani drug za drugim, je zelo verjetno, da bo pri presoji prvega ali drugega projekta sicer ugotovljeno, da ne bosta negativno vplivala na območje Natura 2000, vendar poznejši projekti morda ne bodo odobreni, ker so njihovi vplivi v kombinaciji z vplivi predhodnih projektov dovolj veliki, da pomenijo negativne posledice za celovitost območja.

V tem kontekstu je pomembno, da se projekti elektroenergetske infrastrukture na večjem geografskem območju obravnavajo strateško in v povezavi drug z drugim, ne pa zgolj kot posamezni, ločeni projekti.

—   
  Koraki kumulativne presoje

Slika 8

(Povzeto po: „Metodološke smernice o določbah člena 6(3) in (4) direktive o habitatih“;

http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/art6/natura_2000_assess_en.pdf)

| Koraki presoje | Dejavnost, ki jo je treba opraviti |
| --- | --- |
| Ugotovitev vseh projektov/načrtov, ki bi lahko delovali skupaj | Ugotovitev vseh možnih virov vplivov obravnavanega projekta ali načrta skupaj z vsemi drugimi viri v obstoječem okolju in kakršnimi koli drugimi vplivi, ki bi jih lahko imeli drugi predlagani projekti ali načrti. |
| Ugotovitev vpliva | Ugotovitev vrst vplivov (npr. hrup, zmanjšanje vodnih virov, kemične emisije itd.), ki bi lahko vplivali na vidike strukture in funkcije območja, dovzetnega za spremembo. |
| Določitev mej presoje | Določitev mej za preučitev kumulativnih učinkov: upoštevajte, da bodo te različne za različne vrste vplivov (npr. učinki na vodne vire, hrup) in lahko vključujejo oddaljene lokacije (zunaj območja). |
| Ugotovitev poti | Ugotovitev možnih skupnih poti (npr. po vodi, zraku itd.; časovno ali prostorsko kopičenje učinkov). Preučitev razmer na območju za ugotovitev, kateri občutljivi vidiki strukture in funkcij območja so ogroženi. |
| Napovedovanje | Napovedovanje razsežnosti/obsega ugotovljenih verjetnih kumulativnih učinkov. |
| Presoja | Pripombe v zvezi z verjetnostjo, da bodo možni kumulativni učinki pomembni. |

Koraki presoje

Dejavnost, ki jo je treba opraviti

Ugotovitev vseh projektov/načrtov, ki bi lahko delovali skupaj

Ugotovitev vseh možnih virov vplivov obravnavanega projekta ali načrta skupaj z vsemi drugimi viri v obstoječem okolju in kakršnimi koli drugimi vplivi, ki bi jih lahko imeli drugi predlagani projekti ali načrti.

Ugotovitev vpliva

Ugotovitev vrst vplivov (npr. hrup, zmanjšanje vodnih virov, kemične emisije itd.), ki bi lahko vplivali na vidike strukture in funkcije območja, dovzetnega za spremembo.

Določitev mej presoje

Določitev mej za preučitev kumulativnih učinkov: upoštevajte, da bodo te različne za različne vrste vplivov (npr. učinki na vodne vire, hrup) in lahko vključujejo oddaljene lokacije (zunaj območja).

Ugotovitev poti

Ugotovitev možnih skupnih poti (npr. po vodi, zraku itd.; časovno ali prostorsko kopičenje učinkov). Preučitev razmer na območju za ugotovitev, kateri občutljivi vidiki strukture in funkcij območja so ogroženi.

Napovedovanje

Napovedovanje razsežnosti/obsega ugotovljenih verjetnih kumulativnih učinkov.

Presoja

Pripombe v zvezi z verjetnostjo, da bodo možni kumulativni učinki pomembni.

—   
  Določitev pomembnosti vplivov

Po ugotovitvi vplivov je treba oceniti njihovo pomembnost za območje in ciljne elemente območja. Pri oceni pomembnosti se lahko upoštevajo parametri, navedeni v nadaljevanju.

| — | Kvantitativni parametri: na primer, koliko habitata je izgubljenega za zadevno vrsto ali habitatni tip. V nekaterih primerih se bo kot pomemben vpliv obravnavala že izguba posameznih enot ali majhnih območij prisotnosti znotraj danega območja Natura 2000 (npr. za prednostne habitatne tipe in vrste). V drugih primerih bo prag pomembnosti morda višji, kar je spet odvisno od vrst in habitatnih tipov, njihovega stanja ohranjenosti na zadevnem območju in njihovih napovedi za prihodnost. |
| --- | --- |

—

Kvantitativni parametri: na primer, koliko habitata je izgubljenega za zadevno vrsto ali habitatni tip. V nekaterih primerih se bo kot pomemben vpliv obravnavala že izguba posameznih enot ali majhnih območij prisotnosti znotraj danega območja Natura 2000 (npr. za prednostne habitatne tipe in vrste). V drugih primerih bo prag pomembnosti morda višji, kar je spet odvisno od vrst in habitatnih tipov, njihovega stanja ohranjenosti na zadevnem območju in njihovih napovedi za prihodnost.

| — | Kvalitativni parametri: pri določitvi pomembnosti vplivov bi bilo treba upoštevati tudi kakovost habitatnega tipa ali vrste na zadevnem območju, kar na primer pomeni, da je vrsta na območju lahko zelo prisotna (npr. osrednje območje prisotnosti, večja območja reprezentativnega sestoja itd.) ali da je na meji obstoječega območja razširjenosti. Habitat ali vrsta je lahko na zadevnem območju v dobrem stanju ohranjenosti ali pa v slabem stanju in je potrebna obnovitev. |
| --- | --- |

—

Kvalitativni parametri: pri določitvi pomembnosti vplivov bi bilo treba upoštevati tudi kakovost habitatnega tipa ali vrste na zadevnem območju, kar na primer pomeni, da je vrsta na območju lahko zelo prisotna (npr. osrednje območje prisotnosti, večja območja reprezentativnega sestoja itd.) ali da je na meji obstoječega območja razširjenosti. Habitat ali vrsta je lahko na zadevnem območju v dobrem stanju ohranjenosti ali pa v slabem stanju in je potrebna obnovitev.

| — | Pomembnost območja z biološkega vidika vrste, npr. območje razmnoževanja (gnezdišča, območje drstenja itd.); habitat za hranjenje; možnosti zavetja; selitvene poti. |
| --- | --- |

—

Pomembnost območja z biološkega vidika vrste, npr. območje razmnoževanja (gnezdišča, območje drstenja itd.); habitat za hranjenje; možnosti zavetja; selitvene poti.

| — | Ekološke funkcije, ki so potrebne za vzdrževanje ali obnovitev prisotnih vrst in habitatov ter za celovitost celotnega območja. |
| --- | --- |

—

Ekološke funkcije, ki so potrebne za vzdrževanje ali obnovitev prisotnih vrst in habitatov ter za celovitost celotnega območja.

V primeru dvoma ali nesoglasij glede ravni pomembnosti je najbolje doseči širši sporazum med ustreznimi strokovnjaki, npr. regionalnimi in/ali nacionalnimi strokovnjaki na področju prizadetega ciljnega elementa, na podlagi katerega se lahko oblikuje soglasje.

—   
  Uvedba blažilnih ukrepov za odpravo škodljivih vplivov

Po ugotovitvi negativnih vplivov je mogoče preučiti, ali se lahko uvedejo blažilni ukrepi za odpravo, preprečevanje ali zmanjšanje teh vplivov na zanemarljivo raven (glej poglavje 5 za predloge o različnih vrstah blažilnih ukrepov, ki bi se lahko uporabili za projekte elektroenergetske infrastrukture). Pri raziskovanju ustreznih blažilnih ukrepov je treba najprej obravnavati ukrepe, s katerimi se lahko vplivi odpravijo pri viru, če pa ti ukrepi niso mogoči, se preučijo drugi blažilni ukrepi, s katerimi se lahko negativni vplivi projekta vsaj znatno zmanjšajo ali ublažijo.

Blažilne ukrepe je treba posebej zasnovati za odpravo ali zmanjšanje negativnih vplivov, opredeljenih pri ustrezni presoji. Razlikovati jih je treba od izravnalnih ukrepov, katerih namen je zagotoviti nadomestilo za nastalo škodo. Izravnalni ukrepi se lahko obravnavajo le, če je načrt ali projekt odobren, ker je potreben iz nujnih razlogov prevladujočega javnega interesa in ni drugih ustreznih možnosti (v skladu s členom 6(4) – glej spodaj).

Predlagani blažilni ukrepi lahko vključujejo:

| — | podrobnosti o posameznem predlaganem ukrepu in obrazložitev, kako bo odpravil ali zmanjšal ugotovljene negativne vplive; |
| --- | --- |

—

podrobnosti o posameznem predlaganem ukrepu in obrazložitev, kako bo odpravil ali zmanjšal ugotovljene negativne vplive;

| — | dokaze o tem, kdo jih bo izvajal in na kakšen način; |
| --- | --- |

—

dokaze o tem, kdo jih bo izvajal in na kakšen način;

| — | časovni razpored izvajanja glede na načrt ali projekt (nekatere bo morda treba izvesti, preden bo mogoče nadaljevati z gradnjo); |
| --- | --- |

—

časovni razpored izvajanja glede na načrt ali projekt (nekatere bo morda treba izvesti, preden bo mogoče nadaljevati z gradnjo);

| — | podrobnosti o tem, kako se bo ukrep spremljal in kako se bodo rezultati prenesli v vsakodnevno delovanje projekta (prilagodljivo upravljanje – glej spodaj). |
| --- | --- |

—

podrobnosti o tem, kako se bo ukrep spremljal in kako se bodo rezultati prenesli v vsakodnevno delovanje projekta (prilagodljivo upravljanje – glej spodaj).

Na ta način bo pristojni organ lahko določil, ali ukrepi lahko odpravijo ugotovljene negativne vplive (in ne povzročijo nenamerno drugih škodljivih vplivov na zadevne vrste in habitatne tipe). Če se blažilni ukrepi ocenijo kot zadostni, postanejo sestavni del specifikacije končnega načrta ali projekta ali se lahko določijo kot pogoj za odobritev projekta.

—   
  Določitev, ali je prizadeta celovitost območja

Po oblikovanju čim bolj natančne napovedi vplivov projekta, oceni njihove pomembnosti in preučitvi vseh možnih blažilnih ukrepov je treba v okviru ustrezne presoje oblikovati končen sklep v zvezi s tem, ali bodo ti vplivi negativno vplivali na celovitost območja Natura 2000.

Jasno je, da se izraz „celovitost“ nanaša na ekološko celovitost.„Celovitost območja“ je mogoče uporabno opredeliti kot skladno vsoto ekološke strukture, funkcije in ekoloških procesov na celotnem območju ali habitatov, sklopa habitatov in/ali populacij vrst, za katere je bilo območje določeno. Območje lahko velja za območje z visoko stopnjo celovitosti, kadar je vsebovani potencial za izpolnjevanje ciljev ohranjanja območja uresničen, kadar se vzdržuje sposobnost samopopravljanja in samoobnavljanja v dinamičnih pogojih in je potrebna minimalna zunanja podpora upravljanju.

Če so škodljivi vplivi načrta ali projekta na celovitost območja le vizualni ali če načrt ali projekt pomembno vpliva na habitatne tipe ali vrste, ki ne vključujejo habitatnih tipov ali vrst, za katere je bilo območje določeno kot območje Natura 2000, se ti vplivi ne obravnavajo kot škodljivi vplivi za namene člena 6(3). Če pa je pomembno prizadeta ena od vrst ali habitatnih tipov, za katere je bilo območje določeno, se nujno šteje, da je prizadeta tudi celovitost območja.

Izraz „celovitost območja“ kaže, da je poudarek na določenem območju. Zato utemeljitev, da je lahko škoda, povzročena na območju ali delu območja, upravičena na podlagi tega, da bo stanje ohranjenosti habitatnih tipov in vrst, ki so prisotni na območju, na evropskem ozemlju države članice kljub temu ostalo ugodno, ni sprejemljiva.

V praksi se bo presoja celovitosti območja osredotočila zlasti na določitev, ali projekt:

| — | povzroča spremembe pomembnih ekoloških funkcij, ki so pomembne za ciljne elemente; |
| --- | --- |

—

povzroča spremembe pomembnih ekoloških funkcij, ki so pomembne za ciljne elemente;

| — | znatno zmanjšuje območje prisotnosti habitatnih tipov (tudi habitatnih tipov nižje kakovosti) ali sposobnost preživetja populacij vrst na danem območju, ki se štejejo za ciljne elemente; |
| --- | --- |

—

znatno zmanjšuje območje prisotnosti habitatnih tipov (tudi habitatnih tipov nižje kakovosti) ali sposobnost preživetja populacij vrst na danem območju, ki se štejejo za ciljne elemente;

| — | zmanjšuje raznovrstnost območja; |
| --- | --- |

—

zmanjšuje raznovrstnost območja;

| — | povzroča razdrobljenost območja; |
| --- | --- |

—

povzroča razdrobljenost območja;

| — | povzroča izgubo ali zmanjševanje ključnih značilnosti območja (npr. gozdne površine, redne letne poplave), od katerih je odvisno stanje ciljnih elementov; |
| --- | --- |

—

povzroča izgubo ali zmanjševanje ključnih značilnosti območja (npr. gozdne površine, redne letne poplave), od katerih je odvisno stanje ciljnih elementov;

| — | preprečuje izpolnjevanje ciljev ohranjanja območja. |
| --- | --- |

—

preprečuje izpolnjevanje ciljev ohranjanja območja.

7.3.3   Korak 3: odobritev ali zavrnitev načrta ali projekta na podlagi ugotovitev v okviru ustrezne presoje

Pristojni nacionalni organi so odgovorni, da na podlagi ugotovitev v okviru ustrezne presoje odobrijo načrt ali projekt. To lahko naredijo šele, ko se prepričajo, da ne bo škodoval celovitosti območja. Če so ugotovitve pozitivne v smislu, da ni razumnega znanstvenega dvoma glede odsotnosti vplivov na območje, lahko pristojni organi odobrijo načrt ali projekt.

Dokazovati je seveda treba odsotnost in ne prisotnost vplivov. To potrjuje več sodb Sodišča Evropske unije. V sodbi v zadevi Waddensea (C-127/02) je Sodišče potrdilo, da „se dovoljenje za načrt ali projekt lahko izda samo takrat, ko se pristojni nacionalni organi prepričajo, da tak načrt ali projekt ne vpliva škodljivo na celovitost zadevnega območja. Če obstaja negotovost glede neobstoja škodljivih učinkov, povezanih z zadevnim načrtom ali projektom, na celovitost tega območja, bo moral pristojni nacionalni organ zavrniti dovoljenje zanj.“

Ustrezno presojo in ugotovitve presoje je treba jasno evidentirati, poročilo o ustrezni presoji pa mora biti dovolj natančno in dokončno, da je jasno, kako in na kakšni znanstveni podlagi je bila sprejeta končna odločitev.

7.4   Postopek za odobritev odstopanja v skladu s členom 6(4)

| Člen 6(4)



  Če je treba kljub negativni presoji posledic za območje izvesti načrt ali projekt iz nujnih razlogov prevladujočega javnega interesa, vključno tistih socialne ali gospodarske narave, in ni drugih ustreznih rešitev, država članica izvede vse izravnalne ukrepe, potrebne za zagotovitev varstva celovite usklajenosti Nature 2000. O sprejetih izravnalnih ukrepih obvesti Komisijo.


  Če je zadevno območje območje s prednostnim naravnim habitatnim tipom in/ali prednostno vrsto, se lahko upoštevajo le razlogi, povezani z zdravjem ljudi ali javno varnostjo ali koristnimi posledicami bistvenega pomena za okolje ali drugimi, po predhodnem mnenju Komisije nujnimi razlogi prevladujočega javnega interesa. |
| --- |

Člen 6(4)

Če je treba kljub negativni presoji posledic za območje izvesti načrt ali projekt iz nujnih razlogov prevladujočega javnega interesa, vključno tistih socialne ali gospodarske narave, in ni drugih ustreznih rešitev, država članica izvede vse izravnalne ukrepe, potrebne za zagotovitev varstva celovite usklajenosti Nature 2000. O sprejetih izravnalnih ukrepih obvesti Komisijo.

Če je zadevno območje območje s prednostnim naravnim habitatnim tipom in/ali prednostno vrsto, se lahko upoštevajo le razlogi, povezani z zdravjem ljudi ali javno varnostjo ali koristnimi posledicami bistvenega pomena za okolje ali drugimi, po predhodnem mnenju Komisije nujnimi razlogi prevladujočega javnega interesa.

V členu 6(4) so določena izvzetja iz splošnega pravila v členu 6(3). Ta postopek ni samodejen; predlagatelj projekta ali načrta se mora odločiti, ali želi uporabiti odstopanje. V členu 6(4) so določeni pogoji, ki morajo biti izpolnjeni v teh primerih, in koraki, ki jih je treba izvesti, preden lahko pristojen nacionalni organ odobri načrt ali projekt, v zvezi s katerim je bilo pri presoji ugotovljeno, da negativno vpliva na celovitost območja v skladu s členom 6(3).

V skladu s členom 6(4) morajo pristojni organi zagotoviti izpolnjevanje naslednjih pogojev, preden lahko sprejmejo odločitev v zvezi s tem, ali bodo odobrili načrt ali projekt, ki bi lahko negativno vplival na območje:

| — | druga možnost, predložena za odobritev, najmanj škoduje habitatom, vrstam in celovitosti območja Natura 2000, pri čemer ni druge izvedljive možnosti, ki ne bi škodovala celovitosti območja; |
| --- | --- |

—

druga možnost, predložena za odobritev, najmanj škoduje habitatom, vrstam in celovitosti območja Natura 2000, pri čemer ni druge izvedljive možnosti, ki ne bi škodovala celovitosti območja;

| — | obstajajo nujni razlogi prevladujočega javnega interesa, ki upravičujejo odobritev načrta ali projekta, vključno s tistimi družbene ali gospodarske narave; |
| --- | --- |

—

obstajajo nujni razlogi prevladujočega javnega interesa, ki upravičujejo odobritev načrta ali projekta, vključno s tistimi družbene ali gospodarske narave;

| — | sprejeti so bili vsi izravnalni ukrepi, potrebni za zagotovitev varstva celovite usklajenosti omrežja Natura 2000. |
| --- | --- |

—

sprejeti so bili vsi izravnalni ukrepi, potrebni za zagotovitev varstva celovite usklajenosti omrežja Natura 2000.

Pomembno je, v katerem vrstnem redu se ti pogoji preučijo, saj je od posameznega koraka odvisno, ali bo potreben naslednji korak. Če je na primer ugotovljeno, da obstaja druga možnost za zadevni načrt ali projekt, preučitev, ali je prvotni načrt ali projekt v prevladujočem javnem interesu, ali priprava ustreznih izravnalnih ukrepov ni smiselna, saj zadevnega načrta ali projekta v nobenem primeru ni mogoče odobriti, če obstaja druga izvedljiva možnost.

Slika 9

Diagram poteka pogojev iz člen 6(4)

Dovoljenje se ne sme izdati.

Dovoljenje se lahko izda. Sprejeti je treba izravnalne ukrepe.

Dovoljenje se lahko izda zaradi drugih nujnih razlogov prevladujočega javnega interesa, po posvetovanju s Komisijo.

Sprejeti je treba izravnalne ukrepe.

Ali obstajajo pogoji v zvezi z zdravjem ljudi ali varnostjo ali pomembne koristi za okolje?

Ali je na območju prisoten prednostni habitat ali vrsta, na katero bi lahko vplival N/P?

Ali obstajajo nujni razlogi prevladujočega javnega interesa?

Ali obstajajo druge ustrezne rešitve?

N/P bi lahko negativno vplival na celovitost območja.

Da

Ne

Ne

Ne

Da

Da

Da

—   
  Dokazovanje, da druge ustrezne rešitve niso na voljo

Iskanje drugih ustreznih možnosti je lahko precej obsežno in mora biti povezano s cilji javnega interesa načrta ali projekta. Druge možnosti lahko vključujejo druge lokacije, drugačen obseg ali zasnovo razvoja, druge metode gradnje ali druge postopke in pristope.

Čeprav zahteva, da se poiščejo druge ustrezne možnosti, spada na področje uporabe člena 6(4), je v praksi koristno, če načrtovalec na začetku načrtovanja razvojnega projekta čim prej obravnava vse druge možnosti. Če se v tej fazi odkrije druga ustrezna rešitev, ki verjetno ne bo pomembno vplivala na območje Natura 2000, se lahko takoj odobri, ustrezne presoje pa ni treba izvesti.

Če pa je bila v zvezi s projektom izvedena ustrezna presoja, pri kateri so bili ugotovljeni škodljivi vplivi na celovitost območja, mora pristojni organ določiti, ali obstajajo druge ustrezne rešitve. Analizirati je treba vse druge izvedljive možnosti, zlasti njihovo relativno uspešnost glede ciljev ohranjanja območja Natura 2000 in celovitosti območja.

Tudi v zvezi z izbranimi drugimi ustreznimi rešitvami je treba izvesti ustrezno presojo, če je verjetno, da bi pomembno vplivale na isto ali drugo območje Natura 2000. Če je druga ustrezna rešitev podobna prvotnemu predlogu, je za novo presojo običajno mogoče veliko potrebnih informacij pridobiti iz prve ustrezne presoje.

—   
  Nujni razlogi prevladujočega javnega interesa

Če ni drugih ustreznih rešitev ali če imajo rešitve še več negativnih vplivov na cilje ohranjanja ali celovitost zadevnega območja, morajo pristojni organi preučiti, ali obstajajo nujni razlogi prevladujočega javnega interesa, ki upravičujejo odobritev načrta ali projekta kljub temu, da bi lahko škodoval celovitosti območja Natura 2000.

Pojem „nujen razlog prevladujočega javnega interesa“ v Direktivi ni opredeljen. Vendar je glede na ubeseditev jasno, da mora načrt ali projekt za odobritev v skladu s členom 6(4) izpolnjevati vse tri naslednje cilje:

| — | obstajati morajo nujni razlogi za izvedbo načrta ali projekta – „nujni“ seveda pomeni, da je projekt bistvenega pomena za družbo in ne samo zaželen ali koristen; |
| --- | --- |

—

obstajati morajo nujni razlogi za izvedbo načrta ali projekta – „nujni“ seveda pomeni, da je projekt bistvenega pomena za družbo in ne samo zaželen ali koristen;

| — | načrt ali projekt mora biti v prevladujočem interesu – z drugimi besedami, dokazati je treba, da je izvedba načrta ali projekta še pomembnejša od izpolnjevanja ciljev direktiv o pticah in habitatih. Jasno je, da ne zadošča vsak javni interes družbene ali gospodarske narave, zlasti v primerjavi s posebno težo interesov, zaščitenih z Direktivo. Prav tako se zdi smiselno domnevati, da je lahko javni interes prevladujoč le, če je dolgoročen; kratkoročni gospodarski interesi ali drugi interesi, ki bi koristili le kratkoročno, niso zadostni, da bi prevladali nad dolgoročnimi interesi ohranjanja, zaščitenimi z Direktivo; |
| --- | --- |

—

načrt ali projekt mora biti v prevladujočem interesu – z drugimi besedami, dokazati je treba, da je izvedba načrta ali projekta še pomembnejša od izpolnjevanja ciljev direktiv o pticah in habitatih. Jasno je, da ne zadošča vsak javni interes družbene ali gospodarske narave, zlasti v primerjavi s posebno težo interesov, zaščitenih z Direktivo. Prav tako se zdi smiselno domnevati, da je lahko javni interes prevladujoč le, če je dolgoročen; kratkoročni gospodarski interesi ali drugi interesi, ki bi koristili le kratkoročno, niso zadostni, da bi prevladali nad dolgoročnimi interesi ohranjanja, zaščitenimi z Direktivo;

| — | načrt ali projekt mora biti v javnem interesu – glede na ubeseditev je jasno, da se lahko samo javni interesi primerjajo s cilji ohranjanja iz Direktive. Tako se lahko projekti, ki jih načrtujejo zasebni organi, upoštevajo le, kadar dokazano upoštevajo takšne javne interese. |
| --- | --- |

—

načrt ali projekt mora biti v javnem interesu – glede na ubeseditev je jasno, da se lahko samo javni interesi primerjajo s cilji ohranjanja iz Direktive. Tako se lahko projekti, ki jih načrtujejo zasebni organi, upoštevajo le, kadar dokazano upoštevajo takšne javne interese.

V drugem pododstavku člena 6(4) so kot primer takšnih nujnih razlogov prevladujočega javnega interesa omenjeni zdravje ljudi, javna varnost in koristne posledice bistvenega pomena za okolje. Sklicuje se tudi na „druge nujne razloge prevladujočega javnega interesa“ socialne ali gospodarske narave.

Projekti skupnega interesa v okviru uredbe o vseevropski energetski infrastrukturi se obravnavajo kot projekti javnega interesa z vidika energetske politike, lahko pa tudi kot projekti prevladujočega javnega interesa, če so izpolnjeni vsi pogoji iz člena 6(4).

Opozoriti je treba, da so pogoji prevladujočega javnega interesa še strožji pri uresničevanju načrta ali projekta, ki bi verjetno škodoval celovitosti območja Natura 2000, na katerem so prisotni prednostni habitatni tipi in/ali vrste, kadar so ti habitatni tipi in/ali vrste prizadeti.

Tak načrt ali projekt je upravičen le, če se nujni razlogi prevladujočega javnega interesa nanašajo na:

| — | zdravje ljudi in javno varnost ali |
| --- | --- |

—

zdravje ljudi in javno varnost ali

| — | koristne posledice bistvenega pomena za okolje ali |
| --- | --- |

—

koristne posledice bistvenega pomena za okolje ali

| — | če je v zvezi z drugimi nujnimi razlogi pred odobritvijo načrta ali projekta predloženo mnenje Komisije. |
| --- | --- |

—

če je v zvezi z drugimi nujnimi razlogi pred odobritvijo načrta ali projekta predloženo mnenje Komisije.

—   
  Izravnalni ukrepi

Če so izpolnjeni navedeni pogoji, morajo organi zagotoviti tudi, da so pred začetkom projekta sprejeti in izvedeni izravnalni ukrepi. Izravnalni ukrepi se zato uporabijo kot „zadnja možnost“ in le, kadar se sprejme odločitev o izvajanju načrta ali projekta, ker je bilo dokazano, da ni drugih ustreznih rešitev in da je projekt potreben iz drugih nujnih razlogov prevladujočega javnega interesa pod zgoraj navedenimi pogoji.

Izravnalni ukrepi iz člena 6(4) se jasno razlikujejo od blažilnih ukrepov, uvedenih na podlagi člena 6(3). Blažilni ukrepi so ukrepi, katerih cilj je čim bolj zmanjšati ali celo odpraviti negativne vplive na območje, ki se lahko pojavijo pri izvajanju načrta ali projekta.

Izravnalni ukrepi pa so strogo vzeto neodvisni od projekta. Njihov namen je izravnati negativne vplive načrta ali projekta (po uvedbi vseh možnih blažilnih ukrepov v zvezi z načrtom ali projektom), tako da se ohrani splošna ekološka usklajenost omrežja Natura 2000. Z izravnalnimi ukrepi je treba v celoti izravnati škodo, ki je bila storjena območju in prisotnim zaščitenim habitatom in vrstam EU, pri čemer morajo biti zadostni za zagotovitev varstva celovite usklajenosti omrežja Natura 2000.

Da se zagotovi varstvo celovite usklajenosti omrežja Natura 2000, bodo izravnalni ukrepi, predlagani za načrt ali projekt, zlasti:

| — | prispevali k ohranjanju prizadetih habitatnih tipov in vrst v zadevni biogeografski regiji ali v istem obsegu, na isti selitveni poti ali v istem prezimovališču za vrste ptic v zadevni državi članici; |
| --- | --- |

—

prispevali k ohranjanju prizadetih habitatnih tipov in vrst v zadevni biogeografski regiji ali v istem obsegu, na isti selitveni poti ali v istem prezimovališču za vrste ptic v zadevni državi članici;

| — | zagotovili funkcije, ki so primerljive s tistimi, s katerimi se je utemeljila izbira prvotnega območja, zlasti glede ustrezne geografske porazdelitve; |
| --- | --- |

—

zagotovili funkcije, ki so primerljive s tistimi, s katerimi se je utemeljila izbira prvotnega območja, zlasti glede ustrezne geografske porazdelitve;

| — | izvedeni poleg običajnih dolžnosti v skladu z Direktivo, tj. ne smejo nadomestiti obstoječih obveznosti, kot je izvajanje načrtov upravljanja Natura 2000. |
| --- | --- |

—

izvedeni poleg običajnih dolžnosti v skladu z Direktivo, tj. ne smejo nadomestiti obstoječih obveznosti, kot je izvajanje načrtov upravljanja Natura 2000.

V skladu z obstoječimi smernicami Evropske komisije (34) lahko izravnalni ukrepi iz člena 6(4) vključujejo enega ali več naslednjih ukrepov:

| — | ponovno oblikovanje primerljivega habitata ali biološko izboljšavo podstandardnega habitata na obstoječem določenem območju, če to presega cilje ohranjanja območja; |
| --- | --- |

—

ponovno oblikovanje primerljivega habitata ali biološko izboljšavo podstandardnega habitata na obstoječem določenem območju, če to presega cilje ohranjanja območja;

| — | vključitev novega območja, ki je glede na kakovost in stanje primerljivo s prvotnim območjem ali boljše od njega, v omrežje Natura 2000; |
| --- | --- |

—

vključitev novega območja, ki je glede na kakovost in stanje primerljivo s prvotnim območjem ali boljše od njega, v omrežje Natura 2000;

| — | ponovno oblikovanje primerljivega habitata ali biološko izboljšavo podstandardnega habitata zunaj določenega območja, ki je naknadno vključeno v omrežje Natura 2000. |
| --- | --- |

—

ponovno oblikovanje primerljivega habitata ali biološko izboljšavo podstandardnega habitata zunaj določenega območja, ki je naknadno vključeno v omrežje Natura 2000.

Za negativno prizadete habitatne tipe in vrste je treba zagotoviti vsaj izravnavo v primerljivih razmerjih, vendar se ob upoštevanju visokih tveganj in znanstvene negotovosti glede prizadevanj za ponovno oblikovanje ali obnovitev podstandardnih habitatov, odločno priporoča uporaba razmerij precej nad 1: 1 ali več za zagotovitev, da ukrepi dejansko zagotovijo potrebno izravnavo.

Za dobro prakso se šteje, da se izravnalni ukrepi sprejmejo čim bližje prizadetemu območju, da se zagotovijo čim boljše možnosti varstva celovite usklajenosti omrežja Natura 2000. Zato je prednostna možnost izravnava na zadevnem območju Natura 2000 ali v njegovi bližini na lokaciji z ustreznimi pogoji za uspešno izvajanje ukrepov. Vendar to ni vedno mogoče, zato je treba določiti prednostne pogoje, ki se bodo uporabljali pri iskanju lokacij, ki izpolnjujejo zahteve iz direktive o habitatih. V teh okoliščinah je mogoče verjetnost dolgoročnega uspeha najbolje oceniti na podlagi strokovno pregledanih znanstvenih študij trendov.

Države članice morajo biti zlasti pozorne na to, kdaj načrt ali projekt negativno vpliva na redke naravne habitate ali naravne habitate, ki potrebujejo veliko časa za zagotovitev iste ekološke funkcije. Pri nekaterih habitatih in vrstah morda nadomestitev izgube v razumnem roku preprosto ni mogoča, ker so za njihov razvoj potrebna desetletja ali izravnalni ukrepi preprosto niso tehnično izvedljivi.

Nazadnje, izravnalne ukrepe je treba sprejeti in v celoti izvajati že pred začetkom del v okviru načrta ali projekta. Na ta način se prispeva k zmanjšanju škodljivih vplivov projekta na vrste in habitate, tako da se jim zagotovijo druge primerne lokacije na območju izravnave. Če to ni v celoti uresničljivo, morajo pristojni organi zahtevati dodatno izravnavo za vmesne izgube, ki bi nastale v tem času.

Informacije o izravnalnih ukrepih je treba Komisiji predložiti pred izvajanjem ukrepov in pred realizacijo zadevnega načrta ali projekta. Zato je priporočljivo, da se informacije o izravnalnih ukrepih Komisiji predložijo takoj po sprejetju v postopku načrtovanja, da lahko Komisija oceni, ali se določbe direktive pravilno uporabljajo.

8.   INFRASTRUKTURA ZA PRENOS ENERGIJE V MORSKEM OKOLJU

V temu delu dokumenta so obravnavani vplivi postavitve, delovanja in razgradnje infrastrukture za prenos energije v morskem okolju ter povezava te infrastrukture s kopenskim omrežjem prek bibavičnega pasu. Glavni elementi te infrastrukture so podmorski kabli in cevovodi. V tem dokumentu niso zajeti vplivi električnih razdelilnih postaj na morju in terminalov za utekočinjeni zemeljski plin, ladijskega prevoza nafte in plina ter z njim povezane infrastrukture, kot so pristaniške zmogljivosti in proizvodne ploščadi na morju. Na voljo so informacije o možnih vplivih teh dejavnosti in infrastrukture na okolje, pri čemer je treba poudariti, da so lahko ti vplivi znatni, npr. večja razlitja nafte ter posledice za habitate in vrste v morskih območjih Natura 2000. Poleg tega so v številnih virih, vključno z Evropsko komisijo, Konvencijo o varstvu morskega okolja severovzhodnega Atlantika (OSPAR), Konvencijo o varstvu morskega okolja območja Baltiškega morja (HELCOM) in Mednarodno pomorsko organizacijo (IMO), na voljo ustrezne smernice o možnih blažilnih ukrepih (35).

Vpliv prenosa energije v morskem okolju v Evropi na okolje, povezan z industrijo nafte in plina na morju, se obširno proučuje že več kot 50 let. V tem obdobju so pridobljena spoznanja, nove tehnologije in boljše razumevanje vplivov prispevali k veliki količini informacij o tem, kako preprečiti in/ali ublažiti možne vplive. Te informacije niso pomembne le za industrijo nafte in plina, temveč tudi za novejše tehnologije izkoriščanja morske energije, kot so vetrne elektrarne na morju, turbine za izkoriščanje energije morskih tokov in morebitna prihodnja infrastruktura, povezana z zajemanjem in shranjevanjem ogljikovega dioksida. V tem delu so predstavljene priložnosti in pristopi za blaženje vplivov, ki temeljijo na dobri praksi v vsej EU in zunaj nje, bralci pa so napoteni tudi k drugim virom informacij na tem področju.

8.1   Pregled sedanje energetske infrastrukture v morskih vodah EU

Neenakomerna globalna porazdelitev virov energije, kot so nafta, plin, premog in celo nekateri obnovljivi viri energije, v primerjavi z lokacijami, na katerih je povpraševanje po energiji največje, pomeni, da se energija v vseh oblikah v velikem obsegu prenaša po vsem svetu. Veliko infrastrukture, ki je bila zgrajena za prenos potrebnih materialov, je v morskem okolju. V Evropi ni prisotna le v razmeroma plitvih vodah kontinentalne police ter Baltskega, Irskega in Severnega morja, temveč tudi v globljih vodah Sredozemlja, Norveškega jarka in Atlantika na severu in zahodu Britanskega otočja.

Glavna infrastruktura so kabli in cevovodi, mogoča pa je tudi nova uporaba obstoječih cevovodov, na primer za dejavnosti zajemanja in shranjevanja ogljikovega dioksida.

8.1.1   Nafta in plin

Pridobivanje energije na morju v evropskih vodah temelji na nafti in plinu že skoraj 50 let, ko sta bili v 60. letih prejšnjega stoletja v Severnem morju odkriti naftni polji Brent in Forties. Cevovodi različnih velikosti in iz različnih gradbenih materialov so temeljna infrastruktura za prenos tekočin, pridobljenih pri proizvodnji nafte in plina (preglednica 2). Pomožna oprema, ki je del infrastrukture, vključuje betonska „pregrinjala“ (concrete mattress) za pritrditev cevovodov na morsko dno in prehode, ki se lahko zgradijo iz mrež iz blokov, vreč, napolnjenih z malto, in konstrukcij iz litega betona z zaščitnim nasutim kamenjem. Na podmorsko infrastrukturo za nafto in plin v sektorju Severnega morja, ki pripada Združenemu kraljestvu, in okrog nje je bilo na primer po ocenah nameščenih od 35 000 do 45 000 betonskih „pregrinjal“ ter več kot 45 000 km cevovodov in kablov (Oil & Gas UK, 2013).

