# Europeiska unionens C 213/2018

| | ISSN 1977-1061 |
| --- | --- |
| Europeiska unionens
  officiella tidning | C 213 |
| | |
| Svensk utgåva | Meddelanden och upplysningar | 61 årgången18 juni 2018 |

ISSN 1977-1061

Europeiska unionens

officiella tidning

C 213

Svensk utgåva

Meddelanden och upplysningar

61 årgången18 juni 2018

---

| Innehållsförteckning | Sida |
| --- | --- |
| | IV   Upplysningar |
| | UPPLYSNINGAR FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN |
| | Europeiska kommissionen |
| 2018/C 213/01 | Kommissionens tillkännagivande: Vägledning om kraven för vattenkraft med anknytning till EU:s naturvårdslagstiftning | 1 |
| 2018/C 213/02 | Kommissionens tillkännagivande: Infrastruktur för energiöverföring och EU:s naturvårdslagstiftning | 62 |

Innehållsförteckning

Sida

IV   Upplysningar

UPPLYSNINGAR FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN

Europeiska kommissionen

2018/C 213/01

Kommissionens tillkännagivande: Vägledning om kraven för vattenkraft med anknytning till EU:s naturvårdslagstiftning

1

2018/C 213/02

Kommissionens tillkännagivande: Infrastruktur för energiöverföring och EU:s naturvårdslagstiftning

62

---

| SV | |
| --- | --- |

SV

---

IV Upplysningar

UPPLYSNINGAR FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN

Europeiska kommissionen

| 18.6.2018 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 213/1 |
| --- | --- | --- | --- |

18.6.2018

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 213/1

---

Kommissionens tillkännagivande: Vägledning om kraven för vattenkraft med anknytning till EU:s naturvårdslagstiftning

(2018/C 213/01)

Dokumentet återspeglar Europeiska kommissionens åsikter och är inte bindande.

Europeiska kommissionen, maj 2018

Katalogref. ...

Kopiering tillåten med angivande av källan.

Dokumentet har utarbetats med hjälp av europeiska ekonomiska intressegrupperingens Natura 2000-grupp – Ecosystems LTD, Bryssel, och Beleco, Tjeckien.

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

| Dokumentets syfte | 3 |
| --- | --- |

| 1. | Översikt över EU:s politik och lagstiftningsram | 4 |
| --- | --- | --- |

1.

| 1.1 | Fågeldirektivet och habitatdirektivet | 4 |
| --- | --- | --- |

1.1

| 1.2 | Vattendirektivet | 6 |
| --- | --- | --- |

1.2

| 1.3 | Samordning mellan vattendirektivet och naturvårdsdirektiven | 6 |
| --- | --- | --- |

1.3

| 1.4 | Översvämningsdirektivet | 8 |
| --- | --- | --- |

1.4

| 1.5 | SMB- och MKB-direktiven | 9 |
| --- | --- | --- |

1.5

| 1.6 | Förhållandet mellan SMB, MKB och artikel 6 | 10 |
| --- | --- | --- |

1.6

| 2. | Sötvattensekosystem och vattenkraft i EU | 10 |
| --- | --- | --- |

2.

| 2.1 | Statusen för EU:s flod- och sjöekosystem | 10 |
| --- | --- | --- |

2.1

| 2.2 | Påverkan på och hot mot Europas sötvattensekosystem | 12 |
| --- | --- | --- |

2.2

| 2.3 | Vattenkraftens effekter på sötvattensekosystemen | 14 |
| --- | --- | --- |

2.3

| 2.4 | Kumulativa effekter | 19 |
| --- | --- | --- |

2.4

| 2.5 | Att skilja mellan betydande och icke betydande effekter | 21 |
| --- | --- | --- |

2.5

| 3. | Exempel på god praxis för att begränsa effekter och tillämpa ekologiska återställningsåtgärder för vattenkraft | 23 |
| --- | --- | --- |

3.

| 3.1 | Sträva efter de bästa möjliga ekologiska villkoren för floder i samband med vattenkraft | 23 |
| --- | --- | --- |

3.1

| 3.2 | Hantering av befintliga vattenkraftverk som har en negativ effekt på ett Natura 2000-område | 24 |
| --- | --- | --- |

3.2

| 3.3 | Införa ekologiska begränsande och återställande åtgärder | 25 |
| --- | --- | --- |

3.3

| 3.4 | Exempel på god praxis när det gäller begränsning och/eller ekologisk återställning | 29 |
| --- | --- | --- |

3.4

| 4. | God praxis för tillämpning av en integrerad planeringsstrategi för vattenkraft | 36 |
| --- | --- | --- |

4.

| 4.1 | Fördelarna med integrerad planering | 36 |
| --- | --- | --- |

4.1

| 4.2 | Integrerade nationella eller regionala vattenkraftsplaner | 40 |
| --- | --- | --- |

4.2

| 4.3 | Kartor över vilda djurs och växters känslighet och zonindelning | 41 |
| --- | --- | --- |

4.3

| 4.4 | Tidiga samråd | 44 |
| --- | --- | --- |

4.4

| 5. | Bedömningsförfarandet enligt habitatdirektivet | 46 |
| --- | --- | --- |

5.

| 5.1 | Inledning | 46 |
| --- | --- | --- |

5.1

| 5.2 | När krävs förfarandet enligt artikel 6? | 46 |
| --- | --- | --- |

5.2

| 5.3 | Ett stegvist förfarande | 47 |
| --- | --- | --- |

5.3

| 5.4 | Undantag enligt artikel 6.4 | 57 |
| --- | --- | --- |

5.4

| Förkortningar | 61 |
| --- | --- |

DOKUMENTETS SYFTE

Detta dokument innehåller riktlinjer och en rad praktiska fallstudier om hur vattenkraft kan drivas enligt kraven i och art- och habitatdirektivet (nedan kallat habitatdirektivet) och fågeldirektivet. I dokumentet undersöks de olika slags effekter som kan uppstå på grund av vattenkraftverksamhet och en rad praktiska erfarenheter används för att visa hur vattenkraftens effekter kan undvikas eller åtminstone minimeras under en mängd olika förhållanden.

Mer generellt är syftet att verka som en kanal för att främja synergier mellan EU:s politik och praxis om energi, naturvård och vatten för att uppnå EU:s mål på ett mer samordnat och, om möjligt, ömsesidigt stödjande sätt.

Kapitel 1 ger en överblick över EU:s politik och lagstiftningsram för hur vattenkraft förväntas drivas i Europa. De viktigaste bestämmelserna i habitatdirektivet och fågeldirektivet sammanfattas kort, liksom deras koppling till vattendirektivet och direktiven om miljökonsekvensbedömningar (MKB-direktivet) och strategiska miljöbedömningar (SMB-direktivet).

I kapitel 2 beskrivs det allmänt oroande tillståndet för EU:s flod- och sjöekosystem och den främsta påverkan på och de främsta hoten mot dem. Efter detta undersöks de många effekter som vattenkraften kan ha på sötvattensekosystem, med särskilt fokus på betydelsen av potentiella kumulativa effekter.

Ett väsentligt antal av Europas vilda djur- och växtarter är beroende av flod- och sjöekosystem för att överleva, inklusive runt 400 sötvattensarter som skyddas genom fågeldirektivet och habitatdirektivet. I nuläget befinner sig dock de flesta av Europas floder i ett mycket försämrat tillstånd och står under enorm påverkan från en mängd olika socioekonomiska verksamheter (inklusive vattenkraft).

Av de senaste rapporterna om miljösituationen (1) framgår det tydligt att det fortfarande finns mycket kvar att göra för att uppfylla målen i vattendirektivet och de två naturvårdsdirektiven. För att göra detta räcker det inte med att man prioriterar ett förebyggande av ytterligare skador på våra floder. Man måste även aktivt återställa deras ekologiska status och undanröja, eller åtminstone i hög grad minska, påverkan på och hoten mot floderna.

I kapitel 3 utforskas olika sätt att uppnå detta, vilket visas med exempel på god praxis för ekologisk återställning från hela EU.

I kapitel 4 ägnas särskild uppmärksamhet åt behovet av strategisk planering och utformning av mer integrerade planer och projekt för vattenkraft som tidigt i planeringsprocessen tar hänsyn till flodens ekologiska behov och om möjligt även inbegriper åtgärder för att förbättra flodens ekologiska status.

Dokumentet fortsätter med en detaljerad beskrivning (kapitel 5) av det förfarande som ska följas vid utförandet av en lämplig bedömning av en plan eller ett projekt som rör vattenkraft enligt artikel 6 i habitatdirektivet. Klargöranden ges om vissa centrala aspekter av denna godkännandeprocess och om kopplingen till EU:s övriga miljöbedömningsförfaranden. Erfarenheter har om och om igen visat att problem med godkännandeprocessen enligt artikel 6 mycket ofta orsakas av lämpliga bedömningar av dålig kvalitet eller ofullständiga sådana.

Vägledningen har främst utformats för att användas av behöriga myndigheter, exploatörer och konsulter. Den kommer även att vara av intresse för icke-statliga organisationer och andra intressenter som arbetar inom vattenkraftssektorn. Dokumentet har sammanställts i samråd med medlemsstaternas myndigheter samt en rad viktiga intressenter och intressegrupper som alla har kommit med värdefulla synpunkter på de olika utkasten.

Dokumentet är avsett att vara bundet av och troget texten i fågeldirektivet och habitatdirektivet och de mer omfattande principer som ligger till grund för EU:s miljö- och vattenkraftspolitik. Förfarandena för god praxis och de föreslagna metoderna är inte avsedda att vara preskriptiva. De är snarare menade att ge användbara råd, idéer och förslag baserat på diskussioner med industriföreträdare, nationella och internationella myndigheter, icke-statliga organisationer, vetenskapliga experter och andra intressenter.

Dokumentet återspeglar enbart kommissionens åsikter och är inte bindande. Den slutgiltiga tolkningen av EU-direktiv görs av EU-domstolen. I tillämpliga fall har befintlig europeisk rättspraxis inkluderats. Denna vägledning bör därför läsas tillsammans med den befintliga allmänna vägledningen och relevanta domar från EU-domstolen om de två direktiven (2).

1.   EU:s POLITIK OCH LAGSTIFTNINGSRAM

Vattenkraften spelar en avgörande roll i genomförandet av direktivet om förnybar energi (3) och främjandet av EU:s energimål för 2020–2030. Precis som all annan vattenbaserad verksamhet måste vattenkraften uppfylla kraven i EU:s miljölagstiftning, vilka har införts för att skydda och återställa Europas floder och sjöar. Dessa rättsliga krav fastställs i vattendirektivet, översvämningsdirektivet, fågeldirektivet och habitatdirektivet samt miljöbedömningsdirektiven, dvs. direktivet om miljökonsekvensbedömningar (MKB-direktivet) och direktivet om strategiska miljöbedömningar (SMB-direktivet).

I detta kapitel beskrivs några av de viktigaste bestämmelserna i denna EU-lagstiftning som är relevanta för vattenkraft. Fokus ligger särskilt på de två naturvårdsdirektiven, eftersom dessa utgör det huvudsakliga ämnet för det här dokumentet.

1.1   Fågeldirektivet och habitatdirektivet

Europas floder är en stor källa till biologisk mångfald och en viktig del av vårt rika naturarv. Dessvärre har de genomgått stora förändringar genom årtiondena. Detta har minskat deras motståndskraft och förmåga att försörja naturen och vilda djur och växter. De flesta floders tillstånd har försämrats och behöver återställas.

I och med att EU:s stats- och regeringschefer blivit medvetna om den alarmerande förlusten av biologisk mångfald i Europa ställde de upp det ambitiösa målet att hejda och motverka denna förlust fram till 2020. I maj 2011 antog kommissionen en strategi för biologisk mångfald i EU fram till 2020 (4) med en politisk ram för att uppnå detta. I april 2017 lanserade kommissionen en ny handlingsplan (5) för att snabbt förbättra den praktiska tillämpningen av habitatdirektivet och fågeldirektivet, och skynda på framstegen mot EU:s 2020-mål att hejda och motverka förlusten av biologisk mångfald och ekosystemtjänster.

Fågeldirektivet och habitatdirektivet utgör hörnstenarna i EU:s politik för naturvård och biologisk mångfald. De gör det möjligt för alla medlemsstater att arbeta tillsammans inom en gemensam rättslig ram för att bevara Europas mest hotade, sårbara och värdefulla arter och livsmiljöer i hela deras naturliga utbredningsområde inom EU, oberoende av politiska eller administrativa gränser.

Det övergripande målet med de två direktiven är att se till att de arter och livsmiljötyper som de skyddar bibehålls och återställs till en gynnsam bevarandestatus (6)
  i hela deras naturliga utbredningsområde inom EU.

Detta mål definieras i positiva termer och är inriktat på en gynnsam situation som ska uppnås och bevaras. Det går därför utöver det grundläggande kravet att undvika försämring.

| Definition av gynnsam bevarandestatus enligt habitatdirektivet

  Artikel 1

  En livsmiljös bevarandestatus innebär summan av de faktorer som påverkar en livsmiljö och dess typiska arter och som på lång sikt kan påverka dess naturliga utbredning, struktur och funktion samt de typiska arternas överlevnad på lång sikt inom EU:s territorium.
  En livsmiljös bevarandestatus anses ”gynnsam” när






  — | dess naturliga utbredningsområde och de som ytor den täcker inom detta område är stabila eller ökande, |
| --- | --- |

Definition av gynnsam bevarandestatus enligt habitatdirektivet

Artikel 1

En livsmiljös bevarandestatus innebär summan av de faktorer som påverkar en livsmiljö och dess typiska arter och som på lång sikt kan påverka dess naturliga utbredning, struktur och funktion samt de typiska arternas överlevnad på lång sikt inom EU:s territorium.

En livsmiljös bevarandestatus anses ”gynnsam” när

—

dess naturliga utbredningsområde och de som ytor den täcker inom detta område är stabila eller ökande,

| — | den särskilda struktur och de särskilda funktioner som är nödvändiga för att den ska kunna bibehållas på lång sikt finns, och sannolikt kommer att finnas under en överskådlig framtid, och |
| --- | --- |

—

den särskilda struktur och de särskilda funktioner som är nödvändiga för att den ska kunna bibehållas på lång sikt finns, och sannolikt kommer att finnas under en överskådlig framtid, och

| — | bevarandestatusen hos dess typiska arter är gynnsam. |
| --- | --- |

—

bevarandestatusen hos dess typiska arter är gynnsam.

En arts bevarandestatus innebär summan av de faktorer som påverkar den berörda arten och som på lång sikt kan påverka den naturliga utbredningen och mängden hos dess populationer inom EU:s territorium.

Bevarandestatusen anses ”gynnsam” när

| — | uppgifter om den berörda artens populationsutveckling visar att arten på lång sikt kommer att förbli en livskraftig del av sin livsmiljö, |
| --- | --- |

—

uppgifter om den berörda artens populationsutveckling visar att arten på lång sikt kommer att förbli en livskraftig del av sin livsmiljö,

| — | artens naturliga utbredningsområde varken minskar eller sannolikt kommer att minska inom en överskådlig framtid, och |
| --- | --- |

—

artens naturliga utbredningsområde varken minskar eller sannolikt kommer att minska inom en överskådlig framtid, och

| — | det finns, och sannolikt kommer att fortsätta att finnas, en tillräckligt stor livsmiljö för att artens populationer ska bibehållas på lång sikt. |
| --- | --- |

—

det finns, och sannolikt kommer att fortsätta att finnas, en tillräckligt stor livsmiljö för att artens populationer ska bibehållas på lång sikt.

För att uppnå detta mål innehåller EU:s naturvårdsdirektiv krav på att medlemsstaterna särskilt ska genomföra följande två huvudsakliga typer av åtgärder:

| — | Utse och bevara kärnområden för skydd av de arter och livsmiljötyper som anges i bilagorna I och II till habitatdirektivet och i bilaga I till fågeldirektivet, och för skydd av regelbundet förekommande flyttfåglar. Dessa områden utgör det EU-omfattande Natura 2000-nätverket, som för närvarande omfattar över 27 500 områden. Sjö- och flodekosystem täcker runt 4 % av den totala ytan för Natura 2000 (Europeiska miljöbyrån, 2010, för EU-27). |
| --- | --- |

—

Utse och bevara kärnområden för skydd av de arter och livsmiljötyper som anges i bilagorna I och II till habitatdirektivet och i bilaga I till fågeldirektivet, och för skydd av regelbundet förekommande flyttfåglar. Dessa områden utgör det EU-omfattande Natura 2000-nätverket, som för närvarande omfattar över 27 500 områden. Sjö- och flodekosystem täcker runt 4 % av den totala ytan för Natura 2000 (Europeiska miljöbyrån, 2010, för EU-27).

| — | Inrätta ett artskyddssystem för alla vilda europeiska fågelarter och andra arter som anges i bilaga IV till habitatdirektivet. Åtgärderna är tillämpliga på arternas hela naturliga utbredningsområde i EU, dvs. både i och utanför skyddade områden som Natura 2000. |
| --- | --- |

—

Inrätta ett artskyddssystem för alla vilda europeiska fågelarter och andra arter som anges i bilaga IV till habitatdirektivet. Åtgärderna är tillämpliga på arternas hela naturliga utbredningsområde i EU, dvs. både i och utanför skyddade områden som Natura 2000.

Bestämmelser om skydd av Natura 2000-områden

Skydd, skötsel och förvaltning av Natura 2000-områden regleras genom bestämmelserna i artikel 6 i habitatdirektivet, som också fastställer förhållandet mellan bevarandet av området och annan markanvändning i och runt området, som vattenkraft (7).

Artikel 6 är indelad i följande två typer av åtgärder:

| — | Den första typen av åtgärd rör skötsel och förvaltning av bevarande för alla Natura 2000-områden och fastställandet av bevarandemål för dessa områden. Genom den krävs det att alla medlemsstater ska






  a) | utarbeta och genomföra positiva åtgärder för bevarande som motsvarar de ekologiska behoven hos de livsmiljötyper i bilaga I och de arter i bilaga II som finns i områdena (artikel 6.1), och |
| --- | --- | --- |

—

Den första typen av åtgärd rör skötsel och förvaltning av bevarande för alla Natura 2000-områden och fastställandet av bevarandemål för dessa områden. Genom den krävs det att alla medlemsstater ska

a)

utarbeta och genomföra positiva åtgärder för bevarande som motsvarar de ekologiska behoven hos de livsmiljötyper i bilaga I och de arter i bilaga II som finns i områdena (artikel 6.1), och

| b) | vidta lämpliga åtgärder för att förhindra all försämring av livsmiljötyper och livsmiljöer för arter samt betydande störningar av de arter som finns där (artikel 6.2). |
| --- | --- |

b)

vidta lämpliga åtgärder för att förhindra all försämring av livsmiljötyper och livsmiljöer för arter samt betydande störningar av de arter som finns där (artikel 6.2).

I habitatdirektivet rekommenderas det att man utarbetar skötsel- och förvaltningsplaner för Natura 2000 för att fastställa nödvändiga bevarandeåtgärder för Natura 2000-områden på ett öppet och överblickbart sätt. Sådana planer är användbara verktyg för att fastställa mål vad gäller bevarande och för att hjälpa alla intressenter och intressegrupper att skapa sig en gemensam uppfattning om skötsel- och förvaltningslösningarna för ett område. Planerna tillhandahåller även en mekanism för att integrera bevarandeåtgärder för Natura 2000 i det mer omfattande åtgärdsprogrammet enligt vattendirektivet.

| — | Den andra typen av åtgärd (som regleras genom artikel 6.3) rör bedömningsförfarandet för alla planer eller projekt som skulle kunna påverka ett eller flera Natura 2000-områden (se kapitel 5 för mer information). Sammanfattningsvis kräver bedömningsförfarandet att alla planer eller projekt som kan antas ha betydande effekter på ett Natura 2000-område ska genomgå en lämplig bedömning för att studera dessa effekter i detalj, med tanke på målsättningen för bevarandet av området.
  Den behöriga myndigheten kan bara godkänna en plan eller ett projekt om myndigheten utifrån resultatet av den lämpliga bedömningen har förvissat sig om att det berörda området inte kommer att skadas av planen eller projektet. Det är viktigt att poängtera att skyldigheten ligger i att visa frånvaro (snarare än förekomst) av betydande negativa effekter.
  I exceptionella fall kan ett undantag (artikel 6.4) åberopas för att godkänna en plan eller ett projekt med skadlig effekt på ett Natura 2000-områdes integritet, om det kan visas att det inte finns några mindre skadliga alternativ och att planen eller projektet anses behövas av tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse. I sådana fall måste lämpliga kompensationsåtgärder garanteras för att se till att Natura 2000 totalt sett förblir sammanhängande.
  Det är viktigt att poängtera att habitatdirektivets bedömningsförfarande inte är samma förfarande som det som anges i MKB-direktivet eller SMB-direktivet (8) och artikel 4.7 i vattendirektivet, även om de helst bör integreras med varandra, eller åtminstone samordnas. |
| --- | --- |

—

Den andra typen av åtgärd (som regleras genom artikel 6.3) rör bedömningsförfarandet för alla planer eller projekt som skulle kunna påverka ett eller flera Natura 2000-områden (se kapitel 5 för mer information). Sammanfattningsvis kräver bedömningsförfarandet att alla planer eller projekt som kan antas ha betydande effekter på ett Natura 2000-område ska genomgå en lämplig bedömning för att studera dessa effekter i detalj, med tanke på målsättningen för bevarandet av området.

Den behöriga myndigheten kan bara godkänna en plan eller ett projekt om myndigheten utifrån resultatet av den lämpliga bedömningen har förvissat sig om att det berörda området inte kommer att skadas av planen eller projektet. Det är viktigt att poängtera att skyldigheten ligger i att visa frånvaro (snarare än förekomst) av betydande negativa effekter.

I exceptionella fall kan ett undantag (artikel 6.4) åberopas för att godkänna en plan eller ett projekt med skadlig effekt på ett Natura 2000-områdes integritet, om det kan visas att det inte finns några mindre skadliga alternativ och att planen eller projektet anses behövas av tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse. I sådana fall måste lämpliga kompensationsåtgärder garanteras för att se till att Natura 2000 totalt sett förblir sammanhängande.

Det är viktigt att poängtera att habitatdirektivets bedömningsförfarande inte är samma förfarande som det som anges i MKB-direktivet eller SMB-direktivet (8) och artikel 4.7 i vattendirektivet, även om de helst bör integreras med varandra, eller åtminstone samordnas.

Artskyddsbestämmelser

Den andra uppsättningen bestämmelser i naturvårdsdirektiven rör skyddet av vissa arter i hela deras naturliga utbredningsområde i EU, dvs. oavsett om de finns i eller utanför Natura 2000-områden. Artskyddsåtgärderna gäller arterna i bilaga IV till habitatdirektivet och alla vilda fågelarter i EU. De exakta villkoren fastställs i artikel 5 i fågeldirektivet och artiklarna 12 (för djur) och 13 (för växter) i habitatdirektivet.

Sammanfattningsvis måste medlemsstaterna förbjuda följande vad gäller dessa arter:

| — | Att avsiktligt störa dessa arter under parning, uppfödning, övervintring och flyttning. |
| --- | --- |

—

Att avsiktligt störa dessa arter under parning, uppfödning, övervintring och flyttning.

| — | Att skada eller förstöra parningsplatser eller rastplatser. |
| --- | --- |

—

Att skada eller förstöra parningsplatser eller rastplatser.

| — | Att avsiktligt förstöra bon eller ägg, eller dra upp med rötterna eller förstöra skyddade växter. |
| --- | --- |

—

Att avsiktligt förstöra bon eller ägg, eller dra upp med rötterna eller förstöra skyddade växter.

Undantag från dessa artskyddsbestämmelser får endast medges i begränsade fall (t.ex. för att förhindra allvarlig skada på gröda eller boskap, eller av hänsyn till människors hälsa och säkerhet), förutsatt att det inte finns någon annan tillfredsställande lösning och att följderna av dessa undantag är förenliga med direktivens övergripande syften. Villkoren för att tillämpa undantag fastställs i artikel 9 i fågeldirektivet och artikel 16 i habitatdirektivet (9).

Artskyddsbestämmelserna är ytterst relevanta även för vattenkraftanläggningar utanför Natura 2000-områden. Syftet med bestämmelserna är att se till att ny utveckling inte förstör parnings- eller rastplatserna för de vilda fåglar eller arter som anges i bilaga IV till habitatdirektivet, såvida inte ett undantag har begärts av de behöriga myndigheterna enligt villkoren i direktivet. Denna bestämmelse kan vara särskilt viktig för vattenkraft vid floder som hyser flyttande arter såsom flyttfåglar eller vandringsfisk, t.ex. europeisk stör (Acipenser sturio) eller asper (Zingel asper), som båda finns i upptagna i bilaga IV till habitatdirektivet.

1.2   Vattendirektivet

Genom vattendirektivet upprättas en ram för skydd och hållbar förvaltning av inlandsytvatten (floder och sjöar), vatten i övergångszon (estuarier, flodmynningar), kustvatten och grundvatten. Syftet med direktivet är att se till att alla vattenförekomster som en regel uppnår ”god status” till 2015 (förutom för kraftigt modifierade och konstgjorda vattenförekomster där målet är att uppnå en god ekologisk potential). Liksom naturvårdsdirektiven går vattendirektivet utöver det grundläggande kravet att förhindra ytterligare försämring av vattenförekomster och terrestra ekosystem samt våtmarker som är direkt beroende av det akvatiska ekosystemet.

För att bidra till uppnåendet av detta mål innehåller vattendirektivet krav på att medlemsstaterna ska inrätta en förvaltningsplan för varje avrinningsdistrikt. I direktivet föreskrivs en cyklisk process där förvaltningsplaner för avrinningsdistrikt utarbetas, genomförs och ses över vart sjätte år.

1.3   Samordning mellan vattendirektivet och de två naturvårdsdirektiven

Vattendirektivet och de två naturvårdsdirektiven är nära sammankopplade eftersom syftet med alla tre är att skydda och återställa Europas sötvattensekosystem. De bör därför genomföras på ett samordnat sätt för att se till att de fungerar enhetligt. Nedan framhävs några av viktigaste punkterna för samverkan mellan vattendirektivet och de två naturvårdsdirektiven som är särskilt relevanta för vattenkraftverk, som hämtats från kommissionens vanliga frågor och svar om kopplingar mellan vattendirektivet och naturvårdsdirektiven (10).