Preglednica 2

Razvrstitev delujočih cevovodov v Severnem morju na visoki ravni

(slika 1 iz objave Oil & Gas UK, 2013)

| Opis cevovoda | Tipične mere | Uporabe | Osnovni gradbeni materiali | Dodatne obloge |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Magistralni cevovodi | premer do 44 palcev, dolžina do 840 kilometrov | glavna infrastruktura za prenos nafte in plina | ogljikovo jeklo | protikorozijska obloga in betonska obloga |
| Togi cevovodi | premer do 16 palcev, dolžina manj kot 50 kilometrov | dovodni cevovodi in priključne cevi | ogljikovo jeklo ali zlitina visoke kakovosti | polimerna protikorozijska obloga |
| Prožni cevovod | premer do 16 palcev, dolžina do 10 kilometrov | dovodni cevovodi in priključne cevi | ogrodje iz zlitin visoke kakovosti in polimernih plasti; končni pritrdilni elementi iz zlitine | polimerne zunanje obloge |
| Oskrbovalna cev (umbilical) | premer med 2 in 8 palcev, dolžina do 50 kilometrov | distribucija kemikalij, hidravlične energije in komunikacijskih signalov | termoplastični polimer ali visokolegirane jeklene cevi; žična armatura | polimerne zunanje obloge |
| Električni kabli | premer med 2 in 4 palci; dolžina do 300 km | distribucija električne energije med polji in znotraj njih | bakrena jedra z armirana z žico | polimerne zunanje obloge |

Opis cevovoda

Tipične mere

Uporabe

Osnovni gradbeni materiali

Dodatne obloge

Magistralni cevovodi

premer do 44 palcev, dolžina do 840 kilometrov

glavna infrastruktura za prenos nafte in plina

ogljikovo jeklo

protikorozijska obloga in betonska obloga

Togi cevovodi

premer do 16 palcev, dolžina manj kot 50 kilometrov

dovodni cevovodi in priključne cevi

ogljikovo jeklo ali zlitina visoke kakovosti

polimerna protikorozijska obloga

Prožni cevovod

premer do 16 palcev, dolžina do 10 kilometrov

dovodni cevovodi in priključne cevi

ogrodje iz zlitin visoke kakovosti in polimernih plasti; končni pritrdilni elementi iz zlitine

polimerne zunanje obloge

Oskrbovalna cev (umbilical)

premer med 2 in 8 palcev, dolžina do 50 kilometrov

distribucija kemikalij, hidravlične energije in komunikacijskih signalov

termoplastični polimer ali visokolegirane jeklene cevi; žična armatura

polimerne zunanje obloge

Električni kabli

premer med 2 in 4 palci; dolžina do 300 km

distribucija električne energije med polji in znotraj njih

bakrena jedra z armirana z žico

polimerne zunanje obloge

Naftovodi in plinovodi so prisotni v vseh evropskih regionalnih morjih. V Sredozemskem morju trije plinovodi prenašajo plin neposredno iz severne Afrike v Španijo in Italijo. Del prenosne infrastrukture so tudi cevovodi in kabli, povezani z velikimi projekti pridobivanja nafte in plina v severnem delu Severnega morja, projekti pridobivanja plina v južnem delu Severnega morja in proizvodnimi vrtinami v Irskem morju, Keltskem morju, Biskajskem zalivu in zalivu Cadiz (OSPAR, 2010).

Sem spadajo tudi podmorski kabli, povezani s pridobivanjem nafte in plina na morju. Za prenos električne energije z izmeničnim tokom se uporabljajo štiri različne vrste teh kablov: kabli z enim ali tremi vodniki z oljno izolacijo in kabli z enim ali tremi vodniki z izolacijo iz polietilena (PEX). Z razvojem sektorja v zadnjih 50 letih se ni le povečalo število teh kablov, temveč se je povečala tudi njihova tehnična zapletenost, tako da se lahko nekateri objekti na morju, kot so plavajoče proizvodne, skladiščne in pretovorne enote (FPSO), prek podmorskih kablov napajajo s postaj na obali.

8.1.2   Energija vetra na morju ter energija valovanja in plimovanja

Rast industrije energije iz obnovljivih virov v Evropi je v zadnjih dveh desetletjih vključevala razširitev na morsko okolje. Prvotno je bilo blizu obale Severnega in Baltskega morja zgrajeno manjše število vetrnih turbin s proizvodno zmogljivostjo, manjšo od 1 MW. Velikost turbin in obseg projektov sta se povečala, spremembe tehnologije in gospodarskih vidikov energije vetra na morju pa so omogočile gradnjo v globljih vodah, tudi več kot 20 km od obale. Večina obstoječih evropskih vetrnih elektrarn na morju je v Severnem morju (slika 10, preglednica 3) (36). Trenutno največje polje vetrnih elektrarn na morju na svetu je London Array v zunanjem ustju Temze (175 turbin s skupno močjo 630 MW).

Slika 10

| Inštalirana moč – skupni delež po državah (MW)

  Združeno kraljestvo ima največjo inštalirano moč vetrnih elektrarn v Evropi, kar predstavlja 40,8 % vseh objektov. Takoj za njim je Nemčija z 32,5 %. Danska je še vedno tretji največji trg z 10,1 %, čeprav leta 2016 ni ustvarila dodatnih zmogljivosti, Nizozemska pa je s četrtim največjim deležem v Evropi (8,8 %) prehitela Belgijo (5,6 %). | |
| --- | --- |

Inštalirana moč – skupni delež po državah (MW)

Združeno kraljestvo ima največjo inštalirano moč vetrnih elektrarn v Evropi, kar predstavlja 40,8 % vseh objektov. Takoj za njim je Nemčija z 32,5 %. Danska je še vedno tretji največji trg z 10,1 %, čeprav leta 2016 ni ustvarila dodatnih zmogljivosti, Nizozemska pa je s četrtim največjim deležem v Evropi (8,8 %) prehitela Belgijo (5,6 %).

Image

Preglednica 3

Inštalirana moč vetrnih elektrarn na morju v Evropi do konca leta 2016 (Wind Europe, 2016)

| DRŽAVA | BE | DE | DK | ES | FI | IE | NL | NO | SE | UK | SKUPAJ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Št. vetrnih elektrarn | 6 | 18 | 13 | 1 | 2 | 1 | 6 | 1 | 5 | 28 | 81 |
| Št. povezanih vetrnih turbin | 182 | 947 | 517 | 1 | 11 | 7 | 365 | 1 | 86 | 1 472 | 3 589 |
| Inštalirana moč | 712 MW | 4 108 MW | 1 271 MW | 5 MW | 32 MW | 25 MW | 1 118 MW | 2 MW | 202 MW | 5 156 MW | 12 631 MW |

DRŽAVA

BE

DE

DK

ES

FI

IE

NL

NO

SE

UK

SKUPAJ

Št. vetrnih elektrarn

6

18

13

1

2

1

6

1

5

28

81

Št. povezanih vetrnih turbin

182

947

517

1

11

7

365

1

86

1 472

3 589

Inštalirana moč

712 MW

4 108 MW

1 271 MW

5 MW

32 MW

25 MW

1 118 MW

2 MW

202 MW

5 156 MW

12 631 MW

Infrastruktura za prenos energije s polj vetrnih elektrarn na morju vključuje podmorske prenosne kable s priklopnimi mesti za povezavo podmorskih s kopenskimi kabli. S povečanjem števila in velikosti teh objektov sta se ustrezno povečala gostota kabelskih omrežij blizu obale ter število povezovalnih kablov in kablov za povezovanje opreme. Polje vetrnih elektrarn na morju Horns Rev 2 ima na primer 70 km dolgo napeljavo kablov za povezovanje opreme (37) (slika 11), za polje vetrnih elektrarn na morju London Array pa je bilo položenih več kot 200 km kablov za povezovanje opreme. Glede na zahteve v zvezi s prenosom in stroškovne dejavnike se uporabljajo tako kabli za izmenični tok (AC) kot kabli za visokonapetostni enosmerni tok (HVDC).

Slika 11

Napeljava kablov za povezovanje opreme na polju vetrnih elektrarn na morju Horns Rev 2

Image

Tehnologija pretvorbe energije valovanja in plimovanja je v primerjavi z vetrno energijo na morju v dokaj začetni fazi tržnega razvoja. Kljub temu je že dosegla stopnjo, na kateri se nameščajo velike prototipne naprave, ki v nekaterih primerih v omrežje dovajajo energijo. Te naprave so med drugim plavajoče, delno potopljene in pritrjene na morsko dno s sidri, enopilotnimi temelji in gravitacijskimi temelji (38). Nosilcem projektov na Irskem, Danskem, v Združenem kraljestvu, na Portugalskem, Finskem, v Španiji, Franciji in Italiji so na voljo posebna razvojna območja v državah članicah EU, vključno s preskusnimi objekti, omrežno infrastrukturo in razpisi za izdajo dovoljenj. Konec leta 2016 (39) je bilo v Evropi več kot 14 MW inštalirane moči, ki je bila večinoma ustvarjena v vodah Združenega kraljestva. Evropski center za energijo morja (European Marine Energy Centre, EMEC) na Orkneyjskih otokih je prvi celoviti objekt, povezan z omrežjem, ki zagotavlja preskušanje in akreditacijo v dejanskih morskih pogojih. Na drugi strani Wave Hub ob severni cornwalski obali zagotavlja skupno infrastrukturo na morju za predstavitev in preskušanje niza naprav za pridobivanje energije iz valovanja.

Infrastruktura, ki je potrebna za prenos energije iz naprav za pridobivanje energije iz valovanja in tokov, bo verjetno podobna infrastrukturi za prenos vetrne energije po kablih za izmenični tok, čeprav bi se lahko v prihodnosti uporabljali tudi kabli za visokonapetostni enosmerni tok. Glede na bolj dinamična okolja, v katerih je treba te kable položiti, vključno s skalnatim morskim dnom, ki so ga spodkopali morski tokovi, bi bile verjetno potrebne bolj izpopolnjene možnosti za privez. V trenutni razvojni fazi so proizvodni objekti blizu obale, zaradi česar je potrebno manj kablov in razdelilnih postaj v primerjavi z bolj razvitim sektorjem vetrne energije na morju.

8.1.3   Zajemanje in shranjevanje ogljikovega dioksida

Zajemanje CO2, ki se sprošča pri izgorevanju fosilnih goriv, ter njegov prenos in shranjevanje v geoloških formacijah pod morskim dnom predstavljajo dokaj nov razvoj v energetskem sektorju. Ta postopek lahko vključuje prenos CO2 po cevovodih od kopenskih naprav do skladiščnih objektov na morju ter od proizvodnih objektov na morju do kopnega za obdelavo in nato ponovno v skladiščne objekte na morju. Ustrezne izkušnje, ki so bile doslej pridobljene v morskem okolju, vključujejo izboljšano pridobivanje nafte (na norveškem plinskem polju Sleipner West v severnem delu Severnega morja) ter zajemanje in shranjevanje CO2 na plinskem polju Sohvit, ki je bil po cevovodu prenesen 152 km nazaj do polja za vbrizgavanje v globoki slani vodonosnik na morju (40). CO2 je zaradi učinkovitosti pretoka stisnjen v gosto stanje (tj. tekoče ali superkritično stanje).

8.1.4   Prenosna omrežja

Prek Baltskega morja je napeljanih več srednjih in velikih povezovalnih daljnovodov HVDC. Ti povezujejo Finsko in Švedsko, Švedsko in Poljsko, Dansko in Nemčijo ter Švedsko in Nemčijo. Povezava NorNed v Severnem morju, dolga 580 km, ki povezuje norveška in nizozemska električna omrežja, je najdaljši podmorski visokonapetostni kabel na svetu. Med južnimi in vzhodnimi sredozemskimi državami ter državami članicami EU je trenutno le ena linija za prenos električne energije, in sicer med Marokom in Španijo, vendar se načrtujejo tudi druge povezave, na primer med Tunizijo in Italijo (ki naj bi bila vzpostavljena do leta 2017). Drugi primeri so podmorske povezave med Italijo in Grčijo, Korziko in Italijo ter Sardinijo in celinsko Italijo.

8.1.5   Napovedi za prihodnost

Infrastrukturo za prenos energije v morjih, ki obkrožajo Evropo, bo treba v prihodnosti vzdrževati, nadgraditi in razširiti, v nekaterih primerih pa razgraditi. To bo potrebno zato, da bi čim bolje uporabili obstoječa sredstva za vzpostavitev več zmogljivosti (za proizvodnjo energije iz morskih obnovljivih virov energije) in izkoristili novejše tehnologije za proizvodnjo morske energije. Na spremembe vplivajo tudi strateška vprašanja, kot so potreba po večji energetski varnosti, optimizacija sistema in stroški prenosa.

Severno morje daje edinstveno priložnost za dobavo znatne količine domače nizkoogljične energije, proizvedene v bližini dela Evrope, v katerem se ustvari velik del njenega BDP. Pričakuje se, da bo ta energija do leta 2030 večinoma ustvarjena s proizvodnjo vetrne energije na morju. Velike možnosti zagotavlja tudi za trgovino z električno energijo in povezovanje trgov, s katerim bi odpravili strukturne razlike v (veleprodajnih) cenah električne energije med trgi v regiji (pri čemer so cene v Združenem kraljestvu bistveno višje kot cene na celini). Severno morje omogoča tudi predstavitev in obsežno uvajanje novih nizkoogljičnih tehnologij, kot so zajemanje in shranjevanje ogljikovega dioksida, energija valovanja in plimovanja ter shranjevanje energije na morju.

Za izkoriščanje teh možnosti bosta poglavitnega pomena boljša povezanost in usklajen razvoj priobalnega omrežja. Povezan sistem virov energije v severnih morjih bo spodbudil gospodarsko rast in ustvarjanje visokokvalificiranih delovnih mest v regiji. Glede na dobro dopolnjevanje energijskih profilov držav bi razvoj takega sistema koristil vsem državam.

Po obstoječi morski infrastrukturi se prenašajo velike količine nafte in plina po Evropi in prek njenih meja. Ta prenos se ne bo le nadaljeval, temveč se bo verjetno okrepil, ko bo oživela proizvodnja dlje od obale in bo prišlo do novih odkritij, na primer na nahajališčih ogljikovodikov v območju Levanta v vzhodnem Sredozemlju. Pripravljeni so infrastrukturni predlogi za prenos plina iz Rusije, kaspijske regije, Bližnjega vzhoda, vzhodnega Sredozemlja in severne Afrike v Evropsko unijo. Več teh predlogov predvideva odseke podmorskih plinovodov v Črnem, Sredozemskem in Jadranskem morju.

Potrebe po infrastrukturi za zajemanje in shranjevanje ogljikovega dioksida v Evropi niso jasne, saj je težko predvideti, kakšne bodo s tem povezane zahteve glede plinovodov, čeprav so nekateri predlogi že na stopnji javnega posvetovanja.

Med drugim naj bi bila potrebna infrastruktura za povezovanje čedalje obsežnejše proizvodnje energije iz obnovljivih virov na morju. Vsakršna rast tega sektorja bo zahtevala s tem povezano napeljavo večjega števila kablov za prenos električne energije med proizvodnimi objekti in napravami in kopenskimi omrežji ter okrepitev kopenskega omrežja. Po ocenah Evropske zveze za energijo vetra (zdaj Wind Europe) bo do leta 2020 inštalirana moč znašala 24,6 GW. Do leta 2030 bi lahko inštalirana moč vetrnih elektrarn na morju dosegla 150 GW, kar bi zadostilo približno 14 % predvidenega povpraševanja po električni energiji v EU (41). Po srednjeročnih predvidevanjih industrije bo Severno morje še naprej glavna regija za izkoriščanje morske energije, vendar bosta Atlantski ocean in Baltsko morje prispevala k pritegnitvi pomembnega razvoja.

Proizvodnja električne energije iz energije valovanja in plimovanja na komercialni ravni je manj napredna kot proizvodnja vetrne energije na morju. V tem sektorju bo po ocenah do leta 2020 v Združenem kraljestvu dosežena moč v višini 120 MW (42), medtem ko je v načrtu za energijo iz obnovljivih virov španske vlade predvideno, da bo med letoma 2016 in 2020 z morsko energijo ustvarjena letna inštalirana moč v višini 20 do 25 MW. Največja evropska podjetja načrtujejo projekte, v okviru katerih bo moč po ocenah dosegla 2 GW.

V primerjavi s tradicionalno prakso povezovanja vsakega polja vetrnih elektrarn na morju radialno na obalo bi priobalno zankasto omrežje, ki povezuje grozde polj vetrnih elektrarn na morju z vozlišči, ta vozlišča pa s povezovalnimi daljnovodi, bistveno prispevalo k blaginji. Ena od prednosti bi bilo tudi znatno skrajšanje skupne dolžine podmorskih kablov, s združevanjem kablov proti obali pa bi bilo treba ranljivo in dragoceno obalno območje manj pogosteje prečkati. Pri pobudi severnomorskih držav za priobalno omrežje (NSCOGI), vzpostavljeni leta 2009, sodeluje devet držav članic EU in Norveška, ki skupaj s Komisijo proučujejo možne zasnove za razvoj priobalnega omrežja, tudi v okviru projekta NorthSeaGrid (43) in študije o koristih priobalnega zankastega omrežja (44). V Sredozemlju se v okviru projekta sredozemskega energetskega obroča (MEDRING) spodbujajo povezave med sistemi oskrbe z električno energijo v sredozemski kotlini. Med drugim je načrtovanih več povezovalnih daljnovodov, ki bodo sever oskrbovali z električno energijo iz številnih možnih obnovljivih virov vetrne in sončne energije v južnem Sredozemlju (45).

Glede na ugotovljeno potrebo po povečanju zmogljivosti omrežja je bilo predlaganih več infrastrukturnih projektov. Ti vključujejo podmorske električne kable za izboljšanje povezav med obalnimi državami. Norveška in Združeno kraljestvo do leta 2020 načrtujeta 700 km dolg povezovalni daljnovod, leta 2018 pa naj bi bil vzpostavljen povezovalni daljnovod med Nemčijo in Norveško. Predvidenih je tudi več projektov za izboljšanje ravni povezanosti Združenega kraljestva in Irske s celino. Poleg tega poteka razprava o različnih možnostih zasnove priobalnega omrežja, da bi vključevalo električno energijo s polj vetrnih elektrarn na morju. V okviru projekta North Sea Grid (46) je bilo določenih 16 projektov cevovodnih povezav in nekateri izmed njih lahko postanejo del navedenega omrežja.

Prednostni koridorji in območja energetske infrastrukture, določeni v Prilogi I k uredbi o vseevropski energetski infrastrukturi (47), vključujejo Omrežje v severnih morjih (OSM) kot prednostni električni koridor in načrt medsebojnega povezovanja na baltskem energetskem trgu (BEMIP) kot prednostni plinski koridor. Prednostni tematski področji v vseevropskem energetskem omrežju, ki sta najpomembnejši za morsko energetsko infrastrukturo, sta izkoriščanje presežka vetrne proizvodnje energije v severnih morjih in Baltskem morju in okrog njih ter infrastruktura za čezmejno omrežje ogljikovega dioksida.

Poudariti bi bilo treba tudi, da postaja pomembna tudi razgradnja energetske infrastrukture. V Severnem morju se razgrajujejo že od 90. let prejšnjega stoletja, saj se je sistemom iztekla ekonomska življenjska doba.

8.2   Natura 2000 v morskem okolju

Do decembra 2014 je bilo vzpostavljenih več kot 3 000 morskih območij Natura 2000, ki obsegajo več kot 300 000 km2. To je dobrih 5 % evropskih morij. Obseg teh območij se razlikuje glede na oddaljenost od obale, pri čemer jih je večina blizu obale. Morska območja Natura 2000 na primer obsegajo 33 % evropskih morij, ki so od obal oddaljena od 0 do 1 navtične milje, le 2 % pa jih leži med 12 navtičnimi miljami in mejami izključnih ekonomskih con (IEC). V zadnjih nekaj letih je bil pri vzpostavljanju območij dosežen znaten napredek, prizadevanja držav članic pa se nadaljujejo. Vendar je ocena za obdobje 2007–2012 v skladu s členom 17 direktive o habitatih pokazala, da je stanje ohranjenosti ugodno le pri 9 % morskih habitatov in 7 % morskih vrst, 64 % morskih vrst in približno 25 % morskih habitatov pa je bilo ocenjenih kot neznanih (48).

Splošne zahteve direktiv o habitatih in pticah, vključno z vzpostavitvijo in upravljanjem omrežja Natura 2000, so opisane v oddelku 2 tega dokumenta. V tem oddelku so poudarjeni in natančneje obravnavani vidiki, ki so posebno pomembni za načrtovanje ali izvajanje načrtov in projektov za novo energetsko infrastrukturo v morskem okolju, vključno s povezavami z okvirno direktivo EU o morski strategiji.

8.2.1   Varstvo morskega okolja, habitatov in vrst

V Prilogi I k direktivi o habitatih je navedenih približno 230 habitatov, pri katerih je treba za doseganje ugodnega stanja ohranjenosti določiti zavarovana območja in izvesti druge ukrepe. Za namene poročanja se za morske šteje deset od teh habitatov, in sicer:

| — | 1110 Peščena obrežja, stalno prekrita s tanko plastjo morske vode; |
| --- | --- |

—

1110 Peščena obrežja, stalno prekrita s tanko plastjo morske vode;

| — | 1120 Podmorski travniki s pozejdonovko; |
| --- | --- |

—

1120 Podmorski travniki s pozejdonovko;

| — | 1130 Izlivi rek, estuariji; |
| --- | --- |

—

1130 Izlivi rek, estuariji;

| — | 1140 Muljasti in peščeni poloji, ki ob oseki niso pokriti z vodo; |
| --- | --- |

—

1140 Muljasti in peščeni poloji, ki ob oseki niso pokriti z vodo;

| — | 1150 Obalne lagune; |
| --- | --- |

—

1150 Obalne lagune;

| — | 1160 Veliki plitvi zatoki in zalivi; |
| --- | --- |

—

1160 Veliki plitvi zatoki in zalivi;

| — | 1170 Morski grebeni; |
| --- | --- |

—

1170 Morski grebeni;

| — | 1180 Podmorske strukture, nastale zaradi izhajanja plinov; |
| --- | --- |

—

1180 Podmorske strukture, nastale zaradi izhajanja plinov;

| — | 1650 Ozki zatoki borealnega Baltika; |
| --- | --- |

—

1650 Ozki zatoki borealnega Baltika;

| — | 8330 Potopljene ali delno potopljene morske jame. |
| --- | --- |

—

8330 Potopljene ali delno potopljene morske jame.

Nekateri od teh habitatov so obalni, drugi pa ležijo v plitvih morjih in globljih priobalnih vodah (49). Potopljene ali delno potopljene morske jame so habitatni tip, ki se bo verjetno najredkeje nahajal na istem mestu kot morska energetska infrastruktura, vsi ostali pa bi se lahko nahajali na istem območju kot infrastruktura in bi bili lahko občutljivi na dejavnosti, povezane z gradnjo, vzdrževanjem in razgradnjo morske energetske infrastrukture.

Direktivi o habitatih in pticah zahtevata uvedbo zaščitnih ukrepov tudi za nekatere morske vrste, ki so večinoma zelo mobilne. V skladu z direktivo o habitatih so to kiti in delfini, tjulnji, plazilci, ribe, nevretenčarji in rastline iz Priloge II ali IV. Direktiva o pticah določa splošni sistem varstva vseh vrst prostoživečih ptic, ki so naravno prisotne v EU, vključno z morskimi pticami.

Nosilci projektov in načrtovalci morajo oceniti ranljivost in morebitne vplive morske energetske infrastrukture na te morske habitate in vrste v mejah območij Natura 2000 ter zunaj njih.

Če se šteje, da dejavnost ni načrt ali projekt v smislu člena 6(3), morajo države članice v skladu s členom 6(2) kljub temu preprečiti slabšanje vrst in habitatov, za katere je bilo območje določeno. Če so dejavnosti neposredno povezane z upravljanjem območja ali so zanj potrebne (v skladu s členom 6(3)), prav tako ni treba opraviti ustrezne presoje.

Države članice morajo v skladu s členom 12 direktive o habitatih in členom 5 direktive o pticah zaščititi vrste v interesu Skupnosti iz Priloge IV in vse prostoživeče ptice na njihovem naravnem območju razširjenosti v EU.

Junija 2008 je bila sprejeta okvirna direktiva EU o morski strategiji. Ta določa okvir, znotraj katerega morajo države članice najpozneje do leta 2020 sprejeti potrebne ukrepe za dosego ali ohranitev dobrega okoljskega stanja v morskih vodah EU (člen 1(1)). Glavni cilji so varstvo, ohranjanje, preprečevanje propadanja ali, kjer je izvedljivo v praksi, obnovitev evropskih oceanov in morij, ki so jih prizadeli škodljivi učinki, ter preprečevanje in zmanjševanje vplivov na morsko okolje (člen 1(2)(a) in (b)). V Prilogi I je navedenih enajst kakovostnih deskriptorjev za določanje dobrega okoljskega stanja in na številne lahko vplivajo postavitev, vzdrževanje in razgradnja morske energetske infrastrukture. To so med drugim deskriptor 1 (biotska raznovrstnost), deskriptor 6 (neoporečnost morskega dna), deskriptor 11 (uvedba energije, vključno s podvodnim hrupom), deskriptor 7 (hidrografski pogoji), deskriptor 8 (onesnaževanje z onesnaževali) in deskriptor 10 (morski odpadki).

Pri ocenjevanju, določanju in spremljanju dobrega okoljskega stanja se upoštevata dve širši kategoriji habitatov: prevladujoči in posebni habitati. Zadnji izraz pomeni predvsem tiste, ki so bili priznani ali prepoznani v zakonodaji Skupnosti (direktivi o habitatih in o pticah) ali mednarodnih konvencijah, ker so posebno pomembni za znanost ali biotsko raznovrstnost. Prekrivanje z morskimi habitati, navedenimi v direktivi o habitatih, je prikazano v preglednici 4. Okvirna direktiva o morski strategiji ni osredotočena na določene vrste, temveč obravnava vse elemente morske biotske raznovrstnosti. Zato bodo vse vrste, zajete v direktivah o pticah in habitatih, kot del ocene dobrega okoljskega stanja vključene tudi v področje uporabe okvirne direktive o morski strategiji.

Preglednica 4

Morebitno prekrivanje morskih habitatnih tipov iz okvirne direktive o morski strategiji in direktive o habitatih (50)

| Prevladujoči habitatni tipi morskega dna za ODMS | HABITATNI TIPI IZ PRILOGE I K DIREKTIVI O HABITATIH, KI SE ZA NAMENE POROČANJA IZ ČLENA 17 ŠTEJEJO ZA MORSKE |
| --- | --- |
| 1110
  Peščena obrežja, stalno nekoliko prekrita | 1120
  Podmorski travniki s pozejdonovko | 1130
  Izlivi rek, estuariji | 1140
  Muljasti in peščeni poloji, kopni ob oseki | 1150
  Obalne lagune | 1160
  Veliki plitvi zatoki in zalivi | 1170
  Morski grebeni | 1180
  Podmorske strukture, nastale zaradi izhajanja plinov | 1650
  Ozki zatoki borealnega Baltika | 8330
  Potopljene ali delno potopljene morske jame |
| Obalno skalnato in biogeno dno | | | | | | | | Te strukture se lahko pojavijo pri več prevladujočih habitatnih tipih | | |
| Obalni sediment | | | | | | | | | |
| Plitvo sublitoralno skalnato in biogeno dno | | | | | | | | | |
| Plitvi sublitoralni grobi sediment | | | | | | | | | |
| Plitvi sublitoralni peski | | | | | | | | | |
| Plitvi sublitoralni mulj | | | | | | | | | |
| Plitvi sublitoralni premešani sediment | | | | | | | | | |
| Sublitoralno skalnato in biogeno dno, ki pripada kontinentalni ravnici | | | | | | | | | |
| Sublitoralni grobi sediment, ki pripada kontinentalni ravnici | | | | | | | | | |
| Sublitoralni peski, ki pripadajo kontinentalni ravnici | | | | | | | | | |
| Sublitoralni mulj, ki pripada kontinentalni ravnici | | | | | | | | | |
| Sublitoralni premešani sediment, ki pripada kontinentalni ravnici | | | | | | | | | |
| Zgornje batipelagično skalnato in biogeno dno | | | | | | | | | |
| Zgornji batipelagični sediment | | | | | | | | | |
| Spodnje batipelagično skalnato in biogeno dno | | | | | | | | | |
| Spodnji batipelagični sediment | | | | | | | | | |
| Abisopelagično skalnato in biogeno dno | | | | | | | | | |
| Abisopelagični sediment | | | | | | | | | |
| Izlivi rek, estuariji (1130) običajno spadajo pod somornice iz okvirne direktive o vodah, zato so večinoma izključeni iz področja uporabe okvirne direktive o morski strategiji. Obalne lagune (1150) se pri poročanju o morskih habitatih upoštevajo, če so stalno povezane z morjem. Obalni habitati (npr. atlantski slani travniki (1330), sestoji metličja (1320)) so vključeni v poročanje o kopenskih habitatih v skladu z direktivo o habitatih, vendar so lahko prisotni v obalnem morju v skladu z okvirno direktivo o vodah in zato spadajo na področje uporabe okvirne direktive o morski strategiji. |

Prevladujoči habitatni tipi morskega dna za ODMS

HABITATNI TIPI IZ PRILOGE I K DIREKTIVI O HABITATIH, KI SE ZA NAMENE POROČANJA IZ ČLENA 17 ŠTEJEJO ZA MORSKE

1110

Peščena obrežja, stalno nekoliko prekrita

1120

Podmorski travniki s pozejdonovko

1130

Izlivi rek, estuariji

1140

Muljasti in peščeni poloji, kopni ob oseki

1150

Obalne lagune

1160

Veliki plitvi zatoki in zalivi

1170

Morski grebeni

1180

Podmorske strukture, nastale zaradi izhajanja plinov

1650

Ozki zatoki borealnega Baltika

8330

Potopljene ali delno potopljene morske jame

Obalno skalnato in biogeno dno

Te strukture se lahko pojavijo pri več prevladujočih habitatnih tipih

Obalni sediment

Plitvo sublitoralno skalnato in biogeno dno

Plitvi sublitoralni grobi sediment

Plitvi sublitoralni peski

Plitvi sublitoralni mulj

Plitvi sublitoralni premešani sediment

Sublitoralno skalnato in biogeno dno, ki pripada kontinentalni ravnici

Sublitoralni grobi sediment, ki pripada kontinentalni ravnici

Sublitoralni peski, ki pripadajo kontinentalni ravnici

Sublitoralni mulj, ki pripada kontinentalni ravnici

Sublitoralni premešani sediment, ki pripada kontinentalni ravnici

Zgornje batipelagično skalnato in biogeno dno

Zgornji batipelagični sediment

Spodnje batipelagično skalnato in biogeno dno

Spodnji batipelagični sediment

Abisopelagično skalnato in biogeno dno

Abisopelagični sediment

Izlivi rek, estuariji (1130) običajno spadajo pod somornice iz okvirne direktive o vodah, zato so večinoma izključeni iz področja uporabe okvirne direktive o morski strategiji. Obalne lagune (1150) se pri poročanju o morskih habitatih upoštevajo, če so stalno povezane z morjem. Obalni habitati (npr. atlantski slani travniki (1330), sestoji metličja (1320)) so vključeni v poročanje o kopenskih habitatih v skladu z direktivo o habitatih, vendar so lahko prisotni v obalnem morju v skladu z okvirno direktivo o vodah in zato spadajo na področje uporabe okvirne direktive o morski strategiji.

8.2.2   Podporni ukrepi in uporabni viri informacij

Evropska unija in njene države članice ter druge evropske države so pogodbenice različnih pomembnih mednarodnih okoljskih konvencij in sporazumov. Ti so prispevali k oblikovanju pravnega okvira politike in zakonodaje o biotski raznovrstnosti v EU ter opredelitvi odnosov med EU in drugimi državami. Evropski in nacionalni pravni okviri o ohranjanju narave in biotske raznovrstnosti morajo v celoti upoštevati zaveze, sprejete na podlagi teh konvencij in sporazumov. Konvencije in sporazumi, ki so najpomembnejši za ohranjanje biotske raznovrstnosti v Evropi v povezavi z morsko energetsko infrastrukturo, so opisani spodaj.

Konvencija o varstvu morskega okolja severovzhodnega Atlantika (OSPAR) je mehanizem, v katerem petnajst vlad evropskih zahodnih obal in povodij skupaj z Evropsko unijo sodeluje pri varstvu morskega okolja severovzhodnega Atlantika. V skladu s strategijo OSPAR za ohranitev biotske raznovrstnosti in ekosistemov se polaganje, vzdrževanje in razgradnja kablov in cevovodov obravnavajo kot ena od človekovih dejavnosti, ki lahko škodljivo vplivajo na morsko okolje. V okviru skupnega programa ocenjevanja in spremljanja OSPAR (JAMP) je bil kot del vrednotenja obsega, prispevka in vpliva industrije nafte in plina na morju ocenjen možen vpliv cevovodov (OSPAR, 2009a), odbor OSPAR za biotsko raznovrstnost pa je ocenil vplive podmorskih kablov na okolje (OSPAR, 2009). Komisija OSPAR je pripravila tudi smernice o dobri okoljski praksi polaganja kablov in njihovega delovanja, vključno z možnimi blažilnimi ukrepi (OSPAR, 2012). Poleg tega sestrska organizacija OSPAR, tj. Bonski sporazum (51), pripravlja celosten pristop k upravljanju vpliva nezgodnih razlitij nafte in drugih nevarnih snovi v morsko okolje.

Konvencija o varstvu morskega okolja območja Baltiškega morja (HELCOM, Helsinška konvencija) zajema bazen Baltskega morja in vse celinske vode v njegovem povodju. Pogodbenice so vse države, ki ležijo okrog Baltskega morja, in EU. Akcijski načrt za Baltsko morje (2007), ki je bil razvit pod okriljem HELCOM in ki so ga sprejele vse obalne države in EU, vključuje dogovor med pogodbenicami, da bodo izvedle ustrezne postopke za čim večje preprečevanje, zmanjšanje ali ublažitev znatnih škodljivih vplivov na okolje, ki jih je povzročil kakršen koli objekt na morju, vključno s podmorskimi kabli in cevovodi.

Pogodbenice Konvencije za varstvo morskega okolja in obalnega območja Sredozemlja (Barcelonska konvencija) si prizadevajo, da „preprečijo [in] ublažijo [...] onesnaževanje ter se proti njemu borijo na območju Sredozemskega morja in da zavarujejo in izboljšajo morsko okolje na tem območju [...]“ (člen 4(1)). Obveznosti, ki so posebno pomembne za morsko energetsko infrastrukturo, so tiste, ki zadevajo onesnaževanje, ki ga povzročata raziskovanje in izkoriščanje epikontinentalnega pasu ter morskega dna in podzemlja (Protokol o varstvu Sredozemskega morja pred onesnaženjem, ki ga povzročata raziskovanje in izkoriščanje epikontinentalnega pasu ter morskega dna in podzemlja). Ta protokol, ki ga je EU ratificirala, obravnava izredne dogodke onesnaženja in spremljanje.

Konvencija o presoji čezmejnih vplivov na okolje (Konvencija iz Espooja) spodbuja mednarodno sodelovanje in udeležbo javnosti, kadar se pričakuje, da bo vpliv načrtovane dejavnosti na okolje čezmejen. Na seznamu dejavnosti, ki bodo verjetno imele znaten škodljiv čezmejni vpliv in za katere bi bilo treba izvesti postopek presoje vplivov na okolje, določen v Konvenciji, so naftovodi in plinovodi velikega premera.

Cilj Konvencije o varstvu selitvenih vrst prostoživečih živali (Bonska konvencija) je ohranjanje selitvenih vrst prostoživečih živali v njihovem naravnem območju razširjenosti. Več sporazumov, podpisanih na podlagi te konvencije, zadeva obravnavanje negativnih vplivov morske energetske infrastrukture na selitvene živali.

Sporazum o ohranjanju malih kitov in delfinov v Baltskem morju, severovzhodnem Atlantiku, Irskem in Severnem morju (ASCOBANS): cilj sporazuma je med desetimi pogodbenicami uskladiti ukrepe za zmanjšanje negativnih vplivov prilova, izginjanja habitatov, onesnaževanja morja in zvočnih motenj. Leta 2009 je bila sprejeta resolucija o škodljivih vplivih podvodnega hrupa na morske sesalce med gradbenimi dejavnostmi na morju za proizvodnjo energije iz obnovljivih virov, leta 2006 pa resolucija o negativnih vplivih zvoka, plovil in drugih oblik vznemirjanja na male kite in delfine. Obe sta pomembni za obravnavanje možnega vpliva, povezanega z morsko energetsko infrastrukturo.

Sporazum o ohranjanju kitov in delfinov Črnega morja, Sredozemskega morja in atlantskega območja ob njem (ACCOBAMS) predstavlja okvir sodelovanja za ohranjanje morske biotske raznovrstnosti v Sredozemskem in Črnem morju. Njegov glavni namen je zmanjšanje stopnje ogroženosti kitov in delfinov teh morij ter izboljšanje znanja o njih. Ta sporazum vključuje resolucije o oceni in presoji vplivov hrupa, ki ga povzroči človek, ki zadevajo obravnavanje negativnih vplivov morske energetske infrastrukture na kite in delfine, zaščitene z direktivo o habitatih. Objavljene so bile tudi smernice o ukrepih za blaženje podvodnega hrupa (ACCOBAMS-MOP5, 2013).

8.3   Možni vplivi in pristopi k njihovemu blaženju

Okoljske vplive energetske infrastrukture na morsko biotsko raznovrstnost lahko povzročijo biološki, fizični in kemični pritiski, kakšni bodo vplivi, pa je odvisno od več dejavnikov. Med drugim od tega, ali je infrastruktura v fazi postavitve, delovanja ali razgradnje, od časovnega okvira in pogostnosti del ter od obsega in lokacije infrastrukture. Pritiski na zaščitene habitate in vrste so lahko posredni in neposredni, vplivi pa akutni ali kronični. Možni vplivi na habitate in vrste na območjih Natura 2000 so povzeti v preglednici 5. Vplivi in možni blažilni ukrepi so opisani v nadaljevanju. Projekte je treba presoditi za vsak primer posebej, da bi ugotovili, ali taki ukrepi zadostujejo za zaščito interesov omrežja Natura 2000.