Uttalade mål för vattendirektivet och naturvårdsdirektiven

Vattendirektivet och naturvårdsdirektiven är, åtminstone delvis, tillämpliga på samma miljö och har i stort sett samma ambitioner när det gäller att förhindra att floder försämras och förbättra de akvatiska ekosystemens tillstånd. Men trots att de har liknande övergripande syften har de olika specifika mål, även om dessa är nära sammankopplade.

Syftet med vattendirektivet är att skydda och förbättra allt ytvatten och grundvatten så att vattnet uppnår god status eller potential och inte försämras. Fågeldirektivet och habitatdirektivet syftar däremot till att skydda, bibehålla och återställa särskilda arter och livsmiljötyper för att de ska uppnå en gynnsam bevarandestatus i hela deras naturliga utbredningsområden i EU.

Att uppnå god ekologisk status enligt vattendirektivet bidrar vanligtvis till att uppnå målen för bevarande av vattenberoende livsmiljöer och arter i Natura 2000, och vice versa. Kravet på ”god ekologisk status” avser dock vattenförekomster, medan gynnsam bevarandestatus avser särskilda livsmiljötyper och arter.

Det räcker därför inte nödvändigtvis att uppnå god ekologisk status för att uppnå gynnsam bevarandestatus, även om alla vattenförekomster skulle uppnå god ekologisk status. Det kan därför finnas ett behov av att genomföra ytterligare bevarandeåtgärder för att uppnå Natura 2000-områdets bevarandemål för de arter och livsmiljötyper för vilka området utsetts.

Detta konstateras uttryckligen i vattendirektivet. I artikel 4.2 i vattendirektivet anges att ”om fler än ett av målen [...] avser en viss vattenförekomst, skall det strängaste målet gälla”. Om ett Natura 2000-område till exempel har utsetts för uttrar eller flodpärlmusslor kan det också vara nödvändigt att reglera överfiske, även om detta inte är nödvändigt för att uppnå god ekologisk status enligt vattendirektivet.

Dessa ytterligare krav bör helst införas, eller det bör åtminstone hänvisas till dessa, i förvaltningsplanen för avrinningsdistrikt enligt vattendirektivet, genom särskilda bestämmelser om skyddade områden för att säkerställa samstämmighet (och undvika konflikter) mellan vattendirektivets åtgärder och Natura 2000-åtgärderna (se artikel 4.1 c).

Kraftigt modifierade eller konstgjorda vattenförekomster och Natura 2000

Enligt artikel 4.3 i vattendirektivet kan vissa vattenförekomster vars fysiska karakteristika har modifierats betydligt av mänsklig verksamhet betecknas som kraftigt modifierade vattenförekomster om de överensstämmer med alla bestämmelser i artikel 4.3 (11). Vattenförekomster som har skapats genom mänsklig verksamhet där det inte fanns någon vattenförekomst innan (t.ex. av människan framställda vattenmagasin eller konstgjorda sjöfartskanaler) kan betecknas som konstgjorda vattenförekomster.

För kraftigt modifierade vattenförekomster och konstgjorda vattenförekomster tillämpas vattendirektivets mål om ”god ekologisk potential” (i stället för god ekologisk status) om kraven för mindre stränga mål inte är tillämpliga, såsom ”måttlig ekologisk potential”. Kort sagt avser detta det bästa genomförbara ekologiska förhållande som är förenligt med den legitima användning som utgjorde grunden för dess beteckning som en kraftigt modifierad vattenförekomst eller konstgjord vattenförekomst (12).

En kraftigt modifierad vattenförekomst eller konstgjord vattenförekomst kan även betecknas som ett Natura 2000-område om det hyser en art eller livsmiljötyp som finns upptagen i bilaga I till fågeldirektivet eller i bilaga I eller II till habitatdirektivet. I sådana fall måste lämpliga bevarandeåtgärder genomföras även för denna art eller livsmiljö, i enlighet med områdets bevarandemål. För att upprepa kan dessa åtgärder vara strängare än de som krävs för att uppnå ”god ekologisk potential”. De bör även integreras i vattendirektivets förvaltningsplaner för avrinningsdistrikt genom särskilda bestämmelser om skyddade områden (se artikel 4.1 c tillsammans med artikel 4.2).

Bedömning av ny utveckling enligt vattendirektivet

Precis som naturvårdsdirektiven har vattendirektivet särskilda bestämmelser för bedömning av ny utveckling som rör vattenförekomster. Enligt artikel 4.7 i vattendirektivet kan myndigheterna godkänna undantag för nya modifieringar och hållbara mänskliga utvecklingsverksamheter som leder till att statusen hos en vattenförekomst försämras eller som står i vägen för god ekologisk status eller potential, eller god grundvattenstatus under vissa omständigheter. Det omfattar eventuellt ny utveckling som rör vattenkraft (13).

Om utvecklingen eventuellt påverkar både ett mål enligt vattendirektivet och ett Natura 2000-område ska både förfarandet i artikel 4.7 i vattendirektivet och bedömningsförfarandet för Natura 2000 i artikel 6.3 i habitatdirektivet genomföras (helst på ett samordnat och integrerat sätt). Förfarandena har olika rättsliga fokus: Ett används för att bedöma om projektet sannolikt kommer att äventyra de huvudsakliga målen i vattendirektivet, medan det andra används för att bedöma om projektet kommer att skada ett Natura 2000-område som helhet. Detta förhindrar dock inte att vissa aspekter av bedömningen samordnas, t.ex. genom undersökningar och samråd.

I vattendirektivet framgår det tydligt att utvecklingen inte får utföras om den inte överensstämmer med EU:s övriga miljölagstiftning. Med andra ord kan projektet inte godkännas enligt vattendirektivet om det skadar ett Natura 2000-område som helhet, även om det inte äventyrar målen i vattendirektivet, såvida inte ett undantag enligt artikel 6.4 i habitatdirektivet också har godkänts. Klargöranden av tillämpningen av artikel 4.7 i vattendirektivet, om undantag från miljömålen, inklusive kopplingen till naturvårdsdirektiven, tillhandahålls i den gemensamma genomförandestrategins vägledningsdokument nr 36 om artikel 4.7 i vattendirektivet, som godkändes under 2017 (14).

| Bevarande av flodpärlmusslor i Irlands delavrinningsområden

  Flodpärlmusslan (Margaritifera margaritifera) är ett av jordens mest långlivade ryggradslösa djur. På grund av sin komplexa livscykel och behovet av nära nog naturligt, rent strömmande vatten är den en viktig bioindikatorart för flodekosystemens kvalitet. Arten skyddas genom EU:s habitatdirektiv men har en ogynnsam bevarandestatus i hela Irland. Sedimentation eller sedimentation med tillförsel av näringsämnen har fastställts som de främsta anledningarna till detta.
  Under 2009 utarbetades nationell lagstiftning för att bidra till uppnåendet av gynnsam bevarandestatus för flodpärlmusslor. Genom lagstiftningen fastställdes obligatoriska miljökvalitetsmål för flodpärlmusslans livsmiljöer i Natura 2000-områden. Lagstiftningen innehöll även krav på att förvaltningsplaner för delavrinningsdistrikt ska utarbetas, tillsammans med ett åtgärdsprogram. Syftet med planerna var att ta itu med frågor som rör hela tillrinningsområden och som bidrar till artminskningen. Det använda formatet återspeglade det format som användes för förvaltningsplanerna för avrinningsdistrikt enligt vattendirektivet, så att förvaltningsplanerna för delavrinningsdistrikt senare skulle kunna användas inom ramen för förvaltningsplanerna för avrinningsdistrikt.
  I Irland framhävdes den nära kopplingen mellan habitat- och fågeldirektiven och vattendirektivet i ett tidigt skede. Under 2009 inrättade den nationella tekniska samordningsgruppen för vattendirektivet en underkommitté, National Conservation Working Group, som skulle arbeta med att utveckla vattendirektivets naturvårdsaspekter. Arbetsgruppens huvudsakliga mål var att se till att denna utveckling av vattendirektivets naturvårdsaspekter var väl samordnad och hade stöd i Irland, samt att underlätta effektiv kommunikation mellan de relevanta statliga organ som var delaktiga.
  Gruppen spelade en viktig roll med avseende på planerna för delavrinningsdistrikt för flodpärlmusslor när det gällde att förbättra och vidareutveckla en nationell uppsättning standardåtgärder (en ”verktygslåda”) för tillrinningsområden där flodpärlmusslor lever, som är praktiska, funktionella och kostnadseffektiva. Gruppen såg också över planerna för att se till att de var genomförbara och effektiva, och fastställde luckor i strategier och vägledningar som skulle kunna hindra planernas genomförande.
  http://www.wfdireland.ie/docs/5_FreshwaterPearlMusselPlans/
  http://kerrylife.ie
  http://www.environ.ie/en/Environment/Water/WaterQuality/WaterFrameworkDirective/ |
| --- |

Bevarande av flodpärlmusslor i Irlands delavrinningsområden

Flodpärlmusslan (Margaritifera margaritifera) är ett av jordens mest långlivade ryggradslösa djur. På grund av sin komplexa livscykel och behovet av nära nog naturligt, rent strömmande vatten är den en viktig bioindikatorart för flodekosystemens kvalitet. Arten skyddas genom EU:s habitatdirektiv men har en ogynnsam bevarandestatus i hela Irland. Sedimentation eller sedimentation med tillförsel av näringsämnen har fastställts som de främsta anledningarna till detta.

Under 2009 utarbetades nationell lagstiftning för att bidra till uppnåendet av gynnsam bevarandestatus för flodpärlmusslor. Genom lagstiftningen fastställdes obligatoriska miljökvalitetsmål för flodpärlmusslans livsmiljöer i Natura 2000-områden. Lagstiftningen innehöll även krav på att förvaltningsplaner för delavrinningsdistrikt ska utarbetas, tillsammans med ett åtgärdsprogram. Syftet med planerna var att ta itu med frågor som rör hela tillrinningsområden och som bidrar till artminskningen. Det använda formatet återspeglade det format som användes för förvaltningsplanerna för avrinningsdistrikt enligt vattendirektivet, så att förvaltningsplanerna för delavrinningsdistrikt senare skulle kunna användas inom ramen för förvaltningsplanerna för avrinningsdistrikt.

I Irland framhävdes den nära kopplingen mellan habitat- och fågeldirektiven och vattendirektivet i ett tidigt skede. Under 2009 inrättade den nationella tekniska samordningsgruppen för vattendirektivet en underkommitté, National Conservation Working Group, som skulle arbeta med att utveckla vattendirektivets naturvårdsaspekter. Arbetsgruppens huvudsakliga mål var att se till att denna utveckling av vattendirektivets naturvårdsaspekter var väl samordnad och hade stöd i Irland, samt att underlätta effektiv kommunikation mellan de relevanta statliga organ som var delaktiga.

Gruppen spelade en viktig roll med avseende på planerna för delavrinningsdistrikt för flodpärlmusslor när det gällde att förbättra och vidareutveckla en nationell uppsättning standardåtgärder (en ”verktygslåda”) för tillrinningsområden där flodpärlmusslor lever, som är praktiska, funktionella och kostnadseffektiva. Gruppen såg också över planerna för att se till att de var genomförbara och effektiva, och fastställde luckor i strategier och vägledningar som skulle kunna hindra planernas genomförande.

http://www.wfdireland.ie/docs/5_FreshwaterPearlMusselPlans/

http://kerrylife.ie

http://www.environ.ie/en/Environment/Water/WaterQuality/WaterFrameworkDirective/

1.4   Översvämningsdirektivet

I november 2007 antogs direktiv 2007/60/EG. Genom direktivet inrättas en ram för att bedöma och hantera översvämningsrisker, och det krävs att medlemsstaterna upprättar följande:

| — | Kartor över översvämningshotade områden och översvämningsrisker som kartlägger fastställda översvämningsriskområden per avrinningsområde (eller något annat förvaltningsområde enligt överenskommelse). Kartorna bör även visa möjliga negativa följder i samband med olika översvämningsscenarier, inklusive information om potentiella källor till miljöföroreningar som en följd av översvämningar, samt skyddade områden som Natura 2000-områden på sådana platser (tidsfrist december 2013). |
| --- | --- |

—

Kartor över översvämningshotade områden och översvämningsrisker som kartlägger fastställda översvämningsriskområden per avrinningsområde (eller något annat förvaltningsområde enligt överenskommelse). Kartorna bör även visa möjliga negativa följder i samband med olika översvämningsscenarier, inklusive information om potentiella källor till miljöföroreningar som en följd av översvämningar, samt skyddade områden som Natura 2000-områden på sådana platser (tidsfrist december 2013).

| — | Planer för hantering av översvämningsrisker för att hantera och minska de möjliga negativa följderna av översvämning. Planerna bör även innehålla prioriterade åtgärder som tar itu med alla aspekter av hanteringen av översvämningsrisker, från förebyggande och skydd till beredskap, med hänsyn till särdragen i det särskilda avrinningsområdet eller delavrinningsområdet (tidsfrist december 2015). |
| --- | --- |

—

Planer för hantering av översvämningsrisker för att hantera och minska de möjliga negativa följderna av översvämning. Planerna bör även innehålla prioriterade åtgärder som tar itu med alla aspekter av hanteringen av översvämningsrisker, från förebyggande och skydd till beredskap, med hänsyn till särdragen i det särskilda avrinningsområdet eller delavrinningsområdet (tidsfrist december 2015).