Vendar lahko na primernost ustrezne presoje načrtov in projektov za morsko energetsko infrastrukturo vplivajo naslednje omejitve:

| — | razpoložljivost podatkov, dostopnost in sposobnost zbiranja ustreznih podatkov; |
| --- | --- |

—

razpoložljivost podatkov, dostopnost in sposobnost zbiranja ustreznih podatkov;

| — | znanstveno razumevanje ekoloških procesov, občutljivosti morskih habitatov in vrst Natura 2000 na nekatere pritiske ter možnih kumulativnih učinkov; |
| --- | --- |

—

znanstveno razumevanje ekoloških procesov, občutljivosti morskih habitatov in vrst Natura 2000 na nekatere pritiske ter možnih kumulativnih učinkov;

| — | strategije za ublažitev – kratek čas za ugotovitev učinkovitosti; trenutno so poskusne ali slabo razvite; |
| --- | --- |

—

strategije za ublažitev – kratek čas za ugotovitev učinkovitosti; trenutno so poskusne ali slabo razvite;

| — | razvojne vrste – novo, v razvoju in zapleteno v smislu, da imajo lahko tako zemeljske kot morske elemente. |
| --- | --- |

—

razvojne vrste – novo, v razvoju in zapleteno v smislu, da imajo lahko tako zemeljske kot morske elemente.

Prav tako drži, da je doslej večina presoj vplivov v zvezi z morskimi obnovljivimi viri (energija valovanja in plimovanja) obravnavala proizvodne naprave. Delovanje teh je še vedno treba dvigniti na raven, na kateri bi lahko postale komercialno donosne operacije. Zato je treba še oceniti možne vplive polj in potrebne infrastrukture za prenos na okolje. Nejasno je tudi razumevanje obsega in zapletenosti združenih in kumulativnih učinkov morske energetske infrastrukture v povezavi z drugimi pomorskimi dejavnostmi, zato je potrebno strateško načrtovanje, kot je predlagano v oddelku 4. Presoja za vsak primer posebej je običajno potrebna za ugotovitev vrste in resnosti verjetnih vplivov glede na posebne okoliščine na območju in razpoložljive podatke.

Preglednica 5

Možna občutljivost habitatov in vrst, zaščitenih na podlagi omrežja Natura 2000, na pritiske, povezane z gradnjo, vzdrževanjem in razgradnjo morske energetske infrastrukture

| | FIZIČNA IZGUBA/ŠKODA | BIOLOŠKA MOTNJA/ŠKODA/IZGUBA | HIDROLOŠKE SPREMEMBE | NEVARNE SNOVI | ELEKTROMAGNETNA POLJA+ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Peščena obrežja | V | V | V | V | |
| Podmorski travniki s pozejdonovko | V | V | V | V | |
| Izlivi rek, estuariji | V | V | V | V | |
| Muljaste in peščene plitvine | V | V | V | V | |
| Obalne lagune | V | V | V | V | |
| Zatoki in zalivi | V | V | V | V | |
| Morski grebeni | V | V | V | V | |
| Strukture, nastale zaradi izhajanja plinov | V | V | V | V | |
| Ozki zatoki borealnega Baltika | V | V | V | V | |
| Jame* | ? | ? | ? | V | |
| |
| Kiti in delfini | ? | V | ? | V | |
| Tjulnji | ? | V | ? | V | |
| Plazilci | ? | V | ? | V | |
| Ribe | ? | V | V | V | V |
| Nevretenčarji | V | V | ? | V | |
| Rastline | V | V | V | V | |
| Morske ptice | | V | | V | |
| * | neobičajna lokacija za potek |

FIZIČNA IZGUBA/ŠKODA

BIOLOŠKA MOTNJA/ŠKODA/IZGUBA

HIDROLOŠKE SPREMEMBE

NEVARNE SNOVI

ELEKTROMAGNETNA POLJA+

Peščena obrežja

V

V

V

V

Podmorski travniki s pozejdonovko

V

V

V

V

Izlivi rek, estuariji

V

V

V

V

Muljaste in peščene plitvine

V

V

V

V

Obalne lagune

V

V

V

V

Zatoki in zalivi

V

V

V

V

Morski grebeni

V

V

V

V

Strukture, nastale zaradi izhajanja plinov

V

V

V

V

Ozki zatoki borealnega Baltika

V

V

V

V

Jame*

?

?

?

V

Kiti in delfini

?

V

?

V

Tjulnji

?

V

?

V

Plazilci

?

V

?

V

Ribe

?

V

V

V

V

Nevretenčarji

V

V

?

V

Rastline

V

V

V

V

Morske ptice

V

V

*

neobičajna lokacija za potek

| + | mehanizmi in vplivi, katerih razumevanje je še vedno slabo |
| --- | --- |

+

mehanizmi in vplivi, katerih razumevanje je še vedno slabo

| ? | neznani/slabo razumevanje |
| --- | --- |

?

neznani/slabo razumevanje

—   
  Povzetek možnih vplivov

Na voljo je velika količina informacij o možnih vplivih podmorskih cevovodov zaradi njihove obsežne in dolgotrajne uporabe za prenos nafte in plina v morskem okolju. Široko uporabljana tehnologija je tudi napeljava kablov, vendar večina informacij o možnih vplivih na okolje prihaja iz telekomunikacijskega sektorja. Kabli, ki se uporabljajo za prenos energije, so na splošno težji, bolj togi in večjega premera. Preučeni so bili tudi načini za preprečevanje ali blaženje vplivov kablov in cevovodov na okolje, ki vključujejo strategije za preprečevanje in blaženje, ki ustrezajo habitatom in vrstam Natura 2000.

Najočitnejši neposredni vplivi so škoda, motnje ali izguba bentoških habitatov med polaganjem kablov in cevovodov. Kabli so namreč večinoma položeni prek območij mehkega sedimenta, za kar je potrebno izkopavanje jarkov ali zakopavanje. Obseg prizadetega območja je zelo odvisen od uporabljenih tehnik in strojev ter od vrste sedimenta, sega pa lahko od 10 do 20 m znotraj linije. Bentos na tem prizadetem območju se lahko obnovi, vendar ne nujno z enako skupino vrst, na hitrost obnavljanja pa vplivajo vrsta sedimenta in lokalni pogoji. Vplivi so odvisni od obsega in trajanja sprememb ter od značilnosti območja. V območje se lahko vnesejo tudi različne vrste sedimentov, ki lahko spremenijo njegove značilnosti. Podplimna peščena obrežja, mehki sedimentni habitati zatokov in zalivov, muljaste in peščene plitvine v bibavičnem pasu, morsko dno, poraslo z morsko travo, podmorski travniki s pozejdonovko in grebeni so le nekateri od habitatov Natura 2000, ki so izpostavljeni neposredni škodi ali spremembi, povezani s potekom kablov in cevovodov. V nekaterih primerih morajo kabli prečkati območja skalnatega morskega dna. Če je treba jarke vrezati v kamen, to lahko škoduje habitatu, na primer grebenom.

Vnos umetnih trdih površin kablov in cevovodov ter kamnitega oklepa in betonskih „pregrinjal“ za zaščito operativne infrastrukture ali razgrajenih cevovodov ima lahko lokaliziran vpliv, saj omogoča naselitev vrst, ki niso tipične za mehke sedimentne habitate. Zaradi takih struktur se lahko naselijo in razširijo tudi invazivne tujerodne vrste. Spremembe motnosti, tokov ob morskem dnu in topografije so še en možen pritisk na bentoške skupnosti v bližini kablov in cevovodov, spremembe prehranjevalnih navad, vznemirjanje in selitev med napeljavo pa lahko vplivajo na morske sesalce in morske ptice, zaščitene z direktivama o habitatih in o pticah. Vplivi elektromagnetnih polj okrog kablov so manj znani, vendar bi lahko povzročali težave ribam, kot je jeseter, ki je zaščitena vrsta v skladu z direktivo o habitatih in za katero je znano, da lahko tovrstna polja zazna. Tudi emisije toplote lahko vplivajo na nekatere vrste, ki so občutljive celo na neznatna povišanja temperature okolice, vendar vrsta in resnost možnih vplivov na bentoške skupnosti, kot so tisti, povezani s habitati peščenih obrežij, nista znani. Zmanjšanje in preprečevanje takih emisij z zasnovo kablov sta obravnavana v oddelku o blažilnih ukrepih.

Upoštevati je treba tudi vidik tveganj in možnih vplivov kemičnega onesnaženja na habitate in vrste Natura 2000. Ti bi se lahko pojavili zaradi poškodovanih cevovodov, motenj onesnaženih sedimentov ali nevarnih snovi ali okvare kablov. Emisije plovil, ki se uporabljajo pri gradnji in vzdrževanju infrastrukture lahko vplivajo na kakovost vode, vendar jih je težko ločiti od emisij, ki so splošneje povezane z gradnjo in vzdrževanjem na morju.

—   
  Povzetek možnih blažilnih ukrepov

Komisija OSPAR je pripravila koristen povzetek možnih blažilnih ukrepov za zmanjšanje ali preprečevanje vplivov podmorskih kablov na okolje (preglednica 6) (52). Mednje spadajo predvsem skrbn izbira smeri poteka in skrbno načrtovanje postavitve, izbira primernih vrst kablov, ustrezno zakopavanje kablov in uporaba inertnih materialov, če je potrebna zaščitna obloga. Z gradnjo in vzdrževanjem podmorskih cevovodov so povezani tudi motnje morskega dna, hrup, onesnaženje, dušenje, izguba habitatov, koridorji za širjenje tujerodnih vrst in kumulativni učinki.

Preglednica 6

Možni blažilni ukrepi za preprečevanje ali zmanjšanje vplivov različnih antropogenih pritiskov zaradi polaganja in delovanja kablov na okolje (OSPAR, 2009)

| | Blažilni ukrepi |
| --- | --- |
| Vplivi na okolje | Izbira trase | Čas gradnje | Tehnika zakopavanja | Globina izkopa | Vrsta kabla | Odstranitev |
| Motnja | x | x | x | (x) | (x) | Glej besedilo |
| Hrup | (x) | (x) | (x) | | | |
| Emisije toplote | (x) | | | x | x | |
| Elektromagnetni | | | | x | x | |
| Onesnaženje | x | | (x) | (x) | x | x |
| Kumulativni učinki* | x | x | x | x | x | |
| x: pomemben ukrep; (x): manj pomemben ukrep; *: nezadostno poznavanje |

Blažilni ukrepi

Vplivi na okolje

Izbira trase

Čas gradnje

Tehnika zakopavanja

Globina izkopa

Vrsta kabla

Odstranitev

Motnja

x

x

x

(x)

(x)

Glej besedilo

Hrup

(x)

(x)

(x)

Emisije toplote

(x)

x

x

Elektromagnetni

x

x

Onesnaženje

x

(x)

(x)

x

x

Kumulativni učinki*

x

x

x

x

x

x: pomemben ukrep; (x): manj pomemben ukrep; *: nezadostno poznavanje

V naslednjih oddelkih so natančneje opisani možni vplivi in blažilni ukrepi, povezani z napeljavo, delovanjem in razgradnjo kablov in cevovodov.

8.3.1   Polaganje

Za napeljavo podmorskih kablov in cevovodov se uporabljajo različne metode. Na območjih mehkega sedimenta se lahko posamezno ali v kombinaciji uporabljajo plugi in stroji z vodnim curkom, ki izkopljejo jarke, običajno globoke od enega do treh metrov, in hkrati vanje zakopljejo kable in cevovode. Material, izkopan iz jarka, se lahko tudi začasno odstrani z območja ali odloži vzdolž izkopa, šele pozneje pa se položijo kabli ali cevovodi in zasujejo predhodno izkopani jarki. Umrljivost nevretenčarjev vzdolž predlagane kabelske trase bo verjetno večja pri uporabi vodnega curka (utekočinjenje sedimenta pod kablom, da bi se pogreznil do določene globine), saj ta povečuje motnjo sedimenta in verjetnost izpostavljenosti številnih živali plenilcem. Kadar se uporabljajo plugi, lahko sanišča, ki podpirajo plug, na površini pustijo sledi, zlasti na območjih mehkega sedimenta. V tem primeru sta možna vpliva večja zbitost tal in vznemirjanje morskih živalskih vrst. Območje vznemirjanja je odvisno od značilnosti okolja in metode postavitve (53).

Medtem ko se nekatere mobilne vrste lahko izognejo območjem vznemirjanja, se večina pritrjenih vrst ne more. Nekateri habitati biogenega dna, kot sta morsko dno s konjskimi klapavicami in morsko dno z apnenčastimi morskimi algami (maerl), tj. podhabitatna tipa podplimnih peščenih obrežij, pa tudi morsko dno, poraslo z morsko travo, so lahko posebno izpostavljeni neposredni izgubi ali dušenju zaradi suspendiranih sedimentov (npr. OSPAR 2010). Lokalizirano škodo bentoškim skupnostim grebenskih habitatov lahko povzroči tudi napeljava kablov prek območij skalnatega morskega dna, bodisi z abrazijo ali izkopavanjem jarkov iz mehkega in trdega kamna.

Resuspenzija in ponovna mobilizacija hranil in nevarnih snovi med izkopavanjem jarkov povzročata tveganja na območjih onesnaženega sedimenta, spremembe profila morskega dna pa lahko spremenijo hidrodinamični režim. To lahko vpliva na stabilnost podplimnih habitatov, kot so peščena obrežja, in spremeni pripadajoče morske skupnosti. Nazadnje je treba upoštevati tudi možni vpliv dejavnosti prevzema v obratovanje. To v primeru cevovodov vključuje črpanje preskusne vode, ki vsebuje biocide in antikorozijska sredstva. Določiti je treba sestavo in razpršenost preskusne vode, vendar se večje koncentracije na mestih izpusta na splošno štejejo za kratkotrajne. Za oceno možnih vplivov na morske skupnosti, povezane s habitati Natura 2000, in na zaščitene vrste ni dovolj informacij.

SPREMEMBE BENTOŠKIH HABITATOV, SKUPNOSTI IN VRST

Takojšnji vplivi napeljave kablov in cevovodov so lokalizirana škoda, abrazija, selitev in motnje habitatov in vrst na morskem dnu v območju okrog gradbišča (Söker et al., 2000). Na bentoške skupnosti v jarkih in blizu njih lahko vpliva sproščanje sedimentov, zakopavanje, mešanje, usedanje finih sedimentov in spremembe kemijskih lastnosti zaradi resuspenzije onesnaževal ali motnje anoksičnih plasti. Ti vplivi pa so lahko le kratkotrajni ali povzročijo manjše dolgotrajnejše spremembe, katerih resnost je težko oceniti.

Študija vplivov in obnove, povezanih s kabelskim jarkom za polje vetrnih elektrarn na morju Nysted v laguni Rødsand, območju Natura 2000 na Danskem, je pokazala znatne razlike v skupnosti Macoma v plitvi vodi takoj po zaključku gradbenih del. Zmanjšali sta se tudi gostota in biomasa poganjkov korenik morske trave blizu jarka (zaradi skupnega vpliva senčenja in zakopavanja), vendar sta se v dveh letih obnovili na vrednosti pred gradnjo (Birklund, 2003). V enem letu se je obnovila tudi bentoška makrofavna vzdolž podmorskega kabla v Baltskem morju med Švedsko in Poljsko, pri čemer ni bilo bistvenih sprememb v njeni sestavi, obilici ali biomasi, ki bi jih lahko jasno povezali s kabelsko napeljavo (Andrulewicz et al., 2003).

Iz teh študij je mogoče sklepati, da so lahko vplivi na skupnosti v podplimnem mehkem sedimentu, na primer tiste na plitvih peščenih obrežjih, sicer veliki, vendar so lahko razmeroma kratkotrajni in omejeni na kabelski koridor širine približno deset metrov (OSPAR, 2009). Dolgotrajnejši vplivi lahko prizadenejo biogeno dno, ki ga sestavljajo vrste, izpostavljene dušenju, kot je morsko dno z apnenčastimi morskimi algami (maerl), podmorske strukture, nastale zaradi izhajanja plinov, ali vrste, ki so posebno dolgožive in se počasi ponovno vzpostavijo, kot je morsko dno s konjskimi klapavicami. Kakšni bodo vplivi, je odvisno od prisotnih habitatov in značilnosti območja.

Poleg neposredne škode med možne pritiske gradbenih del na območju bentoških habitatov in vrst spadajo tudi povečanje motnosti, izpusti onesnaževal in spremembe sestave sedimenta. Vplivi so odvisni od obsega in trajanja sprememb ter od posebnih značilnosti območja. Prerazporeditev mehkega sedimenta na habitate skalnatih grebenov ali habitate, izpostavljene dušenju, kot so podmorski travniki s pozejdonovko in morsko dno z apnenčastimi morskimi algami (maerl), bo bolj težavna kot ponovna naselitev na območja s podobnimi sedimentnimi značilnostmi (Zucco et al., 2006; Hall-Spencer in Moore, 2000). V območje se lahko vnesejo tudi različne vrste sedimentov, ki lahko spremenijo njegove značilnosti. Na polju vetrnih elektrarn na morju Nysted na Danskem je bilo treba na primer razkrite kable nekaj časa po tem, ko so bili položeni, s prodom, ki je bil pripeljan od drugod, zasuti jarek na območju, na katerem prevladujejo mehki sedimenti (Andrulewicz et al., 2003).

Na območjih kamna, zelo mobilnega peska ali globokih voda, kjer morsko dno ni primerno za zakopavanje kablov in cevovodov, se lahko infrastruktura zaščiti ali stabilizira s kamnitim oklepom in betonskimi „pregrinjali“. Začasno povečanje motnosti v bližini del je verjetno tudi, če se jarki ne izkopavajo. Nasipavanje kamna lahko vključuje nalaganje ene tone kamna na kvadratni meter, pet metrov na vsako stran cevovoda, s čimer bi se lahko vnesla velika količina materiala z drugačnimi značilnostmi, kot so jih imeli obstoječi sedimenti na območju pred napeljavo.

| Primeri blažilnih ukrepov, izvedenih v zvezi s podplimnimi habitati Natura 2000

  Trasa povezovalnega daljnovoda SwePol med Švedsko in Poljsko do delov območja Natura 2000 Slupsk Bank je bila v okviru blažilnega ukrepa delno preusmerjena. Čeprav večina kabelske trase poteka prek ogroženih habitatov, se izogne kamnitim in balvanskim delom območja Slupsk Bank, ki podpirajo ogroženo vrsto rdečih alg. Z istim projektom je bilo tudi preprečeno možno kemično onesnaženje s klorom s spremembo predloga iz monopolarne zasnove, ki bi zahtevala žrtvene anode, v bipolarni sistem (Andrulewicz et al., 2003). |
| --- |

Primeri blažilnih ukrepov, izvedenih v zvezi s podplimnimi habitati Natura 2000

Trasa povezovalnega daljnovoda SwePol med Švedsko in Poljsko do delov območja Natura 2000 Slupsk Bank je bila v okviru blažilnega ukrepa delno preusmerjena. Čeprav večina kabelske trase poteka prek ogroženih habitatov, se izogne kamnitim in balvanskim delom območja Slupsk Bank, ki podpirajo ogroženo vrsto rdečih alg. Z istim projektom je bilo tudi preprečeno možno kemično onesnaženje s klorom s spremembo predloga iz monopolarne zasnove, ki bi zahtevala žrtvene anode, v bipolarni sistem (Andrulewicz et al., 2003).

ŠKODA ZA HABITATE IN VRSTE V BIBAVIČNEM PASU

Polaganje kablov in cevovodov lahko povzroči motnjo, škodo in izgubo habitatov in vrst v bibavičnem pasu, zaščitenih z direktivama o habitatih in o pticah. Habitatni tipi Natura 2000, ki bodo najverjetneje prizadeti, so morski zatoki in zalivi, ozki zatoki borealnega Baltika, izlivi rek oziroma estuariji, muljaste in peščene plitvine v bibavičnem pasu ter podmorski travniki s pozejdonovko. Najbolj ranljive zaščitene vrste vključujejo močvirnike in pernato divjad.

Vplivi na infavno so pogosto zelo dobro vidni, vendar so lahko kratkotrajni. Študija o vplivih izkopavanja jarkov za napeljavo cevovoda prek območja muljastih in peščenih plitvin v bibavičnem pasu na Irskem je pokazala, da je takoj po zaključku gradbenih del prišlo do popolne izgube bentoških nevretenčarjev in spremembe strukture sedimenta. Prizadeto območje je bilo pozneje ponovno poseljeno, tako da ni bilo zaznavne razlike v številu posameznih živali vseh vrst, katerih vzorec je bil šest mesecev pozneje odvzet iz jeder sedimenta, čeprav so bili zastopani taksoni drugačni (Lewis et al., 2002). V drugih študijah so bili ugotovljeni podobni vplivi in čeprav se lahko bogastvo vrst obnovi, lahko skupna biomasa šele čez nekaj let doseže podobne ravni, kot jih ima okoliško neprizadeto območje. Obnova je odvisna od vrst, ki so prisotne v okoliških območjih, njihovega življenjskega cikla in mobilnosti ter trajanja gradbenih del.

| Primeri blažilnih ukrepov, izvedenih za zaščito habitatov v bibavičnem pasu

  Blažilni ukrepi, povezani s prehodnimi zalivi za povezavo podmorskih s kopenskimi kabli, ki prečkajo habitate v bibavičnem pasu, kot so tisti v izlivih rek oz. estuarijih, segajo od preusmeritve za izogibanje občutljivim območjem, čim večjega zmanjšanja prizadetega območja, skrbnega časovnega načrtovanja gradbenih del za preprečevanje motenj do uporabe manj škodljivih tehnik izkopavanja. V nadaljevanju so navedeni nekateri od blažilnih ukrepov, ki so bili dogovorjeni pri polaganju povezovalnih kablov prek bibavičnega pasu estuarija Swale za povezavo polja vetrnih elektrarn na morju London Array s prenosnim omrežjem (London Array/National Grid 2007).






  — | Med 1. oktobrom in 31. marcem se ne izvajajo gradbena dela na posebnem območju varstva Swale in območju iz Ramsarske konvencije ali znotraj njune 500 m dolge meje v smeri proti morju. |
| --- | --- |

Primeri blažilnih ukrepov, izvedenih za zaščito habitatov v bibavičnem pasu

Blažilni ukrepi, povezani s prehodnimi zalivi za povezavo podmorskih s kopenskimi kabli, ki prečkajo habitate v bibavičnem pasu, kot so tisti v izlivih rek oz. estuarijih, segajo od preusmeritve za izogibanje občutljivim območjem, čim večjega zmanjšanja prizadetega območja, skrbnega časovnega načrtovanja gradbenih del za preprečevanje motenj do uporabe manj škodljivih tehnik izkopavanja. V nadaljevanju so navedeni nekateri od blažilnih ukrepov, ki so bili dogovorjeni pri polaganju povezovalnih kablov prek bibavičnega pasu estuarija Swale za povezavo polja vetrnih elektrarn na morju London Array s prenosnim omrežjem (London Array/National Grid 2007).

—

Med 1. oktobrom in 31. marcem se ne izvajajo gradbena dela na posebnem območju varstva Swale in območju iz Ramsarske konvencije ali znotraj njune 500 m dolge meje v smeri proti morju.

| — | Na območjih, ki podpirajo morska dna, poraščena z morsko travo, ali na glavnih rastiščih klapavice se gradbena dela nikoli ne izvajajo. To vključuje vsa dela, povezana s polaganjem kablov, vključno z nameščanjem sidrišč za barže (če je potrebno). |
| --- | --- |

—

Na območjih, ki podpirajo morska dna, poraščena z morsko travo, ali na glavnih rastiščih klapavice se gradbena dela nikoli ne izvajajo. To vključuje vsa dela, povezana s polaganjem kablov, vključno z nameščanjem sidrišč za barže (če je potrebno).

| — | Kabli, napeljani prek bibavičnega pasu, morajo biti zakopani v globini najmanj enega metra, običajno pa morajo biti položeni z oranjem ali izkopavanjem jarkov. Če se v bibavičnem pasu uporablja izkopavanje jarkov, je treba izkopavanje in poznejše zasipanje kabelskega jarka izvesti tako, da se ohrani profil sedimenta. Stroji z vodnim curkom se lahko uporabljajo le v izjemnem primeru po predhodni odobritvi in ob spremljanju. |
| --- | --- |

—

Kabli, napeljani prek bibavičnega pasu, morajo biti zakopani v globini najmanj enega metra, običajno pa morajo biti položeni z oranjem ali izkopavanjem jarkov. Če se v bibavičnem pasu uporablja izkopavanje jarkov, je treba izkopavanje in poznejše zasipanje kabelskega jarka izvesti tako, da se ohrani profil sedimenta. Stroji z vodnim curkom se lahko uporabljajo le v izjemnem primeru po predhodni odobritvi in ob spremljanju.

| — | Ornitološke raziskave območja plimovanja, bibavičnega pasu in kopnega je treba izvajati med oktobrom in marcem vsako leto gradnje in vsaj eno leto. |
| --- | --- |

—

Ornitološke raziskave območja plimovanja, bibavičnega pasu in kopnega je treba izvajati med oktobrom in marcem vsako leto gradnje in vsaj eno leto.

| — | Gradbena dela se ne smejo izvajati, dokler ustrezni regulativni organi ne odobrijo ukrepov v zvezi ravnanjem s potencialno nevarnimi snovmi in njihovim skladiščenjem, odzivanjem na razlitja in zagotavljanjem drenaže površinske vode. |
| --- | --- |

—

Gradbena dela se ne smejo izvajati, dokler ustrezni regulativni organi ne odobrijo ukrepov v zvezi ravnanjem s potencialno nevarnimi snovmi in njihovim skladiščenjem, odzivanjem na razlitja in zagotavljanjem drenaže površinske vode.

| — | Osebje/izvajalci morajo biti obveščeni o lokacijah z okoljsko občutljivimi značilnostmi in o delovni praksi, ki je potrebna za zaščito teh značilnosti. |
| --- | --- |

—

Osebje/izvajalci morajo biti obveščeni o lokacijah z okoljsko občutljivimi značilnostmi in o delovni praksi, ki je potrebna za zaščito teh značilnosti.

| — | Za polaganje kablov v bibavičnem pasu je treba izbrati metode, ki čim bolj zmanjšujejo sproščanje suspendiranih sedimentov. |
| --- | --- |

—

Za polaganje kablov v bibavičnem pasu je treba izbrati metode, ki čim bolj zmanjšujejo sproščanje suspendiranih sedimentov.

| — | Gradbene dejavnosti je treba izvajati tako, da se ptice čim manj vznemirjajo, npr. uporabljajo naj se tehnike usmerjene razsvetljave. |
| --- | --- |

—

Gradbene dejavnosti je treba izvajati tako, da se ptice čim manj vznemirjajo, npr. uporabljajo naj se tehnike usmerjene razsvetljave.

VZNEMIRJANJE IN SELITEV ZELO MOBILNIH VRST

Znano je, da hrup ter prisotnost ljudi, strojev in dejavnosti, povezanih z gradbenimi deli na lokacijah v bibavičnem pasu in na morju, vplivata na vedenje zelo mobilnih vrst, vključno z morskimi pticami, močvirniki in pernato divjadjo, kiti in delfini, tjuljnji, želvami in ribami, zaščitenimi v skladu z direktivama o habitatih in o pticah. Glavna vpliva sta vznemirjanje in selitev. Možni vplivi, specifični za posamezne vrste, vključujejo izgubo možnosti hranjenja, nevarnost trka in ovirano gibanje, zaradi česar bi lahko nastali energetski stroški. Znano je, da so ptice, ki se potapljajo, zelo občutljive na vizualne motnje in se zaradi ladijskega prometa selijo (Mendel et al., 2008). Pojavijo se lahko dolgotrajnejši vplivi, kot je poškodba sluha morskih sesalcev, ki so dlje časa izpostavljeni visokim ravnem hrupa. Kritična težava je raven hrupa okolice, ki je povezan z gradbenimi deli, saj vpliva na sposobnost živali za zaznavanje pritiska in odzivanje nanj (Robinson in Lepper, 2013).

Hrup, ki ga povzroča polaganje cevovodov in kablov, je običajno povezan z izkopavanjem jarkov, polaganjem cevi in nalaganjem kamnov. V primeru predlaganega 65 km dolgega povezovalnega kabla od polja vetrnih elektrarn na morju Beatrice v Moray Firthu je bil hrup pri napeljavi diferenciran z modeliranjem, v okviru katerega je bilo opredeljeno možno območje vznemirjanja za različne vrste (glej spodnji okvir). Glede na oceno OSPAR ni jasnih znakov, da podvodni hrup, ki ga je povzročila napeljava podmorskih kablov, zelo ogroža morske živalske vrste (OSPAR, 2009).

| Določanje obsega za oceno tveganj za mobilne morske vrste

  Presoja verjetnega vpliva hrupa, povezanega z napeljavo 65 km dolgih povezovalnih električnih kablov od polja vetrnih elektrarn na morju Beatrice do mesta povezave podmorskih s kopenskimi kabli v Moray Firthu na severovzhodni škotski obali je bila izvedena z modeliranjem možnega vpliva na vedenje številnih vrst (Nedwell et al., 2012). Rezultati kažejo, da je imelo izkopavanje jarkov verjetno največji vpliv na različne morske vrste, zlasti na pristaniško rjavo pliskavko. | Merska enota dBht (za vrste) je bila razvita kot sredstvo za količinsko opredeljevanje možnega vpliva na vedenje vrst v podvodnem okolju (Nedwell et al., 2007). Različne vrste zvok zaznavajo različno. Za ravni nad 90 dBht je bilo ugotovljeno, da izzovejo močno reakcijo izogibanja pri praktično vseh posameznih živalih. |
| --- | --- |
| | |

Določanje obsega za oceno tveganj za mobilne morske vrste

Presoja verjetnega vpliva hrupa, povezanega z napeljavo 65 km dolgih povezovalnih električnih kablov od polja vetrnih elektrarn na morju Beatrice do mesta povezave podmorskih s kopenskimi kabli v Moray Firthu na severovzhodni škotski obali je bila izvedena z modeliranjem možnega vpliva na vedenje številnih vrst (Nedwell et al., 2012). Rezultati kažejo, da je imelo izkopavanje jarkov verjetno največji vpliv na različne morske vrste, zlasti na pristaniško rjavo pliskavko.

Image

Merska enota dBht (za vrste) je bila razvita kot sredstvo za količinsko opredeljevanje možnega vpliva na vedenje vrst v podvodnem okolju (Nedwell et al., 2007). Različne vrste zvok zaznavajo različno. Za ravni nad 90 dBht je bilo ugotovljeno, da izzovejo močno reakcijo izogibanja pri praktično vseh posameznih živalih.

Image

V tem primeru je bilo predvideno, da bo med polaganjem kablov prisoten kratkotrajen lokaliziran hrup, ki bi lahko povzročil začasno selitev morskih sesalcev z zelo majhnega dela njihovega primernega habitata (Arcus, 2012). Ugotovljeno je bilo, da bodo za veliko pliskavko in navadnega tjulnja pomembni tudi drugi vidiki gradbenih del, zaradi katerih se bodo posledično izvedli blažilni ukrepi, npr. „mehki začetki“ za zabijanje pilotov in sodelovanje opazovalcev morskih sesalcev.

8.3.2   Delovanje

Negativne vplive, povezane z delujočimi kabli in cevovodi, najpogosteje povzroči onesnaženje. Akutno onesnaženje lahko povzročijo nenamerni izpusti iz plovil za operativno podporo ali razpok cevovodov. Okvara kablov in cevovodov ter izpiranje kemikalij lahko povzročita kronične vplive. Manj natančno so bili preučeni verjetni vplivi elektromagnetnih polj in povišanja temperature okrog kablov. Vzdrževanje in popravila, ki povzročajo resuspenzijo sedimentov in nevarnih snovi, bi imeli podobne vplive, kot so tisti, opisani za polaganje.

ONESNAŽEVANJE

Cevovod se lahko poškoduje zaradi korozije, premikov morskega dna ter stika s sidri in orodjem za pridneni ribolov. Posledice so lahko majhna kratkotrajna ali dolgotrajna iztekanja ali bolj katastrofalni izlivi, ki povzročijo veliko onesnaženje. V podatkovni zbirki o incidentih v zvezi z evropskim plinovodom so kot najpogostejši vzrok za incidente ugotovljene zunanje motnje (48,4 %), sledijo pa jim napake v gradnji/materialu in korozija, vendar ti podatki ne razlikujejo med podmorskimi in drugimi plinovodi (EGIG, 2011). Ogljikovodiki in plini, kot so ogljikov dioksid, metan in vodikov sulfid, so nekatera od onesnaževal, ki se lahko vnesejo v vodni stolp.

Vir onesnaževal so tudi žrtvene anode, ki se uporabljajo za upočasnjevanje korozije cevovodov v morski vodi. Sestavine teh anod (živo srebro, baker, kadmij in svinec) lahko pronicajo skozi sediment in se kopičijo v nekaterih morskih vrstah. Stopnja korozije teh anod je odvisna od značilnosti območja, kot so globina, temperatura in slanost vode. Verjetnost vplivov na habitate in vrste Natura 2000 je nejasna.

Pri dejavnostih zajemanja in shranjevanja ogljikovega dioksida je to, ali se bo CO2 po cevovodu prenašal kot tekočina ali kot plin, odvisno od temperature in pritiska. To je treba skrbno nadzorovati, saj tvorba hidrata v cevovodu povečuje notranjo korozijo in bi lahko povzročila blokade ter s tem povečala tveganje za okvaro cevovoda. Glavni vpliv poškodbe ali okvare cevovoda bi bilo zakisljevanje okoliške vode.

Akutni in kronični vplivi onesnaženja z nafto na morske vrste in habitate, navedene v direktivah o habitatih in pticah, kot so morski sesalci, morske ptice, morsko dno, poraslo z morsko travo, ter muljaste in peščene plitvine, so izčrpno preučeni in dobro dokumentirani (54). Prav tako je preučena in dokumentirana potreba po spremljanju in načrtovanju ravnanja v nepredvidljivih razmerah za preprečevanje stopnjevanja incidentov in zmanjšanje vpliva. Informacije so na voljo tudi o vplivih drugih onesnaževal, kot so težke kovine, na morske sesalce in možnih vplivih zakisljevanja oceanov, vendar ne posebej v zvezi z morsko energetsko infrastrukturo.

Glavni pristop k blažitvi onesnaževanja iz kablov in cevovodov je zmanjšanje nevarnosti izpustov z zasnovo in rednimi pregledi. Redno spremljanje deluje kot sistem zgodnjega opozarjanja, pri načrtovanju ravnanja v nepredvidljivih razmerah pa se določijo ukrepi za zmanjšanje vplivov na morske habitate in vrste v primeru incidentov.

ELEKTROMAGNETNA POLJA IN VPLIVI NA RIBE

Med prenosom električne energije, tudi vzdolž podmorskih kablov, nastajajo nizkofrekvenčna elektromagnetna polja. Električna polja lahko zaradi gibanja vode in organizmov skozi magnetno polje nastanejo tudi v okolici. Če so elektromagnetna polja dovolj velika in/ali jih je mogoče zaznati iz ravni v okolici, lahko nekoliko vplivajo na morske organizme, ki elektromagnetna polja uporabljajo za orientacijo v prostoru, velike premike, orientacijo krajšega dosega, hranjenje ali iskanje partnerjev za razmnoževanje. Verjetnost in resnost možnih vplivov nista povsem jasni (Boehlert in Gill, 2010). Simulacija magnetnih polj okrog bipolarnega daljnovoda med Švedsko in Poljsko je pokazala, da kakršne koli spremembe naklona ne bi bile večje od naravnih sprememb zemeljskega magnetnega polja na razdalji več kot 20 m od kablov. Meritve podvodnega magnetnega polja na kraju samem, ko so bili kabli napeljani, so pokazale, da vrednosti niso presegle vrednosti, ki so bile predvidene na podlagi simulacij (Andrulewicz et al., 2003).

Vrste rib, za katere je znano, da zaznavajo električna polja, vključujejo hrustančnice in jesetre, pri čemer nekatere od njih v dosegu elektromagnetnih polj, ki lahko nastanejo okrog kablov, kažejo vedenjske spremembe. V zvezi z magnetnimi polji je bilo pri spremljanju selitvenih jegulj (A.anguilla) v Baltskem morju ugotovljeno njihovo začasno odzivanje, saj so se na selitveni poti izogibale kablov, vendar ni bilo dokazano, da je bila to trajna ovira. V zvezi z električnimi polji so bile ugotovljene vedenjske spremembe morske mačke (S.canicula), raže trnjevke (R.clavata) in trneža (S.acanthias), ki so lahko povezane s habitati peščenih obrežij, vendar so se vplivi med posameznimi živalmi razlikovali (55).

V določenem obsegu se blaženje izvaja že z industrijsko standardizirano zaščito, ki omejuje neposredna električna polja, ne pa magnetnega elementa. Druge možnosti so spremembe zasnove kablov, zmanjšanje tokov in globlje zakopavanje.

Mehanizmi in vplivi elektromagnetnih polj na morske organizme niso povsem jasni, prav tako njihove vrednosti niso bile primerjane z vrednostmi zemeljskega geomagnetnega polja. Obstoječa praksa v Evropi vključuje obravnavanje elektromagnetnih polj v presoji vplivov na okolje in postopkih izdaje soglasja, vendar na podlagi različnih ravni obveznosti glede spremljanja in preiskovanja možnih vplivov v različnih državah članicah.