Verksamhet inom ramen för översvämningsdirektivet ska uppfylla kraven i naturvårdsdirektiven. Om en översvämningsskyddsåtgärd exempelvis riskerar att påverka ett eller flera Natura 2000-områden ska även denna åtgärd följa förfarandet i artikel 6 i habitatdirektivet, och en lämplig bedömning bör utföras för att bedöma hur planen eller projektet möjligen kan påverka området/områdena.

1.5   SMB- och MKB-direktiven

SMB-direktivet

Direktiv 2001/42/EG om bedömning av vissa planers och programs miljöpåverkan (nedan kallat SMB-direktivet) syftar till att tillhandahålla en hög skyddsnivå för miljön. Detta eftersträvas genom att säkerställa att de miljömässiga konsekvenserna av vissa planer och program fastställs, bedöms och beaktas medan de utarbetas och innan de antas.

En strategisk miljöbedömning är obligatorisk för ett antal olika planer och program som fastställer ramen för kommande tillstånd för projekt som finns förtecknade i MKB-direktivet. Den är även obligatorisk för planer eller program som på grund av sin troliga betydande påverkan på Natura 2000-områden kräver en bedömning enligt artikel 6.3 i habitatdirektivet.

Enligt förfarandet för strategisk miljöbedömning ska medlemsstaterna utarbeta en miljörapport som bedömer vilken betydande miljöpåverkan som planerna och programmen kan antas ha, och effekterna av rimliga alternativ. Medlemsstaterna ska dessutom samråda med allmänheten och de myndigheter som på grund av sitt särskilda miljöansvar kan antas bli berörda av den miljöpåverkan som följer av genomförandet av planer och program (dvs. miljömyndigheter).

Samrådet ska ske på ett tidigt stadium och vara effektivt. Det ska ge miljömyndigheterna och allmänheten möjlighet att yttra sig om utkastet till plan eller program och om den bifogade miljörapporten innan planen eller programmet antas. Arbetet med att utarbeta den strategiska miljöbedömningen är avsett att samordnas med utvecklingen av planen, vilket leder till att miljöhänsyn införs i den slutliga versionen av planen.

Slutligen är syftet med den strategiska miljöbedömningen att uppmuntra ett mer integrerat och effektivt förhållningssätt till fysisk planering där miljön, inklusive aspekter som rör biologisk mångfald, tas med i beräkningen mycket tidigare i planeringsprocessen och på ett mycket mer strategiskt sätt. Detta bör leda till färre konflikter i senare skeden inom ramen för enskilda projekt. Det möjliggör även en lämpligare lokalisering av kommande utveckling långt från potentiella konfliktområden, som i Natura 2000-områden.

MKB-direktivet

Medan SMB-processen är avsedd för planer och program är direktiv 2011/92/EU, i dess lydelse enligt direktiv 2014/52/EU (allmänt kallat MKB-direktivet), avsett för enskilda offentliga och privata projekt. På grund av detta bör tillståndet att anlägga ett projekt (15) som kan antas påverka miljön betydligt ges först efter det att en bedömning har gjorts av den miljöpåverkan som projektet kan antas medföra.

I MKB-direktivet görs en åtskillnad mellan projekt som kräver en obligatorisk miljökonsekvensbedömning (”projekt i bilaga I” (16)) och projekt där myndigheterna i medlemsstaten ska fastslå om projekten kan antas ha betydande effekter (”projekt i bilaga II”). Detta görs genom ett screeningförfarande där man beaktar kriterierna i bilaga III till direktivet. De flesta anläggningar för produktion av vattenkraftsbaserad energi är projekt i bilaga II (17).

1.6   Kopplingen mellan SMB, MKB och artikel 6.3 i habitatdirektivet

Enligt MKB-direktivet (i dess lydelse enligt direktiv 2014/52/EU) bör ett samordnat och/eller gemensamt förfarande genomföras om en bedömning av ett projekt krävs enligt både MKB-direktivet och naturvårdsdirektiven. Kommissionen har tagit fram vägledning för att upprätta samordnade och/eller gemensamma förfaranden för projekt (18) för vilka det krävs samtidig bedömning enligt MKB-direktivet, habitatdirektivet, fågeldirektivet, vattendirektivet och direktivet om industriutsläpp.

Inom det samordnade förfarandet ska medlemsstaterna samordna de olika enskilda bedömningar av ett visst projekts miljöpåverkan som krävs enligt tillämplig unionslagstiftning genom att utse en myndighet för detta syfte. Inom det gemensamma förfarandet ska medlemsstaterna göra en samlad bedömning av ett visst projekts miljöpåverkan, vilket krävs enligt tillämplig unionslagstiftning.

Den lämpliga bedömningen enligt EU:s naturvårdslagstiftning bör trots detta fortfarande vara en tydligt urskiljbar och identifierbar del av den övergripande miljörapporten. Anledningen till detta är att habitatdirektivets lämpliga bedömning mäter andra aspekter av den naturliga miljön och har andra kriterier för att fastslå vad som är ”betydande” än miljökonsekvensbedömningarna/de strategiska miljöbedömningarna. Miljökonsekvensbedömningarna/de strategiska miljöbedömningarna tar hänsyn till alla aspekter av miljön, inklusive den biologiska mångfalden. Bedömningen i naturvårdsdirektiven är däremot särskilt inriktad på möjliga effekter på de arter och livsmiljötyper för vilka Natura 2000-området har utsetts.

Det finns även skillnader mellan de olika bedömningarnas resultat. I bedömningarna inom SMB och MKB fastställs förfarandekrav men inga obligatoriska miljöstandarder. Resultatet av bedömningen enligt habitatdirektivet är däremot direkt bindande för den behöriga myndigheten, och genom denna fastställs villkor för det slutliga beslutet.

Om det med andra ord inte kan konstateras genom den lämpliga bedömningen att planen eller projektet inte kommer att skada ett Natura 2000-område får myndigheten inte godkänna planen eller projektet i dess nuvarande form, om den eller det (i undantagsfall) inte uppfyller villkoren i undantagsförfarandet i artikel 6.4.

Om en bedömning måste göras enligt habitatdirektivet har EU-domstolen klargjort att SMB-direktivet är tillämpligt av egen kraft för planer och program (19).

| Vägledning om rationalisering av miljökonsekvensbedömningar för energiinfrastruktur och projekt av gemensamt intresse

  Precis som alla andra utvecklingsprojekt omfattas vattenkraft av ett antal miljöbedömningsförfaranden. Kommissionen har utfärdat en vägledning om hur man kan rationalisera dessa olika förfaranden, särskilt för projekt av gemensamt intresse enligt förordningen om transeuropeiska energinät, samtidigt som man säkerställer högsta möjliga miljöskydd i enlighet med EU:s miljölagstiftning.
  Kommissionens vägledning ger en rad rekommendationer som, även om de har utformats för projekt av gemensamt intresse, också är relevanta för alla energiplaner eller energiprojekt, inklusive vattenkraftsexploatering. Rekommendationerna är särskilt inriktade på






  — | tidig planering och fastställande av färdplaner och omfattning för bedömningar, |
| --- | --- |

Vägledning om rationalisering av miljökonsekvensbedömningar för energiinfrastruktur och projekt av gemensamt intresse

Precis som alla andra utvecklingsprojekt omfattas vattenkraft av ett antal miljöbedömningsförfaranden. Kommissionen har utfärdat en vägledning om hur man kan rationalisera dessa olika förfaranden, särskilt för projekt av gemensamt intresse enligt förordningen om transeuropeiska energinät, samtidigt som man säkerställer högsta möjliga miljöskydd i enlighet med EU:s miljölagstiftning.

Kommissionens vägledning ger en rad rekommendationer som, även om de har utformats för projekt av gemensamt intresse, också är relevanta för alla energiplaner eller energiprojekt, inklusive vattenkraftsexploatering. Rekommendationerna är särskilt inriktade på

—

tidig planering och fastställande av färdplaner och omfattning för bedömningar,

| — | tidig och effektiv integrering av miljöbedömningar och av andra miljökrav, |
| --- | --- |

—

tidig och effektiv integrering av miljöbedömningar och av andra miljökrav,

| — | samordnat förfarande och tidsfrister, |
| --- | --- |

—

samordnat förfarande och tidsfrister,

| — | insamling av data, datautbyte och kvalitetskontroll, |
| --- | --- |

—

insamling av data, datautbyte och kvalitetskontroll,

| — | gränsöverskridande samarbete, och |
| --- | --- |

—

gränsöverskridande samarbete, och

| — | effektiv medverkan från allmänheten på ett tidigt stadium. |
| --- | --- |

—

effektiv medverkan från allmänheten på ett tidigt stadium.

http://ec.europa.eu/environment/eia/pdf/PCI_guidance.pdf

2.   SÖTVATTENSEKOSYSTEM OCH VATTENKRAFT I EU

2.1   Statusen för EU:s flod- och sjöekosystem

Floder och sjöar är strukturellt komplexa och mycket dynamiska, vilket gör dem till otroligt rika ekosystem som bringar liv, eller i detta fall för med sig vatten, till stora delar av det omgivande landskapet. De är inte enbart värdefulla livsmiljöer i sig, utan fungerar även som mycket viktiga ekologiska korridorer som bidrar till arters spridning och migration över långa avstånd. De ansvarar också för utvecklingen av en rik mosaik av sammankopplade vattenberoende våtmarker, som svämskogar, marskland, kärr och våtängar, som stärker deras övergripande biologiska mångfald ännu mer.

Ett väsentligt antal av Europas vilda djur- och växtarter är beroende av flod- och sjöekosystem för att överleva, inklusive runt 400 sötvattensarter som skyddas genom fågeldirektivet och habitatdirektivet. Sammanlagt täcker sjöar och floder runt 4 % av markytan för Natura 2000 (omkring 31 560 km2, ett område som är större än Belgien), och har utsetts för arter som lax (Salmo salar), utter (Lutra lutra), kungsfiskare (Alcedo atthis), vitfotad flodkräfta (Austropotamobius pallipes) och tjockskalig målarmussla (Unio crassus), samt livsmiljötyper som vattendrag på slätt- till bergsnivå, alluviala skogar, våtängar, fuktiga gräsmarker och kärr.

Floderna utgör dessutom en väsentlig multifunktionell resurs för Europas ekonomiska och sociala välbefinnande, eftersom de tjänar ett stort antal olika sektorer och används för att förse samhället med många viktiga varor och tjänster. Den intensiva användningen har dock inneburit enorma påfrestningar för denna värdefulla resurs under de senaste 150 åren, vilket har lett till att få stora floder numera är helt naturliga. Utöver föroreningar i olika grad och höga utsläpp av näringsämnen, vilket har försämrat vattenkvaliteten betydligt, har många floder även förändrats avsevärt i fråga om deras hydromorfologi, naturliga flödesdynamik och ekologiska förbindelser.

2015 konstaterades det i Europeiska miljöbyråns rapport om tillståndet för Europas miljö (20) att mindre än hälften av Europas sjöar och vattendrag hade uppnått en god ekologisk status eller potential. 2009 var endast 43 % av ytvattenförekomsterna av god eller hög ekologisk status. Situationen förväntades inte förbättras särskilt mycket fram till 2015, och endast 53 % av vattenförekomsterna förväntades uppnå en god ekologisk status. Detta är långt från de mål som fastställts i vattendirektivet.

Situationen är ännu allvarligare för EU:s skyddade sötvattensarter och sötvattenslivsmiljöer. Enligt kommissionens senaste miljötillståndsrapport om bevarandestatus för livsmiljötyper och arter som skyddas enligt de två naturvårdsdirektiven för 2007–2012 (21) hade nästan tre fjärdedelar av sötvattensarterna (74 %) och sötvattenslivsmiljöerna (73 %) en ogynnsam-otillräcklig eller ogynnsam-dålig status. För att jämföra hade endast 17 % respektive 16 % en gynnsam status.

Bevarandestatus

Bevarandestatus

a) Arter (5 615 bedömningar)

b) Livsmiljöer (94 bedömningar)

Gynnsam

Okänd

Ogynnsam–otillräcklig

Ogynnsam–dålig

Bevarandestatus och tendenser för a) arter och b) livsmiljöer (habitatdirektivet) med koppling till flod- och sjöekosystem. Källa: Europeiska miljöbyrån, 2015b, rapporter och bedömningar enligt artikel 17.

Den överlag dåliga statusen för Europas floder är mycket oroande. Det står klart att många av Europas floder befinner sig i ett mycket försämrat tillstånd och att det finns mycket kvar att göra för att uppfylla målen i vattendirektivet och de två naturvårdsdirektiven. För att uppnå detta räcker det inte med att prioritera ett förebyggande av ytterligare försämring av floderna. Man måste även aktivt återställa deras ekologiska tillstånd.