SPREMEMBE BENTOSA

Pri kablih in cevovodih, napeljanih po površini, ima lahko vnos trdnih substratov dolgoročneje gledano „učinek grebena“, saj jih poseljujejo najrazličnejše vrste (56). Vrste, ki naj bi po predvidevanjih poselile nasuto kamenje in betonska „pregrinjala“ okrog cevovodov v okviru projekta Mariner Area Development v severnem delu Severnega morja, na primer vključujejo hidroide, mehke korale, vetrnice, cevaste črve, vitičnjake, plaščarje in mobilne organizme, kot so raki, mnogoščetinci in iglokožci (Statoil, 2012). Z naselitvijo ob temeljih turbin na poljih vetrnih elektrarn na morju Nysted in Horns Rev sta se povečali biomasa in heterogenost habitata. Vnos trdih površin v območje, kjer prevladujejo peščeni sedimenti, je povzročil precejšnjo spremembo bentosa. Poleg tega je možno, da se bodo s poselitvijo teh struktur razširile invazivne tujerodne vrste, zlasti v kombinaciji s spremembami temperature. Temperatura se lahko nekoliko poviša v razdalji nekaj centimetrov od kablov za prenos električne energije, odvisno od globine izkopa, vrste kabla in značilnosti okoliškega sedimenta. Ta povišanja so lahko pri enakih ravneh prenosa večja pri kablih za izmenični tok kot pri kablih za visokonapetostni enosmerni tok. Emisije toplote lahko spremenijo fizikalno-kemične lastnosti sedimenta in povečajo aktivnost bakterij ter s tem sekundarno vplivajo na bentoške živalske in rastlinske vrste (Meissner in Sordyl, 2006). Nekatere vrste so dokazano občutljive celo na neznatna povišanja temperature okolice, vendar vrsta in resnost možnih vplivov na bentoške skupnosti, kot so tisti, povezani s habitati peščenih obrežij, nista znani.

8.3.3   Razgradnja

Za razgradnjo objektov na morju velja več mednarodnih obveznosti, kot so tiste, ki jih je sprejela komisija OSPAR (Sklep 98/3), vendar te ne zajemajo kablov in cevovodov. Možni vplivi razgradnje kablov in cevovodov na morske habitate in vrste so podobni tistim, opisanim za polaganje, zanje pa se lahko uporabijo podobni blažilni ukrepi. Razgradnja cevovodov se začne z njihovim splakovanjem in čiščenjem. Sledi odstranitev iz morskega dna ali rezanje in opustitev na kraju samem ob ustrezni zaščiti in poznejšem spremljanju. Zakopane kable bo morda treba pred odstranitvijo razkriti z oranjem ali uporabo vodnega curka, kar lahko povzroči motnje sedimenta in pripadajočih bentoških skupnosti. Drugo pripadajočo infrastrukturo, kot so betonska „pregrinjala“, bo morda treba glede na stanje odstraniti z grabežem.

Tehnike, ki se uporabljajo za odstranjevanje cevovodov, kot so povratno navijanje, rezanje in dvigovanje ter vleka po površini ali v nadzorovani globini, lahko neposredno škodujejo habitatom na morskem dnu, vznemirjajo mobilne vrste ali povzročajo njihovo selitev in poslabšajo kakovost vode, če so pri ladijskem prometu in dejavnostih prisotni izpusti v morje. Fizične motnje morskega dna, povečanje motnosti, možno dušenje bentosa in stopnje obnove so verjetno podobne tistim, opisanim za polaganje, ter vplivajo na iste habitate in vrste na območju na vsaki strani cevovoda. Starejša betonska „pregrinjala“ ali tista, ki so razpadla, bo morda treba odstraniti s konvencionalnim grabežem. Kadar je treba na morsko dno nasuti kamen za zaščito delov razgrajenih cevovodov, ta predstavlja trdo površino na območjih, na katerih prevladuje mehki sediment, in spreminja tamkajšnje morske skupnosti.

Načrte za razgradnjo je običajno treba pripraviti ob začetku izvajanja projekta ter jih oceniti za vsak primer posebej, saj se razlikujejo glede na vrsto, premer, dolžino, celovitost in stanje cevovoda. Možnosti vključujejo puščanje na kraju samem, ponovno uporabo na kraju samem, ponovno uporabo na drugih lokacijah ali odstranjevanje in odlaganje na kopnem. Na danskem polju na zahodu Jutlandije je bilo na primer pri preiskavi možnosti razgradnje ugotovljeno, da je treba prvo in zadnjo od teh možnosti nadalje preučiti. Kadar se cevovodi pustijo na morskem dnu, bo verjetno potrebno dolgoročno spremljanje za zagotovitev stabilnosti in varnosti drugih uporabnikov morja, saj se lahko razgrajujejo več desetletij (HSE, 1997).

8.3.4   Kumulativni učinki

Projekti morske energetske infrastrukture se ne izvajajo ločeno. So del projektov za nafto in plin, zajemanje in shranjevanje ogljikovega dioksida, vetrno energijo na morju in energijo iz obnovljivih morskih virov ter se lahko izvajajo v bližini drugih načrtov in projektov. Vse te dejavnosti, naj bodo pretekle, sedanje ali načrtovane v prihodnosti, imajo lahko kumulativne okoljske učinke na habitate in vrste Natura 2000. Zlasti so jim lahko izpostavljene zelo mobilne vrste, kot so morski sesalci, ribe in morske ptice, saj nanje lahko vplivajo dejavnosti na več lokacijah, tudi zelo oddaljenih druga od druge.

Kumulativni učinki se lahko pojavijo pri posameznem projektu, na primer zaradi zgoščenosti infrastrukture in dejavnosti na enem mestu (kabli, cevovodi, platforme, promet vzdrževalnih plovil). Kumulativni učinki so mogoči tudi, kadar se v bližini izvajajo drugi projekti. V primeru polja vetrnih elektrarn na morju Beatrice v severnem delu Severnega morja se predvideni hrup zaradi polaganja kablov in povečanje suspendiranih trdnih snovi v bližini gradbenih del, povezanih s prenosnim omrežjem, nista štela za pomembna. Ko pa sta se obravnavala skupaj z drugimi dejavnostmi na gradbišču in drugim projektom proizvodnje energije iz obnovljivih virov energije na morju v bližini, je bilo ocenjeno, da bi lahko imel hrup, povezan s hkratnimi gradbenimi deli, kumulativni učinek na atlantskega sleda, jeguljo, lososa in morsko postrv. Na drugi strani pa se, ko sta se navedena pojava obravnavala skupaj, niso šteli za verjetne dodatni vplivi na transport sedimentov (Arcus, 2012).

Presoja kumulativnega učinka mora biti izvedena kot del presoj vplivov na okolje in strateških presoj vplivov na okolje ter je pravna zahteva za ustrezno presojo načrtov in projektov v skladu z direktivo o habitatih. Ključni elementi so določanje obsega možnih vplivov, predlaganje blažilnih in nadzornih ukrepov ter poročanje o področjih negotovosti. O presoji kumulativnih učinkov so bile pripravljene tako splošne kot sektorske smernice (npr. RenewableUK, 2013), podrobnosti pa so navedene v oddelku 7.3 tega dokumenta.

8.3.5   Možni blažilni ukrepi

Smernice o pristopu k blaženju so navedene v oddelku 5 tega dokumenta. V nadaljevanju so navedene ključne priložnosti za blaženje možnih vplivov projektov morske energetske infrastrukture na habitate in vrste Natura 2000.

| Možni blažilni ukrepi v različnih fazah projektov energetske infrastrukture


  Presoja







  — | Določitev obsega, preverjanje in izhodiščna ocena faz postavitve, delovanja in razgradnje za ugotovitev možnih pritiskov, vplivov in učinkov na habitate in vrste Natura 2000. V okviru tega postopka se predlagajo blažilni ukrepi. |
| --- | --- |

Možni blažilni ukrepi v različnih fazah projektov energetske infrastrukture

Presoja

—

Določitev obsega, preverjanje in izhodiščna ocena faz postavitve, delovanja in razgradnje za ugotovitev možnih pritiskov, vplivov in učinkov na habitate in vrste Natura 2000. V okviru tega postopka se predlagajo blažilni ukrepi.

Potek/namestitev

| — | Koridorji kablov in cevovodov naj potekajo tako, da se bodo izogibali habitatom Natura 2000 in da ne bodo vplivali na zaščitene vrste EU, npr. izogibajte se podmorskim travnikom s pozejdonovko, območjem, kjer tjuljnji prihajajo na kopno, ter območjem hranjenja močvirnikov in pernate divjadi v bibavičnem pasu. |
| --- | --- |

—

Koridorji kablov in cevovodov naj potekajo tako, da se bodo izogibali habitatom Natura 2000 in da ne bodo vplivali na zaščitene vrste EU, npr. izogibajte se podmorskim travnikom s pozejdonovko, območjem, kjer tjuljnji prihajajo na kopno, ter območjem hranjenja močvirnikov in pernate divjadi v bibavičnem pasu.

| — | Na območjih Natura 2000 ne gradite razdelilnih postaj/pretvorniških postaj. |
| --- | --- |

—

Na območjih Natura 2000 ne gradite razdelilnih postaj/pretvorniških postaj.

| — | Ne smejo potekati skozi območja, na katerih bi lahko povzročili motnje nevarnih snovi ali onesnaženih sedimentov. |
| --- | --- |

—

Ne smejo potekati skozi območja, na katerih bi lahko povzročili motnje nevarnih snovi ali onesnaženih sedimentov.

Odtis

| — | Skrčite območje motenj z zmanjšanjem števila koridorjev, na primer z upoštevanjem vrste in velikosti infrastrukture, ustvarjanjem razmikov med jarki, združevanjem kablov in vzporednim potekom. |
| --- | --- |

—

Skrčite območje motenj z zmanjšanjem števila koridorjev, na primer z upoštevanjem vrste in velikosti infrastrukture, ustvarjanjem razmikov med jarki, združevanjem kablov in vzporednim potekom.

| — | Čim bolj zmanjšajte število kabelskih povezav med proizvodnimi napravami (za povezovanje opreme), pretvorniškimi postajami in razdelilnimi postajami ter mesti priključitve na omrežje na kopnem. |
| --- | --- |

—

Čim bolj zmanjšajte število kabelskih povezav med proizvodnimi napravami (za povezovanje opreme), pretvorniškimi postajami in razdelilnimi postajami ter mesti priključitve na omrežje na kopnem.

| — | Uporabljajte metode postavitve (npr. oranje, uporaba vodnega curka, horizontalno usmerjeno vrtanje, kesoni), ki zmanjšujejo motnje morskega dna in habitatov v bibavičnem pasu. |
| --- | --- |

—

Uporabljajte metode postavitve (npr. oranje, uporaba vodnega curka, horizontalno usmerjeno vrtanje, kesoni), ki zmanjšujejo motnje morskega dna in habitatov v bibavičnem pasu.

| — | preučite možnosti za koordinacijo postavitve v jarkih in namestitev rezervne zmogljivosti glede na prihodnji razvoj. |
| --- | --- |

—

preučite možnosti za koordinacijo postavitve v jarkih in namestitev rezervne zmogljivosti glede na prihodnji razvoj.

| — | Zmanjšajte količino materiala, ki bo odložen na morsko dno. |
| --- | --- |

—

Zmanjšajte količino materiala, ki bo odložen na morsko dno.

Časovni okvir

| — | Skrajšajte čas postavitve in razgradnje, da bi se skrajšalo obdobje motenj. |
| --- | --- |

—

Skrajšajte čas postavitve in razgradnje, da bi se skrajšalo obdobje motenj.

Načrtovanje

| — | Čim bolj skrajšajte čas med izkopavanjem jarkov ter zakopavanjem kablov in cevovodov. |
| --- | --- |

—

Čim bolj skrajšajte čas med izkopavanjem jarkov ter zakopavanjem kablov in cevovodov.

| — | Postavitve in razgradnje ne načrtujte v obdobjih, v katerih bi bili vplivi vznemirjanja zaščitenih vrst verjetno precejšnji, na primer v sezoni razmnoževanja oziroma selitve. |
| --- | --- |

—

Postavitve in razgradnje ne načrtujte v obdobjih, v katerih bi bili vplivi vznemirjanja zaščitenih vrst verjetno precejšnji, na primer v sezoni razmnoževanja oziroma selitve.

Zasnova

| — | Ocenite velikost in vrsto potrebne infrastrukture ob upoštevanju verjetnih vplivov na okolje, npr. vrste kablov, ki zmanjšujejo moč in obseg elektromagnetnih polj. |
| --- | --- |

—

Ocenite velikost in vrsto potrebne infrastrukture ob upoštevanju verjetnih vplivov na okolje, npr. vrste kablov, ki zmanjšujejo moč in obseg elektromagnetnih polj.

Vprašanja delovanja

| — | Ne uporabljajte metod postavitve in razgradnje, ki bodo verjetno povzročile hrup in vidne ovire, npr. podvodna razstreliva. |
| --- | --- |

—

Ne uporabljajte metod postavitve in razgradnje, ki bodo verjetno povzročile hrup in vidne ovire, npr. podvodna razstreliva.

| — | Izvajajte blažilne ukrepe za zmanjšanje nevarnosti onesnaženja in predvidite ukrepe ob nepredvidljivih dogodkih za obravnavanje incidentov, če se pojavijo. |
| --- | --- |

—

Izvajajte blažilne ukrepe za zmanjšanje nevarnosti onesnaženja in predvidite ukrepe ob nepredvidljivih dogodkih za obravnavanje incidentov, če se pojavijo.

| — | Izvajajte blažilne ukrepe za zmanjšanje nevarnosti trkov, kadar bo hrup verjetno povzročal težave, npr. aktivni ukrepi za blaženje zvoka (pregraje iz mehurčkov, izolacija pilotov, kesoni), „mehki začetki“ in opazovalci morskih sesalcev pri zabijanju pilotov. |
| --- | --- |

—

Izvajajte blažilne ukrepe za zmanjšanje nevarnosti trkov, kadar bo hrup verjetno povzročal težave, npr. aktivni ukrepi za blaženje zvoka (pregraje iz mehurčkov, izolacija pilotov, kesoni), „mehki začetki“ in opazovalci morskih sesalcev pri zabijanju pilotov.

| — | Zmanjšajte moč in obseg elektromagnetnih polj s preverjanjem vrste kablov in globin izkopov. |
| --- | --- |

—

Zmanjšajte moč in obseg elektromagnetnih polj s preverjanjem vrste kablov in globin izkopov.

| — | V skladu s pravnimi obveznostmi izberite možnosti razgradnje, ki zmanjšujejo možen vpliv na okolje. |
| --- | --- |

—

V skladu s pravnimi obveznostmi izberite možnosti razgradnje, ki zmanjšujejo možen vpliv na okolje.

Spremljanje

| — | Omogočite hitro odzivanje/posredovanje, če bodo pragovi verjetno prekoračeni, npr. v zvezi s celovitostjo cevovoda, pokritostjo kablov, hrupom, elektromagnetnimi polji itd. |
| --- | --- |

—

Omogočite hitro odzivanje/posredovanje, če bodo pragovi verjetno prekoračeni, npr. v zvezi s celovitostjo cevovoda, pokritostjo kablov, hrupom, elektromagnetnimi polji itd.

Okvir

| — | Pri delu upoštevajte obstoječo mednarodno, evropsko in nacionalno zakonodajo ter ustrezne smernice, npr. MARPOL, OSPAR, strateške okoljske presoje/ustrezne presoje. |
| --- | --- |

—

Pri delu upoštevajte obstoječo mednarodno, evropsko in nacionalno zakonodajo ter ustrezne smernice, npr. MARPOL, OSPAR, strateške okoljske presoje/ustrezne presoje.

8.4   Pomen strateškega načrtovanja

Morska energetska infrastruktura je ena od številnih uporab, ki tekmujejo za prostor v evropskih morjih. V mnogih delih sveta se morebitna nastala navzkrižja prepoznajo v postopku pomorskega prostorskega načrtovanja. Pomorsko prostorsko načrtovanje se uporablja tudi za sprejetje bolj celostnega in strateškega pristopa k načrtovanju uporabe naših morij v različnih sektorjih, vključno z varstvom okolja in ohranjanjem narave.

| Možne koristi pomorskega prostorskega načrtovanja (na podlagi UNESCO/IOC (57)
  )


  Gospodarske koristi:







  — | zagotovitev večje gotovosti za zasebni sektor pri načrtovanju novih naložb, pogosto s 30-letno življenjsko dobo; |
| --- | --- |

Možne koristi pomorskega prostorskega načrtovanja (na podlagi UNESCO/IOC (57)
  )

Gospodarske koristi:

—

zagotovitev večje gotovosti za zasebni sektor pri načrtovanju novih naložb, pogosto s 30-letno življenjsko dobo;

| — | ugotovitev združljivih uporab v istem razvojnem območju; |
| --- | --- |

—

ugotovitev združljivih uporab v istem razvojnem območju;

| — | zmanjševanje navzkrižij med nezdružljivimi uporabami ter med uporabami in naravo; |
| --- | --- |

—

zmanjševanje navzkrižij med nezdružljivimi uporabami ter med uporabami in naravo;

| — | poenostavljen postopek izdajanja dovoljenj in |
| --- | --- |

—

poenostavljen postopek izdajanja dovoljenj in

| — | spodbujanje učinkovite rabe virov in prostora. |
| --- | --- |

—

spodbujanje učinkovite rabe virov in prostora.

Okoljske koristi:

| — | določitev območij biološkega in ekološkega pomena; |
| --- | --- |

—

določitev območij biološkega in ekološkega pomena;

| — | postavitev ciljev glede biotske raznovrstnosti in ekosistema v središče pomorskega prostorskega načrtovanja in upravljanja z uporabo ekosistemskega pristopa; |
| --- | --- |

—

postavitev ciljev glede biotske raznovrstnosti in ekosistema v središče pomorskega prostorskega načrtovanja in upravljanja z uporabo ekosistemskega pristopa;

| — | dodelitev prostora za biotsko raznovrstnost in ohranjanje narave, vključno s prostorom za energijo iz obnovljivih virov iz podnebnih razlogov; |
| --- | --- |

—

dodelitev prostora za biotsko raznovrstnost in ohranjanje narave, vključno s prostorom za energijo iz obnovljivih virov iz podnebnih razlogov;

| — | zagotovitev okvira za načrtovanje za mrežo zavarovanih morskih območij in |
| --- | --- |

—

zagotovitev okvira za načrtovanje za mrežo zavarovanih morskih območij in

| — | zmanjšanje negativnih vplivov človekovih uporab na morske ekosisteme na podlagi strateške presoje vplivov na okolje, ki upošteva kumulativne učinke, in |
| --- | --- |

—

zmanjšanje negativnih vplivov človekovih uporab na morske ekosisteme na podlagi strateške presoje vplivov na okolje, ki upošteva kumulativne učinke, in

| — | ohranjanje tipičnega velikega odprtega območja morja s preprečevanjem konkretnih uporab velikih območij. |
| --- | --- |

—

ohranjanje tipičnega velikega odprtega območja morja s preprečevanjem konkretnih uporab velikih območij.

Družbene koristi:

| — | izboljšanje možnosti za javno in upravno udeležbo ter čezmejno posvetovanje in sodelovanje; |
| --- | --- |

—

izboljšanje možnosti za javno in upravno udeležbo ter čezmejno posvetovanje in sodelovanje;

| — | ugotovitev vplivov odločitev o dodeljevanju oceanskega prostora za določeno uporabo (ali neuporabo) na kopenske skupnosti in gospodarstva; |
| --- | --- |

—

ugotovitev vplivov odločitev o dodeljevanju oceanskega prostora za določeno uporabo (ali neuporabo) na kopenske skupnosti in gospodarstva;

| — | določitev in izboljšanje varstva kulturne dediščine ter |
| --- | --- |

—

določitev in izboljšanje varstva kulturne dediščine ter

| — | določitev in ohranitev družbenih in duhovnih vrednot, povezanih z uporabo oceana. |
| --- | --- |

—

določitev in ohranitev družbenih in duhovnih vrednot, povezanih z uporabo oceana.

V EU okvirna direktiva o morski strategiji od držav članic zahteva, da razvijejo morske strategije za svoje vode, z drugimi državami članicami pa usklajene strategije za Baltsko morje, severovzhodni Atlantski ocean, Sredozemsko morje in Črno morje. To je okoljski steber integrirane pomorske politike za Evropsko unijo, ki spodbuja ekosistemski pristop k upravljanju in vključevanje okoljskih premislekov v različne politike. Pomorsko prostorsko načrtovanje je bilo določeno kot medsektorsko orodje za podpiranje teh ciljev. Direktiva 2014/89/EU o vzpostavitvi okvira za pomorsko prostorsko načrtovanje (58) poziva države članice, naj vzpostavijo in izvajajo pomorsko prostorsko načrtovanje, da bi podprle trajnostni razvoj morskih območij, pri čemer naj uporabljajo ekosistemski pristop ter spodbujajo soobstoj ustreznih dejavnosti in rab. V uvodni izjavi 23 te direktive je priznano, da kadar obstaja verjetnost, da bodo imeli pomorski prostorski načrti pomembne učinke na okolje, zanje velja direktiva o strateški presoji vplivov na okolje. Kadar pomorski prostorski načrti vključujejo območja Natura 2000, se lahko taka okoljska presoja združi z zahtevami iz člena 6 direktive o habitatih, da se prepreči podvajanje.

Strateško načrtovanje za morska območja vključuje:

| — | razvoj trajnostnih pomorskih dejavnosti in varstvo morskega okolja na podlagi skupnega okvira in podobnih zakonodajnih posledic; |
| --- | --- |

—

razvoj trajnostnih pomorskih dejavnosti in varstvo morskega okolja na podlagi skupnega okvira in podobnih zakonodajnih posledic;

| — | zmanjšanje tveganja za nesoglasja glede različnih, čedalje bolj razširjenih vrst prostorske uporabe morskih območij, vključno z varstvom morskega okolja, tako da bodo socialni in gospodarski pritiski na morska območja združljivi z varstvom morskega okolja in njegovih ekoloških funkcij; |
| --- | --- |

—

zmanjšanje tveganja za nesoglasja glede različnih, čedalje bolj razširjenih vrst prostorske uporabe morskih območij, vključno z varstvom morskega okolja, tako da bodo socialni in gospodarski pritiski na morska območja združljivi z varstvom morskega okolja in njegovih ekoloških funkcij;

| — | podporo izvajanja obstoječe zakonodaje EU; |
| --- | --- |

—

podporo izvajanja obstoječe zakonodaje EU;

| — | skupni pristop, ki bi državam članicam, ki uporabljajo pomorsko prostorsko načrtovanje, omogočil izmenjavo strokovnega znanja in izkušenj z drugimi državami. |
| --- | --- |

—

skupni pristop, ki bi državam članicam, ki uporabljajo pomorsko prostorsko načrtovanje, omogočil izmenjavo strokovnega znanja in izkušenj z drugimi državami.

Izkušnje vedno znova kažejo, da se lahko z upoštevanjem okoljskih premislekov v zgodnji fazi postopka sprejemanja odločitev rešitve odkrijejo, ko je še vedno na voljo veliko različnih možnosti. Prav tako spodbujajo bolj odprt in domiseln postopek sprejemanja odločitev, pri katerem se lahko lažje ugotovijo dodatne koristi in rešitve v obojestransko korist, njihovo izvajanje pa je cenejše ali manj zahtevno. To lahko vključuje tudi neformalne strategije in postopke, ki se izvajajo vnaprej ali vzporedno s formalnimi postopki načrtovanja, kot je celovito gospodarjenje z obalnim pasom, zlasti da bi se upoštevalo medsebojno delovanje kopnega in morja ali uporaba matrik za analizo resnosti vpliva.

Če pa se ta medsektorski dialog odvija šele v zadnjih fazah postopka izdajanja dovoljenj iz člena 6(3), je izbira rešitev veliko manjša in manj učinkovita kot v splošnem prostorskem in sektorskem okviru (njihova izvedba pa dražja) in večja verjetnost je, da bo razprava postala razdvojena in bolj konfliktna.

Strateško načrtovanje je koristno tudi zaradi vse bolj čezmejne narave številnih projektov morske energetske infrastrukture, saj zagotavlja dosleden pristop k ravni projekta, ki vključuje številne strani in pravne okvire.

Čezmejno načrtovanje se izvaja tudi v sektorju morske energije (npr. pobuda severnomorskih držav za priobalno omrežje) ter za vse uporabe morja (npr. BaltSeaPlan in projekt TPEA, tj. čezmejno načrtovanje v evropskem Atlantiku, pri katerem sodelujejo Španija, Portugalska, Irska in Združeno kraljestvo). Načrtovanje omrežja za polja vetrnih elektrarn na morju v nemški izključni ekonomski coni je primer uporabe sektorskega pristopa, katerega ključna načela so okoljski zaščitni ukrepi, ki se vključijo v večsektorski prostorski načrt. Podoben pristop, ki pa bi se uporabljal na čezmejni ravni in med načrtovanjem možnosti za prenos in proizvodnjo, bi pred soglasjem omogočil tudi ugotovitev in obravnavanje obsežnih kumulativnih učinkov.

| Prostorsko načrtovanje, vključno z določitvijo cevovodov in kablov v nemški izključni ekonomski coni, in načrtovanje priobalnega omrežja v nemški izključni ekonomski coni v Severnem morju

  V nemškem prostorskem načrtu so določene smernice za prostorski razvoj skupaj s cilji in načeli za funkcije in uporabe nemške izključne ekonomske cone v skladu z nemškim zakonom o prostorskem načrtovanju. Vsebuje določbe za usklajevanje polaganja cevovodov in podmorskih kablov z drugimi dejavnostmi, kot so ladijski prevoz, ribolov in ohranjanje narave. Določena so bila prednostna območja za ladijski prevoz, cevovode in proizvodnjo vetrne energije na morju, če so v skladu z mednarodnim pravom; druge uporabe na teh območjih so prepovedane, razen če so združljive. Na območjih Natura 2000 vetrne turbine niso dovoljene. Na prehodu v teritorialno morje in križišče shem ločene plovbe se podmorski kabli za prenos električne energije, proizvedene v izključni ekonomski coni, napeljejo po določenih kabelskih koridorjih. Ko je bil načrt pripravljen, je bila izvedena strateška presoja vplivov na okolje. Da bi čim bolj zmanjšali možne negativne vplive na morsko okolje pri polaganju cevovodov in kablov, je v načrtu navedeno, da se občutljivi habitati ne bi smeli prečkati v obdobjih visoke ranljivosti določenih vrst. Med polaganjem in delovanjem cevovodov in kablov je treba preprečevati škodo ali uničenje peščenih obrežij, grebenov in območij ogroženih bentoških skupnosti, ki so še posebno občutljiv habitat, poleg tega pa je treba upoštevati dobre okoljske prakse v skladu s Konvencijo OSPAR. Cilj načrta je bil tudi uskladitev z določitvijo prednostnih območij za cevovod in polje vetrnih elektrarn.
  Zvezni pomorski in hidrografski urad (BSH) v skladu z nemškim energetskim zakonom načrtuje povezave polj vetrnih elektrarn s priobalnim omrežjem. Načrt za priobalno omrežje za Severno morje kot sektorski prostorski pristop velja že od marca 2013, razvija pa se tudi za Baltsko morje. V njem so določena polja vetrnih elektrarn na morju, ki so primerna za združene priključke na omrežje, lokacije za pretvorniške postaje, trase za priključke na omrežje, čezmejni kabli (povezovalni daljnovodi) in trase za morebitne navzkrižne povezave med infrastrukturami omrežja. Cilja načel načrtovanja v dokumentu, kot sta omejitev povezovanja kablov in preprečevanje prečkanja območij Natura 2000, sta skrčiti območje, potrebno za infrastrukturo omrežja, in zmanjšati možne vplive na morsko okolje. V načrtu, za katerega je bila izvedena strateška presoja vplivov na okolje, sta določena zmogljivost in pričakovan časovni okvir priključkov na priobalno omrežje, ki bodo zgrajeni v naslednjih desetih letih. Prostorski predpisi iz teh načrtov bodo vključeni v posodobljene pomorske prostorske načrte za nemške izključne ekonomske cone v Severnem in Baltskem morju (BSH, 2012).

  Prostorski načrt za priobalno omrežje v nemški izključni ekonomski coni Severnega morja za leto 2012 |
| --- |

Prostorsko načrtovanje, vključno z določitvijo cevovodov in kablov v nemški izključni ekonomski coni, in načrtovanje priobalnega omrežja v nemški izključni ekonomski coni v Severnem morju

V nemškem prostorskem načrtu so določene smernice za prostorski razvoj skupaj s cilji in načeli za funkcije in uporabe nemške izključne ekonomske cone v skladu z nemškim zakonom o prostorskem načrtovanju. Vsebuje določbe za usklajevanje polaganja cevovodov in podmorskih kablov z drugimi dejavnostmi, kot so ladijski prevoz, ribolov in ohranjanje narave. Določena so bila prednostna območja za ladijski prevoz, cevovode in proizvodnjo vetrne energije na morju, če so v skladu z mednarodnim pravom; druge uporabe na teh območjih so prepovedane, razen če so združljive. Na območjih Natura 2000 vetrne turbine niso dovoljene. Na prehodu v teritorialno morje in križišče shem ločene plovbe se podmorski kabli za prenos električne energije, proizvedene v izključni ekonomski coni, napeljejo po določenih kabelskih koridorjih. Ko je bil načrt pripravljen, je bila izvedena strateška presoja vplivov na okolje. Da bi čim bolj zmanjšali možne negativne vplive na morsko okolje pri polaganju cevovodov in kablov, je v načrtu navedeno, da se občutljivi habitati ne bi smeli prečkati v obdobjih visoke ranljivosti določenih vrst. Med polaganjem in delovanjem cevovodov in kablov je treba preprečevati škodo ali uničenje peščenih obrežij, grebenov in območij ogroženih bentoških skupnosti, ki so še posebno občutljiv habitat, poleg tega pa je treba upoštevati dobre okoljske prakse v skladu s Konvencijo OSPAR. Cilj načrta je bil tudi uskladitev z določitvijo prednostnih območij za cevovod in polje vetrnih elektrarn.

Zvezni pomorski in hidrografski urad (BSH) v skladu z nemškim energetskim zakonom načrtuje povezave polj vetrnih elektrarn s priobalnim omrežjem. Načrt za priobalno omrežje za Severno morje kot sektorski prostorski pristop velja že od marca 2013, razvija pa se tudi za Baltsko morje. V njem so določena polja vetrnih elektrarn na morju, ki so primerna za združene priključke na omrežje, lokacije za pretvorniške postaje, trase za priključke na omrežje, čezmejni kabli (povezovalni daljnovodi) in trase za morebitne navzkrižne povezave med infrastrukturami omrežja. Cilja načel načrtovanja v dokumentu, kot sta omejitev povezovanja kablov in preprečevanje prečkanja območij Natura 2000, sta skrčiti območje, potrebno za infrastrukturo omrežja, in zmanjšati možne vplive na morsko okolje. V načrtu, za katerega je bila izvedena strateška presoja vplivov na okolje, sta določena zmogljivost in pričakovan časovni okvir priključkov na priobalno omrežje, ki bodo zgrajeni v naslednjih desetih letih. Prostorski predpisi iz teh načrtov bodo vključeni v posodobljene pomorske prostorske načrte za nemške izključne ekonomske cone v Severnem in Baltskem morju (BSH, 2012).

Prostorski načrt za priobalno omrežje v nemški izključni ekonomski coni Severnega morja za leto 2012

Image

UPORABLJENI VIRI

ACCOBAMS-MOP5, Methodological Guide: Guidance on underwater noise mitigation measures, ACCOBAMS-MOP5/2013/Doc24, 2013.

AEWA, International Single Species Action Plan for the Conservation of the Lesser White-fronted Goose (Western Palearctic Population) Anser erythropus, Agreement on the Conservation of African-Eurasian Migratory Waterbirds (AEWA), tehnični dokument, 2008.

Anderson, D.R., The need to get the basics right in wildlife field studies, Wildlife Society Bulletin, 2001, 29, 1294–1297.

Andrews, A., Fragmentation of habitat by roads and utility corridors: a review, Australian Zoologist, 1990, 26(3–4), str.130–141. Na voljo na naslovu shanespark.com/Documents/Andrews (1990) Fragmentation of Habitat by Roads and Utility Corridors A Review.pdf [ogled 11. aprila 2012].

Andrulewicz, E., Napierska, D., in Otremba, Z., The environmental effects of the installation and functioning of the submarine SwePol Link HVDC transmission lie: a case study of the Polish Marine Area of the Baltic Sea, J.Sea.Res, 2003, 49, 337–345.

Angelov, I., Hashim, I., in Oppel, S, Persistent electrocution mortality of Egyptian Vultures Neophron percnopterus over 28 years in East Africa, Bird Conservation International, 2012 (objavljeno na spletu).

Arcus, Beatrice Offshore Wind Farm Environmental Statement, Non-Technical Summary, Arcus Renewable Energy Consulting Ltd, 2012.

Askins, R.A, Folsom-O'Keefe, C.M., in Hardy, M.C., Effects of vegetation, corridor width and regional land use on early successional birds on power line corridors, PloS one, 2012, 7(2), e31520.

Avian Power Line Interaction Committee (APLIC), Suggested Practices for Avian Protection on Power Lines: The State of the Art in 2006, Edison Electric Institute, APLIC, in California Energy Commission, Washington, D.C in Sacramento, CA, 2006.

Ayers, D., in Wallace, G., Pipeline trenches: an under- utilised resource for finding fauna. V: P. Hale in D. Lamb (ur.), Conservation Outside Nature Reserves, Centre for Conservation Biology, The University of Queensland, Brisbane, 1997, str. 349–357.

Barber, J.R., Crooks, K.R., in Fristrup, K.M., The costs of chronic noise exposure for terrestrial organisms, Trends in ecology & evolution, 2010, 25(3), str. 180–9. Na voljo na naslovu www.sciencedirect.com/science/article/pii/S0169534709002614 [ogled 17. marca 2012].

Bayle, P., Preventing Birds of Prey Problems at Transmission Lines in Western Europe, Journal of Raptor Research, 1999, 33(1), 43–48.

Bayne, E.M., Habib, L., in Boutin, S., Impacts of chronic anthropogenic noise from energy-sector activity on abundance of songbirds in the boreal forest, Conservation biology, revija Združenja za ohranitveno biologijo (Society for Conservation Biology), 2008, 22(5), str. 1186–93. Na voljo na naslovu www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/18616740 [ogled 26. aprila 2012].

BCTC, Environmental Assessment Certificate Application – Vancouver Island Transmission Reinforcement Project, 2006.

Bell, S.S. et al., Faunal response to fragmentation in seagrass habitats: implications for seagrass conservation, Biological Conservation, 2001, 100(1), str. 115–123. Na voljo na naslovu linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0006320700002123 [ogled 2. maja 2012].

Bennett, P.M., in Owens, I.P.F., Variation in extinction risk among birds: chance or evolutionary predisposition?, Proceedings of the Royal Society of London, 1997, B, 401–408.

Benson, P.C., Large raptor electrocution and power pole utilization: a study in six western states, doktorska disertacija, Brigham Young University, Provo, UT, ZDA, 1981.

BERR, Review of Cabling Techniques and Environmental Effects Applicable to the Offshore Wind Farm Industry – Technical Report, 2008.

Bevanger, K., Bird interactions with utility structures: collision and electrocution, causes and mitigating measures, Ibis, 1994b, 136, 412–425.

Bevanger, K., Estimates and population consequences of Tetraonid mortality caused by collisions with high tension power lines in Norway, Journal of Applied Ecology, 1995, 32, 745–753.

Bevanger, K., Biological and Conservation Aspects of Bird Mortality Caused by Electricity Power Lines: a Review, Biological Conservation, 1998, 86, 67–76.

Bevanger, K., Estimating bird mortality caused by collision and electrocution with power lines; a review of methodology. V: Ferrer, M., in Janss, G.F. (ur.), Birds and Power Lines: Collision, Electrocution, and Breeding, Quercus, Madrid, Španija, 1999, str. 29–56.

Bevanger, K., in Overskaug, K., Utility Structures as a mortality factor for Raptors and Owls in Norway. V: Chancellor, R.D., B.-U. Meyburg in J.J. Ferrero (ur.), Holarctic Birds of Prey, ADENEX-WWGBP, Berlin, Nemčija, 1998.

Binetti, R. et al., Environmental risk assessment of linear alkyl benzene, an intermediate for the detergency industry, International Journal of Environmental Health Research, 2000, 10(2), str. 153–172. Na voljo na naslovu www.tandfonline.com/doi/abs/10.1080/09603120050021155 [ogled 27. aprila 2012].

BirdLife International, Birds in Europe: population estimates, trends and conservation status, BirdLife Conservation Series, št. 12, BirdLife International, Cambridge, Združeno kraljestvo, 2004.

BirdlifeInternational, Position statement on birds and power lines, 2007. Projektna skupina organizacije Birdlife za direktivi o pticah in habitatih je sprejela dokumente o stališču. Na voljo na naslovu www.birdlife.org/action/change/europe/habitat_directive/index.html.

Birklund, J., Marine Biological Surveys along the cable trench in the Lagoon of Rødsand in September 2002 and March 2003, DHI Water & Environment, 37 str.