2.2   Påverkan på och hot mot Europas sötvattensekosystem

Vattenförekomster kan påverkas av en mängd olika verksamheter. I synnerhet har hydromorfologisk påverkan haft en stor inverkan och påverkar mer än 40 % av vattendragen och vattnen i övergångszon. Med utgångspunkt i den första karakteriseringen av avrinningsområden inom ramen för vattendirektivet (22) har de flesta EU-medlemsstater angett att de starkaste påverkansfaktorerna är stadsutveckling, översvämningsskydd, kraftproduktion (inklusive vattenkraft), inlandssjöfart, uträtning av vattendrag och markdränering för jordbruk, och att dessa faktorer i högsta grad påverkar vattenförekomsternas hydromorfologiska status.

Påverkan på floder

Effekter på floder

Ingen påverkan (22)

Inga effekter (19)

Punktkällor (22)

Tillförsel av organiska ämnen (16)

Diffusa källor (22)

Tillförsel av näringsämnen (19)

Förorening (18)

Vattenuttag (19)

Försurning (10)

Hydromorfologi (22)

Förändrad livsmiljö (16)

Annan påverkan (19)

Andra effekter (14)

Procentandel av vattenförekomster

Procentandel av vattenförekomster

Betydande påverkan (vänster) och effekter (höger) på floder – det antal medlemsstater som omfattas anges inom parentes (European waters – assessment of status and pressures 2012).

Vad gäller hot mot och påverkan på vattenförekomster som omfattas av Natura 2000 anger miljötillståndsrapporten att förändringar av vattenförekomsternas tillstånd är klart vanligast jämfört med andra hot och annan påverkan.

Figur 4.37 De tio (i procent) mest rapporterade hoten och påverkningarna för arter (habitatdirektivet) med koppling till flod- och sjöekosystem

J02 Förändringar av tillståndet för vattenförekomster

J03 Andra ekosystemsförändringar

H01 Förorening av ytvatten

I01 Invasiva främmande arter

A02 Förändrade odlingsmetoder

K03 Interspecifika djurrelationer

F02 Fiske och upptagande av akvatiska resurser

A07 Användning av bekämpningsmedel i jordbruket

D01 Vägar, järnvägar och stigar

K02 Vegetationssuccession/biocenotisk utveckling

Påverkan

Hot

Europeiska miljöbyråns miljötillståndsrapport 2015.

| Vattenkraften i EU

  Runt 23 000 vattenkraftanläggningar var registrerade i EU 2011. Det största majoriteten (91 %) är små (mindre än 10 MWh) och producerar runt 13 % av den totala elproduktionen från vattenkraft. Stora vattenkraftverk står däremot för endast 9 % av alla vattenkraftanläggningar, men producerar runt 87 % av den totala elproduktionen från vattenkraft (23).
  Vattenkraftanläggningar koncentreras ofta till bergsområden av tekniska skäl, men de har väsentliga långtgående effekter på både stora och små vattendrag och sjöar i alla slags regioner. För små vattendrag kan även små flödesminskningar eller störningar av de naturliga ekologiska förhållandena få stora negativa följder för vattendraget.
  Följande vattenkraftanläggningar är de som används oftast: | Strömkraftverk.
  I strömkraftverk drivs elproduktionen av vattendragets befintliga flöde och nivåskillnader. Denna anläggningstyp använder alltså det naturliga flödet för att producera elektricitet. Det är inte meningen att vattnet ska lagras för att användas senare. Denna typ är vanligast för små vattenkraftstationer men används även för stora stationer. |
| --- | --- |

Vattenkraften i EU

Runt 23 000 vattenkraftanläggningar var registrerade i EU 2011. Det största majoriteten (91 %) är små (mindre än 10 MWh) och producerar runt 13 % av den totala elproduktionen från vattenkraft. Stora vattenkraftverk står däremot för endast 9 % av alla vattenkraftanläggningar, men producerar runt 87 % av den totala elproduktionen från vattenkraft (23).

Vattenkraftanläggningar koncentreras ofta till bergsområden av tekniska skäl, men de har väsentliga långtgående effekter på både stora och små vattendrag och sjöar i alla slags regioner. För små vattendrag kan även små flödesminskningar eller störningar av de naturliga ekologiska förhållandena få stora negativa följder för vattendraget.

Följande vattenkraftanläggningar är de som används oftast:

Strömkraftverk.
  I strömkraftverk drivs elproduktionen av vattendragets befintliga flöde och nivåskillnader. Denna anläggningstyp använder alltså det naturliga flödet för att producera elektricitet. Det är inte meningen att vattnet ska lagras för att användas senare. Denna typ är vanligast för små vattenkraftstationer men används även för stora stationer.

| | Strömkraftverk med lagringsmagasin.
  Ett lagringsmagasin ger möjligheten att lagra vatten under perioder med låg efterfrågan och att släppa ut det när efterfrågan är hög. Produktionskapaciteten är därför mindre beroende av vattenflödestillgången. Dessa vattenmagasin kan lagra vatten på daglig, säsongsbaserad eller årlig basis, vilket gör det möjligt att möta hög efterfrågan på elektricitet och underlätta integreringen av produktion från intermittenta energikällor, t.ex. vindkraft, i energisystemet. |
| --- | --- |

Strömkraftverk med lagringsmagasin.
  Ett lagringsmagasin ger möjligheten att lagra vatten under perioder med låg efterfrågan och att släppa ut det när efterfrågan är hög. Produktionskapaciteten är därför mindre beroende av vattenflödestillgången. Dessa vattenmagasin kan lagra vatten på daglig, säsongsbaserad eller årlig basis, vilket gör det möjligt att möta hög efterfrågan på elektricitet och underlätta integreringen av produktion från intermittenta energikällor, t.ex. vindkraft, i energisystemet.

| | Vattenkraftverk med vattenmagasin
  . Det konventionella verket med vattenmagasin har ett magasin som är stort nog att lagra vatten under såväl regniga som torra perioder. Vattnet lagras bakom fördämningen och finns tillgängligt för verket när det behövs. Ett sådant verk kan användas effektivt under hela året, antingen som ett grundlastverk eller som ett topplastverk efter behov. |
| --- | --- |

Vattenkraftverk med vattenmagasin
  . Det konventionella verket med vattenmagasin har ett magasin som är stort nog att lagra vatten under såväl regniga som torra perioder. Vattnet lagras bakom fördämningen och finns tillgängligt för verket när det behövs. Ett sådant verk kan användas effektivt under hela året, antingen som ett grundlastverk eller som ett topplastverk efter behov.

| | Pumpkraftverk
  . Dessa verk är baserade på vattenmagasin på olika nivåer, vilket gör det möjligt att producera extra el under perioder med hög efterfrågan. Vattnet pumpas till det högre vattenmagasinet när efterfrågan är låg och släpps ned genom turbinerna när efterfrågan är hög. Pumpkraftstationer är inte exkluderade från direktivet om främjande av användningen av energi från förnybara energikällor, men de beaktas inte i statistiken om förnybar energi. |
| --- | --- |

Pumpkraftverk
  . Dessa verk är baserade på vattenmagasin på olika nivåer, vilket gör det möjligt att producera extra el under perioder med hög efterfrågan. Vattnet pumpas till det högre vattenmagasinet när efterfrågan är låg och släpps ned genom turbinerna när efterfrågan är hög. Pumpkraftstationer är inte exkluderade från direktivet om främjande av användningen av energi från förnybara energikällor, men de beaktas inte i statistiken om förnybar energi.

2.3   Vattenkraftens effekter på sötvattensekosystem

Den olika effekter som en vattenkraftanläggning kan ha på arter och livsmiljötyper som skyddas genom EU:s två naturvårdsdirektiv varierar avsevärt från område till område. Effekterna beror på vattendragets särskilda egenskaper, dess fysiska och ekologiska tillstånd (om den redan är skadad eller i sitt ursprungliga skick, om det är stort eller litet, om det ligger i bergstrakter eller lågland etc.), vattenkraftanläggningens typ och skala samt de arter och livsmiljöer för vilka området har utsetts. Varje anläggning måste därför granskas från fall till fall.

Effekterna kan uppstå i vilket skede som helst i vattenkraftanläggningens livscykel, från det ursprungliga uppförandet till upprustning och avveckling, eller under den dagliga driften och förvaltningen. De kan leda till förlust, försämring och fragmentering av den naturliga livsmiljön och de populationer av arter som är beroende av dessa livsmiljöer för att leva. Förlustens omfattning beror på effekternas skala och på hur pass sällsynta och sårbara de drabbade livsmiljöerna och arterna är.

I resten av detta kapitel beskrivs de olika effekter som vattenkraft kan ha på livsmiljöer och arter inom ramen för i synnerhet EU:s naturvårdsdirektiv. Operatörer som är medvetna om de olika effekterna och som förstår flodekosystemens komplexitet kommer att vara bättre lämpade att se till att deras verksamheter överensstämmer med kraven i vattendirektivet och naturvårdsdirektiven. De kommer också att vara bättre lämpade att identifiera ömsesidigt gynnsamma situationer för att bidra till återställningen av floder som redan har försämrats, när så är möjligt.

Förändringar av vattendragens morfologi och livsmiljöer

Alla fysiska modifieringar av vattenförekomster kommer att påverka de normala hydrologiska processerna och störa den ekologiska kontinuiteten (24) för sötvattenssystem både i längsled och i sidled, t.ex. genom att skilja vattendragen från deras omgivande svämplan och våtmarker eller genom att skapa en vattensamlingseffekt runt kraftverk.

Den mest uppenbara formen av förlorade livsmiljöer är den direkta fysiska förstörelsen av själva livsmiljöerna, uppströms eller nedströms eller i omgivningen (t.ex. markexploatering, översvämning, avlägsnande av strandvegetation eller fysiska strukturer i floden). Men även utan fysisk markexploatering kan störningar av naturliga hydromorfologiska processer också störa eller ändra de biotiska och abiotiska villkor som är väsentliga för livsmiljöns struktur och funktion. Störningar kan dessutom medföra att invasiva arter koloniserar försämrade livsmiljöer, vilket kan leda till att naturligt förekommande djur trängs undan.

Hinder för flyttning och spridning av skyddade arter

Vattendrag, sjöar och strandzoner spelar en viktig roll i sötvattensarters spridning och flyttning och i mer lokala förflyttningar mellan olika födosöks-, parnings-, rast- och reproduktionsområden. De fungerar som livsnödvändiga ekologiska korridorer eller förbindelser genom landskapet. Alla barriärer eller hinder som står i vägen för att dessa arter ska kunna röra sig fritt upp- eller nedströms, hur små de än må vara, kan ha betydande konsekvenser för arternas överlevnad.

| Typer av påverkan från olika vattenkraftsanläggningar.

  Källa: Veronika Koller-Kreimel. |
| --- |

Image

Image

Image

Typer av påverkan från olika vattenkraftsanläggningar.

Källa: Veronika Koller-Kreimel.

Vattenkraftanläggningar kan antingen direkt eller indirekt störa eller hindra arternas spridning och flyttning. De mest uppenbara är fördämningar och uppdämda områden som utgör fysiska barriärer som hindrar fisken från att vandra upp- och nedströms i vattendraget. Detta påverkar i hög grad överlevnaden hos en rad olika sötvattensarter och leder till fragmentering, isolering och slutligen förlust av i synnerhet vissa populationer av sötvattensfisk.

Barriäreffekten är särskilt allvarlig om det finns mer än ett hinder på en flodsträcka. Även de minsta strukturer eller fysiska hinder kan snabbt göra vattendragen oframkomliga. Konstgjorda kanaler kan också hindra arter från att förflytta sig eftersom de skär genom och på så vis fragmenterar livsmiljöer på land. De kan också skapa konstgjorda kopplingar mellan tillrinningsområden, vilket kan öka spridningen av främmande arter på bekostnad av inhemska arter.

Det är viktigt att kunna vandra upp- och nedströms för alla fiskarter, men kontinuiteten är väsentlig för framför allt diadroma arter. Uppströmsvandringen är viktigast för populationer av anadroma fisk- och nejonögonarter som lax (Salmo salar), havsnejonöga (Petromyzon marinus) och flodnejonöga (Lampetra fluviatilis) eller vissa störfiskar såsom europeisk stör (Acipenser sturio), eftersom de behöver vandra över långa sträckor regelbundet (helst varje år). Nedströmsvandringen är väsentlig för deras ungfiskar och för vuxna katadroma fiskar som ål (Anguilla anguilla), som skyddas genom ålförordningen (25).

Störningar av sedimentdynamik

Sediment är en naturlig del av akvatiska ekosystem och är väsentligt för dessa systems hydrologiska, geomorfologiska och ekologiska funktioner. Sediment utgör en mängd olika livsmiljöer som direkt och indirekt främjar ett stort antal arter. Under naturliga förhållanden transporteras sediment (främst grus) ständigt nedströms, vilket upprätthåller flodernas ekologiska struktur och funktion. Tvärstrukturer som dammar och fördämningar stör ofta den naturliga sedimentdynamiken.

Stora vattenmagasin kan hålla kvar över 90 % av det inkommande sedimentet, vilket kan leda till en ökad erosion i flodbäddar och flodbankar nedströms samt lokal förstörning av viktiga hydromorfologiska strukturer, som grusbankar. Underhåll på dammar och fördämningar som omfattar regelbunden spolning av sediment (särskilt på sommaren vid vattenbrist) kan också skada livsmiljöer och arter om det inte utförs på rätt sätt.

Uppströms från en fördämning, i ett vattenmagasin eller i uppdämda sektioner, leder den minskade kapaciteten för sedimenttransport till sedimentackumulering. Detta kan ha en negativ effekt på både arter och livsmiljöer, t.ex. genom att främja tillväxt av alger och andra oönskade vattenväxter som tränger undan de skyddade arterna. Ackumuleringen av grus och siltsediment på flodbäddar eller i vattnet kan vara särskilt skadlig för litofila arter (beroende av hårdbotten), t.ex. harr (Thymallus thymallus) som använder dessa områden som lekbottnar, flodpärlmussla (Margaritifera margaritifera) och tjockskalig målarmussla (Unio crassus). Den kan också vara skadlig för fågelarter som strandpipare och drillsnäppa, som använder torra grusbäddar som häckningsområden.

| Avlägsnande av hinder i Donaus avrinningsdistrikt

  Vattenkraftproduktionen står för runt 45 % av alla kontinuitetsavbrott (vandringshinder) i floder och livsmiljöer i Donaus avrinningsdistrikt. Det finns totalt 1 688 hinder i distriktets floder, med tillrinningsområden som omfattar mer än 4 000 km. Av dessa hinder är 600 fördämningar/dammar, 729 är ramper/trösklar och 359 är klassificerade som andra typer av avbrott. För närvarande anges det att 756 är utrustade med fungerande stöd för fiskvandring. 932 kontinuitetsavbrott (55 %) har hindrat fiskvandring sedan 2009 och är för närvarande klassificerade som betydande påverkan. Enligt den senaste förvaltningsplanen för Donaus avrinningsdistrikt planerar Donauländerna att i hög grad minska de kontinuitetsavbrott som orsakas av fördämningar till 2021.



  Donaus avrinningsdistrikt: kontinuitetsavbrott i floder och livsmiljöer – (ovan) nuvarande situation 2015; (Första kartan) förväntade förbättringar fram till 2021 (Andra kartan).

  Källa: DRBMP (förvaltningsplanen för Donaus avrinningsdistrikt).
  https://www.icpdr.org/main/management-plans-danube-river-basin-published |
| --- |

Avlägsnande av hinder i Donaus avrinningsdistrikt

Vattenkraftproduktionen står för runt 45 % av alla kontinuitetsavbrott (vandringshinder) i floder och livsmiljöer i Donaus avrinningsdistrikt. Det finns totalt 1 688 hinder i distriktets floder, med tillrinningsområden som omfattar mer än 4 000 km. Av dessa hinder är 600 fördämningar/dammar, 729 är ramper/trösklar och 359 är klassificerade som andra typer av avbrott. För närvarande anges det att 756 är utrustade med fungerande stöd för fiskvandring. 932 kontinuitetsavbrott (55 %) har hindrat fiskvandring sedan 2009 och är för närvarande klassificerade som betydande påverkan. Enligt den senaste förvaltningsplanen för Donaus avrinningsdistrikt planerar Donauländerna att i hög grad minska de kontinuitetsavbrott som orsakas av fördämningar till 2021.

Image

Donaus avrinningsdistrikt: kontinuitetsavbrott i floder och livsmiljöer – (ovan) nuvarande situation 2015; (Första kartan) förväntade förbättringar fram till 2021 (Andra kartan).

Källa: DRBMP (förvaltningsplanen för Donaus avrinningsdistrikt).

https://www.icpdr.org/main/management-plans-danube-river-basin-published

Förändringar i den ekologiska flödesregimen

Ekologiska flöden är väsentliga mekanismer för att upprätthålla viktiga processer i sunda flodekosystem som EU:s skyddade arter och livsmiljöer är beroende av och för att säkerställa en god ekologisk status för vattenförekomsterna (26). En förändring i det ekologiska flödet kan minska eller försämra den akvatiska livsmiljöns omfattning och koppling till strandlivsmiljöer.

Om vattenflödet till exempel är för lågt kan det ha en mängd olika negativa effekter, bland annat uttorkning av lekområdena för fisk- och nejonögonarter, eller förhindrande av utvecklingen av fiskrom och ungfisk. Fiskvandringen uppströms kan också försvåras i de uttömda områdena, antingen på grund av blockeringar som orsakas av lågflöden eller otillräckliga stimuli som uppmuntrar fiskarna att vandra.

Otillräckliga flödeshastigheter i den ursprungliga flodbädden kan även leda till att vattnet blir alltför varmt och inte kan innehålla tillräckligt mycket syre (vilket beskrivs ovan). Detta skapar olämpliga levnadsförhållanden för en mängd olika arter, såsom fisk-, kräft- och nejonögonarter, musslor eller trollsländor som är beroende av livsmiljöer i rinnande vatten.

Förändringar i flödesregimen genom korttidsreglering i vattenkraftverk

Kraftiga svängningar i vattenflödet kan orsaka stor skada på såväl arter som deras livsmiljöer, särskilt i små vattendrag. Korttidsreglering (hydropeaking) stressar organismer som lever i de drabbade delarna av vattendraget, särskilt de som inte kan hantera plötsliga förändringar i vattennivån (till exempel ungfiskar) eller andra organismer som rör sig långsamt eller är statiska (i synnerhet växtarter). Korttidsregleringsregimen påverkar även beteendet hos skyddade arters byten och därigenom dessa arters fysiska form.

Image

Effekten av korttidsreglering är särskilt intensiv under känsliga perioder (t.ex. vid torka eller perioder med frost) och blir alltmer relevant med tanke på klimatförändringen. En annan skadlig konsekvens av korttidsreglering i vattenkraftverk är ofta en betydligt annorlunda (mycket lägre) temperatur på det vatten som släpps ut under korttidsregleringsperioden. Arter som är anpassade till den vanliga vattentemperaturen kan inte överleva vid plötsliga förändringar som varar flera timmar om dagen.

Förändringar i årstidsbundna översvämningscykler

Ibland vidtas åtgärder för att modifiera flodbäddar för att kunna kontrollera vattenflödet bättre. Ingripanden som rör flödeskontroll kan störa de årstidsbundna översvämningscyklerna, vilket ibland kan leda till att de mållivsmiljöer och målarter som är kopplade till dessa cykler försvinner helt och hållet. Exempel på drabbade livsmiljöer omfattar alluviala skogar, tillfälliga dammar och korvsjöar, samt arter som är kopplade till dem.

| RIPEAK – ETT FORSKNINGSPROJEKT PÅ EU-NIVÅ: Responses of RiParian forests to hydroPeaking: towards a sustainable hydropower management (strandnära skogars reaktioner på korttidsreglering: mot en hållbar vattenkraftsförvaltning)

  Med korttidsreglering avses kortvariga förändringar i flodernas vattenflöden under en dag, som orsakas av att vattenturbiner slås på eller av för att producera elektricitet enligt variationer i efterfrågan på marknaden. På grund av detta ändras flodens hydrologi upp- och nedströms, de hydrologiska parametrarna, vattenkvaliteten, flodens morfologi och slutligen flodekosystemet. Det finns få vetenskapliga undersökningar om korttidsregleringens effekter och de flesta av dem har inriktats på fiskfaunan. Det finns dessutom inga undersökningar som rör strandvegetation.
  Korttidsreglering kan leda till att strandarter misslyckas med att återhämta sig och kan därmed göra det svårare att bibehålla strandpopulationer. Genom att analysera fröers grobarhet och fröplantors tillväxt kan det därmed bli möjligt att definiera verkningsförhållandena mellan korttidsregleringen och vegetationen, vilket gör det möjligt att kvantifiera, korrelera och förutsäga korttidsregleringens biologiska effekter. Sådana förhållanden är avgörande för att på objektiv väg definiera gränsvärden som bidrar till att minimera vattenkraftproduktionens ekologiska effekter utan att orsaka betydande produktionsförluster.
  Syftet med projektet är att sprida information om hållbar förvaltning av floder som används för vattenkraftproduktion. För detta mål planeras en fördjupad litteraturgranskning, analyser av flödesserier flera gånger om dagen, fältexperiment och datormodellering. Man förväntar sig följande slutliga resultat av projektet: 1) Nya hydrologiska och ekologiska (dvs. strandvegetation) mått för korttidsregleringens inverkan, 2) nya hydrologisk-ekologiska modeller för att kvantifiera sådana effekter och 3) nya effektiva åtgärder för en hållbar drift av vattenkraftfördämningar.
  http://www.emg.umu.se/forskning/forskningsprojekt/strandskogars-reaktion-pa-korttidsreglering-mot-en-hallbar-vattenkraftsproduktion/?languageId=3 |
| --- |

RIPEAK – ETT FORSKNINGSPROJEKT PÅ EU-NIVÅ: Responses of RiParian forests to hydroPeaking: towards a sustainable hydropower management (strandnära skogars reaktioner på korttidsreglering: mot en hållbar vattenkraftsförvaltning)

Med korttidsreglering avses kortvariga förändringar i flodernas vattenflöden under en dag, som orsakas av att vattenturbiner slås på eller av för att producera elektricitet enligt variationer i efterfrågan på marknaden. På grund av detta ändras flodens hydrologi upp- och nedströms, de hydrologiska parametrarna, vattenkvaliteten, flodens morfologi och slutligen flodekosystemet. Det finns få vetenskapliga undersökningar om korttidsregleringens effekter och de flesta av dem har inriktats på fiskfaunan. Det finns dessutom inga undersökningar som rör strandvegetation.

Korttidsreglering kan leda till att strandarter misslyckas med att återhämta sig och kan därmed göra det svårare att bibehålla strandpopulationer. Genom att analysera fröers grobarhet och fröplantors tillväxt kan det därmed bli möjligt att definiera verkningsförhållandena mellan korttidsregleringen och vegetationen, vilket gör det möjligt att kvantifiera, korrelera och förutsäga korttidsregleringens biologiska effekter. Sådana förhållanden är avgörande för att på objektiv väg definiera gränsvärden som bidrar till att minimera vattenkraftproduktionens ekologiska effekter utan att orsaka betydande produktionsförluster.

Syftet med projektet är att sprida information om hållbar förvaltning av floder som används för vattenkraftproduktion. För detta mål planeras en fördjupad litteraturgranskning, analyser av flödesserier flera gånger om dagen, fältexperiment och datormodellering. Man förväntar sig följande slutliga resultat av projektet: 1) Nya hydrologiska och ekologiska (dvs. strandvegetation) mått för korttidsregleringens inverkan, 2) nya hydrologisk-ekologiska modeller för att kvantifiera sådana effekter och 3) nya effektiva åtgärder för en hållbar drift av vattenkraftfördämningar.

http://www.emg.umu.se/forskning/forskningsprojekt/strandskogars-reaktion-pa-korttidsreglering-mot-en-hallbar-vattenkraftsproduktion/?languageId=3

Ändringar av vattnets kemi och temperatur

Fördämningar kan genomgripande ändra flodens kemiska kvalitet, mineralsammansättning och pH-värde både upp- och nedströms, till exempel genom att ackumulera föroreningar i sedimenten. Alla dessa förändringar kan påverka de befintliga växt- och djursamhällenas sammansättning. Organismer påverkas också av förändrade vattentemperaturer och därmed förknippade förändringar av syrehalten. Vattenmagasin kan leda till stora temperaturökningar, men även till temperatursänkningar om vattnet tas från botten.

Skador på och dödande av enskilda djur

Fiskar och andra arter som passerar genom ett vattenkraftverk kan skadas eller dödas. Ett vattenkraftverk kan leda till att dessa djur (27)

| — | skadas på grund av fysisk kontakt med ledskenor, turbinrotorer eller turbinhöljen, |
| --- | --- |

—

skadas på grund av fysisk kontakt med ledskenor, turbinrotorer eller turbinhöljen,

| — | skadas av tryckvariationer när de passerar genom turbinerna, |
| --- | --- |

—

skadas av tryckvariationer när de passerar genom turbinerna,

| — | fastnar i intagsgaller eller skadas av rengöringsmaskiner, |
| --- | --- |

—

fastnar i intagsgaller eller skadas av rengöringsmaskiner,

| — | skadas på grund av intensiva flöden och överflödeskonstruktioner i utskov, |
| --- | --- |

—

skadas på grund av intensiva flöden och överflödeskonstruktioner i utskov,

| — | blir särskilt utsatta för predation på grund av desorientering. |
| --- | --- |

—

blir särskilt utsatta för predation på grund av desorientering.

Dödligheten kan variera mellan 0 och 100 % i ett enda vattenkraftverk (28). Mycket beror på vilken typ av fisk som finns där och vilka vattenkraftkonstruktioner och mildrande åtgärder som används. Den turbinorsakade dödligheten ökar med rotorbladens hastighet och antal, och med minskat avstånd mellan bladen (Kaplan). Dödligheten kan uppgå till 100 % när fiskar passerar genom turbiner som främst finns i högtrycksverk (t.ex. med en Peltonturbin).

Förflyttningar och störningar

Anläggningsarbeten i och kring floder kan störa vissa arter och deras livscykler både i och utanför Natura 2000-områden, särskilt när det gäller bentiska djur och växter som är beroende av god vattenkvalitet. Detta kan påverka arternas förmåga att fortplanta sig, äta, vila eller sprida sig och flytta/vandra.