Bocquené, G., Chantereau, S., Clérendeau, C., Beausir, E., Ménard, D., Raffin, B., Minier, C., et al., Biological effects of the „Erika“ oil spill on the common mussel (Mytilus edulis), Aquatic Living Resources, 2004, 17(3), 309–316.

Boehlert, G.W., in Gill, A.B., Evironmental and ecological effects of ocean renewable energy development. A current synthesis, Oceanography, 23(2), 68–81.

Borrmann, C.B., Wärmeemission von Stromkabeln in Windparks - Laboruntersuchungen zum Einfluss auf die benthische Fauna, Rostock University, Institute of Applied Ecology Ltd, 2006.

Bruderer, B., Peter, D., in Steuri, T., Behaviour of migrating birds exposed to x-band radar and a bright light beam, The Journal of Experimental Biology, 1999, 202, 1015–1022.

Budzinski, H., Mazéas, O., Tronczynski, J., Désaunay, Y., Bocquené, G., in Claireaux, G., Link between exposure of fish ( Solea solea ) to PAHs and metabolites: Application to the „Erika“ oil spill, Aquatic Living Resources, 2004, 17(3), 329–334.

Bolgarsko društvo za zaščito ptic (BSPB), Safe Ground for Redbreasts, spletišče projekta LIFE+, bspb-redbreasts.org/?page_id=6, 2010.

Bolgarsko društvo za zaščito ptic (BSPB), Save the Raptors. Conservation of Imperial Eagle and Saker Falcon in Bulgaria, spletišče projekta LIFE+, www.saveraptors.org.

Bundesamt für Seeschifffahrt und Hydrographie, Prostorski načrt za priobalno omrežje za nemško izključno ekonomsko cono v Severnem morju, izčrpen povzetek (neuradni prevod), 2012.

Cadahía, L., López-lópez, P., in Urios, V., Satellite telemetry reveals individual variation in juvenile Bonelli ' s eagle dispersal areas, Ibis, 2010, 147(2), 415–419.

Cadiou, B., Riffaut, L., McCoy, K. D., Cabelguen, J., Fortin, M., Gélinaud, G., Le Roch, A. et al., Ecological impact of the „Erika“ oil spill: Determination of the geographic origin of the affected common guillemots, Aquatic Living Resources, 2004, 17(3), 369–377.

Camphuysen, C.J., Dieckhoff, M.A., Fleet, D.M., in Laursen, K., Oil Pollution and Seabirds, Thematic Report No. 5.3, 2009. V: Marencic, H., in Vlas, J. de (ur.), Quality Status Report 2009, Wadden Sea Ecosystem No. 25, Common Wadden Sea Secretariat, Trilateral Monitoring and Assessment Group, Wilhelmshaven, Nemčija, 2009.

Carrete, M., Sánchez-Zapata, J.A., Benítez, J.R., Lobón, M., in Donázar, J.A., Large scale risk-assessment of wind-farms on population viability of a globally endangered long-lived raptor, Biological Conservation, 2009, 142(12), 2954–2961.

Carter, L., Burnett, D., Drew, S. et al., Submarine cables and the oceans: connecting the world, UNEP-WCMC Biodiversity Series, št. 31, ICPC/UNEP/UNEP-WCMC, 2009.

Chandrasekara, W.U., in Frid, C.L.J., A laboratory assessment of the survival and vertical movement of two epibenthic gastropod species, Hydrobia ulvae (Pennant) and Littorina littorea (Linnaeus), after burial in sediment, Journal of Experimental Marine Biology and Ecology, 1998, 221(2), str. 191–207. Na voljo na naslovu www.sciencedirect.com/science/article/B6T8F-3S967BY-3/2/8d8547d6fd13b48bcdb40c1fe171482c [ogled 20. aprila 2012].

Clarke, D.J., in White, J.G., Towards ecological management of Australian powerline corridor vegetation, Landscape and Urban Planning, 2008, 86(3–4), str. 257–266. Na voljo na naslovu linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0169204608000509 [ogled 27. aprila 2012].

CONCAWE, Performance of European cross-country oil pipelines - Statistical summary of reported spillages in 2010 and since 1971, 2011.

Confer, J.L., in Pascoe, S.M., Avian communities on utility rights-of-ways and other managed shrublands in the northeastern United States, Forest Ecology and Management, 2003, 185, 193–205.

Cooney, R., Better safe than sorry? The precautionary principle and biodiversity conservation, Oryx, 2004, 38, 357–358.

Crivelli, A.J., Jerrentrup, H., in Mitchev, T., Electric power lines: a cause of mortality in Pelecanus crispus Bruch, a world endangered bird species, in Porto-Lago, Greece, Colonial Waterbirds, 1987, 11, 301–305.

Curtis, M.R., in Vincent, A.C.J., Use of population viability analysis to evaluate CITES trade-management options for threatened marine fishes, Conservation biology, 2008, 22, 1225–1232.

Daan, R., in Mulder, M., „n the short-term and long-term impact of drilling activities in the Dutch sector of the North Sea, ICES Journal of Marine Science, 1996, 53, str. 1036–1044. Na voljo na naslovu icesjms.oxfordjournals.org/content/53/6/1036.short [ogled 27. aprila 2012].

Daan, R., Mulder, M., in Van Leeuwen, A., Differential sensitivity of macrozoobenthic species to discharges of oil-contaminated drill cuttings in the North Sea, Netherlands Journal of Sea Research, 1994, 33(1), str. 113–127. Na voljo na naslovu linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/0077757994900566 [ogled 27. aprila 2012].

Deeks, J.J., Higgins J.P.T., in Altman D.G., Analysing and presenting results, 2005. V: Cochrane Handbook for Systematic Reviews of Interventions 4.2.5 [posodobljeno maja 2005]; oddelek 8 (uredila J.P.T. Higgins in S. Green). Na voljo na naslovu www.cochrane.org/resources/handbook/hbook.htm.

De la Huz, R., Lastra, M., Junoy, J. et al., Biological impacts of oil pollution and cleaning in the intertidal zone of exposed sandy beaches: Preliminary study of the“ Prestige“ oil spill, Est.Coast.Shelf.Sci., 2005, 65,19–29.

Demeter, I., Medium-Voltage Power Lines and Bird Mortality in Hungary, tehnični dokument, MME/BirdLife Hungary, 2004.

Department of Energy and Climate Change, Planning For New Energy Infrastructure, London, 2010.

Dernie, K.M., Kaiser, M.J., in Warwick, R.M., Recovery rates of benthic communities following physical disturbance, Journal of Animal Ecology, 2003, 72(6), str. 1043–1056. Na voljo na naslovu onlinelibrary.wiley.com/doi/10.1046/j.1365-2656.2003.00775.x/full [ogled 6. aprila 2012].

Deutsche WindGuard GmbH in Greenpeace International, Offshore Wind Energy - Implementing a New Powerhouse for Europe, 2005.

Dierschke, V., in Bernotat, D., Übergeordnete Kriterien zur Bewertung der Mortalität wildlebender Tiere im Rahmen von Projekten und Eingriffen – unter besonderer Berücksichtigung der deutschen Brutvogelarten, Stand 01.12.2012, 2012, 175 str. Na voljo na naslovu http://www.bfn.de/0306_eingriffe-toetungsverbot.html.

Dodd, A.M. et al., The Appropriate Assessment of Spatial Plans in England: a guide to why, when and how to do it, 2007. Na voljo na naslovu www.rspb.org.uk/Images/NIAA_tcm9-196528.pdf.

Doody, J.S. et al., Fauna by-catch in pipeline trenches: conservation, animal ethics, and current practices in Australia, Australian Zoologist, 2003, 32(3), str. 410–419.

Drewitt, A.L., in Langston, R.H.W., Collision effects of wind-power generators and other obstacles on birds, Annals of the New York Academy of Sciences, 2008, 1134, 233–66.

Duhamel, B., in Beaussant, H., EU Energy Strategy in the South Mediterranean, Generalni direktorat za notranjo politiko, Tematski sektor A: gospodarska in znanstvena politika, 2011, 110 str.

EASAC, Transforming Europe' s Electricity Supply – An Infrastructure Strategy for a Reliable, Renewable and Secure Power System, The Royal Society, London, Združeno kraljestvo, 2009.

EGIG, Gas Pipeline incidents, 8th report of the European Gas Pipeline Incident Data group, EGIG 11.R.0402 (različica 2), 2011.

Ellis, D.H., Smith, D.G., in Murphy, J.R, Studies on raptor mortality in western Utah, Great Basin Naturalist, 1969, 29, 165–167.

ENTSO, ENTSO-E Grid Map, 2012. Na voljo na naslovu www.entsoe.eu/nc/resources/grid-map/?sword_list[]=Kv.

Environ in InterGen, Spalding Energy Expansion - Gas Pipeline - Environmental statement - Non-technical summary - Volume 1, 2010.

Erfurt University of Applied Sciences, IBU Ingenieurbüro Schöneiche GmbH & Co. KG in 50Hertz Transmission GmbH, Ecological management of overhead lines (EcoMOL): General overview, 2010. Na voljo na naslovu www.50hertz.com/en/file/100304_EcoMOL_ShortReport_eng_final_med.pdf.

ERM Iberia, MEDGAZ natural gas transportation system - Environmental impact assessment - Final report, 2004.

Evropska komisija, Upravljanje območij Natura 2000. Določbe člena 6 Direktive 92/43/EGS o habitatih, Bruselj, Belgija, 2000. Na voljo na naslovu ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm.

Evropska komisija, Ocena načrtov in projektov, ki pomembno vplivajo na območja Natura 2000. Metodološke smernice v zvezi z določbami člena 6(3) in (4) Direktive 92/43/EGS o habitatih, Impacts Assessment Unit School of Planning, Oxford Brookes University, Oxford, Združeno kraljestvo, 2002.

Evropska komisija, Napotki za uporabo člena 6(4) Direktive 92/43/EGS o habitatih, Bruselj, Belgija, 2007.

Evropska komisija, Naše življenjsko zavarovanje, naš naravni kapital: strategija EU za biotsko raznovrstnost do leta 2020, Bruselj, Belgija, 2011.

Evropska komisija, Omrežje Natura 2000, Bruselj, Belgija, 2012. Na voljo na naslovu ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/index_en.htm.

Evropska komisija, Streamlining environmental assessment procedures for energy infrastructure Projects of Common Interest (Smernice za racionalizacijo postopkov presoje vplivov na okolje za projekte skupnega interesa za energetsko infrastrukturo), Evropska komisija, Energija in okolje, 2013.

Evropska komisija, Upravljanje območij Natura 2000. Določbe člena 6 Direktive 92/43/EGS o habitatih, Urad za uradne publikacije Evropskih skupnosti, Luxembourg, 2000.

Evropska komisija, Ocena načrtov in projektov, ki pomembno vplivajo na območja Natura 2000. Metodološke smernice v zvezi z določbami člena 6(3) in (4) Direktive 92/43/EGS o habitatih, Luxembourg, 2001a.

Evropska komisija, Guidelines for the Assessment of Indirect and Cumulative Impacts as well as Impact Interactions (Smernice za presojo posrednih in kumulativnih učinkov ter njihovega medsebojnega delovanja), Urad za uradne publikacije Evropskih skupnosti, Luxembourg, 2001b.

Evropska komisija, Napotki za uporabo člena 6(4) Direktive 92/43/EGS o habitatih. Pojasnilo pojmov: druge ustrezne rešitve, nujni razlogi prevladujočega javnega interesa, izravnalni ukrepi, celovita usklajenost, mnenje Komisije, 2007. Na voljo na naslovu http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/art6/guidance_art6_4_sl.pdf.

Evropska komisija, Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij z naslovom Prednostne naloge glede energetske infrastrukture za leto 2020 in pozneje – Načrt za integrirano evropsko energetsko omrežje, 2010.

Evropska komisija, Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij z naslovom Naše življenjsko zavarovanje, naš naravni kapital: strategija EU za biotsko raznovrstnost do leta 2020, COM(2011) 244 final, 2011a.

Evropska komisija, Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij z naslovom Energetski načrt za leto 2050, COM(2011) 885 final, 2011b.

Evropska komisija, Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o smernicah za vseevropsko energetsko infrastrukturo in razveljavitvi Odločbe št. 1364/2006/ES /* COM/2011/0658 konč. – 2011/0300 (COD) */, 2011c.

Evropska komisija, Energetska infrastruktura – Prednostne naloge glede energetske infrastrukture za leto 2020 in pozneje. Na voljo na naslovu ec.europa.eu/energy/infrastructure/strategy/2020_en.htm.

Evropska agencija za okolje, Evropsko okolje – stanje in napovedi 2010 – biotska raznovrstnost, 2010a.

Evropska agencija za okolje, Evropsko okolje – stanje in napovedi 2010 – raba zemljišč, 2010b.

Evropska agencija za okolje, Landscape fragmentation in Europe - EEA Report No 2/2011 - Joint EEA-FOEN report, 2011.

EWEA, Wind in power. 2013 European Statistics. February 2014, The European Wind Energy Association, 2014, 12 str.

Faulkner, W., AGL Central West Project: Marsden- Dubbo gas pipeline. Fauna impact monitoring, osnutek poročila za NSW National Parks and Wildlife Service in AGL., 1999.

Fernie, K.J. in Reynolds, S.J., The effects of electromagnetic fields from power lines on avian reproductive biology and physiology: a review, Journal of toxicology and environmental health, Part B, Critical reviews, 2005, 8(2), str. 127–40. Na voljo na naslovu www.tandfonline.com/doi/abs/10.1080/10937400590909022 [ogled 21. marca 2012].

Fernie, K.J., Bird, D.M., Dawson, R.D., in Lague, P.C., Effects of Electromagnetic Fields on the Reproductive Success of American Kestrels, Physiological and Biochemical Zoology, 2000, 73(1), 60–65.

Fernie, K.J., in Reynolds, S. J., The effects of electromagnetic fields from power lines on avian reproductive biology and physiology: a review, Journal of Toxicology and Environmental Health, 2005, 8(2), 127–40.

Ferrer, M., The Spanish Imperial Eagle, Lynx Edicions, Barcelona, Španija, 2001.

Ferrer, M., in Hiraldo, F., Man-induced sex-biased mortality in the Spanish Imperial Eagle, Biological Conservation, 1992, 60, 57–60.

Fischer, J. et al., Mind the sustainability gap, Trends in ecology & evolution, 2007, 22(12), str. 621–4. Na voljo na naslovu www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/17997188 [ogled 7. marca 2012].

Freemark, K., Impacts of agricultural herbicide use on terrestrial wildlife in temperate landscapes: A review with special reference to North America, Agriculture, Ecosystems & Environment, 1995, 52(2–3), str. 67–91. Na voljo na naslovu linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/016788099400534L [ogled 26. aprila 2012].

Frost, M.T., Rowden, A.A., in Attrill, M.J., „Effect of habitat fragmentation on the macroinvertebrate infaunal communities associated with the seagrass Zostera marina L“, Aquatic Conservation: Marine and Freshwater Ecosystems, 1999, 9(3), str. 255–263. Na voljo na naslovu doi.wiley.com/10.1002/(SICI)1099-0755(199905/06)9:3<255::AID-AQC346>3.0.CO;2-F [ogled 2. maja 2012].

Garcia-del-Rey, E., in Rodriguez-Lorenzo, J.A., Avian mortality due to power lines in the Canary Islands with special reference to the steppe-land birds, Journal of Natural History, 2011, zv. 45, št. 35–36, str. 2159–2169.

Gesteira, J.L.G., in Dauvin, J.-C., Amphipods are Good Bioindicators of the Impact of Oil Spills on Soft-Bottom Macrobenthic Communities, Marine Pollution Bulletin, 2000, 40(11), str. 1017–1027. Na voljo na naslovu linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0025326X00000461 [ogled 27. aprila 2012].

GIE, Gas Infrastructure Europe Key Messages on Energy roadmap 2050, 2012. Na voljo na naslovu http://www.gie.eu/index.php/13-news/gie/161-gie-publishes-its-new-qkey-messages-energy-roadmap-2050q-brochure.

Gleason, N.C., Impacts of Power Line Rights-of-Way on Forested Stream Habitat in Western Washington. V: J. W. Goodrich-Mahoney et al. (ur.), Environment Concerns in Rights-of-Way Management 8th International Symposium, Elsevier, Amsterdam, 2008, str. 665–678. Na voljo na naslovu www.sciencedirect.com/science/article/pii/B9780444532237500757.

González, L.M., Margalida, A., Mañosa, S., Sánchez, R., Oria, J., Molina, J.I., in Caldera, J., Causes and Spatio-temporal Variations of Non-natural Mortality in the Vulnerable Spanish Imperial Eagle Aquila adalberti During a Recovery Period, Oryx, 2007, 41(04), 495–502.

Goosem, M., in Marsh, H., Fragmentation of a Small-mammal Community by a Powerline Corridor through Tropical Rainforest, Wildlife Research, 1997, 24(5), str. 613. Na voljo na naslovu www.publish.csiro.au/paper/WR96063 [ogled 27. aprila 2012].

Grande, J.M., Serrano, D., Tavecchia, G., Carrete, M., Ceballos, O., Tella, J.L., in Donázar, J.A., Survival in a long-lived territorial migrant: effects of life- history traits and ecological conditions in wintering and breeding areas, Oikos, 2009, 118, 580–590.

Granström, A., Fire management for biodiversity in the European boreal forest, Scandinavian Journal of Forest Research, 2001, 16 (dodatek 3), str. 62–69. Na voljo na naslovu www.tandfonline.com/doi/abs/10.1080/028275801300090627 [ogled 26. aprila 2012].

GRT gaz, Dossier du maître d'ouvrage - Débat public sur le projet Eridan.

Guil, F., Fernández-Olalla, M., Moreno-Opo, R., Mosqueda, I., Gómez, M.E., Aranda, A., in Arredondo, A., Minimising Mortality in Endangered Raptors due to Power Lines: The Importance of Spatial Aggregation to Optimize the Application of Mitigation Measures, PloS one, 2011, 6(11), e28212.

Haas, D., in Nipkow, M., Caution: Electrocution!, NABU Bundesverband, Bonn, Nemčija, 2006.

Haas, D., Nipkow, M., Fiedler, G., Schneider, R., Haas, W., in Schürenberg, B., Protecting birds from powerlines. Nature and Environment, No. 140, publikacija Sveta Evrope, Strassbourg, 2005.

HABIB, L., BAYNE, E.M., in BOUTIN, S., Chronic industrial noise affects pairing success and age structure of ovenbirds Seiurus aurocapilla, Journal of Applied Ecology, 2006, 44(1), str. 176–184. Na voljo na naslovu doi.wiley.com/10.1111/j.1365-2664.2006.01234.x [ogled 18. aprila 2012].

Hall-Spencer, J.M., in Moore, P.G., Scallop dredging has profound, long-term impacts on maerl habitats, ICES J.Mar.Sci, 2000, 57,1407–1415.

Harness, R.E., Raptor electrocutions caused by rural electric distribution power lines, magistrska naloga, Colorado State University, Ft. Collins, 1997, 110 str.

Harness, R.E., in Wilson, K.R., Utility structures associated with raptor electrocutions in rural areas, Wildlife Society Bulletin, 2001, 29, 612–623.

Heubeck, M., Camphuysen, K. C. J., Bao, R., Humple, D., Sandoval Rey, A., Cadiou, B., Bräger, S., et al., Assessing the impact of major oil spills on seabird populations, Marine Pollution Bulletin, 2003, 46(7), 900–2.

Hirst, J.A., in Attrill, M.J., Small is beautiful: An inverted view of habitat fragmentation in seagrass beds, Estuarine, Coastal and Shelf Science, 2008, 78(4), str. 811–818. Na voljo na naslovu linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0272771408000929 [ogled 2. maja 2012].

Hirst, R.A. et al., The resilience of calcareous and mesotrophic grasslands following disturbance, Journal of Applied Ecology, 2005, 42(3), str. 498–506. Na voljo na naslovu onlinelibrary.wiley.com/doi/10.1111/j.1365-2664.2005.01028.x/full [ogled 9. aprila 2012].

Hollmen, A. et al., The value of open power line habitat in conservation of ground beetles (Coleoptera: Carabidae) associated with mires, Journal of Insect Conservation, 2007, 12(2), str. 163–177. Na voljo na naslovu www.springerlink.com/index/510hq085388q826h.pdf [ogled 12. aprila 2012].

Horváth, M., Demeter, I., Fatér, I., Firmánszky, G., Kleszó, A., Kovács, A., Szitta, T., Tóth, I., Zalai, T., in Bagyura, J., Population Dynamics of the Eastern Imperial Eagle ( Aquila heliaca ) in Hungary between 2001 and 2009, Acta Zoologica Bulgarica, dodatek 3, 2011, 61–70.

Horváth, M., Nagy, K., Papp, F., Kovács, A., Demeter, I., Szügyi, K., in Halmos, G., Presoja madžarskega električnega omrežja srednje napetosti na podlagi premislekov v zvezi z ohranjanjem ptic, MME/BirdLife Hungary, Budimpešta (v madžarščini), 2008.

Hovel, K.A., in Lipcius, R.N., HABITAT FRAGMENTATION IN A SEAGRASS LANDSCAPE: PATCH SIZE AND COMPLEXITY CONTROL BLUE CRAB SURVIVAL, Ecology, 2001, 82(7), str. 1814–1829. Na voljo na naslovu www.esajournals.org/doi/abs/10.1890/0012-9658(2001)082[1814:HFIASL]2.0.CO;2 [ogled 2. maja 2012].

Hovel, K.A., in Lipcius, R.N., Effects of seagrass habitat fragmentation on juvenile blue crab survival and abundance, Journal of Experimental Marine Biology and Ecology, 2002, 271(1), str. 75–98. Na voljo na naslovu linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0022098102000436 [ogled 2. maja 2012].

Hovel, K.A., Habitat fragmentation in marine landscapes: relative effects of habitat cover and configuration on juvenile crab survival in California and North Carolina seagrass beds, Biological Conservation, 2003, 110(3), str. 401–412. Na voljo na naslovu linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0006320702002343 [ogled 2. maja 2012].

Howard, D.C., Wadsworth, R.A., Whitaker, J.W., Hughes, N., in Bunce, R.G.H., The impact of sustainable energy production on land use in Britain through to 2050, Land Use Policy, 2009, 26S, str. 284–292.

HSE, The abandonment of offshore pipelines. Methods and Procedures for Abandonment, Health and Safety Executive, Offshore Technology Report 535, HSE Books, 1997.

Jenssen, B.M., „An overview of exposure to, and effects of, petroleum oil and organochlorine pollution in Grey Seals (Halichoerus grypus)“, The Science of the Total Environment, 1996, 186,109–118.

IMO, Ballast Water Management, 2011a. Na voljo na naslovu www.imo.org/ourwork/environment/ballastwatermanagement/Pages/Default.aspx [ogled 13. aprila 2012].

IMO, International Convention for the Control and Management of Ships' Ballast Water and Sediments (BWM), 2011b. Na voljo na naslovu www.imo.org/About/Conventions/ListOfConventions/Pages/International-Convention-for-the-Control-and-Management-of-Ships%27-Ballast-Water-and-Sediments-(BWM).aspx.

Infante, S., Neves, J., Ministro, J., in Brandão, R., Estudo sobre o Impacto das Linhas Eléctricas de Média e Alta Tensão na Avifauna em Portugal, Quercus Associação Nacional de Conservação da Natureza e SPEA Sociedade Portuguesa para o Estudo das Aves, Castelo Branco (relatório não publicado), 2005. Na voljo na naslovu www.spea.pt/fotos/editor2/relatorio_edp_icn_spea_quercus_avifaunai.pdf.

IPCC, IPCC Special Report on Carbon dioxide capture and storage, Working Group III of the Intergovernmental Panel on Climate Change et al. (ur.), Cambridge, Združeno kraljestvo, New York, Cambridge University Press, ZDA, 2005.

Jackson, C.W. et al., Static electric fields modify the locomotory behaviour of cockroaches, The Journal of experimental biology, 2011, 214(12), str. 2020–6. Na voljo na naslovu jeb.biologists.org/content/214/12/2020.short [ogled 12. aprila 2012].

Jackson, M.J., in James, R., The influence of bait digging on cockle, Cerastoderma edule, populations in North Norfolk, Journal of Applied Ecology, 1979,16(3), str. 671–679. Na voljo na naslovu www.mendeley.com/research/influence-bait-digging-cockle-cerastodermaedule-populations-north-norfolk-england-uk-13/ [ogled 11. aprila 2012].

Jacques Whitford Limited, Vancouver Island Transmission Reinforcement Project Technical Data Report: Potential Effects of Alkylbenzene Release to the Marine Environment, 2006.

Janss, G.F.E., in Ferrer, M., Avian Electrocution Mortality in Relation to Pole Design and Adjacent Habitat in Spain, Bird Conservation International, 2001, 3–12.

Janss, G.F.E., Avian Mortality from Power Lines: a Morphologic Approach of a Species-specific Mortality, Biological Conservation, 2000, 95, 353–359.

Jenkins, A.R., Smallie, J.J., in Diamond, M., Avian collisions with power lines: a global review of causes and mitigation with a South African perspective, Bird Conservation International, 2010, 20(03), 263–278.

Johnson, M., in Heck KL, J., Effects of habitat fragmentation per se on decapods and fishes inhabiting seagrass meadows in the northern Gulf of Mexico, Marine Ecology Progress Series, 2006, 306, str. 233–246. Na voljo na naslovu www.int-res.com/abstracts/meps/v306/p233-246/ [ogled 2. maja 2012].

JRC, poročilo z naslovom Evaluation of Smart Grid projects within the Smart Grid Task Force Expert Group 4 (EG4).

Karyakin, I.V., Birds of prey and power lines in northern Eurasia: What are the prospects for survival?, Raptors Conservation, 2012, 24, 69–86.

King, D.I. et al., Effects of width, edge and habitat on the abundance and nesting success of scrub–shrub birds in powerline corridors, Biological Conservation, 2009, 142(11), str. 2672–2680. Na voljo na naslovu www.sciencedirect.com/science/article/pii/S0006320709002717 [ogled 23. marca 2012].

Klarić, S., Pavičić-Hamer, D., in Lucu, Č., Seasonal variations of arsenic in mussels Mytilus galloprovincialis, Helgoland Marine Research, 2004, 58(3), str. 216–220. Na voljo na naslovu www.springerlink.com/index/10.1007/BF01606105 [ogled 27. aprila 2012].

Ko, J.-Y., in Day, J.W., A review of ecological impacts of oil and gas development on coastal ecosystems in the Mississippi Delta, Ocean & Coastal Management, 2004, 47(11–12), str. 597–623. Na voljo na naslovu linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0964569104000973 [ogled 13. aprila 2012].

Kuijper, D.P.J., Schut, J., Van Dullemen, D., Toorman, H., Goossens, N., Ouwehand, J., in Limpens, H.J.G.A., Experimental evidence of light disturbance along the commuting routes of pond bats (Myotis dasycneme), Vereniging voor Zoogdierkunde en Zoogdierbescherming, 2008, 51(1), 37–49.

Kunz, T.H. et al., Ecological impacts of wind energy development on bats: questions, research needs, and hypotheses, Frontiers in Ecology and the Environment, 2007, 5(6), str. 315–324. Na voljo na naslovu www.esajournals.org/doi/abs/10.1890/1540-9295(2007)5%5B315:EIOWED%5D2.0.CO;2 [ogled 12. aprila 2012].

Kuussaari, M. et al., Voimajohtoaukeiden merkitys niittyjen kasveille ja perhosille (Pomen območij električnih vodov za rastline in metulje na traviščih), Finnish Environment Institute (ur.), Helsinki, 2003.

Kyläkorpi, L., in Grusell, E., Livsmiljö i kraftledningsgatan, 2001. Na voljo na naslovu: scholar.google.fr/scholar?hl=fr&q=“Livsmiljö+i+Kraftledningsgatan”&btnG=Rechercher&lr=&as_ylo=&as_vis=0#0 [ogled 30. aprila 2012].

Lasch, U., Zerbe, S., in Lenk, M., Electrocution of Raptors at Power Lines in Central Kazakhstan, Waldökologie, Landschaftforschung und Naturschutz, 2010, 9, 95–100.

Lehman, R.N., Kennedy, P.L., in Savidge, J.A., The state of the art in raptor electrocution research: A global review, Biological Conservation, 2007, 136, 2, 159–174.

Lensu, T. et al., The role of power line rights-of-way as an alternative habitat for declined mire butterflies, Journal of environmental management, 2011, 92(10), str. 2539–46. Na voljo na naslovu www.sciencedirect.com/science/article/pii/S0301479711001745 [ogled 12. aprila 2012].

Lévesque, L.M., in Dubé, M.G., Review of the effects of in-stream pipeline crossing construction on aquatic ecosystems and examination of Canadian methodologies for impact assessment, Environmental monitoring and assessment, 2007, 132(1–3), str. 395–409. Na voljo na naslovu www.springerlink.com/index/cu76l5guk3u28106.pdf [ogled 20. marca 2012].

Lewis, L.J., Davenport, J., in Kelly, T.C., A Study of the Impact of a Pipeline Construction on Estuarine Benthic Invertebrate Communities, Estuarine, Coastal and Shelf Science, 2002, 55(2), str. 213–221. Na voljo na naslovu www.sciencedirect.com/science/article/pii/S0272771401908984 [ogled 9. marca 2012].

López-López, P., Ferrer, M., Madero, A., Casado, E., in McGrady, M., Solving Man-induced Large-scale Conservation Problems: the Spanish Imperial Eagle and Power Lines, PloS one, 2011, 6(3), e17196.

London Array/National Grid, Ecological Mitigation and Management Plan. London Array Offshore Wind Farm Project and associated grid connection works, oktober 2007, 17 str.

Lorne, J.K., in Salmon, M., Effects of exposure to artificial lighting on orientation of hatching sea turtles on the beach and in the ocean, Endangered species research, 2007, 1, 23–30.

Macreadie, P.I. et al., Fish Responses to Experimental Fragmentation of Seagrass Habitat, Conservation biology, revija Združenja za ohranitveno biologijo (Society for Conservation Biology), 2009. Na voljo na naslovu www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/19183213 [ogled 23. marca 2012].

Manville, A.M., Bird Strikes and Electrocutions at Power Lines, Communication Towers, and Wind Turbines: State of the Art and State of the Science – Next Steps Toward Mitigation 1, tehnično poročilo USDA Forest Service, 2005, 1051–1064.

Marshall, J.S., in Vandruff, L.W., Impact of selective herbicide right-of-way vegetation treatment on birds, Environmental management, 2002, 30(6), str. 801–6. Na voljo na naslovu www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/12402095 [ogled 17. aprila 2012].

Martin, G.R., Review article Understanding bird collisions with man-made objects: a sensory ecology approach, Ibis, 2011, 239–254.

Meissner, K., in Sordyl, H., Literature Review of Offshore Wind Farms with Regard to Benthic Communities and Habitats. V: Zucco, C., Wende, W., Merck, T., Köchling, I., in Köppel, J. (ur.), Ecological Research on Offshore Wind Farms: International Exchange of Experiences - PART B: Literature Review of the Ecological Impacts of Offshore Wind Farms, BfN-Skripten, 2006, 186, 1–45.

Meißner, K., Bockhold, J., in Sordyl, H., Problem Kabelwärme? – Vorstellung der Ergebnisse von Feldmessungen der Meeresbodentemperatur im Bereich der elektrischen Kabel im Offshore-Windpark Nysted Havmøllepark (Dänemark). V: Bundesamt für Seeschifffahrt und Hydrographie (BSH) (ur.), Meeresumwelt- Symposium, Hamburg, Rostock, 2006. Na voljo na naslovu scholar.google.fr/scholar?hl=fr&q=Problem+Kabelwärme?&btnG=Rechercher&lr=&as_ylo=&as_vis=0#0 [ogled 13. aprila 2012].

Mendel, B., Sonntag, N., Wahl, et al., Profiles of seabirds and waterbirds of the German North and Baltic Seas. Distribution, ecology and sensitivities to human activities within the marine environment. Naturschutz und Biologische Vielfalt 61, Bundesamt für Naturschutz, Bonn – Bad Godesberg, 2008, 427 str.

MME/BirdLife Hungary, Budapest Declaration on bird protection and power lines, 2011. Na voljo na naslovu www.mme.hu/termeszetvedelem/budapest-conference-13-04-2011.html.

Myers, N., Biodiversity and Precautionary Principle, Ambio, 1993, 22, 74–79.

Nedwell, J.R., Brooker, A.G., in Barham, R.J., Assesment of underwater noise during the installation of export power cables at the Beatrice Offshore Wind Farm. Subacoustech Environmental Report No. E318R0106, 2012.

Nedwell, J., Langworthy, J., in Howell, D., Assessment of sub-sea acoustic noise and vibration from offshore wind turbines and its impact on marine wildlife; initial measurements of underwater noise during construction of offshore windfarms, and comparison with background noise - Report No. 544 R, 2003.

Nekola, J.C., The impact of a utility corridor on terrestrial gastropod biodiversity, Biodiversity and Conservation, 2012, 21(3), str. 781–795. Na voljo na naslovu www.springerlink.com/index/3357H23G15537M77.pdf [ogled 11. aprila 2012].

Nellemann, C. et al., Progressive impact of piecemeal infrastructure development on wild reindeer, Biological Conservation, 2003, 113(2), str. 307–317. Na voljo na naslovu linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S000632070300048X [ogled 16. marca 2012].

Nikolaus, G., Large numbers of birds killed by electric power line, Scopus, 1984, 8, 42.

Nikolaus, G., Where have all the African vultures gone?, Vulture News, 2006, 55, 65–67.

Oil & Gas UK, Decommissioning of Pipelines in the North Sea Region, Oil & Gas UK, 2013, 48 str.

OGB, Riser & pipeline release frequencies, London, Bruselj, 2010.

Olendorff, R.R., Motroni, R.S., in Call, M.W., Raptor Management: The State of the Art in 1980, Bureau of Land Management Technical Note No. 345, US Department of Interior, Denver, ZDA, 1980.

Olson, C.V., Human-related causes of raptor mortality in western Montana: things are not always as they seem. V: Carlton, R.G. (ur.), Avian Interactions with Utility and Communication Structures, Proceedings of a Workshop, Electric Power Research Institute, Palo Alto, CA, ZDA, 2002, str. 71–82.

Komisija OSPAR, Background document on potential problems associated with power cables other than those for oil and gas activities, 2008.

OSPAR, Assessment of the environmental impacts of cables, Biodiversity Series, 2009, 18 str.

OSPAR, Background document for maerl beds, komisija OSPAR, 2010, 34 str.

OSPAR, Guidelines on Best Environmental Practice (BEP) in Cable Laying and Operation. Agreement 2012-2. OSPAR 12/22/1, Annex 14, 2012.

Parsons Brinkerhoff in Cable Consulting International Ltd, Electricity Transmission Costing Study, neodvisno poročilo, ki ga je potrdil inštitut Institution of Engineering and Technology, 2012.

Prinsen, H.A.M., G.C. Boere, N. Píres in J.J. Smallie (pripravljavci), Review of the conflict between migratory birds and electricity power grids in the African-Eurasian region, CMS Technical Series, AEWA Technical Series No. XX, Bonn, Nemčija, 2011. Na voljo na naslovu www.cms.int/bodies/COP/cop10/docs_and_inf_docs/inf_38_electrocution_review.pdf.

Prinsen, H.A.M., J.J. Smallie, G.C. Boere in N. Píres (pripravljavci), Guidelines on how to avoid or mitigate impact of electricity power grids on migratory birds in the African-Eurasian region, CMS Technical Series No. XX, AEWA Technical Series, Bonn, Nemčija, 2012. Na voljo na naslovu www.unep-aewa.org/meetings/en/stc_meetings/stc7docs/pdf/stc7_20_electrocution_guidelines.pdf.

Prommer, M., Electrocuted Sakers, Saker LIFE, BNPI, Madžarska, 2011. Na voljo na naslovu sakerlife2.mme.hu/en/content/electrocuted-sakers.

PSCW, Electric Transmission Lines, Wisconsin, ZDA, 2009.

Pullin, A.S., in Stewart, G.B., Guidelines for systematic review in conservation and environmental management, Conservation biology, revija Združenja za ohranitveno biologijo (Society for Conservation Biology), 2006, 20(6), str. 1647–56.

Raab, R., Spakovszky, P., Julius, E., Schütz, C., in Schulze, C.H., Effects of power lines on flight behaviour of the West-Pannonian Great Bustard Otis tarda population, Bird Conservation International, 2010, 1–14.

Real, J., Grande, J.M., Mañosa, S., in Antonio, J., Causes of Death in Different Areas for Bonelli ' s Eagle Hieraaetus fasciatus in Spain, Bird Study, 2001, 221–228.

Reed, B., in Hovel, K., Seagrass habitat disturbance: how loss and fragmentation of eelgrass Zostera marina influences epifaunal abundance and diversity, Marine Ecology Progress Series, 2006, 326, str. 133–143. Na voljo na naslovu www.int-res.com/abstracts/meps/v326/p133-143/ [ogled 2. maja 2012].

RenewableUK, Cumulative Impact Assessment Guidelines. Guiding Principles for cumulative impacts assessment in offshore wind farms, junij 2013.

Rheindt, F.E., The impact of roads on birds: Does song frequency play a role in determining susceptibility to noise pollution?, Journal of Ornithology, 2003, 144(3), str. 295–306. Na voljo na naslovu www.springerlink.com/index/10.1007/BF02465629 [ogled 24. aprila 2012].