Om störningarna blir tillräckligt stora kan det leda till att arterna stängs ute från området och därmed inte kan utnyttja livsmiljöerna. Det kan även leda till nedsatt överlevnad och/eller fortplantning. När det gäller sällsynta och hotade arter kan även små eller tillfälliga störningar få allvarliga verkningar för arternas överlevnad i regionen på lång sikt. Sådana situationer skulle strida mot artskyddsbestämmelserna i de två naturvårdsdirektiven.

Effekter på landlevande arter och livsmiljöer på land

Vattenkraft kan påverka såväl sötvattensarter och sötvattenslivsmiljöer som landlevande arter och livsmiljöer på land. Även dessa effekter kan uppstå i vilket skede som helst, t.ex. vid konstruktion, avveckling eller upprustning av vattenkraft. De kan också orsakas av anknutna infrastrukturer som tillfartsvägar, rörledningar eller kraftledningar som ansluter vattenkraftanläggningen till elnätet.

Utöver förlusten, försämringen eller fragmenteringen av livsmiljöerna kan dessa strukturer leda till att landlevande arter dör eller blir allvarligt störda. Fåglar kan till exempel kollidera med och få dödande elchocker av luftkablar, eller så kan deras häckningsplatser allvarligt störas av regelbunden trafik på tillfartsvägarna. Effekterna kan vara särskilt betydande om vattenkraftverket och de anknutna infrastrukturerna finns längs flyttningsvägar eller i trånga dalgångar med klippor som används av rovfåglar, eller bredvid viktiga fågelvåtmarker.

2.4   Kumulativa effekter

Precis som framgår av Europeiska miljöbyråns miljötillståndsrapport har i nuläget de flesta europeiska floder ett försämrat tillstånd. Majoriteten har nått en överbelastningsgräns där de inte längre kan användas för ny utveckling eller några nya verksamheter utan att detta skulle orsaka ytterligare betydande försämring av flodens status. Särskild uppmärksamhet måste därför ägnas åt att bedöma de potentiella kumulativa effekterna av alla nya verksamheter, inklusive sådana som rör vattenkraftverk, på vattendrag i allmänhet och på Natura 2000-områden i synnerhet.

Bedömningen av kumulativa effekter är särskilt viktig för nära naturliga vattendrag, särskilt små vattendrag, som är sårbara för alla ändringar i deras hydromorfologi. Även en eller två små anläggningar kan orsaka oacceptabelt höga effekter som strider mot de rättsliga kraven i vattendirektivet och de två naturvårdsdirektiven.

Bedömningen av kumulativa effekter bör ta hänsyn till alla vattenkraftverk och annan utveckling i tillrinningsområdet, oavsett om de ligger i eller utanför Natura 2000-områdena. Det kan vara så att ett vattenkraftprojekt i sig självt inte har någon betydande effekt, men om projektets effekt läggs till den effekt som andra redan befintliga verksamheter eller godkända projekt har kan de sammanlagda effekterna bli betydande.

Kumulativa effekter uppstår ofta endast med tiden. Det är därför viktigt att noga se över alla planer eller projekt under bedömningen. Detta omfattar planer och projekt som är godkända sedan tidigare men som ännu inte har genomförts eller färdigställts, samt befintliga påverkningar och hot. Den information som finns tillgänglig i vattendirektivets förvaltningsplan för avrinningsdistrikt och förvaltningsplanerna för Natura 2000 kan vara användbar i detta avseende.

Det är också viktigt att poängtera att redan godkända planer eller projekt inte skapar en presumtion till förmån för andra planer eller projekt som kan komma att föreslås i framtiden. Om utvecklingen av vattenkraft till exempel inte leder till någon betydande effekt och därför godkänns skapar detta godkännande inte en presumtion till förmån för mer vattenkraftexploatering i framtiden. Tvärtom kan godkännandet av detta projekt innebära att floden kommer att nå sin gränsen för vad den kan hantera och inte kommer att klara av någon ytterligare utveckling, oavsett hur lite det rör sig om.

Dessutom är bedömningen av kumulativa och kombinerade effekter inte begränsad till bedömningen av liknande typer av planer eller projekt i samma sektor. Alla andra typer av planer eller projekt som i kombination med den plan eller det projekt som utreds skulle kunna ha en betydande effekt bör beaktas under bedömningen. Potentiella kumulativa effekter bör bedömas med tillförlitliga grundläggande data och inte enbart bygga på kvalitativa kriterier. Effekterna bör bedömas som en integrerad del av den övergripande bedömningen och inte bara som en ”efterklokhet” i slutet av bedömningsprocessen.

Slutligen ska en kumulativ bedömning även ta hänsyn till redan befintliga anläggningar i och kring floden (”förbelastning”) (29). Om till exempel ett nytt projekt planeras med en ny turbin ska effekterna bedömas mot bakgrund av det befintliga vattenkraftverket, även om det byggdes för flera årtionden sedan. Om de kumulativa effekterna är betydande kommer det nya projektet att avslås.

| Rekommendationer om små vattenkraftverk, den federala miljömyndigheten, Tyskland

  I Tyskland har cirka 80 % av den användbara vattenkraftpotentialen redan utnyttjats. Även den tekniska potentialen var i stort uttömd. Detta återspeglades i de relativt låga stödnivåer som fanns tillgängliga för vattenkraftanvändningen i landets stödprogram. Den potential som finns kvar att utnyttja utgörs därför främst av små, tidigare outvecklade och i stort ostörda vatten. Det kommer dock sannolikt att få betydande skadliga ekologiska effekter på dessa få kvarstående orörda vattendrag i Tyskland.
  Makroekonomiska lönsamhetsanalyser har även visat att de ekonomiska kostnaderna kan bli betydande, jämfört med fördelarna. Ju mindre anläggningens kapacitet är och ju naturligare vattendraget är, desto mindre gynnsam är lönsamhetsanalysen. Ekonomiska utvärderingar visar att kostnaden för att producera energi överstiger utbetalningarna enligt lagen om förnybar energi för nya konstruktioner, modernisering och reaktivering, särskilt för små vattenkraftverk med en kapacitet på upp till 100 kW. I många fall kan elektricitet därför knappast produceras lönsamt, även under gynnsamma förhållanden.
  Ekonomiska överväganden visar att en subvention som täcker driftkostnaderna för små vattenkraftverk, i synnerhet verk med en kapacitet på under 100 kW, leder till höga makroekonomiska kostnader för att undvika koldioxidutsläpp. Mot bakgrund av de negativa ekologiska effekterna är det med tanke på klimatförändringen inte en prioriterad fråga att utnyttja potentialen hos små vattenkraftverk ytterligare.
  Med hänsyn till gällande rättsliga bestämmelser och kraven i EG:s vattendirektiv har följande rekommendationer lagts fram:






  — | På grund av deras högre effektivitet ska stora vattenkraftverk i allmänhet ges företräde framför små anläggningar och mikroanläggningar när det gäller sekundär användning på vatten som redan har utvecklats och uppdämts. När vattenkraftkapaciteten utvecklas bör man satsa på att optimera kapaciteten. |
| --- | --- |

Rekommendationer om små vattenkraftverk, den federala miljömyndigheten, Tyskland

I Tyskland har cirka 80 % av den användbara vattenkraftpotentialen redan utnyttjats. Även den tekniska potentialen var i stort uttömd. Detta återspeglades i de relativt låga stödnivåer som fanns tillgängliga för vattenkraftanvändningen i landets stödprogram. Den potential som finns kvar att utnyttja utgörs därför främst av små, tidigare outvecklade och i stort ostörda vatten. Det kommer dock sannolikt att få betydande skadliga ekologiska effekter på dessa få kvarstående orörda vattendrag i Tyskland.

Makroekonomiska lönsamhetsanalyser har även visat att de ekonomiska kostnaderna kan bli betydande, jämfört med fördelarna. Ju mindre anläggningens kapacitet är och ju naturligare vattendraget är, desto mindre gynnsam är lönsamhetsanalysen. Ekonomiska utvärderingar visar att kostnaden för att producera energi överstiger utbetalningarna enligt lagen om förnybar energi för nya konstruktioner, modernisering och reaktivering, särskilt för små vattenkraftverk med en kapacitet på upp till 100 kW. I många fall kan elektricitet därför knappast produceras lönsamt, även under gynnsamma förhållanden.

Ekonomiska överväganden visar att en subvention som täcker driftkostnaderna för små vattenkraftverk, i synnerhet verk med en kapacitet på under 100 kW, leder till höga makroekonomiska kostnader för att undvika koldioxidutsläpp. Mot bakgrund av de negativa ekologiska effekterna är det med tanke på klimatförändringen inte en prioriterad fråga att utnyttja potentialen hos små vattenkraftverk ytterligare.

Med hänsyn till gällande rättsliga bestämmelser och kraven i EG:s vattendirektiv har följande rekommendationer lagts fram:

—

På grund av deras högre effektivitet ska stora vattenkraftverk i allmänhet ges företräde framför små anläggningar och mikroanläggningar när det gäller sekundär användning på vatten som redan har utvecklats och uppdämts. När vattenkraftkapaciteten utvecklas bör man satsa på att optimera kapaciteten.

| — | Vattendrag som är i stort ostörda eller vattendrag som ska återställas bör inte användas för vattenkraft. |
| --- | --- |

—

Vattendrag som är i stort ostörda eller vattendrag som ska återställas bör inte användas för vattenkraft.

| — | Uppförande och reaktivering av små vattenkraftverk är oproblematiskt vid befintliga dammar som inte kan rivas, i synnerhet om ekologiska förbättringar samtidigt kan uppnås, till exempel återställande av fria passager. |
| --- | --- |

—

Uppförande och reaktivering av små vattenkraftverk är oproblematiskt vid befintliga dammar som inte kan rivas, i synnerhet om ekologiska förbättringar samtidigt kan uppnås, till exempel återställande av fria passager.

| — | När det gäller reaktivering av anläggningar som för närvarande inte är i drift och förnyelse av vattenrätter bör frågor som rör vattenskydd beaktas i större utsträckning och villkor bör fastställas (till exempel för fungerande fisktrappor, strukturellt garanterat dynamiskt minimivattenflöde, undanröjande av störtfloder nedströms från fördämningar). |
| --- | --- |

—

När det gäller reaktivering av anläggningar som för närvarande inte är i drift och förnyelse av vattenrätter bör frågor som rör vattenskydd beaktas i större utsträckning och villkor bör fastställas (till exempel för fungerande fisktrappor, strukturellt garanterat dynamiskt minimivattenflöde, undanröjande av störtfloder nedströms från fördämningar).

| — | Uppdämning av en vattenförekomst för avledning ska undvikas för nya anläggningar. Man bör välja anläggningsmetoder som avleder vattnet på ett sätt som upprätthåller vattendragets fria passage och egenskaper (t.ex. horisontellt vattenintag med en avledningsstruktur i vattenförekomsten). Krav ska utfärdas om minimiflöde och åtgärder för att undvika att fiskar skadas av turbiner. Störttappning av vatten nedströms fördämningar ska förbjudas. |
| --- | --- |

—

Uppdämning av en vattenförekomst för avledning ska undvikas för nya anläggningar. Man bör välja anläggningsmetoder som avleder vattnet på ett sätt som upprätthåller vattendragets fria passage och egenskaper (t.ex. horisontellt vattenintag med en avledningsstruktur i vattenförekomsten). Krav ska utfärdas om minimiflöde och åtgärder för att undvika att fiskar skadas av turbiner. Störttappning av vatten nedströms fördämningar ska förbjudas.

Sammandrag från Hydroelectric Power Plants as a Source of Renewable Energy – legal and ecological aspects – Umweltbundesamt, november 2003. http://www.umweltbundesamt.de/sites/default/files/medien/publikation/long/2544.pdf

2.5   Att skilja mellan betydande och icke betydande effekter

Att identifiera omfattningen av effekter på de arter och livsmiljöer som kan antas påverkas av en plan eller ett projekt för vattenkraftexploatering är det första steget i en konsekvensbedömning. Efter det måste man fastställa om effekten är betydande eller inte med hänsyn till bevarandemålen för Natura 2000-området. Bedömningen av betydelse måste givetvis göras från fall till fall, beroende på de arter och livsmiljöer som är relevanta för området, på projektets exakta egenskaper och på grundval av god vetenskaplig sakkunskap (se kapitel 5).

Förlust av ett fåtal individer kan vara obetydligt för vissa arter men få allvarliga konsekvenser för andra. Populationens storlek, spridning, utbredningsområde, reproduktionsstrategi och livstid påverkar effekternas betydelse, och detta skiljer sig mellan olika Natura 2000-områden även om de har utsetts för samma arter. Samspelet mellan olika effekter bör också beaktas. Det är till exempel möjligt att markexploatering inte är betydande för en viss art, men att inverkan kan bli betydande i kombination med stora störningar av flodernas naturliga flöden.

Betydelsebedömningen bör beaktas utifrån en lämplig geografisk skala. För vandrande arter som rör sig över mycket långa avstånd, som lax (Salmo salar), kan effekten på en särskild plats ha konsekvenser för arten över ett större geografiskt område (avrinningsområde). På samma sätt kan det för stationära arter med stora revir eller växlande livsmiljöanvändning vara nödvändigt att beakta möjliga effekter på regional snarare än lokal nivå.