Rich, A.C., Dobkin, D.S., in Niles, L.J., Defining Forest Fragmentation by Corridor Width: The Influence of Narrow Forest-Dividing Corridors on Forest-Nesting Birds in Southern New Jersey, Conservation Biology, 1994, 8(4), str. 1109–1121. Na voljo na naslovu onlinelibrary.wiley.com/doi/10.1046/j.1523-1739.1994.08041109.x/abstract [ogled 30. aprila 2012].

Rich, A.C., Dobkin, D.S., in Niles, L.J., Defining forest fragmentation by corridor width: the influence of narrow forest-dividing corridors on forest-nesting birds in southern New Jersey, Conservation Biology, 1994, 8, 1109–1121.

Rich, C., in Longcore, T. (ur), Ecological Consequences of Artificial Night Lighting, Washington, Island Press, 2006.

Roberts, D.A., Causes and ecological effects of resuspended contaminated sediments (RCS) in marine environments, Environment international, 2012, 40, str. 230–43. Na voljo na naslovu www.sciencedirect.com/science/article/pii/S0160412011002704 [ogled 16. aprila 2012].

Robinson, S.P., in Lepper, P.A., Scoping study: Review of current knowledge of underwater noise emissions from wave and tidal stream energy devices, The Crown Estate, 2013.

RTE, Liaison électrique souterraine à courant continu à 320 000 volts SAVOIE - PIEMONT - Etude d'impact, 2011.

RTE, Projet de zone d'accueil de production d'électricité de Lavera-Fos - Etude d'impact.

Russell, K.N., Ikerd, H., in Droege, S., The potential conservation value of unmowed powerline strips for native bees, Biological Conservation, 2005, 124(1), str. 133–148. Na voljo na naslovu linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0006320705000467 [ogled 17. marca 2012].

Schaub, M., Aebischer, A., Gimenez, O., Berger, S., in Arlettaz, R., Massive Immigration Balances High Anthropogenic Mortality in a Stable Eagle Owl Population: Lessons for Conservation, Biological Conservation, 2010, 143(8), 1911–1918.

Schreiber, M. et al., Maßnahmen zur Vermeidung und Verminderung negativer ökologischer Auswirkungen bei der Netzanbindung und -integration von Offshore-Windparks - Abschlussbericht, Bramsche, 2004.

Secretariat of the Convention on Biological Diversity, Global Biodiversity Outlook 3, Montréal, 2010. Na voljo na naslovu www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/22532583 [ogled 27. aprila 2012].

Sergio, F., Marchesi, L., Pedrini, P., Ferrer, M., in Penteriani, V., Electrocution Alters the Distribution and Density of a Top Predator, the Eagle Owl Bubo bubo, Journal of Applied Ecology, december 2004, 836–845.

Silva, J.P., Santos, M., Queirós, L., Leitão, D., Moreira, F., Pinto, M., Leqoc, M., in Cabral, J.A., Estimating the influence of overhead transmission power lines and landscape context on the density of little bustard Tetrax tetrax breeding populations, Ecological Modelling, 2010, 221 str. 1954–1963.

Skonberg, E.R. et al., Inadvertent Slurry Returns during Horizontal Directional Drilling: Understanding the Frequency and Causes. V: J. W. Goodrich-Mahoney et al. (ur.), Environment Concerns in Rights-of-Way Management 8th International Symposium, Elsevier, Amsterdam, 2008, str. 613–621.

Slabbekoorn, H., in Ripmeester, E. a P., Birdsong and anthropogenic noise: implications and applications for conservation, Molecular ecology, 2008, 17(1), str. 72–83. Na voljo na naslovu www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/17784917 [ogled 4. marca 2012].

SmartGrids ERA-Net, Mapping & Gap Analysis of current European Smart Grids Projects. Report by the EEGI Member States Initiative: A pathway towards functional projects for distribution grids, Austrian Institute of Technology, Avstrija, 2012.

Söker, H., Rehfeldt, K., Santjer, F. et al., Offshore Wind Energy in the North Sea. Technical Possibilities and Ecological Considerations – A study for Greenpeace, 2000, 83 str.

SP Transmission in National Grid, Western HVDC Link - Environmental Appraisal Supporting Report - Northern Point of Connection: Hunterson - Ardneil Bay Underground HDVC Cable, 2011a.

SP Transmission in National Grid, Western HVDC Link - Environmental Report - Marine Cable Route, 2011b.

Statoil, Mariner Area Development Environmental Statement. DECC Project Reference: D/4145/2012, 2012.

Strevens, T.C., Powerline easements: ecological impacts and effects on small mammal movement, University of Wollongong, 2007. Na voljo na naslovu ro.uow.edu.au/theses/691/ [ogled 23. februarja 2012].

Strevens, T.C., Puotinen, M.L., in Whelan, R.J., Powerline Easements: Ecological Impacts and Contribution to Habitat Fragmentation from Linear Features, Pacific Conservation Biology, 2008, 14(3), str. 159–168.

Summers, P.D., Cunnington, G.M., in Fahrig, L., Are the negative effects of roads on breeding birds caused by traffic noise?, Journal of Applied Ecology, 2011, 48(6), str. 1527–1534. Na voljo na naslovu onlinelibrary.wiley.com/doi/10.1111/j.1365-2664.2011.02041.x/full [ogled 29. marca 2012].

Swannell, R.P., Lee, K., in McDonagh, M., Field evaluations of marine oil spill bioremediation, Microbiological reviews, 1996, 60(2), str. 342–65. Na voljo na naslovu www.pubmedcentral.nih.gov/articlerender.fcgi?artid=239447&tool=pmcentrez&rendertype=abstract [ogled 6 julija 2012].

Swanson, C., in Isaji, T., Simulations of sediment transport and deposition from cable burial operations in Nantucket Sound for the Cape Wind Energy project, 2006. Na voljo na naslovu www.mms.gov/offshore/renewableenergy/DEIS/Report References - Cape Wind Energy EIS/Report No 4.1.1-2.pdf [ogled 17. aprila 2012].

Temple, S.A., The problem of avian extinctions. V: Johnston, R.F (ur.), Current Ornithology, zv. 3, 453–485, Plenum, New York, 1986.

Thompson, P.M., Wilson, B., Grellier, K., in Hammond, P.S., Combining power analysis and population viability analysis to compare traditional and precautionary approaches to conservation of coastal cetaceans, Conservation Biology, 2001, 14, 1253–1263.

Tintó, A., Real, J., in Manosa, S., Avaluació del risc d'electrocució d'aus en línies elèctriques situades a Sant Llorenç del Munt i rodalies, V Trobada d'estudiosos de Sant Llorenç del Munt i l'Obac, Monografies, 2001, 35, 129–133.

Tri-State, San Luis Valley - Calumet – Comanche Transmission Project. Southern Colorado Transmission Improvements. Working with Landowners, Colorado, ZDA, 2009.

Tucker, G.M., in Evans, M.I., Habitats for birds in Europe: a conservation strategy for the wider environment, BirdLife Conservation Series, št. 6, BirdLife International, Cambridge, Združeno kraljestvo, 1997.

UNEP, UN Wildlife Meeting Pushes to Make Power Lines Safer for Birds, sporočilo UNEP o konferenci COP 10, Bergen, Norveška, 2011.

Ussenkov, S.M., Contamination of harbor sediments in the eastern Gulf of Finland (Neva Bay), Baltic Sea, Environmental Geology, 1997, 32(4), str. 274–280. Na voljo na naslovu www.springerlink.com/openurl.asp?genre=article&id=doi:10.1007/s002540050217 [ogled 27. aprila 2012].

Vallejo, V.R., Arianoutsou, M., in Moreira, F., Fire Ecology and Post-Fire Restoration Approaches in Southern European Forest Types. V: F. Moreira et al. (ur.), Post-Fire Management and Restoration of Southern European Forests, Springer Netherlands, 2012, str. 93–119. Na voljo na naslovu dx.doi.org/10.1007/978-94-007-2208-8_5 [ogled 26. aprila 2012].

Van Rooyen, C., The Management of Wildlife Interactions with Overhead Lines. V: The fundamentals and practice of overhead line maintenance (132kV and above), Eskom Technology, Services International, Johannesburg, 2004, str. 217–245.

Van Rooyen, C., Bird Impact Assessment Report, tehnični dokument, 2012.

Venus, B., in McCann, K., Bird Impact Assessment Study, tehnični dokument, 2005, str. 1–45.

Vistnes, I. et al., Wild reindeer: impacts of progressive infrastructure development on distribution and range use, Polar Biology, 2001, 24(7), str. 531–537. Na voljo na naslovu www.springerlink.com/openurl.asp?genre=article&id=doi:10.1007/s003000100253 [ogled 27. aprila 2012].

Walker, L. J., in Johnston, J., Guidelines for the Assessment of Indirect and Cumulative Impacts as well as Impact Interactions, Evropska komisija, 1999. Na voljo na naslovu ec.europa.eu/environment/eia/eia-support.htm.

Wetlands International, Wings Over Wetlands – UNEP-GEF African-Eurasian Flyways Project, The Critical Site Network: Conservation of Internationally Important Sites for Waterbirds in the African-Eurasian Waterbird Agreement area, Wetlands International, Ede, Nizozemska, in BirdLife International, Cambridge, Združeno kraljestvo, 2011.

Williams, R.J., in Bradstock, R.A., Large fires and their ecological consequences: introduction to the special issue, International Journal of Wildland Fire, 2008, 17(6), str. 685. Na voljo na naslovu www.publish.csiro.au/?paper=WF07155 [ogled 25. aprila 2012].

Woinarski, J.C.Z. et al., A different fauna?: captures of vertebrates in a pipeline trench, compared with conventional survey techniques; and a consideration of mortality patterns in a pipeline trench, Australian Zoologist, 2000, 31(3), str. 421–431.

Wolff, A., Plan de gestion 2010 - 2014 - Section A: Diagnostic et enjeux“, 2010.

Xu, J., Pancras, T., in Grotenhuis, T., Chemical oxidation of cable insulating oil contaminated soil, Chemosphere, 2011, 84(2), str. 272–7. Na voljo na naslovu www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/21571353 [ogled 26. aprila 2012].

Zalles, J.I., in Bildstein, K.L., Raptor watch: A Global directory of Raptor Migration Sites, Birdlife Conservation Series, zv. 9, BirdLife International, Cambridge, Združeno kraljestvo in Hawk Mountain Sanctuary, Kempton, PA, ZDA, 2000.

Zozaya, E.L., Brotons, L., in Saura, S., Recent fire history and connectivity patterns determine bird species distribution dynamics in landscapes dominated by land abandonment, Landscape Ecology, 2011, 27(2), str. 171–184. Na voljo na naslovu www.springerlink.com/index/10.1007/s10980-011-9695-y [ogled 13. marca 2012].

Zucco, C. et al., Ecological research on Offshore Wind Farms: International Exchange of Experiences - Part B: Literature Review of Ecological Impacts, Bonn, 2006.

---

(1)  Vse dokumente je mogoče prenesti z naslova: http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm.

(2)  COM(2015) 80 final.

(3)  Prednostne naloge glede energetske infrastrukture za leto 2020 in pozneje – Načrt za integrirano evropsko energetsko omrežje https://ec.europa.eu/energy/sites/ener/files/publication/MJ3010705ENC.pdf.

(4)  Uredba (EU) št. 347/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. aprila 2013 o smernicah za vseevropsko energetsko infrastrukturo in razveljavitvi Odločbe št. 1364/2006/ES in spremembi uredb (ES) št. 713/2009, (ES) št. 714/2009 in (ES) št. 715/2009 (UL L 115, 25.4.2013, str. 39).

(5)  Infrastruktura za prenos energije v morskem okolju je obravnavana v poglavju 8 tega dokumenta.

(6)  V teh smernicah se izraz „prenos“ nanaša na celotni sistem, od prenosa v ožjem smislu do distribucije. Če se vplivi med prenosnimi, podprenosnimi in distribucijskimi vodi razlikujejo, se bo uporabljal konkretni izraz.

(7)  https://ec.europa.eu/energy/en/topics/infrastructure/projects-common-interest

(8)  Vrste kategorij energetske infrastrukture, ki se bodo razvile v okviru uredbe o vseevropski energetski infrastrukturi, so navedene v Prilogi II k Uredbi.

(9)  https://ec.europa.eu/energy/sites/ener/files/publication/MJ3010705ENC.pdf

(10)  http://ec.europa.eu/energy/infrastructure/transparency_platform/map-viewer

(11)  Smernice za racionalizacijo postopkov presoje vplivov na okolje za projekte skupnega interesa za energetsko infrastrukturo (Streamlining environmental assessment procedures for energy infrastructure Projects of Common Interest), julij 2013. http://ec.europa.eu/environment/eia/pdf/PCI_guidance.pdf.

(12)  http://ec.europa.eu/environment/nature/biodiversity/strategy/index_en.htm

(13)  Direktiva 2009/147/ES Evropskega parlamenta in Sveta (kodificirana različica Direktive Sveta 79/409/EGS o ohranjanju prosto živečih ptic, kakor je bila spremenjena) – glej http://ec.europa.eu/environment/nature/legislation/index_en.htm.

(14)  Direktiva Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst, prečiščeno besedilo z dne 1. januarja 2007 – http://ec.europa.eu/environment/nature/legislation/index_en.htm.

(15)  Direktiva o pticah ne vsebuje pojma „ugodno stanje ohranjenosti“, vsebuje pa podobne zahteve v členu 4(1) in (2) za posebna območja varstva.

(16)  Pojasniti bi bilo treba, da se člen 6(1) direktive o habitatih ne uporablja za posebna območja varstva. Vendar se zanje uporabljajo podobne določbe na podlagi člena 4(1) in (2) direktive o pticah, ki zanje določa „posebne ukrepe za ohranitev“. Vendar se v skladu s členom 7 direktive o habitatih določbe člena 6(2) do (4) iste direktive uporabljajo tako za območja, pomembna za Skupnost, kot tudi za že razvrščena posebna območja varstva.

(17)  http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/commission_note/commission_note2_EN.pdf

(18)  http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/commission_note/comNote%20conservation%20measures_EN.pdf

(19)  V skladu s členom 7 direktive o habitatih se določbe člena 6(3) in (4) iste direktive uporabljajo tako za območja, pomembna za Skupnost, kot tudi za že razvrščena posebna območja varstva.

(20)  Glej smernice o strogem varstvu živalskih vrst v interesu Skupnosti iz direktive o habitatih; http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/guidance/index_en.htm.

(21)  http://onlinelibrary.wiley.com/doi/10.1111/cobi.12262/full

(22)  http://www.easac.eu/fileadmin/PDF_s/reports_statements/Transforming.pdf

(23)  https://www.unenvironment.org/news-and-stories/story/planning-can-help-prevent-renewable-energy-surge-harming-wildlife

(24)  http://www.life-elia.eu/en/

(25)  Povzetek projekta je na voljo na naslovu: http://www.50hertz.com/en/file/100304_EcoMOL_ShortReport_eng_final_med.pdf.

(26)  www.birdlife.org/datazone/sowb/casestudy/240

(27)  Smernice za racionalizacijo postopkov presoje vplivov na okolje za projekte skupnega interesa za energetsko infrastrukturo (Streamlining environmental assessment procedures for energy infrastructure Projects of Common Interest), julij 2013. http://ec.europa.eu/energy/infrastructure/pci/doc/20130724_pci_guidance.pdf.

(28)  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/SL/TXT/PDF/?uri=CELEX:52009DC0469&from=sl

(29)  Pojem stopenjskega razvrščanja je mogoče opredeliti kot: razlikovanje med različnimi stopnjami načrtovanja – politika, načrti, programi – ki se izvajajo zaporedno in vplivajo druga na drugo (Evropska komisija, 1999). Stopenjsko razvrščanje se nanaša na to, kako so različne stopnje načrtovanja povezane med seboj.

(30)  Direktiva 2009/72/ES o skupnih pravilih notranjega trga z električno energijo.

(31)  Sklep Sveta z dne 27. junija 1997 o sklenitvi Konvencije o presoji čezmejnih vplivov na okolje (Konvencija iz Espooja) v imenu Skupnosti (predlog, UL C 104, 24.4.1992, str. 5; sklep ni bil objavljen) in Sklep Sveta 2008/871/ES z dne 20. oktobra 2008 o odobritvi Protokola o strateški presoji vplivov na okolje h Konvenciji UN/ECE iz Espooja iz leta 1991 o presoji čezmejnih vplivov na okolje v imenu Evropske skupnosti (UL L 308, 19.11.2008, str. 33).

(32)  Člen 7 direktive o strateški presoji vplivov na okolje in člen 7 direktive o presoji vplivov na okolje.

(33)  http://ec.europa.eu/environment/eia/pdf/Transboundry%20EIA%20Guide.pdf

(34)  http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/art6/new_guidance_art6_4_en.pdf

(35)  http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/Wind_farms_sl.pdf; http://ec.europa.eu/news/energy/101013_sl.htm; http://qsr2010.ospar.org/en/ch07_01.html http://www.ospar.org/content/content.asp?menu=00210305000000_000000_000000

(36)  https://windeurope.org/wp-content/uploads/files/about-wind/statistics/WindEurope-Annual-Offshore-Statistics-2016.pdf

(37)  http://www.4coffshore.com/windfarms/horns-rev-2-denmark-dk10.html

(38)  http://si-ocean.eu/en/upload/docs/WP3/Technology%20Status%20Report_FV.pdf

(39)  https://ec.europa.eu/jrc/en/news/jrc-ocean-energy-status-report-2016-edition

(40)  http://sequestration.mit.edu/tools/projects/index.html

(41)  https://windeurope.org/about-wind/reports/wind-energy-in-europe-scenarios-for-2030/

(42)  http://www.renewableuk.com/en/renewable-energy/wave-and-tidal/

(43)  http://northseagrid.info/project-description

(44)  http://ec.europa.eu/energy/infrastructure/studies/doc/2014_nsog_report.pdf

(45)  http://www.europarl.europa.eu/meetdocs/2009_2014/documents/itre/dv/160/160620/16062011_study_pe457373_en.pdf

(46)  http://e3g.org/showcase/North-Seas-Grid

(47)  http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2013:115:0039:0075:SL:PDF

(48)  http://ec.europa.eu/environment/nature/knowledge/rep_habitats/index_en.htm

(49)  Evropska komisija (2013), Razlagalni priročnik o habitatih Evropske unije, EUR 28. april 2013; http://ec.europa.eu/environment/nature/legislation/habitatsdirective/docs/Int_Manual_EU28.pdf

(50)  http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/marine/docs/FAQ%20final%202012-07-27.pdf

(51)  https://www.bonnagreement.org/

(52)  http://qsr2010.ospar.org/media/assessments/p00437_Cables.pdf

(53)  Navaja se območje, široko od 2 do 8 m, odvisno od velikosti pluga (Carter et al., 2009).

(54)  Npr. Camphuysen et al., (2009); Jenssen (1996); de la Huz et al., (2005).

(55)  Povzeto v izjavi o vplivih na okolje iz vloge za zakup območja plimovanja za projekt AMETS, Dodatek 4 (2010).

(56)  Npr. Meissner in Sordyl, 2006; http://www.bfn.de/fileadmin/MDB/documents/themen/meeresundkuestenschutz/downloads/Forschungsberichte/Ecological_Research_Offshore-Wind_Part_B_Skripten_186.pdf.

(57)  http://www.unesco-ioc-marinesp.be/msp_faq

(58)  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/SL/TXT/HTML/?uri=CELEX:32014L0089&from=SL

---

PRILOGA 1

Nacionalne in mednarodne pobude

Primeri nacionalne zakonodaje

V tem oddelku so med drugim opisani primeri nacionalne zakonodaje o vplivih objektov za prenos energije na biotsko raznovrstnost.

Nemčija

Člen 41 nemškega zakona o varstvu narave in ohranjanju pokrajine (Gesetz über Naturschutz und Landschaftspflege) določa, da morajo biti drogovi in tehnični sestavni deli srednjenapetostnih kablov, ki bodo postavljeni, zasnovani tako, da ptice ščitijo pred smrtjo zaradi električnega toka. Za obstoječe srednjenapetostne kable, ki pomenijo veliko tveganje za ptice, je treba do 31. decembra 2012 sprejeti potrebne ukrepe za zaščito ptic pred smrtjo zaradi električnega toka.

Slovaška

V okviru slovaške zakonodaje člen 4 zakona št. 543/2002 o varstvu narave in pokrajine (kakor je bil spremenjen) določa, „da morajo vsi, ki postavljajo nadzemne električne vode ali izvajajo njihovo načrtovano obnovo, uporabljati tehnične rešitve za preprečevanje smrti ptic“ in da „lahko organ za varstvo narave v primeru, da so smrti ptic zaradi električnih vodov ali telekomunikacijskih objektov preverljive, upravitelju električnih vodov ali telekomunikacijskih objektov naloži sprejetje ukrepov za preprečevanje smrti ptic“. Okrožni ali regionalni okoljski uradi podajo mnenje za vsako odločitev glede zemljišč ali gradbeno dovoljenje (tudi za odločitve v zvezi z infrastrukturo za električno energijo). Leta 2007 so bile pripravljene smernice za odpravo umrljivosti ptic zaradi infrastrukture za električno energijo. Vsebujejo povzetek pravnih orodij, opis ustreznih tehničnih rešitev za gorska območja in ravnice ter predloge za nadaljnje rešitve (kot so zakonsko nezavezujoča srečanja z energetskimi podjetji pred sprejetjem odločitve).

Španija

V Španiji so bili sprejeti regionalni in nacionalni zakoni v zvezi z smrtjo ptic zaradi električnega toka: odlok 178/2006 (10. oktober) (1) o določitvi pravil za zaščito ptic pred visokonapetostnimi električnimi vodi v avtonomni skupnosti Andaluziji in kraljevi odlok 1432/2008 (29. avgust) (2) o določitvi tehničnih ukrepov za visokonapetostne električne vode za zaščito ptic. Ta nacionalni odlok podjetjem preprečuje, da bi nameščala nevarne električne vode na občutljivih območjih za ptice (vključno s posebnimi območji varstva). Odlok določa nekatere zavezujoče tehnične predpise za zasnovo daljnovodnih stebrov, ukrepe za preprečevanje trkov, časovni razpored del itd.

Izvajanje mednarodnih konvencij

Več držav članic izvaja tudi priporočilo št. 110 Bernske konvencije tako, da so v nacionalni zakonodaji sprejele tehnične standarde za varnost električnih vodov, načrtovanje in ukrepe za preprečevanje trkov.

Prostovoljni sporazumi in orodja

V tem oddelku so med drugim opisani primeri prostovoljnih sporazumov v zvezi z vplivi objektov za prenos energije na biotsko raznovrstnost.

Deklaracija o razvoju vseevropskega električnega omrežja in varstvu narave v Evropi (European Grid Declaration on Electricity Network Development and Nature Conservation in Europe) (3)

To deklaracijo je 10. novembra 2011 podpisalo več evropskih nevladnih organizacij, operaterjev prenosnih sistemov in podpornikov. Njen glavni cilj je zagotoviti dogovorjen okvir načel, ki bi deležnike usmerjala pri njihovih prizadevanjih za zmanjšanje negativnih vplivov na naravno okolje (na biotsko raznovrstnost in ekosisteme), ki lahko nastanejo pri razvoju objektov za prenos električne energije (nadzemni in podzemni vodi). Deklaracija zajema splošna načela, načela za strateško načrtovanje (vključno z uskladitvijo potrebe po upoštevanju okoljskih premislekov v najzgodnejših fazah (načelo 4.1.1), uporabo orodij za prostorsko kartiranje (4.1.4) itd.) ter načela za načrtovanje projektov in omejevanje vplivov obstoječih električnih vodov.

Pobuda za omrežje za energijo iz obnovljivih virov (4)

To je sodelovanje evropskih nevladnih organizacij in operaterjev prenosnih sistemov. Spodbujamo pregleden in okoljsko občutljiv razvoj omrežja, da bi omogočili nadaljnjo stalno rast energije iz obnovljivih virov in prenos energije. Člani pobude za omrežje za energijo iz obnovljivih virov izhajajo iz različnih evropskih držav in zajemajo operaterje prenosnih sistemov iz Belgije (Elia), Francije (RTE), Nemčije (50Hertz in TenneT), Italije (Terna), Nizozemske (TenneT), Španije (Red Eléctrica), Švice (Swissgrid), Norveške (Statnett) in Španije (REE) ter nevladne organizacije, kot so Svetovni sklad za naravo (WWF International), BirdLife Europe, Fundación Renovables, Germanwatch, Legambiente, Kraljevo društvo za varstvo ptic (RSPB), evropska mreža za podnebne ukrepe (Climate Action Network, CAN) in Natuur&Milieu. Pobuda za omrežje za energijo iz obnovljivih virov se je začela izvajati julija 2009.

Sporazum „Dostopno nebo“ (5)

Madžarsko društvo za ornitologijo in ohranjanje narave (MME/BirdLife Hungary) je 26. februarja 2008 podpisalo ta sporazum z ministrstvom za okolje in vodo ter zadevnimi elektroenergetskimi podjetji na Madžarskem, da bi zagotovili dolgoročno rešitev za težavo smrti ptic zaradi električnega toka. Društvo MME je v okviru tega sporazuma leta 2008 pripravilo zemljevid s prednostnimi območji negativnih vplivov električnih vodov na populacije ptic na Madžarskem. Elektroenergetska podjetja so obljubila „pticam prijazno“ prenovo vseh nevarnih električnih vodov na Madžarskem do leta 2020 in uporabo „pticam prijaznih“ metod upravljanja pri novozgrajenih električnih vodih. Smernice za povezano najboljšo razpoložljivo tehnologijo se v sodelovanju med elektroenergetskimi podjetji in strokovnjaki za ohranjanje stalno posodabljajo, nove rešitve pa se preskušajo na terenu.

Deklaracija iz Budimpešte o varstvu ptic in električnih vodih (6)

Ta deklaracija je bila sprejeta na nedavni konferenci o električnih vodih in umrljivosti ptic v Evropi (Budimpešta, 13. april 2011). To konferenco so skupaj organizirali MME/BirdLife Hungary, madžarsko ministrstvo za razvoj podeželja in BirdLife Europe. Udeležili so se je deležniki evropskih in srednjeazijskih držav, Evropska komisija, UNEP-AEWA, energetska in komunalna podjetja, strokovnjaki, podjetja in nevladne organizacije. Deklaracija je pozvala vse zainteresirane strani k skupnemu izvajanju programa nadaljnjih ukrepov, s katerimi bi dosegli učinkovito zmanjšanje umrljivosti ptic zaradi električnih vodov na evropski celini in zunaj nje.

Slovaški tehnični standard

Vzhodnoslovaško elektroenergetsko podjetje (VSE) je leta 2009 izdalo notranji tehnični standard z naslovom „O gradnji in prilagoditvi zračnih 22-kilovoltnih električnih vodov ob upoštevanju varstva ptic“.

Pobuda za energijo in biotsko raznovrstnost (7)

Ko so vodilna energetska podjetja prepoznala vrednost vključevanja ohranjanja biotske raznovrstnosti v zgodnjo stopnjo razvoja pridobivanja nafte in plina, se je več podjetij pridružilo vodilnim organizacijam za ohranjanje, da bi razvili in spodbujali prakse ohranjanja biotske raznovrstnosti za doseganje tega cilja. V okviru partnerstva, tj. pobude za energijo in biotsko raznovrstnost (EBI), ki se je začela leta 2001 in končala leta 2007, so bile pripravljene praktične smernice, orodja in modeli za izboljšanje okoljske uspešnosti energetskih dejavnosti, zmanjšanje škodljivih vplivov na biotsko raznovrstnost na najnižjo možno mero in povečanje priložnosti za ohranjanje pri vsakršnem razvoju naftnih in plinskih virov.

Program LIFE+ (8)

LIFE+ je finančni instrument EU, ki podpira projekte v zvezi z okoljem in ohranjanjem narave. Več projektov LIFE+ je bilo osredotočenih na vplive električne infrastrukture na ptice, v številne načrte za varstvo ptic pa so vključene določbe o električnih vodih. V spodnji preglednici je predstavljen neizčrpen pregled teh projektov od leta 2000.

projekti LIFE+, povezani z infrastrukturo za električno energijo in pticami

| Sklic | Naslov | DČ |
| --- | --- | --- |
| LIFE04 NAT/ES /000034 (9) | ZEPA eléct. Aragón – Prilagoditev električnih vodov na posebnem območju varstva Aragón

  Splošni cilj projekta je bil izvesti strategijo, ki jo je pripravila aragonska vlada za prilagoditev omrežja nadzemnih električnih vodov potrebam v zvezi z ohranjanjem 16 posebnih območij varstva v regiji. | ES |
| LIFE06 NAT/E /000214 (10) | Tendidos Electricos Murcia – Prilagoditev nevarnih nadzemnih kablov na posebnih območjih varstva za ptice v regiji Murcia

  Projekt izvaja strategijo, ki jo je pripravila regionalna vlada Murcie za prilagoditev nadzemnih kablov potrebam po ohranjanju petih posebnih območij varstva znotraj regionalnega omrežja Natura 2000. | ES |
| LIFE10 NAT/BE /000709 (11) | ELIA – Razvoj predelov pod omrežji za prenos električne energije kot načina za izboljšanje biotske raznovrstnosti

  Cilj projekta ELIA za biotsko raznovrstnost je razviti inovativne tehnike za ustvarjanje in vzdrževanje koridorjev pod nadzemnimi vodi, da bi se lahko čim bolj izkoristile njihove potencialne koristi za biotsko raznovrstnost. | BE |
| LIFE05 ENV/NL /000036 (12) | EFET – Prikaz novega okolju prijaznega visokonapetostnega električnega voda

  Cilj projekta je bil prikazati novo kombinacijo visokonapetostnega voda in stebra, ki oddaja veliko šibkejše magnetno sevanje, zaradi česar je manj negativnih vplivov na zdravje in okolje. | NL |
| LIFE00 NAT/IT /007142 (13) | Po ENEL – Izboljšanje habitatov z obnovo in/ali preobrazbo obstoječih elektrarn in elektrarn v gradnji v parku delte reke Pad

  Glavni cilj projekta LIFE Nature je bil zmanjšati in odpraviti tveganja ptic za trke in smrt zaradi električnega toka na 20 območjih, ki so bila ugotovljena kot tvegana, skupaj pa je bilo zajetih približno 91 km električnih vodov. | IT |
| Drugi projekti LIFE se osredotočajo na ohranjanje posebnih vrst ptic in zato zajemajo ukrepe, povezane z vplivi električnih vodov na ptice, na primer na vrsto Aquila heliaca v Panonskem bazenu (LIFE02 NAT/H/008627 in LIFE03 NAT/SK/000098), OTISHU na ohranjanje vrste Otis tarda na Madžarskem (LIFE04 NAT/HU/000109), ZEPA La Serena na upravljanje POV – OPS „La Serena y Sierras periféricas“ (LIFE00 NAT/E/007348), Grosstrappe – Čezmejno varstvo velike droplje v Avstriji (LIFE05 NAT/A/000077 in LIFE09 NAT/AT/000225), Ochrona bociana białego – Varstvo populacije bele štorklje na posebnem območju varstva Natura 2000 Ostoja Warmińska (LIFE09 NAT/PL/000253) itd. |

Sklic

Naslov

DČ

LIFE04 NAT/ES /000034 (9)

ZEPA eléct. Aragón – Prilagoditev električnih vodov na posebnem območju varstva Aragón

Splošni cilj projekta je bil izvesti strategijo, ki jo je pripravila aragonska vlada za prilagoditev omrežja nadzemnih električnih vodov potrebam v zvezi z ohranjanjem 16 posebnih območij varstva v regiji.

ES

LIFE06 NAT/E /000214 (10)

Tendidos Electricos Murcia – Prilagoditev nevarnih nadzemnih kablov na posebnih območjih varstva za ptice v regiji Murcia

Projekt izvaja strategijo, ki jo je pripravila regionalna vlada Murcie za prilagoditev nadzemnih kablov potrebam po ohranjanju petih posebnih območij varstva znotraj regionalnega omrežja Natura 2000.

ES

LIFE10 NAT/BE /000709 (11)

ELIA – Razvoj predelov pod omrežji za prenos električne energije kot načina za izboljšanje biotske raznovrstnosti

Cilj projekta ELIA za biotsko raznovrstnost je razviti inovativne tehnike za ustvarjanje in vzdrževanje koridorjev pod nadzemnimi vodi, da bi se lahko čim bolj izkoristile njihove potencialne koristi za biotsko raznovrstnost.

BE

LIFE05 ENV/NL /000036 (12)

EFET – Prikaz novega okolju prijaznega visokonapetostnega električnega voda

Cilj projekta je bil prikazati novo kombinacijo visokonapetostnega voda in stebra, ki oddaja veliko šibkejše magnetno sevanje, zaradi česar je manj negativnih vplivov na zdravje in okolje.

NL

LIFE00 NAT/IT /007142 (13)

Po ENEL – Izboljšanje habitatov z obnovo in/ali preobrazbo obstoječih elektrarn in elektrarn v gradnji v parku delte reke Pad

Glavni cilj projekta LIFE Nature je bil zmanjšati in odpraviti tveganja ptic za trke in smrt zaradi električnega toka na 20 območjih, ki so bila ugotovljena kot tvegana, skupaj pa je bilo zajetih približno 91 km električnih vodov.

IT

Drugi projekti LIFE se osredotočajo na ohranjanje posebnih vrst ptic in zato zajemajo ukrepe, povezane z vplivi električnih vodov na ptice, na primer na vrsto Aquila heliaca v Panonskem bazenu (LIFE02 NAT/H/008627 in LIFE03 NAT/SK/000098), OTISHU na ohranjanje vrste Otis tarda na Madžarskem (LIFE04 NAT/HU/000109), ZEPA La Serena na upravljanje POV – OPS „La Serena y Sierras periféricas“ (LIFE00 NAT/E/007348), Grosstrappe – Čezmejno varstvo velike droplje v Avstriji (LIFE05 NAT/A/000077 in LIFE09 NAT/AT/000225), Ochrona bociana białego – Varstvo populacije bele štorklje na posebnem območju varstva Natura 2000 Ostoja Warmińska (LIFE09 NAT/PL/000253) itd.

Projekt BESTGRID (14)

BESTGRID se je začel izvajati aprila 2013, sestavljajo pa ga štirje pilotni projekti v Belgiji, Nemčiji in Združenem kraljestvu. Med projektom je devet partnerjev, tj. operaterji prenosnih sistemov, evropske nevladne organizacije in raziskovalni inštitut, sodelovalo, da bi izboljšali lokalno in javno sprejemanje postopkov za razvoj omrežij. Cilji projekta so bili izboljšati preglednost in sodelovanje javnosti, pospešiti postopke izdaje dovoljenj s proaktivnim obravnavanjem ali celo preseganjem standardov za varstvo okolja in spodbuditi uvedbo konstruktivnega sodelovanja javnosti pri postopkih izdaje dovoljenj za „projekte skupnega interesa“ evropske energetske infrastrukture. V okviru projekta je bil pripravljen priročnik o varstvu narave pri načrtovanju električnih omrežij (15).

Evropska kampanja za podjetja in biotsko raznovrstnost (16)

Evropsko kampanjo za podjetja in biotsko raznovrstnost je začel konzorcij evropskih nevladnih organizacij in podjetij, ki ga vodi in usklajuje sklad Global Nature Fund, da bi okrepili zavezanost zasebnega sektorja biotski raznovrstnosti in ekosistemskim storitvam. Kampanjo podpira program LIFE+ Evropske unije. Pobude za podjetja in biotsko raznovrstnost razvijajo v številnih delih sveta, njihovi pobudniki pa so raznoliki akterji, od neposlovnih organizacij do podjetij in poslovnih združenj samih.

Portugalska pobuda za podjetja in biotsko raznovrstnost (17)

Cilj portugalske pobude za podjetja in biotsko raznovrstnost je s prostovoljnimi sporazumi za dolgo obdobje spodbujati skupno podlago za sodelovanje med dvema raznolikima sistemoma, tj. med podjetji in biotsko raznovrstnostjo, s čimer se spodbuja uvedba strategij in politik podjetij za biotsko raznovrstnost. Portugalski organ (ICBN, Inštitut za ohranjanje narave in biotsko raznovrstnost) ter portugalski operaterji prenosnih sistemov in operaterji distribucijskih sistemov so pripravili vodiče o vplivih objektov za prenos energije na biotsko raznovrstnost.

Ukrepi v okviru državne organizacije Slovaške republike za ohranjanje narave (18)

Državna organizacija Slovaške republike za ohranjanje narave (strokovni organ ministrstva za okolje) sodeluje s tremi glavnimi podjetji za distribucijo električne energije (ki delujejo na vzhodnem, osrednjem in zahodnem Slovaškem). To sodelovanje, ki ga podpirajo ornitološke nevladne organizacije, je bilo podprto z več projekti LIFE. Med drugim zajema pisni sporazum in strategijo za odpravo nevarnosti, ki jih 22-kilovoltni električni vodi pomenijo za ptice. Rezultati dolgoročnega sodelovanja, ki je bilo podprto z več projekti LIFE, so med drugim določanje letnih načrtov, postopna določitev „prednostnih“ odsekov, sodelovanje na področju metodologije – spodbujanje in preskušanje blažilnih ukrepov.

Pomembne mednarodne konvencije in sporazumi na področju narave in biotske raznovrstnosti

Evropska unija in njene države članice ter večina drugih evropskih držav so pogodbenice različnih pomembnih mednarodnih okoljskih konvencij in sporazumov. Evropski in nacionalni pravni okviri o ohranjanju narave in biotske raznovrstnosti morajo v celoti upoštevati tudi zaveze, sprejete na podlagi teh konvencij in sporazumov.

Te konvencije in sporazumi so prispevali k oblikovanju pravnega okvira politike in zakonodaje o biotski raznovrstnosti v EU ter opredelitvi odnosov med EU in drugimi državami. V nadaljevanju so navedene najpomembnejše konvencije na področju energetske infrastrukture in ohranjanja narave v Evropi. V okviru teh konvencij so bila sprejeta posebna priporočila in resolucije o energetski infrastrukturi in prostoživečih živalih, zlasti o nadzemnih električnih vodih (19).

Konvencija o biološki raznovrstnosti (20)

Konvencija o biološki raznovrstnosti je pogodba na svetovni ravni, ki je bila sprejeta junija 1992 v Riu de Janeiru. S to konvencijo se je ohranjanje biotske raznovrstnosti z vrst in habitatov razširilo na trajnostno rabo bioloških virov v korist človeštva. Doslej jo je podpisalo 193 držav.

Konvencija o varstvu prosto živečega evropskega rastlinstva in živalstva ter njunih naravnih življenjskih prostorov (21)

„Bernska konvencija“ je začela veljati leta 1982. Imela je pomembno vlogo pri krepitvi dela na področju ohranjanja biotske raznovrstnosti v Evropi. Ratificiralo jo je 45 držav članic Sveta Evrope, Evropska unija in štiri afriške države. Pomemben cilj te konvencije je vzpostaviti smaragdno mrežo (22) („Emerald Network“) območij posebnega ohranitvenega pomena. Ta mreža deluje vzporedno z omrežjem EU Natura 2000. Stalni odbor Bernske konvencije je leta 2004 sprejel priporočilo (št. 110) o čim večjem zmanjšanju negativnih vplivov nadzemnih vodov za prenos električne energije (električnih vodov) na ptice (23). Leta 2011 je od podpisnic Konvencije zahteval, naj vsaki dve leti sporočijo napredek pri izvajanju priporočila št. 110.

Konvencija o varstvu selitvenih vrst prosto živečih živali (24)

Cilj Konvencije o varstvu selitvenih vrst prosto živečih živali (Bonska konvencija) je ohranitev selitvenih vrst prostoživečih živali na njihovem naravnem območju razširjenosti. Konvencija je začela veljati leta 1983, doslej pa jo je podpisalo 116 pogodbenic. Več resolucij, priporočil in sporazumov, podpisanih na podlagi te konvencije, zadeva obvladovanje negativnih vplivov energetske infrastrukture na selitvene živali, zlasti nadzemnih električnih vodov:

| | Resolucija št. 7.4 (25) Konvencije o varstvu selitvenih vrst prosto živečih živali o smrti ptic selivk zaradi električnega toka poziva vse podpisnice in nepodpisnice, da zmanjšajo tveganje smrti zaradi električnega toka s sprejetjem ustreznih ukrepov pri načrtovanju in postavljanju električnih vodov. |
| --- | --- |

Resolucija št. 7.4 (25) Konvencije o varstvu selitvenih vrst prosto živečih živali o smrti ptic selivk zaradi električnega toka poziva vse podpisnice in nepodpisnice, da zmanjšajo tveganje smrti zaradi električnega toka s sprejetjem ustreznih ukrepov pri načrtovanju in postavljanju električnih vodov.

| | Katalog ukrepov iz dokumenta UNEP/CMS/Inf.7.21. |
| --- | --- |

Katalog ukrepov iz dokumenta UNEP/CMS/Inf.7.21.

| | Akcijski načrt memoranduma o soglasju o ohranitvi selitvenih vrst ptic ujed v Afriki in Evraziji (memorandum o soglasju o pticah ujedah) (26) šteje električne vode za glavne grožnje pticam in določa prednostno ukrepanje za zmanjšanje njihovega vpliva. Načrt je namenjen čim večjemu spodbujanju visokih okoljskih standardov, tudi s presojami vplivov na okolje, pri načrtovanju in gradnji struktur, da bi čim bolj zmanjšali njihov vpliv na vrste, zlasti smrti zaradi trkov in električnega toka, in zmanjšanju vpliva obstoječih struktur, kadar postane očitno, da negativno vplivajo na zadevne vrste.
  Akcijski načrt predlaga naslednje štiri dejavnosti v zvezi z električnimi vodi in pticami roparicami:






  — | 1.4 – pregled ustrezne zakonodaje in, kadar je to mogoče, sprejetje ukrepov, da bi ta zahtevala, da so vsi novi električni vodi zasnovani tako, da se preprečijo smrti ptic roparic zaradi električnega toka; |
| --- | --- | --- |

Akcijski načrt memoranduma o soglasju o ohranitvi selitvenih vrst ptic ujed v Afriki in Evraziji (memorandum o soglasju o pticah ujedah) (26) šteje električne vode za glavne grožnje pticam in določa prednostno ukrepanje za zmanjšanje njihovega vpliva. Načrt je namenjen čim večjemu spodbujanju visokih okoljskih standardov, tudi s presojami vplivov na okolje, pri načrtovanju in gradnji struktur, da bi čim bolj zmanjšali njihov vpliv na vrste, zlasti smrti zaradi trkov in električnega toka, in zmanjšanju vpliva obstoječih struktur, kadar postane očitno, da negativno vplivajo na zadevne vrste.

Akcijski načrt predlaga naslednje štiri dejavnosti v zvezi z električnimi vodi in pticami roparicami:

—

1.4 – pregled ustrezne zakonodaje in, kadar je to mogoče, sprejetje ukrepov, da bi ta zahtevala, da so vsi novi električni vodi zasnovani tako, da se preprečijo smrti ptic roparic zaradi električnega toka;

| — | 2.3 – izvedba analize tveganj na pomembnih območjih (vključno z območji iz preglednice 3 memoranduma o soglasju o pticah ujedah), da bi se ugotovili in obravnavali dejanski ali potencialni vzroki pomembne nenamerne umrljivosti zaradi človeških vzrokov (vključno s požari, nastavljanjem strupenih vab, uporabo pesticidov, električnimi vodi, vetrnimi turbinami); |
| --- | --- |

—

2.3 – izvedba analize tveganj na pomembnih območjih (vključno z območji iz preglednice 3 memoranduma o soglasju o pticah ujedah), da bi se ugotovili in obravnavali dejanski ali potencialni vzroki pomembne nenamerne umrljivosti zaradi človeških vzrokov (vključno s požari, nastavljanjem strupenih vab, uporabo pesticidov, električnimi vodi, vetrnimi turbinami);

| — | 3.2 – kadar je to izvedljivo, sprejetje potrebnih ukrepov za zagotavljanje, da se obstoječi električni vodi, ki najbolj ogrožajo ptice roparice, prilagodijo tako, da se preprečijo smrti ptic roparic zaradi električnega toka; |
| --- | --- |

—

3.2 – kadar je to izvedljivo, sprejetje potrebnih ukrepov za zagotavljanje, da se obstoječi električni vodi, ki najbolj ogrožajo ptice roparice, prilagodijo tako, da se preprečijo smrti ptic roparic zaradi električnega toka;

| — | 5.5 – spremljanje vplivov električnih vodov in polj vetrnic na ptice roparice, tudi z analizo obstoječih podatkov, kot so podatki, pridobljeni z obročkanjem. |
| --- | --- |

—

5.5 – spremljanje vplivov električnih vodov in polj vetrnic na ptice roparice, tudi z analizo obstoječih podatkov, kot so podatki, pridobljeni z obročkanjem.

| | Sporazum o ohranjanju afriško-evrazijskih selitvenih vodnih ptic (27) (AEWA) poziva k usklajenemu ukrepanju na vseh selitvenih poteh. Veljati je začel leta 1999. Zajema 119 držav in 235 vrst vodnih ptic. Evropska skupnost ga je ratificirala leta 2005.






  Prikaz: smernice v okviru UNEP/AEWA (28)

  Nemško energetsko podjetje, RWE Rhein-Ruhr Netzservice GmbH (RWE RR NSG), in sekretariat UNEP/AEWA sta med 37. srečanjem stalnega odbora Konvencije o varstvu selitvenih vrst prosto živečih živali podpisala sporazum o partnerstvu (Bonn, 23. in 24. november 2010). Podjetje RWE RR NSG je v okviru tega sporazuma zagotovilo financiranje za pripravo neodvisnega pregleda negativnih vplivov omrežij električne energije na ptice selivke v afriško-evrazijski regiji (Prinsen et al., 2011) in pripravo smernic za blažitev in preprečevanje takih vplivov (Prinsen et al., 2012).
  Sekretariat UNEP/AEWA je na koncu leta 2010 prav tako v imenu Konvencije o varstvu selitvenih vrst prosto živečih živali in memoranduma o soglasju te konvencije o pticah ujedah naročil pripravo pregleda in smernic pri mednarodnem konzorciju strokovnih organizacij. Te smernice zagotavljajo različne tehnične in zakonodajne pristope za preprečevanje ali blaženje vplivov smrti ptic selivk zaradi električnega toka in trkov v afriško-evrazijski regiji ter vsebujejo predloge za oceno in spremljanje učinkovitosti blažilnih in preventivnih ukrepov.
  Na petem srečanju pogodbenic so bile te smernice po uradnih posvetovanjih sprejete kot smernice za ohranjanje v smislu člena IV sporazuma (osnutek resolucije AEWA/MOP5 DR10, Revizija in sprejetje smernic za ohranjanje). Sporazum so podpisale Evropska unija in večina držav članic. Smernice pomagajo pogodbenicam pri izvajanju obveznosti iz sporazuma. |
| --- | --- |

Sporazum o ohranjanju afriško-evrazijskih selitvenih vodnih ptic (27) (AEWA) poziva k usklajenemu ukrepanju na vseh selitvenih poteh. Veljati je začel leta 1999. Zajema 119 držav in 235 vrst vodnih ptic. Evropska skupnost ga je ratificirala leta 2005.

Prikaz: smernice v okviru UNEP/AEWA (28)

Nemško energetsko podjetje, RWE Rhein-Ruhr Netzservice GmbH (RWE RR NSG), in sekretariat UNEP/AEWA sta med 37. srečanjem stalnega odbora Konvencije o varstvu selitvenih vrst prosto živečih živali podpisala sporazum o partnerstvu (Bonn, 23. in 24. november 2010). Podjetje RWE RR NSG je v okviru tega sporazuma zagotovilo financiranje za pripravo neodvisnega pregleda negativnih vplivov omrežij električne energije na ptice selivke v afriško-evrazijski regiji (Prinsen et al., 2011) in pripravo smernic za blažitev in preprečevanje takih vplivov (Prinsen et al., 2012).

Sekretariat UNEP/AEWA je na koncu leta 2010 prav tako v imenu Konvencije o varstvu selitvenih vrst prosto živečih živali in memoranduma o soglasju te konvencije o pticah ujedah naročil pripravo pregleda in smernic pri mednarodnem konzorciju strokovnih organizacij. Te smernice zagotavljajo različne tehnične in zakonodajne pristope za preprečevanje ali blaženje vplivov smrti ptic selivk zaradi električnega toka in trkov v afriško-evrazijski regiji ter vsebujejo predloge za oceno in spremljanje učinkovitosti blažilnih in preventivnih ukrepov.

Na petem srečanju pogodbenic so bile te smernice po uradnih posvetovanjih sprejete kot smernice za ohranjanje v smislu člena IV sporazuma (osnutek resolucije AEWA/MOP5 DR10, Revizija in sprejetje smernic za ohranjanje). Sporazum so podpisale Evropska unija in večina držav članic. Smernice pomagajo pogodbenicam pri izvajanju obveznosti iz sporazuma.

| | Sporazum o varstvu netopirjev v Evropi (29) (EUROBATS) zadeva varstvo vseh 45 vrst netopirjev v Evropi. Veljati je začel leta 1994. Doslej ga je sprejelo 32 držav. Glavni dejavnosti iz sporazuma sta izvajanje skupnih strategij ohranjanja in mednarodna izmenjava izkušenj. |
| --- | --- |

Sporazum o varstvu netopirjev v Evropi (29) (EUROBATS) zadeva varstvo vseh 45 vrst netopirjev v Evropi. Veljati je začel leta 1994. Doslej ga je sprejelo 32 držav. Glavni dejavnosti iz sporazuma sta izvajanje skupnih strategij ohranjanja in mednarodna izmenjava izkušenj.

| | Cilj Sporazuma o ohranjanju malih kitov in delfinov Baltskega morja in Severnega morja (30) (ASCOBANS) je med desetimi pogodbenicami uskladiti ukrepe za zmanjšanje negativnih vplivov prilova, izginjanja habitatov, onesnaževanja morja in zvočnih motenj. Veljati je začel leta 1991. Resolucija o škodljivih vplivih zvoka na male kite, ki zadeva tudi morebitne vplive energetske infrastrukture, je bila sprejeta leta 2006. |
| --- | --- |

Cilj Sporazuma o ohranjanju malih kitov in delfinov Baltskega morja in Severnega morja (30) (ASCOBANS) je med desetimi pogodbenicami uskladiti ukrepe za zmanjšanje negativnih vplivov prilova, izginjanja habitatov, onesnaževanja morja in zvočnih motenj. Veljati je začel leta 1991. Resolucija o škodljivih vplivih zvoka na male kite, ki zadeva tudi morebitne vplive energetske infrastrukture, je bila sprejeta leta 2006.

| | Sporazum o ohranjanju kitov in delfinov Črnega morja, Sredozemskega morja in atlantskega območja ob njem (31) (ACCOBAMS) predstavlja okvir sodelovanja za ohranjanje morske biotske raznovrstnosti v Sredozemskem in Črnem morju. Njegov glavni namen je zmanjšanje stopnje ogroženosti kitov in delfinov teh morij ter izboljšanje znanja o njih. Sporazum je začel veljati leta 2001. |
| --- | --- |

Sporazum o ohranjanju kitov in delfinov Črnega morja, Sredozemskega morja in atlantskega območja ob njem (31) (ACCOBAMS) predstavlja okvir sodelovanja za ohranjanje morske biotske raznovrstnosti v Sredozemskem in Črnem morju. Njegov glavni namen je zmanjšanje stopnje ogroženosti kitov in delfinov teh morij ter izboljšanje znanja o njih. Sporazum je začel veljati leta 2001.

Konvencija o močvirjih, ki so mednarodnega pomena (32)

Ramsarska konvencija je medvladna pogodba, ki zagotavlja okvir za nacionalne ukrepe in mednarodno sodelovanje na področju ohranjanja in preudarne uporabe močvirij. Sprejeta je bila leta 1971 ter spremenjena leta 1982 in 1987. Zdaj ima 160 pogodbenic, na „ramsarski“ seznam močvirij mednarodnega pomena pa je bilo doslej uvrščenih 2 006 območij po vsem svetu. Konvencija ne predvideva ratifikacije s strani nadnacionalnih organov, kot je Evropska unija, vendar so vse države članice EU njene pogodbenice.

Konvencija o varstvu morskega okolja severovzhodnega Atlantika (33)

Konvencija OSPAR je podlaga za mednarodno sodelovanje v zvezi z vrsto vprašanj, vključno z ohranjanjem morske biotske raznovrstnosti in ekosistemov, vplivom evtrofikacije in nevarnih snovi ter spremljanjem in presojo. Veljati je začela leta 1992 po združitvi predhodne Konvencije iz Osla (iz leta 1972) in Pariške konvencije (iz leta 1974). V okviru te konvencije je bilo izvedenih več študij o možnem vplivu energetske infrastrukture na morsko okolje.

Konvencija o varstvu morskega okolja območja Baltiškega morja (34)

Konvencija HELCOM ali Helsinška konvencija zajema bazen Baltskega morja in vse celinske vode v njegovem povodju. Sprejeta je bila leta 1980 in revidirana leta 1992. Pogodbenice so vse države, ki ležijo okrog Baltskega morja, in EU.

Konvencija o varstvu Sredozemskega morja pred onesnaženjem (35)

Cilj Barcelonske konvencije je predvsem uravnavanje in zmanjšanje negativnega vpliva vseh vrst onesnaževal v bazenu Sredozemskega morja. Pripravljena je bila leta 1976 in nazadnje spremenjena leta 1995. Sprejela jo je večina držav, ki ležijo ob Sredozemskem morju.

Pobuda severnomorskih držav za priobalno omrežje

Pobuda severnomorskih držav za priobalno omrežje je sporazum med severnomorskimi državami v zvezi z razvojem priobalnih omrežij, zlasti s ciljem „pospešiti strateški, usklajen in stroškovno učinkovit razvoj priobalnih in kopenskih omrežij“.

---

(1)  DECRETO 178/2006, de 10 de octubre, por el que se establecen normas de protección de la avifauna para las instalaciones eléctricas de alta tensión.

(2)  REAL DECRETO 1432/2008, de 29 de agosto, por el que se establecen medidas para la protección de la avifauna contra la colisión y la electrocución en líneas eléctricas de alta tensión.

(3)  Za več podrobnosti glej: renewables-grid.eu/documents/eu-grid-declaration.html.

(4)  Za več podrobnosti glej: http://renewables-grid.eu/news.html.

(5)  Za več podrobnosti glej: www.birdlife.org/news/news/2008/03/Hungary_powerlines.html.

(6)  Za več podrobnosti glej: www.mme.hu/component/content/article/20-termeszetvedelemfajvedelem/1387-budapest-conference-13-04-2011.html.

(7)  Za več podrobnosti glej: www.theebi.org/abouttheebi.html.

(8)  Za več podrobnosti glej: ec.europa.eu/environment/life/.

(9)  Informacije o projektu: ec.europa.eu/environment/life/project/Projects/index.cfm?fuseaction=home.createPage&s_ref=LIFE04 %20NAT/ES/000034&area=1&yr=2004&n_proj_id=2628&cfid=5499&cftoken=4d0dc811a13b045f-7045FECB-C948-3D16-E530CBE465C8D200&mode=print&menu=false.

(10)  Informacije o projektu: ec.europa.eu/environment/life/project/Projects/index.cfm?fuseaction=home.createPage&s_ref=LIFE06 %20NAT/E/000214&area=1&yr=2006&n_proj_id=3158&cfid=5078&cftoken=60a9b7217d1cb752-60A07C25-BB06-B077-2930A6DC7B2ADB22&mode=print&menu=false.

(11)  Spletišče projekta: www.life-elia.eu/.

(12)  Informacije o projektu: ec.europa.eu/environment/life/project/Projects/index.cfm?fuseaction=search.dspPage&n_proj_id=2863.

(13)  Spletišče projekta: www.parcodeltapo.it/er/info/progetti.life/enel-parco/index.html.

(14)  http://www.bestgrid.eu/

(15)  http://www.bestgrid.eu/uploads/media/D7.2_Guidelines_Protecting_Nature.pdf

(16)  Za več podrobnosti glej: www.business-biodiversity.eu/.

(17)  Za več podrobnosti glej: www.business-biodiversity.eu/default.asp?Menue=132&News=70.

(18)  Za več podrobnosti glej: www.sopsr.sk/web.

(19)  Od 2. julija 2012.

(20)  www.cbd.int

(21)  www.coe.int/t/dg4/cultureheritage/nature/bern/default_en.asp

(22)  www.coe.int/t/dg4/cultureheritage/nature/EcoNetworks/Default_en.asp

(23)  https://wcd.coe.int/wcd/ViewDoc.jsp?Ref=Rec(2004)110&Language=lanEnglish&Ver=original&Site=DG4-Nature&BackColorInternet=DBDCF2&BackColorIntranet=FDC864&BackColorLogged=FDC864

(24)  www.cms.int

(25)  Na voljo npr. na spletni strani: www.cms.int/bodies/ScC/12th_scientific_council/pdf/English/Inf08_Resolutions_and_Recommendations_E.pdf.

(26)  www.cms.int/species/raptors/index.htm

(27)  www.unep-aewa.org

(28)  Dokumenta sta na voljo na spletni strani: www.cms.int/bodies/COP/cop10/docs_and_inf_docs/inf_38_electrocution_review.pdf oziroma www.unep-aewa.org/meetings/en/stc_meetings/stc7docs/pdf/stc7_20_electrocution_guidelines.pdf.

(29)  www.eurobats.org

(30)  www.ascobans.org

(31)  www.accobams.org

(32)  www.ramsar.org

(33)  www.ospar.org

(34)  www.helcom.fi

(35)  www.unep.ch/regionalseas/regions/med/t_barcel.htm

---

PRILOGA 2

Sistematični prednostno urejeni seznam vplivov medsebojnega delovanja ptic in električnih vodov (Birdlife, 2013)

| Vrsta vpliva | Status vpliva (1) | Resnost/pomembnost vpliva (2) | Reverzibilnost vpliva (3) | Obseg vpliva (4) | Kumulativni učinek (5) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Negativen – ekološki in fiziološki |
| umrljivost | neposreden | velik | delno reverzibilen | večnacionalen | velik |
| smrt zaradi električnega toka | dokazan | velik | delno reverzibilen | večnacionalen | velik |
| trk | možen | srednje velik | delno reverzibilen | regionalen | velik |
| izginjanje in razdrobljenost habitatov | možen | srednje velik | delno reverzibilen | regionalen | srednji |
| vznemirjanje/selitev | možen | srednje velik | delno reverzibilen | lokalen | srednji |
| elektromagnetno polje | možen | neznan | neznan | večnacionalen | neznan |
| Negativen – ekonomski | | | | | |
| izguba prihodka elektrogospodarskih podjetij |
| izgubljeni prihodki | dokazan | velik | delno reverzibilen | večnacionalen | velik |
| ponovna vzpostavitev oskrbe z električno energijo | dokazan | velik | popolnoma reverzibilen | večnacionalen | velik |
| popravilo opreme | dokazan | velik | popolnoma reverzibilen | večnacionalen | velik |
| odstranjevanje gnezd in drugi ukrepi za obvladovanje škode zaradi živali | dokazan | srednje velik | popolnoma reverzibilen | večnacionalen | srednji |
| upravne in vodstvene delovne ure | dokazan | velik | delno reverzibilen | večnacionalen | velik |
| storitve, ki niso bile zagotovljene odjemalcem, in negativno javno mnenje | dokazan | velik | delno reverzibilen | večnacionalen | velik |
| manjša zanesljivost sistema električne energije | dokazan | velik | delno reverzibilen | večnacionalen | velik |
| izguba prihodka uporabnikov zemljišč | dokazan | velik | delno reverzibilen | večnacionalen | velik |
| upravljanje lova in divjadi | dokazan | velik | delno reverzibilen | nacionalen | velik |
| kmetijska uporaba zemljišč, namakanje | dokazan | majhen | nereverzibilen | nacionalen | majhen |
| gozdarstvo | dokazan | srednje velik | nereverzibilen | nacionalen | srednje velik |
| Pozitiven – ekološki |
| substrat za razmnoževanje, gnezdišče | dokazan, neposreden | velik | — | večnacionalen | — |
| mesto za počivanje, prenočevanje in lov | dokazan, neposreden | velik | — | večnacionalen | — |
| vzpostavitev, upravljanje habitata | dokazan, neposreden | srednje velik | — | nacionalen | — |
| (Na podlagi študij McCann, 2005, APLIC, 2006, in van Rooyen, 2012, in dopolnjeno z informacijami iz tega pregleda) |

Vrsta vpliva

Status vpliva (1)

Resnost/pomembnost vpliva (2)

Reverzibilnost vpliva (3)

Obseg vpliva (4)

Kumulativni učinek (5)

Negativen – ekološki in fiziološki

umrljivost

neposreden

velik

delno reverzibilen

večnacionalen

velik

smrt zaradi električnega toka

dokazan

velik

delno reverzibilen

večnacionalen

velik

trk

možen

srednje velik

delno reverzibilen

regionalen

velik

izginjanje in razdrobljenost habitatov

možen

srednje velik

delno reverzibilen

regionalen

srednji

vznemirjanje/selitev

možen

srednje velik

delno reverzibilen

lokalen

srednji

elektromagnetno polje

možen

neznan

neznan

večnacionalen

neznan

Negativen – ekonomski

izguba prihodka elektrogospodarskih podjetij

izgubljeni prihodki

dokazan

velik

delno reverzibilen

večnacionalen

velik

ponovna vzpostavitev oskrbe z električno energijo

dokazan

velik

popolnoma reverzibilen

večnacionalen

velik

popravilo opreme

dokazan

velik

popolnoma reverzibilen

večnacionalen

velik

odstranjevanje gnezd in drugi ukrepi za obvladovanje škode zaradi živali

dokazan

srednje velik

popolnoma reverzibilen

večnacionalen

srednji

upravne in vodstvene delovne ure

dokazan

velik

delno reverzibilen

večnacionalen

velik

storitve, ki niso bile zagotovljene odjemalcem, in negativno javno mnenje

dokazan

velik

delno reverzibilen

večnacionalen

velik

manjša zanesljivost sistema električne energije

dokazan

velik

delno reverzibilen

večnacionalen

velik

izguba prihodka uporabnikov zemljišč

dokazan

velik

delno reverzibilen

večnacionalen

velik

upravljanje lova in divjadi

dokazan

velik

delno reverzibilen

nacionalen

velik

kmetijska uporaba zemljišč, namakanje

dokazan

majhen

nereverzibilen

nacionalen

majhen

gozdarstvo

dokazan

srednje velik

nereverzibilen

nacionalen

srednje velik

Pozitiven – ekološki

substrat za razmnoževanje, gnezdišče

dokazan, neposreden

velik

—

večnacionalen

—

mesto za počivanje, prenočevanje in lov

dokazan, neposreden

velik

—

večnacionalen

—

vzpostavitev, upravljanje habitata

dokazan, neposreden

srednje velik

—

nacionalen

—

(Na podlagi študij McCann, 2005, APLIC, 2006, in van Rooyen, 2012, in dopolnjeno z informacijami iz tega pregleda)

---

(1)

Status vpliva: možen – dokazan

Neposreden vpliv: vplivi na okolje, ki so neposredna posledica električnih vodov. Na primer: umrljivost ptic zaradi električnega toka ali trka z električnimi vodi.

Posreden vpliv: vpliv na okolje, ki ni neposredno povezan z električnimi vodi, ampak se pogosto pojavi drugje ali kot rezultat kompleksne poti vplivov. Včasih se mu reče vpliv druge ali tretje ravni ali sekundarni vpliv. Na primer: gradnja spremeni nivo podtalnice in tako vpliva na bližnje mokrišče, kar povzroči vpliv na ekologijo tega mokrišča.

(2)  Resnost/pomembnost vpliva: majhen – srednje velik – velik vpliv

(3)  Reverzibilnost vpliva

Nereverzibilen vpliv: vpliv je nereverzibilen, blažilni ukrepi ne obstajajo.

Skoraj nereverzibilen vpliv: reverzibilnost vpliva je kljub intenzivnim blažilnim ukrepom malo verjetna.

Delno reverzibilen vpliv: vpliv je delno reverzibilen, vendar so potrebni intenzivnejši blažilni ukrepi.

Popolnoma reverzibilen vpliv: vpliv je reverzibilen z izvedbo manjših blažilnih ukrepov.

(4)  Obseg vpliva: omejen na območje – lokalen – regionalen – nacionalen – večnacionalen

(5)  Kumulativni učinek: zanemarljiv – majhen – srednji – velik

Vplivi zaradi postopnih sprememb, ki jih povzročijo druga pretekla, sedanja ali razumno predvidljiva dejanja skupaj z vplivom električnih vodov. Na primer: več projektov z nepomembnimi posamičnimi vplivi, ki pa imajo kumulativni učinek, npr. gradnja odseka električnih vodov ima lahko nepomemben vpliv na to, kako ptice uporabljajo habitat, a če se pri tem upošteva več bližnjih odsekov električnih vodov, to lahko povzroči pomemben skupni vpliv na lokalno ekologijo in pokrajino, saj so lahko električni vodi dejanska ovira med pticami in njihovimi prednostnimi habitati.

(Na podlagi študij Walker in Johnston, 1999, in van Rooyen, 2012.)

---

PRILOGA 3

Povzetek dokazov o vplivu električnih vodov na svetovno ogrožene (IUCN, 2012) vrste ptic na ravni populacije

| Vrsta | Glavni vpliv | Lokacija | Obdobje preučevanja | Žrtve | Sklepne ugotovitve | Ključni dokumenti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kodrasti pelikan

  Pelecanus crispus | Dodatna umrljivost zaradi trkov | Porto Lago, Grčija (prezimovališče) | 1985–1987 | 28 ubitih osebkov (69 % v starosti do enega leta, 31 % nedoraslih) | V kombinaciji z učinki nezakonitega lova se je po ocenah v Grčiji in Bolgariji v triletnem obdobju število parov, ki se parijo, zmanjšalo za 1,3–3,5 %. | Crivelli, 1988 |
| Mala gos

  Anser erythropus | Dodatna umrljivost zaradi trkov | — | — | — | Lahko vpliva na večjo umrljivost. Možen dejavnik, vendar njegova pomembnost ni znana. Upoštevati ga je treba pri presojah vplivov na okolje. | AEWA, 2008 |
| Rdečevrata gos

  Branta ruficollis | Dodatna umrljivost zaradi trkov | — | — | — | Ni kvantitativnih podatkov ali modelov za napovedovanje za oceno vpliva umrljivosti zaradi trkov na populacije rdečevrate gosi. Možna grožnja, vendar njena pomembnost ni znana. | BSPB, 2010 |
| Egiptovski jastreb

  Neophron percnopterus | Dodatna umrljivost zaradi električnega toka | Port Sudan, Sudan | 1982, 1983, 2005, 2010 | 48 + 2 + 5 + 17 ubitih osebkov | Vse ptice so našli pod istim odsekom električnega voda v dolžini 31 km. 0,055 mrtve ptice na steber. Stopnja umrljivosti je v celoti skladna z ugotovljenim upadom populacij v morebitnih izvornih populacijah v Izraelu, Siriji, Turčiji in Jordaniji ter opozarja na to, da ima lahko umrljivost zaradi električnega toka vplive na ravni populacije na širšem geografskem območju. | Angelov et al., 2012
  Nikolaus, 1984, Nikolaus, 2006 |
| Veliki klinkač

  Aquila clanga | Dodatna umrljivost zaradi električnega toka | Rusija, Kazahstan | 1990–2010 | 6 osebkov (v raziskavi, ki je zajemala 2 082 km) | Možen dejavnik, vendar je njegova pomembnost predvidoma majhna. | Karyakin, 2012 |
| Kraljevi orel

  Aquila heliaca | Dodatna umrljivost zaradi električnega toka | Madžarska | 2001–2009 | 20 od 90 osebkov | 22,22-odstotna stopnja skupne umrljivosti zaradi električnega toka Kljub skoraj 20 letom prizadevanj za pticam prijazno prilagajanje stebrov za prenos električne energije na Madžarskem je smrt zaradi električnega toka še vedno med najpomembnejšimi dejavniki umrljivosti več vrst ptic roparic, vključno s kraljevim orlom. | Horváth et al., 2011 |
| Kraljevi orel

  Aquila heliaca | Dodatna umrljivost zaradi električnega toka | Bolgarija | 2010–2011 | 5 od 15 osebkov | Satelitsko spremljanje je pokazalo 33-odstotno stopnjo skupne umrljivosti zaradi električnega toka. | BSPB, 2011 |
| Španski kraljevi orel

  Aquila adalberti | Dodatna umrljivost zaradi električnega toka | Doñana, Andaluzija, Španija | 1974–2009 | 63 osebkov, ki so umrli zaradi električnega toka | 39,87-odstotna stopnja skupne umrljivosti zaradi električnega toka. Sprememba v glavnih vzrokih umrljivosti med obema obdobjema, tj. pred odobritvijo obveznih predpisov, ki so namenjeni preprečevanju smrti ptic zaradi električnega toka v andaluzijski regiji, in po njej.
  Po blažitvi je tako v Doñani (–96,90 %) kot v Andaluziji (–61,95 %) prišlo do velikega zmanjšanja smrti zaradi električnega toka. | López-López, 2011 |
| Španski kraljevi orel

  Aquila adalberti | Dodatna umrljivost zaradi električnega toka | Narodni park Doñana, Andaluzija, Španija | 1957–1989 | 6 odraslih, 33 nedoraslih osebkov | Povzročilo 46,1 % umrljivosti odraslih osebkov in 39,8 % umrljivosti nedoraslih osebkov | Ferrer, 2001 |
| Španski kraljevi orel

  Aquila adalberti | Dodatna umrljivost zaradi električnega toka in trkov | Španija | 1989–2004 | 115 + 6 osebkov | Zaradi električnega toka je poginilo 47,7 % vseh poginulih osebkov (najbrž gre za pretirane ocene), zaradi trka pa 2,48 %.
  Mlade ptice so zaradi električnega toka poginile pogosteje kot pričakovano, ptice, stare eno do dve leti, pa so zaradi toka poginile pogosteje kot ptice, stare tri do štiri leta.
  Do smrti zaradi električnega toka je najpogosteje prišlo jeseni in pozimi ter na območjih začasne naselitve. | González et al., 2007 |
| Sokol plenilec

  Falco cherrug | Dodatna umrljivost zaradi električnega toka | Madžarska, Slovaška, Avstrija, Ukrajina, Romunija | 2007–2010 | 5 od 71 satelitsko označenih sokolov plenilcev | 7,0-odstotna dokazana umrljivost (n = 71). Pri izračunu so bili upoštevani le dokazani primeri, zato so resnične številke nedvomno višje. | Prommer, Saker LIFE, 2011 |
| Ovratničarska droplja

  Chlamydotis undulata | Dodatna umrljivost zaradi trkov | Fuerteventura, Lanzarote, Kanarski otoki, Španija | 2008 | | V enem letu je po ocenah poginilo 25,5 % skupne populacije ovratničarske droplje. | Garcia-del-Rey in Rodriguez-Lorenzo, 2011 |
| Velika droplja

  Otis tarda | Dodatna umrljivost zaradi trkov | Jugozahodna Španija | 1991–1993 | 16 osebkov | preučili so 4 + 8 + 4 km odsekov vodov. | Janss, 2000 |

Vrsta

Glavni vpliv

Lokacija

Obdobje preučevanja

Žrtve

Sklepne ugotovitve

Ključni dokumenti

Kodrasti pelikan

Pelecanus crispus

Dodatna umrljivost zaradi trkov

Porto Lago, Grčija (prezimovališče)

1985–1987

28 ubitih osebkov (69 % v starosti do enega leta, 31 % nedoraslih)

V kombinaciji z učinki nezakonitega lova se je po ocenah v Grčiji in Bolgariji v triletnem obdobju število parov, ki se parijo, zmanjšalo za 1,3–3,5 %.

Crivelli, 1988

Mala gos

Anser erythropus

Dodatna umrljivost zaradi trkov

—

—

—

Lahko vpliva na večjo umrljivost. Možen dejavnik, vendar njegova pomembnost ni znana. Upoštevati ga je treba pri presojah vplivov na okolje.

AEWA, 2008

Rdečevrata gos

Branta ruficollis

Dodatna umrljivost zaradi trkov

—

—

—

Ni kvantitativnih podatkov ali modelov za napovedovanje za oceno vpliva umrljivosti zaradi trkov na populacije rdečevrate gosi. Možna grožnja, vendar njena pomembnost ni znana.

BSPB, 2010

Egiptovski jastreb

Neophron percnopterus

Dodatna umrljivost zaradi električnega toka

Port Sudan, Sudan

1982, 1983, 2005, 2010

48 + 2 + 5 + 17 ubitih osebkov

Vse ptice so našli pod istim odsekom električnega voda v dolžini 31 km. 0,055 mrtve ptice na steber. Stopnja umrljivosti je v celoti skladna z ugotovljenim upadom populacij v morebitnih izvornih populacijah v Izraelu, Siriji, Turčiji in Jordaniji ter opozarja na to, da ima lahko umrljivost zaradi električnega toka vplive na ravni populacije na širšem geografskem območju.

Angelov et al., 2012

Nikolaus, 1984, Nikolaus, 2006

Veliki klinkač

Aquila clanga

Dodatna umrljivost zaradi električnega toka

Rusija, Kazahstan

1990–2010

6 osebkov (v raziskavi, ki je zajemala 2 082 km)

Možen dejavnik, vendar je njegova pomembnost predvidoma majhna.

Karyakin, 2012

Kraljevi orel

Aquila heliaca

Dodatna umrljivost zaradi električnega toka

Madžarska

2001–2009

20 od 90 osebkov

22,22-odstotna stopnja skupne umrljivosti zaradi električnega toka Kljub skoraj 20 letom prizadevanj za pticam prijazno prilagajanje stebrov za prenos električne energije na Madžarskem je smrt zaradi električnega toka še vedno med najpomembnejšimi dejavniki umrljivosti več vrst ptic roparic, vključno s kraljevim orlom.

Horváth et al., 2011

Kraljevi orel

Aquila heliaca

Dodatna umrljivost zaradi električnega toka

Bolgarija

2010–2011

5 od 15 osebkov

Satelitsko spremljanje je pokazalo 33-odstotno stopnjo skupne umrljivosti zaradi električnega toka.

BSPB, 2011

Španski kraljevi orel

Aquila adalberti

Dodatna umrljivost zaradi električnega toka

Doñana, Andaluzija, Španija

1974–2009

63 osebkov, ki so umrli zaradi električnega toka

39,87-odstotna stopnja skupne umrljivosti zaradi električnega toka. Sprememba v glavnih vzrokih umrljivosti med obema obdobjema, tj. pred odobritvijo obveznih predpisov, ki so namenjeni preprečevanju smrti ptic zaradi električnega toka v andaluzijski regiji, in po njej.

Po blažitvi je tako v Doñani (–96,90 %) kot v Andaluziji (–61,95 %) prišlo do velikega zmanjšanja smrti zaradi električnega toka.

López-López, 2011

Španski kraljevi orel

Aquila adalberti

Dodatna umrljivost zaradi električnega toka

Narodni park Doñana, Andaluzija, Španija

1957–1989

6 odraslih, 33 nedoraslih osebkov

Povzročilo 46,1 % umrljivosti odraslih osebkov in 39,8 % umrljivosti nedoraslih osebkov

Ferrer, 2001

Španski kraljevi orel

Aquila adalberti

Dodatna umrljivost zaradi električnega toka in trkov

Španija

1989–2004

115 + 6 osebkov

Zaradi električnega toka je poginilo 47,7 % vseh poginulih osebkov (najbrž gre za pretirane ocene), zaradi trka pa 2,48 %.

Mlade ptice so zaradi električnega toka poginile pogosteje kot pričakovano, ptice, stare eno do dve leti, pa so zaradi toka poginile pogosteje kot ptice, stare tri do štiri leta.

Do smrti zaradi električnega toka je najpogosteje prišlo jeseni in pozimi ter na območjih začasne naselitve.

González et al., 2007

Sokol plenilec

Falco cherrug

Dodatna umrljivost zaradi električnega toka

Madžarska, Slovaška, Avstrija, Ukrajina, Romunija

2007–2010

5 od 71 satelitsko označenih sokolov plenilcev

7,0-odstotna dokazana umrljivost (n = 71). Pri izračunu so bili upoštevani le dokazani primeri, zato so resnične številke nedvomno višje.

Prommer, Saker LIFE, 2011

Ovratničarska droplja

Chlamydotis undulata

Dodatna umrljivost zaradi trkov

Fuerteventura, Lanzarote, Kanarski otoki, Španija

2008

V enem letu je po ocenah poginilo 25,5 % skupne populacije ovratničarske droplje.

Garcia-del-Rey in Rodriguez-Lorenzo, 2011

Velika droplja

Otis tarda

Dodatna umrljivost zaradi trkov

Jugozahodna Španija

1991–1993

16 osebkov

preučili so 4 + 8 + 4 km odsekov vodov.

Janss, 2000

---

PRILOGA 4

Primeri vplivov električnih vodov na metapopulacije vrst iz Priloge I k direktivi o pticah

| Vrsta | Glavni vpliv | Lokacija | Obdobje preučevanja | Žrtve | Sklepne ugotovitve | Ključni dokumenti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Bela štorklja

  Ciconia ciconia | Dodatna umrljivost zaradi električnega toka in trkov | Nemčija | — | V 226 primerih od 1 185  najdenih ptic z obročki | Vzrok smrti pri najdenih pticah z obročki so bile „nadzemne žice“. | Riegel & Winkel, 1971 |
| Bela štorklja

  Ciconia ciconia | Dodatna umrljivost zaradi električnega toka in trkov | Švica | 1984–1999 | 195 od 416 najdenih mrtvih ptic Velikost vzorca: 2 912  osebkov z obročkom | Umrljivost zaradi električnih vodov je pomembna za bele štorklje, saj zaradi trkov v električne vode in zaradi električnega toka vsako leto umre ena od štirih nedoraslih štorkelj in ena od 17 odraslih štorkelj. | Schaub & Pradel, 2004 |
| Bela štorklja

  Ciconia ciconia | Dodatna umrljivost zaradi električnega toka in trkov | Osrednja Španija | 1999–2000 | Našli so 51 osebkov, ki so umrli zaradi električnega toka, 101 osebek pa je umrl zaradi trka. | Približno 1 % prisotnih štorkelj je umrlo med selitvijo po razmnoževanju, 5–7 % populacije pa je umrlo med zimo. | Garrido & Fernández-Cruz, 2003 |
| Kragulji orel

  Aquila fasciata | Dodatna umrljivost zaradi trkov | Katalonija, Španija | 1990–1997 | 2 od 12 osebkov, ki so se razmnoževali | Sami trki predstavljajo 17 % letne umrljivosti, kar je resna težava na ravni populacije. Letna stopnja umrljivosti odraslih ptic ne sme presegati 2–6 %, da bi populacija ostala v ravnovesju. | Manosa & Real, 2001 |
| Kragulji orel

  Aquila fasciata | Dodatna umrljivost zaradi električnega toka | Katalonija, Španija | 1990–1997 | 6 od 12 osebkov, ki so se razmnoževali | Same smrti zaradi električnega toka predstavljajo 50 % letne umrljivosti, kar je resna težava na ravni populacije. Letna stopnja umrljivosti odraslih ptic ne sme presegati 2–6 %, da bi populacija ostala v ravnovesju. | Manosa & Real, 2001 |
| Velika uharica

  Bubo bubo | Dodatna umrljivost zaradi električnega toka | Švica | — | — | Smrt zaradi električnega toka in trkov je predstavljala več kot 50 % vseh nenaravnih vzrokov smrti. Populacija je bila kritični ravni. Po omejitvi vseh nenaravnih vzrokov smrti bi bila odvisna od priseljevanja iz bližnjih populacij. | Schaub, 2010 |
| Velika uharica

  Bubo bubo | Dodatna umrljivost zaradi električnega toka | Italija | — | — | Visoka stopnja zapuščanja ozemlja, ki je povezana s smrtmi zaradi električnega toka, kar vodi v populacijo nizke gostote, ki hitro upada. | Sergio, 2004 |
| Mala droplja

  Tetrax tetrax | Dodatna umrljivost zaradi trkov | Portugalska | — | — | 1,5 % portugalske populacije umre zaradi trkov z nadzemnimi žicami. Veliko tveganje, da bi se ptice izogibale območjem z električnimi vodi (kar bi vplivalo na uspešnost razmnoževanja zaradi omejevanja velikosti in gostote skupin samcev (lekov)). | Silva, 2010 |

Vrsta

Glavni vpliv

Lokacija

Obdobje preučevanja

Žrtve

Sklepne ugotovitve

Ključni dokumenti

Bela štorklja

Ciconia ciconia

Dodatna umrljivost zaradi električnega toka in trkov

Nemčija

—

V 226 primerih od 1 185  najdenih ptic z obročki

Vzrok smrti pri najdenih pticah z obročki so bile „nadzemne žice“.

Riegel & Winkel, 1971

Bela štorklja

Ciconia ciconia

Dodatna umrljivost zaradi električnega toka in trkov

Švica

1984–1999

195 od 416 najdenih mrtvih ptic Velikost vzorca: 2 912  osebkov z obročkom

Umrljivost zaradi električnih vodov je pomembna za bele štorklje, saj zaradi trkov v električne vode in zaradi električnega toka vsako leto umre ena od štirih nedoraslih štorkelj in ena od 17 odraslih štorkelj.

Schaub & Pradel, 2004

Bela štorklja

Ciconia ciconia

Dodatna umrljivost zaradi električnega toka in trkov

Osrednja Španija

1999–2000

Našli so 51 osebkov, ki so umrli zaradi električnega toka, 101 osebek pa je umrl zaradi trka.

Približno 1 % prisotnih štorkelj je umrlo med selitvijo po razmnoževanju, 5–7 % populacije pa je umrlo med zimo.

Garrido & Fernández-Cruz, 2003

Kragulji orel

Aquila fasciata

Dodatna umrljivost zaradi trkov

Katalonija, Španija

1990–1997

2 od 12 osebkov, ki so se razmnoževali

Sami trki predstavljajo 17 % letne umrljivosti, kar je resna težava na ravni populacije. Letna stopnja umrljivosti odraslih ptic ne sme presegati 2–6 %, da bi populacija ostala v ravnovesju.

Manosa & Real, 2001

Kragulji orel

Aquila fasciata

Dodatna umrljivost zaradi električnega toka

Katalonija, Španija

1990–1997

6 od 12 osebkov, ki so se razmnoževali

Same smrti zaradi električnega toka predstavljajo 50 % letne umrljivosti, kar je resna težava na ravni populacije. Letna stopnja umrljivosti odraslih ptic ne sme presegati 2–6 %, da bi populacija ostala v ravnovesju.

Manosa & Real, 2001

Velika uharica

Bubo bubo

Dodatna umrljivost zaradi električnega toka

Švica

—

—

Smrt zaradi električnega toka in trkov je predstavljala več kot 50 % vseh nenaravnih vzrokov smrti. Populacija je bila kritični ravni. Po omejitvi vseh nenaravnih vzrokov smrti bi bila odvisna od priseljevanja iz bližnjih populacij.

Schaub, 2010

Velika uharica

Bubo bubo

Dodatna umrljivost zaradi električnega toka

Italija

—

—

Visoka stopnja zapuščanja ozemlja, ki je povezana s smrtmi zaradi električnega toka, kar vodi v populacijo nizke gostote, ki hitro upada.

Sergio, 2004

Mala droplja

Tetrax tetrax

Dodatna umrljivost zaradi trkov

Portugalska

—

—

1,5 % portugalske populacije umre zaradi trkov z nadzemnimi žicami. Veliko tveganje, da bi se ptice izogibale območjem z električnimi vodi (kar bi vplivalo na uspešnost razmnoževanja zaradi omejevanja velikosti in gostote skupin samcev (lekov)).

Silva, 2010

---

PRILOGA 5

Predlagan seznam prednostnih vrst za preprečevanje in blažitev vpliva električnih vodov v EU

| Splošno ime | Znanstveno ime | Kategorija svetovnega rdečega seznama ogroženih vrst IUCN | Direktiva o pticah | Smrtne žrtve zaradi električnega toka (1) | Smrtne žrtve zaradi trka (2) | Evropsko stanje ohranjenosti (3) | Prostorski obseg glede na migracijske vzorce
  (Birdlife International, 2004) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Egiptovski jastreb | Neophron percnopterus | EN | I | III | II | Neugodno | Medcelinska selivka na velike razdalje |
| Rdečevrata gos (*1) | Branta ruficollis | EN | I | I | II | Neugodno | Klatež v Evropi |
| Kraljevi orel | Aquila heliaca | VU | I | III | II | Neugodno | Delna selivka v Evropi |
| Španski kraljevi orel | Aquila adalberti | VU | I | III | II | Neugodno | Ptica stalnica |
| Sokol plenilec | Falco cherrug | VU | I | II–III | II | Neugodno | Delna selivka v Evropi |
| Veliki klinkač | Aquila clanga | VU | I | II | II | Neugodno | Medcelinska selivka na kratke razdalje |
| Kodrasti pelikan | Pelecanus crispus | VU | I | I | II–III | Neugodno | Delna selivka v Evropi |
| Mala gos (*1) | Anser erythropus | VU | I | I | II | Neugodno | Klatež v Evropi |
| Rdečenoga postovka | Falco vespertinus | NT | I | II–III | II | Neugodno | Medcelinska selivka na velike razdalje |
| Rjavi škarnik | Milvus milvus | NT | I | III | II | Neugodno | Delna selivka v Evropi |
| Velika droplja | Otis tarda | VU | I | 0 | III | Neugodno | Delna selivka v Evropi |
| Rjavi jastreb | Aegypius monachus | NT | I | III | II | Neugodno | Ptica stalnica |
| Črna štorklja | Ciconia nigra | | I | III | III | Neugodno | Medcelinska selivka na velike razdalje |
| Bela štorklja | Ciconia ciconia | | I | III | III | Neugodno | Medcelinska selivka na velike razdalje |
| Ovratničarska droplja (*1) | Chlamydotis undulata | VU | | 0 | III | Neugodno | Ptica stalnica |
| Zlatovranka | Coracias garrulus | NT | I | I–II | I–II | Neugodno | Medcelinska selivka na velike razdalje |
| Mali orel | Aquila pennata | | I | III | II | Neugodno | Medcelinska selivka na velike razdalje |
| Južna postovka | Falco naumanni | | I | II–III | II | Neugodno | Medcelinska selivka na velike razdalje |
| Belorepec | Haliaeetus albicilla | | I | III | II | Neugodno | Delna selivka v Evropi |
| Pepelasti lunj | Circus cyaneus | | I | III | II | Neugodno | Delna selivka v Evropi |
| Planinski orel | Aquila chrysaetos | | I | III | II | Neugodno | Delna selivka v Evropi |
| Mala droplja (*1) | Tetrax tetrax | NT | I | 0 | III | Neugodno | Delna selivka v Evropi |
| Veliki škurh | Numenius arquata | NT | | I | II–III | Neugodno | Medcelinska selivka na kratke razdalje |
| Črnorepi kljunač | Limosa limosa | NT | | I | II–III | Neugodno | Medcelinska selivka na kratke razdalje |
| Lebduh (*1) | Elanus caeruleus | | I | III | II | Neugodno | Ptica stalnica |
| Brkati ser | Gypaetus barbatus | | I | III | II | Neugodno | Ptica stalnica |
| Kragulji orel | Aquila fasciata | | I | III | II | Neugodno | Ptica stalnica |
| Rjava čaplja | Ardea purpurea | | I | II | II | Neugodno | Medcelinska selivka na velike razdalje |
| Sršenar (*1) | Pernis apivorus | | I | III | II | Ugodno | Medcelinska selivka na velike razdalje |
| Črni škarnik | Milvus migrans | | I | III | II | Ugodno | Medcelinska selivka na velike razdalje |
| Kačar | Circaetus gallicus | | I | III | II | Ugodno | Medcelinska selivka na velike razdalje |
| Močvirski lunj | Circus pygargus | | I | III | II | Ugodno | Medcelinska selivka na velike razdalje |
| Ribji orel | Pandion haliaetus | | I | III | II | Ugodno | Medcelinska selivka na velike razdalje |
| Mali sokol | Falco columbarius | | I | II–III | II | Neugodno | Delna selivka v Evropi |
| Arktični sokol | Falco rusticolus | | I | II–III | II | Neugodno | Delna selivka v Evropi |
| Žličarka | Platalea leucorodia | | I | II | II | Neugodno | Medcelinska selivka na kratke razdalje |
| Žerjav | Grus grus | | I | I | III | Neugodno | Medcelinska selivka na kratke razdalje |
| Južni sokol | Falco biarmicus | | I | II–III | II | Neugodno | Ptica stalnica |
| Togotnik | Philomachus pugnax | | I | I | II–III | Neugodno | Medcelinska selivka na velike razdalje |
| Beloglavi jastreb | Gyps fulvus | | I | III | II | Ugodno | Delna selivka v Evropi |
| Rjavi lunj | Circus aeruginosus | | I | III | II | Ugodno | Delna selivka v Evropi |
| Kragulj | Accipiter gentilis arrigonii | | I | III | II | Ugodno | Delna selivka v Evropi |
| Skobec | Accipiter nisus granti | | I | III | II | Ugodno | Delna selivka v Evropi |
| Rjasta kanja | Buteo rufinus | | I | III | II | Ugodno | Delna selivka v Evropi |
| Rožnati pelikan | Pelecanus onocrotalus | | I | I | II–III | Neugodno | Medcelinska selivka na kratke razdalje |
| Belka (*1) | Lagopus mutus | | I | I | III | Neugodno | Ptica stalnica |
| Zlata prosenka | Pluvialis apricaria | | I | I | II–III | Neugodno | Klatež v Evropi |
| Stepski orel | Aquila nipalensis | | | III | II | — | Medcelinska selivka na velike razdalje |
| Navadna postovka | Falco tinnunculus | | | II–III | II | Neugodno | Delna selivka v Evropi |
| Sokol selec | Falco peregrinus | | I | II–III | II | Ugodno | Delna selivka v Evropi |
| Velika uharica (*1) | Bubo bubo | | I | II–III | II | Ugodno | Ptica stalnica |
| Kozača | Strix uralensis | | I | II–III | II | Ugodno | Ptica stalnica |
| Mali labod | Cygnus columbianus | | I | I | II | Neugodno | Klatež v Evropi |
| Črna čigra | Chlidonias niger | | I | I | I–II | Neugodno | Medcelinska selivka na velike razdalje |
| Divja grlica | Streptopelia turtur | | | I–II | II | Neugodno | Medcelinska selivka na velike razdalje |
| Škrjančar | Falco subbuteo | | | II–III | II | Ugodno | Medcelinska selivka na velike razdalje |
| Mali škurh | Numenius phaeopus | | | I | II–III | Neugodno | Medcelinska selivka na velike razdalje |
| Kanja | Buteo buteo | | | III | II | Ugodno | Delna selivka v Evropi |
| Rdeči plamenec | Phoenicopterus roseus | | I | 0 | III | Neugodno | Delna selivka v Evropi |
| Kosec | Crex crex | | I | 0 | II | Neugodno | Medcelinska selivka na velike razdalje |
| Reglja | Anas querquedula | | | I | II | Neugodno | Medcelinska selivka na velike razdalje |
| Mala uharica | Asio otus | | | II–III | II | Ugodno | Delna selivka v Evropi |
| Priba | Vanellus vanellus | | | I | II–III | Neugodno | Delna selivka v Evropi |
| Kozica | Gallinago gallinago | | | I | II–III | Neugodno | Delna selivka v Evropi |
| Rdečenogi martinec | Tringa totanus | | | I | II–III | Neugodno | Delna selivka v Evropi |
| Grivasta gos | Branta bernicla | | | I | II | Neugodno | Klatež v Evropi |
| Labod pevec | Cygnus cygnus | | I | I | II | Ugodno | Klatež v Evropi |
| Beločela gos | Anser albifrons flavirostris | | I | I | II | Ugodno | Klatež v Evropi |
| Belolična gos | Branta leucopsis | | I | I | II | Ugodno | Klatež v Evropi |
| Navadna čigra | Sterna hirundo | | I | I | I–II | Ugodno | Medcelinska selivka na velike razdalje |
| Prepelica | Coturnix coturnix | | | I | II–III | Ugodno | Medcelinska selivka na velike razdalje |
| Raca žličarica | Anas clypeata | | | I | II | Neugodno | Delna selivka v Evropi |
| Kravja čaplja | Bubulcus ibis | | | II | II | Ugodno | Delna selivka v Evropi |
| Siva čaplja | Ardea cinerea | | | II | II | Ugodno | Delna selivka v Evropi |
| Ploskokljuni liskonožec | Phalaropus fulicarius | | | I | II–III | Ni ocenjeno (*1) | Medcelinska selivka na kratke razdalje |
| Sloka | Scolopax rusticola | | | 0 | II–III | Neugodno | Delna selivka v Evropi |
| Školjkarica | Haematopus ostralegus | | | I | II–III | Ugodno | Delna selivka v Evropi |
| Njivska gos | Anser fabalis | | | I | II | Ugodno | Klatež v Evropi |
| Kratkokljuna gos | Anser brachyrhynchus | | | I | II | Ugodno | Klatež v Evropi |
| Veliki kormoran | Phalacrocorax carbo | | | I | II | Ugodno | Delna selivka v Evropi |
| Labod grbec | Cygnus olor | | | I | II | Ugodno | Delna selivka v Evropi |
| Siva gos | Anser anser | | | I | II | Ugodno | Delna selivka v Evropi |
| Žvižgavka | Anas penelope | | | I | II | Ugodno | Delna selivka v Evropi |
| Mlakarica | Anas platyrhynchos | | | I | II | Ugodno | Delna selivka v Evropi |
| Veliki galeb | Larus marinus | | | I | II | Ugodno | Delna selivka v Evropi |
| Srebrni galeb | Larus argentatus | | | I | II | Ugodno | Delna selivka v Evropi |
| Rečni galeb | Larus ridibundus | | | I | II | Ugodno | Delna selivka v Evropi |
| Mokož | Rallus aquaticus | | | 0 | II | Ugodno | Delna selivka v Evropi |
| Zelenonoga tukalica | Gallinula chloropus | | | 0 | II | Ugodno | Delna selivka v Evropi |
| Črna liska | Fulica atra | | | 0 | II | Ugodno | Delna selivka v Evropi |
| IUCN= kategorije svetovnega rdečega seznama (IUCN, 2012)
  EN= prizadeta vrsta
  VU= ranljiva vrsta
  NT= potencialno ogrožena vrsta
  Resnost vplivov na populacije ptic (Haas et al., 2003; Prinsen et al., 2011):
  0= zabeležen ni bil noben smrtni primer ali pa smrtni primeri niso verjetni;
  I= smrtni primeri so bili zabeleženi, vendar populacija ptic ni ogrožena;
  II= število smrtnih primerov je visoko na regionalni in lokalni ravni, vendar nima pomembnega vpliva na splošno populacijo vrste;
  III= število smrtnih primerov je pomemben dejavnik umrljivosti, zaradi katerega vrsti grozi izumrtje na regionalni ravni ali širše. |

Splošno ime

Znanstveno ime

Kategorija svetovnega rdečega seznama ogroženih vrst IUCN

Direktiva o pticah

Smrtne žrtve zaradi električnega toka (1)

Smrtne žrtve zaradi trka (2)

Evropsko stanje ohranjenosti (3)

Prostorski obseg glede na migracijske vzorce

(Birdlife International, 2004)

Egiptovski jastreb

Neophron percnopterus

EN

I

III

II

Neugodno

Medcelinska selivka na velike razdalje

Rdečevrata gos (*1)

Branta ruficollis

EN

I

I

II

Neugodno

Klatež v Evropi

Kraljevi orel

Aquila heliaca

VU

I

III

II

Neugodno

Delna selivka v Evropi

Španski kraljevi orel

Aquila adalberti

VU

I

III

II

Neugodno

Ptica stalnica

Sokol plenilec

Falco cherrug

VU

I

II–III

II

Neugodno

Delna selivka v Evropi

Veliki klinkač

Aquila clanga

VU

I

II

II

Neugodno

Medcelinska selivka na kratke razdalje

Kodrasti pelikan

Pelecanus crispus

VU

I

I

II–III

Neugodno

Delna selivka v Evropi

Mala gos (*1)

Anser erythropus

VU

I

I

II

Neugodno

Klatež v Evropi

Rdečenoga postovka

Falco vespertinus

NT

I

II–III

II

Neugodno

Medcelinska selivka na velike razdalje

Rjavi škarnik

Milvus milvus

NT

I

III

II

Neugodno

Delna selivka v Evropi

Velika droplja

Otis tarda

VU

I

0

III

Neugodno

Delna selivka v Evropi

Rjavi jastreb

Aegypius monachus

NT

I

III

II

Neugodno

Ptica stalnica

Črna štorklja

Ciconia nigra

I

III

III

Neugodno

Medcelinska selivka na velike razdalje

Bela štorklja

Ciconia ciconia

I

III

III

Neugodno

Medcelinska selivka na velike razdalje

Ovratničarska droplja (*1)

Chlamydotis undulata

VU

0

III

Neugodno

Ptica stalnica

Zlatovranka

Coracias garrulus

NT

I

I–II

I–II

Neugodno

Medcelinska selivka na velike razdalje

Mali orel

Aquila pennata

I

III

II

Neugodno

Medcelinska selivka na velike razdalje

Južna postovka

Falco naumanni

I

II–III

II

Neugodno

Medcelinska selivka na velike razdalje

Belorepec

Haliaeetus albicilla

I

III

II

Neugodno

Delna selivka v Evropi

Pepelasti lunj

Circus cyaneus

I

III

II

Neugodno

Delna selivka v Evropi

Planinski orel

Aquila chrysaetos

I

III

II

Neugodno

Delna selivka v Evropi

Mala droplja (*1)

Tetrax tetrax

NT

I

0

III

Neugodno

Delna selivka v Evropi

Veliki škurh

Numenius arquata

NT

I

II–III

Neugodno

Medcelinska selivka na kratke razdalje

Črnorepi kljunač

Limosa limosa

NT

I

II–III

Neugodno

Medcelinska selivka na kratke razdalje

Lebduh (*1)

Elanus caeruleus

I

III

II

Neugodno

Ptica stalnica

Brkati ser

Gypaetus barbatus

I

III

II

Neugodno

Ptica stalnica

Kragulji orel

Aquila fasciata

I

III

II

Neugodno

Ptica stalnica

Rjava čaplja

Ardea purpurea

I

II

II

Neugodno

Medcelinska selivka na velike razdalje

Sršenar (*1)

Pernis apivorus

I

III

II

Ugodno

Medcelinska selivka na velike razdalje

Črni škarnik

Milvus migrans

I

III

II

Ugodno

Medcelinska selivka na velike razdalje

Kačar

Circaetus gallicus

I

III

II

Ugodno

Medcelinska selivka na velike razdalje

Močvirski lunj

Circus pygargus

I

III

II

Ugodno

Medcelinska selivka na velike razdalje

Ribji orel

Pandion haliaetus

I

III

II

Ugodno

Medcelinska selivka na velike razdalje

Mali sokol

Falco columbarius

I

II–III

II

Neugodno

Delna selivka v Evropi

Arktični sokol

Falco rusticolus

I

II–III

II

Neugodno

Delna selivka v Evropi

Žličarka

Platalea leucorodia

I

II

II

Neugodno

Medcelinska selivka na kratke razdalje

Žerjav

Grus grus

I

I

III

Neugodno

Medcelinska selivka na kratke razdalje

Južni sokol

Falco biarmicus

I

II–III

II

Neugodno

Ptica stalnica

Togotnik

Philomachus pugnax

I

I

II–III

Neugodno

Medcelinska selivka na velike razdalje

Beloglavi jastreb

Gyps fulvus

I

III

II

Ugodno

Delna selivka v Evropi

Rjavi lunj

Circus aeruginosus

I

III

II

Ugodno

Delna selivka v Evropi

Kragulj

Accipiter gentilis arrigonii

I

III

II

Ugodno

Delna selivka v Evropi

Skobec

Accipiter nisus granti

I

III

II

Ugodno

Delna selivka v Evropi

Rjasta kanja

Buteo rufinus

I

III

II

Ugodno

Delna selivka v Evropi

Rožnati pelikan

Pelecanus onocrotalus

I

I

II–III

Neugodno

Medcelinska selivka na kratke razdalje

Belka (*1)

Lagopus mutus

I

I

III

Neugodno

Ptica stalnica

Zlata prosenka

Pluvialis apricaria

I

I

II–III

Neugodno

Klatež v Evropi

Stepski orel

Aquila nipalensis

III

II

—

Medcelinska selivka na velike razdalje

Navadna postovka

Falco tinnunculus

II–III

II

Neugodno

Delna selivka v Evropi

Sokol selec

Falco peregrinus

I

II–III

II

Ugodno

Delna selivka v Evropi

Velika uharica (*1)

Bubo bubo

I

II–III

II

Ugodno

Ptica stalnica

Kozača

Strix uralensis

I

II–III

II

Ugodno

Ptica stalnica

Mali labod

Cygnus columbianus

I

I

II

Neugodno

Klatež v Evropi

Črna čigra

Chlidonias niger

I

I

I–II

Neugodno

Medcelinska selivka na velike razdalje

Divja grlica

Streptopelia turtur

I–II

II

Neugodno

Medcelinska selivka na velike razdalje

Škrjančar

Falco subbuteo

II–III

II

Ugodno

Medcelinska selivka na velike razdalje

Mali škurh

Numenius phaeopus

I

II–III

Neugodno

Medcelinska selivka na velike razdalje

Kanja

Buteo buteo

III

II

Ugodno

Delna selivka v Evropi

Rdeči plamenec

Phoenicopterus roseus

I

0

III

Neugodno

Delna selivka v Evropi

Kosec

Crex crex

I

0

II

Neugodno

Medcelinska selivka na velike razdalje

Reglja

Anas querquedula

I

II

Neugodno

Medcelinska selivka na velike razdalje

Mala uharica

Asio otus

II–III

II

Ugodno

Delna selivka v Evropi

Priba

Vanellus vanellus

I

II–III

Neugodno

Delna selivka v Evropi

Kozica

Gallinago gallinago

I

II–III

Neugodno

Delna selivka v Evropi

Rdečenogi martinec

Tringa totanus

I

II–III

Neugodno

Delna selivka v Evropi

Grivasta gos

Branta bernicla

I

II

Neugodno

Klatež v Evropi

Labod pevec

Cygnus cygnus

I

I

II

Ugodno

Klatež v Evropi

Beločela gos

Anser albifrons flavirostris

I

I

II

Ugodno

Klatež v Evropi

Belolična gos

Branta leucopsis

I

I

II

Ugodno

Klatež v Evropi

Navadna čigra

Sterna hirundo

I

I

I–II

Ugodno

Medcelinska selivka na velike razdalje

Prepelica

Coturnix coturnix

I

II–III

Ugodno

Medcelinska selivka na velike razdalje

Raca žličarica

Anas clypeata

I

II

Neugodno

Delna selivka v Evropi

Kravja čaplja

Bubulcus ibis

II

II

Ugodno

Delna selivka v Evropi

Siva čaplja

Ardea cinerea

II

II

Ugodno

Delna selivka v Evropi

Ploskokljuni liskonožec

Phalaropus fulicarius

I

II–III

Ni ocenjeno (*1)

Medcelinska selivka na kratke razdalje

Sloka

Scolopax rusticola

0

II–III

Neugodno

Delna selivka v Evropi

Školjkarica

Haematopus ostralegus

I

II–III

Ugodno

Delna selivka v Evropi

Njivska gos

Anser fabalis

I

II

Ugodno

Klatež v Evropi

Kratkokljuna gos

Anser brachyrhynchus

I

II

Ugodno

Klatež v Evropi

Veliki kormoran

Phalacrocorax carbo

I

II

Ugodno

Delna selivka v Evropi

Labod grbec

Cygnus olor

I

II

Ugodno

Delna selivka v Evropi

Siva gos

Anser anser

I

II

Ugodno

Delna selivka v Evropi

Žvižgavka

Anas penelope

I

II

Ugodno

Delna selivka v Evropi

Mlakarica

Anas platyrhynchos

I

II

Ugodno

Delna selivka v Evropi

Veliki galeb

Larus marinus

I

II

Ugodno

Delna selivka v Evropi

Srebrni galeb

Larus argentatus

I

II

Ugodno

Delna selivka v Evropi

Rečni galeb

Larus ridibundus

I

II

Ugodno

Delna selivka v Evropi

Mokož

Rallus aquaticus

0

II

Ugodno

Delna selivka v Evropi

Zelenonoga tukalica

Gallinula chloropus

0

II

Ugodno

Delna selivka v Evropi

Črna liska

Fulica atra

0

II

Ugodno

Delna selivka v Evropi

IUCN= kategorije svetovnega rdečega seznama (IUCN, 2012)

EN= prizadeta vrsta

VU= ranljiva vrsta

NT= potencialno ogrožena vrsta

Resnost vplivov na populacije ptic (Haas et al., 2003; Prinsen et al., 2011):

0= zabeležen ni bil noben smrtni primer ali pa smrtni primeri niso verjetni;

I= smrtni primeri so bili zabeleženi, vendar populacija ptic ni ogrožena;

II= število smrtnih primerov je visoko na regionalni in lokalni ravni, vendar nima pomembnega vpliva na splošno populacijo vrste;

III= število smrtnih primerov je pomemben dejavnik umrljivosti, zaradi katerega vrsti grozi izumrtje na regionalni ravni ali širše.

---

(1)  AEWA-CMS, 2011a.

(2)  AEWA-CMS, 2011a.

(3)  Birdlife International, 2004

(*1)  Vrsta ni navedena v publikaciji Prinsen et al., 2011a.

---

PRILOGA 6

Primerjava postopkov v skladu z ustrezno presojo (AA), presojo vplivov na okolje (EIA) in strateško presojo vplivov na okolje (SEA)

| | AA | EIA | SEA |
| --- | --- | --- | --- |
| Za katere vrste gradenj se uporablja? | Vsak načrt ali projekt, ki bi lahko sam ali v kombinaciji z drugimi načrti/projekti škodljivo vplival na območje Natura 2000 (razen načrtov ali projektov, ki so neposredno povezani z upravljanjem ohranjanja območja). | Vsi projekti iz Priloge I.
  Za projekte iz Priloge II se potreba po presoji vplivov na okolje določi za vsak primer posebej ali na podlagi mejnih vrednosti ali meril, ki jih določijo države članice (ob upoštevanju meril iz Priloge III). | Vsi načrti in programi ali njihove spremembe,






  (a) | ki se pripravijo za kmetijstvo, gozdarstvo, ribištvo, energetiko, industrijo, promet, ravnanje z odpadki, gospodarjenje z vodami, telekomunikacije, turizem, prostorsko načrtovanje ali rabo zemljišč in ki določajo okvir za prihodnja soglasja za izvedbo projektov iz prilog I in II k direktivi o presoji vplivov na okolje ali |

AA

EIA

SEA

Za katere vrste gradenj se uporablja?

Vsak načrt ali projekt, ki bi lahko sam ali v kombinaciji z drugimi načrti/projekti škodljivo vplival na območje Natura 2000 (razen načrtov ali projektov, ki so neposredno povezani z upravljanjem ohranjanja območja).

Vsi projekti iz Priloge I.

Za projekte iz Priloge II se potreba po presoji vplivov na okolje določi za vsak primer posebej ali na podlagi mejnih vrednosti ali meril, ki jih določijo države članice (ob upoštevanju meril iz Priloge III).

Vsi načrti in programi ali njihove spremembe,

(a)

ki se pripravijo za kmetijstvo, gozdarstvo, ribištvo, energetiko, industrijo, promet, ravnanje z odpadki, gospodarjenje z vodami, telekomunikacije, turizem, prostorsko načrtovanje ali rabo zemljišč in ki določajo okvir za prihodnja soglasja za izvedbo projektov iz prilog I in II k direktivi o presoji vplivov na okolje ali

| (b) | za katere se zahteva presoja v skladu s členom 6 ali 7 Direktive 92/43/EGS, ker bi lahko pomembno vplivali na območja. |
| --- | --- |

(b)

za katere se zahteva presoja v skladu s členom 6 ali 7 Direktive 92/43/EGS, ker bi lahko pomembno vplivali na območja.

Katere vplive, povezane z naravo, je treba presojati?

Presojo je treba izvesti glede na cilje ohranjanja območja (ki se določijo glede na vrste/habitatne tipe, za katere je območje določeno).

Pri presoji vplivov je treba določiti, ali bodo škodljivo vplivali na celovitost zadevnega območja.

Neposredni in posredni, sekundarni, kumulativni, kratkoročni, srednjeročni in dolgoročni, trajni in začasni, pozitivni in negativni pomembni vplivi, med drugim na živalstvo in rastlinstvo.

Verjetni pomembni vplivi na okolje, vključno z vplivi na vprašanja, kot so biotska raznovrstnost, prebivalstvo, zdravje ljudi, živalstvo, rastlinstvo, tla, voda, zrak, podnebni dejavniki, materialne dobrine, kulturna dediščina skupaj z arhitekturno in arheološko dediščino, krajina ter medsebojna razmerja teh dejavnikov.

Kdo je odgovoren za presojo?

Za izvedbo ustrezne presoje je odgovoren pristojni organ. V tem okviru se lahko od nosilca projekta zahteva, da izvede vse potrebne študije in pristojnemu organu predloži vse potrebne informacije, da lahko pristojni organ sprejme odločitev na podlagi prejetih informacij. Pri tem lahko pristojni organ, če je to primerno, pridobi tudi informacije iz drugih virov.

Nosilec projekta zagotovi potrebne informacije, ki jih pristojni organ upošteva pri izdaji soglasja za izvedbo.

Pristojni organ za načrtovanje

Se je treba posvetovati z javnostjo/drugimi organi?

Ni obvezno, vendar se priporoča („če je to primerno“).

Posvetovanje pred sprejetjem predloga gradnje je obvezno.

Države članice sprejmejo potrebne ukrepe za zagotovitev, da se organom, ki jih bo ukrep verjetno zadeval, omogoči, da izrazijo svoje mnenje o prošnji za soglasje za izvedbo. Enaka načela se uporabljajo za posvetovanje z javnostjo. V primeru verjetnih pomembnih vplivov na okolje v drugi državi članici se je treba posvetovati z ustreznimi organi in javnostjo te druge države članice.

Posvetovanje pred sprejetjem načrta ali programa je obvezno.

Organom in javnosti se čim prej v ustreznem časovnem okviru dejansko omogoči, da pred sprejetjem načrta ali programa ali njegovo vložitvijo v zakonodajni postopek izrazijo svoje mnenje o osnutku načrta ali programa in priloženem okoljskem poročilu. Države članice morajo določiti organe, s katerimi se je treba posvetovati, ker bi jih lahko projekt zadeval zaradi njihovih posebnih okoljskih pristojnosti. V primeru verjetnih pomembnih vplivov na okolje v drugi državi članici se je treba posvetovati z ustreznimi organi in javnostjo te druge države članice.

Kako pravno zavezujoči so rezultati presoje?

Zavezujoči.

Pristojni organi lahko z načrtom ali projektom soglašajo šele, ko se prepričajo, da ne bo škodljivo vplival na celovitost območja.

Rezultati posvetovanj in pridobljene informacije
  se ustrezno upoštevajo
  v postopku soglasja za izvedbo.

Okoljsko poročilo in tudi predložena mnenja
  se upoštevajo
  pri pripravi načrta ali programa in pred njegovim sprejetjem ali vložitvijo v zakonodajni postopek.

---