Bevarandemålen för Natura 2000-områdena är också väsentliga för att hjälpa till att fastställa om det finns en trolig betydande effekt. Detta bekräftas genom EU-domstolens Waddenzee-dom (30). Enligt punkt 49 i denna dom ”skall en plan eller ett projekt, som inte direkt hänger samman med eller är nödvändiga för skötseln och förvaltningen av ett område, som riskerar att skada direktivets målsättning att bevara anses kunna ha en betydande påverkan på området. Vid bedömningen av huruvida påverkan är betydande skall i synnerhet det berörda områdets särart och miljömässiga förhållanden beaktas.”

Den lämpliga bedömningen ska grundas på bästa tillgängliga data. Detta kan kräva särskilda fältundersökningar eller kontrollprogram en tid före projektet. Investerarna måste kunna förutse detta under sin planering och se till att relevanta data från biologisk och hydrologisk övervakning innehåller information om alla viktiga aspekter (livscykel och säsongsvariationer). Sådana undersökningar kan ibland ta flera år innan de kan redogöra för livscykeln för de berörda arterna och livsmiljötyperna på ett tillräckligt sätt (se kapitel 5 för närmare uppgifter).

| Vägledning om fastställande av gränsvärden för betydelse i Tyskland

  I Tyskland, liksom i andra länder, var det rent subjektivt svårt att bedöma effekternas betydelse på Natura 2000-målförhållanden, som utgör kärnan i den lämpliga bedömningen. Av denna anledning saknade de behöriga myndigheterna ofta den rimliga vetenskapliga säkerhet som krävdes för att underbygga deras beslut om huruvida en plan eller ett projekt skulle godkännas eller inte. Det lämnade också dörren öppen för juridiska tvister. För att ta itu med detta problem och se till att betydelsen av påverkan bedömdes på ett mer enhetligt och konsekvent sätt i praktiken beställde den tyska federala naturskyddsmyndigheten (Bundesamt für Naturschutz) ett forskningsprojekt för att tillhandahålla vetenskapligt prövade regler och konventioner för alla de livsmiljötyper och arter i fågeldirektivet och habitatdirektivet som förekommer i Tyskland (31). Den vägledning som följde offentliggjordes 2007.
  Vägledningens utgångspunkt är att all permanent förlust av livsmiljötyper och habitat i ett Natura 2000-område bör betraktas som betydande inverkan. En viss nivå av förlust skulle dock kunna ses som icke betydande för vissa livsmiljötyper och arter under vissa omständigheter. Vägledningen innehåller vetenskapligt överenskomna gränsvärden och kriterier för att fastställa betydelse. Dessa är baserade på kvalitativa och funktionella aspekter – inte enbart kvantitativa kriterier.
  För att inverkan ska betraktas som icke betydande ska därför samtliga villkor nedan uppfyllas:






  — | De särskilda egenskaperna hos berörda livsmiljöer/habitat eller viktiga habitat för de typiska arterna ska förbli oförändrade. |
| --- | --- |

Vägledning om fastställande av gränsvärden för betydelse i Tyskland

I Tyskland, liksom i andra länder, var det rent subjektivt svårt att bedöma effekternas betydelse på Natura 2000-målförhållanden, som utgör kärnan i den lämpliga bedömningen. Av denna anledning saknade de behöriga myndigheterna ofta den rimliga vetenskapliga säkerhet som krävdes för att underbygga deras beslut om huruvida en plan eller ett projekt skulle godkännas eller inte. Det lämnade också dörren öppen för juridiska tvister. För att ta itu med detta problem och se till att betydelsen av påverkan bedömdes på ett mer enhetligt och konsekvent sätt i praktiken beställde den tyska federala naturskyddsmyndigheten (Bundesamt für Naturschutz) ett forskningsprojekt för att tillhandahålla vetenskapligt prövade regler och konventioner för alla de livsmiljötyper och arter i fågeldirektivet och habitatdirektivet som förekommer i Tyskland (31). Den vägledning som följde offentliggjordes 2007.

Vägledningens utgångspunkt är att all permanent förlust av livsmiljötyper och habitat i ett Natura 2000-område bör betraktas som betydande inverkan. En viss nivå av förlust skulle dock kunna ses som icke betydande för vissa livsmiljötyper och arter under vissa omständigheter. Vägledningen innehåller vetenskapligt överenskomna gränsvärden och kriterier för att fastställa betydelse. Dessa är baserade på kvalitativa och funktionella aspekter – inte enbart kvantitativa kriterier.

För att inverkan ska betraktas som icke betydande ska därför samtliga villkor nedan uppfyllas:

—

De särskilda egenskaperna hos berörda livsmiljöer/habitat eller viktiga habitat för de typiska arterna ska förbli oförändrade.

| — | Orienteringsvärdena för ”kvantitativ/total områdesförlust” ska inte överstigas. |
| --- | --- |

—

Orienteringsvärdena för ”kvantitativ/total områdesförlust” ska inte överstigas.

| — | Kompletteringsvärdena för ”kvantitativ/relativ områdesförlust” på 1 % ska inte överstigas. |
| --- | --- |

—

Kompletteringsvärdena för ”kvantitativ/relativ områdesförlust” på 1 % ska inte överstigas.

| — | De kumulativa effekterna med andra projekt ska inte överstiga ovanstående gränsvärden. |
| --- | --- |

—

De kumulativa effekterna med andra projekt ska inte överstiga ovanstående gränsvärden.

| — | Kumulativa effekter med andra faktorer ska inte uppstå. |
| --- | --- |

—

Kumulativa effekter med andra faktorer ska inte uppstå.

För den andra strecksatsen utvecklades sju storleksklasser för livsmiljöer och åtta för arter. Storleksklasserna tillhandahåller omfång inom vilka gränsvärdena för varje livsmiljötyp/art ligger. Tre grader av gränsvärden fastställdes för varje klass. I praktiken innebär detta att för 21 av Tysklands 91 livsmiljötyper är ingen förlust godtagbar, medan en viss förlust kan betraktas som icke betydande för de kvarstående livsmiljöerna om omfattningen är anpassad till storleksklasserna och graderna. Det finns inga preliminära gränsvärden 16 av de 53 arterna i bilaga II eller för 20 av fågeldirektivets 98 arter. Med andra ord betraktas sannolikt ingen inverkan som godtagbar. Alla dessa slutsatser/figurer/gränsvärden är endast avsedda som vägledning. Det innebär att en fall-till-fall-metod fortfarande krävs för varje lämplig bedömning.

Vägledningen har sedan den offentliggjordes med framgång prövats i de tyska domstolarna och är nu tillämplig i hela landet.

http://www.bfn.de/0306_ffhvp.html

| Skalor som används av experter med licens att utföra lämpliga bedömningar i Tjeckien

  En praktisk fråga rör den skala som används för att utvärdera effekternas betydelse under den lämpliga bedömningen. Det finns inga föreskrifter, men baserat på lång praktisk erfarenhet har följande skala rekommenderats för experter på lämpliga bedömningar som är licensierade enligt tjeckisk lag (32). Betydelsen av påverkan ska bedömas mot varje målegenskap för det berörda området. Om påverkan på så lite som en enda målegenskap är utmärkt med -2 innebär detta automatiskt att området skulle ta skada och att projektet i fråga inte får beviljas tillstånd, i enlighet med artikel 6.3-förfarandet.








  Värde | Benämning | Beskrivning | Exempel |
| --- | --- | --- | --- |
| –2 | Betydande skadlig påverkan | Betydande skadlig påverkan.


  Utesluter genomförande av plan/projekt

  Betydande störning eller destruktiv påverkan på livsmiljö eller artpopulation eller dess väsentliga del. Betydande störning på livsmiljöns eller artens ekologiska behov. Betydande påverkan på en arts livsmiljö eller naturliga utveckling. Under vissa förhållanden kan påverkan minskas genom begränsande åtgärder. | Störning av vandringsvägar till lekområden för anadroma arter.
  Förstörelse av livsmiljö genom översvämning på grund av ny fördämning.
  Hydrologiska förändringar på grund av avledning som betydligt påverkar populationen. |
| –1 | Måttlig skadlig påverkan | Begränsad/måttlig/icke betydande skadlig påverkan. Utesluter inte genomförande av plan/projekt.

  Måttlig problematisk påverkan på livsmiljön eller artpopulationen. Måttlig störning på livsmiljöns eller artens ekologiska behov. Marginell påverkan på en arts livsmiljö eller naturliga utveckling.
  Det är möjligt att undanröja påverkan med hjälp av begränsande åtgärder, men genomförande av begränsande åtgärder kan endast krävas om det föreskrivs i nationell lagstiftning. | Modernisering – användning av teknik som i lägre grad skadar fiskar, uppförande av vandringspassager för fiskar vid befintliga hinder.
  Påverkan på utkantspopulationer.
  Inverkan på vanliga livsmiljöer i omgivande områden. |
| 0 | Ingen påverkan | Planen/projektet har ingen påvisbar påverkan. | Utanför förekomstområdet. |
| +1 | Måttlig positiv påverkan | Måttlig gynnsam påverkan på livsmiljön eller artpopulationen. Måttlig förbättring av livsmiljöns eller artens ekologiska behov. Måttlig gynnsam påverkan på livsmiljön eller den naturliga utvecklingen för en art. | Upprustning av topplastvattenkraft för vattenkraft med rinnande vatten utan damm eller fördämning. |
| +2 | Betydande positiv påverkan | Betydande gynnsam påverkan på livsmiljön eller artpopulationen. Betydande förbättring av ekologiska behov för en livsmiljö eller art, betydande gynnsam påverkan på en arts livsmiljö eller naturliga utveckling. | Rivning av vattenkraftverk. |

Skalor som används av experter med licens att utföra lämpliga bedömningar i Tjeckien

En praktisk fråga rör den skala som används för att utvärdera effekternas betydelse under den lämpliga bedömningen. Det finns inga föreskrifter, men baserat på lång praktisk erfarenhet har följande skala rekommenderats för experter på lämpliga bedömningar som är licensierade enligt tjeckisk lag (32). Betydelsen av påverkan ska bedömas mot varje målegenskap för det berörda området. Om påverkan på så lite som en enda målegenskap är utmärkt med -2 innebär detta automatiskt att området skulle ta skada och att projektet i fråga inte får beviljas tillstånd, i enlighet med artikel 6.3-förfarandet.

Värde

Benämning

Beskrivning

Exempel

–2

Betydande skadlig påverkan

Betydande skadlig påverkan.

Utesluter genomförande av plan/projekt

Betydande störning eller destruktiv påverkan på livsmiljö eller artpopulation eller dess väsentliga del. Betydande störning på livsmiljöns eller artens ekologiska behov. Betydande påverkan på en arts livsmiljö eller naturliga utveckling. Under vissa förhållanden kan påverkan minskas genom begränsande åtgärder.

Störning av vandringsvägar till lekområden för anadroma arter.

Förstörelse av livsmiljö genom översvämning på grund av ny fördämning.

Hydrologiska förändringar på grund av avledning som betydligt påverkar populationen.

–1

Måttlig skadlig påverkan

Begränsad/måttlig/icke betydande skadlig påverkan. Utesluter inte genomförande av plan/projekt.

Måttlig problematisk påverkan på livsmiljön eller artpopulationen. Måttlig störning på livsmiljöns eller artens ekologiska behov. Marginell påverkan på en arts livsmiljö eller naturliga utveckling.

Det är möjligt att undanröja påverkan med hjälp av begränsande åtgärder, men genomförande av begränsande åtgärder kan endast krävas om det föreskrivs i nationell lagstiftning.

Modernisering – användning av teknik som i lägre grad skadar fiskar, uppförande av vandringspassager för fiskar vid befintliga hinder.

Påverkan på utkantspopulationer.

Inverkan på vanliga livsmiljöer i omgivande områden.

0

Ingen påverkan

Planen/projektet har ingen påvisbar påverkan.

Utanför förekomstområdet.

+1

Måttlig positiv påverkan

Måttlig gynnsam påverkan på livsmiljön eller artpopulationen. Måttlig förbättring av livsmiljöns eller artens ekologiska behov. Måttlig gynnsam påverkan på livsmiljön eller den naturliga utvecklingen för en art.

Upprustning av topplastvattenkraft för vattenkraft med rinnande vatten utan damm eller fördämning.

+2

Betydande positiv påverkan

Betydande gynnsam påverkan på livsmiljön eller artpopulationen. Betydande förbättring av ekologiska behov för en livsmiljö eller art, betydande gynnsam påverkan på en arts livsmiljö eller naturliga utveckling.

Rivning av vattenkraftverk.

3.   EXEMPEL PÅ GOD PRAXIS FÖR ATT BEGRÄNSA EFFEKTER OCH TILLÄMPA EKOLOGISKA ÅTERSTÄLLNINGSÅTGÄRDER FÖR VATTENKRAFT

3.1   Sträva efter bästa möjliga ekologiska tillstånd för floder i samband med vattenkraft

Som påpekas i föregående kapitel är det få av Europas stora floder som fortfarande är i ett relativt naturligt tillstånd eftersom de fysiskt sett har ändrats genom åren av en rad olika skäl, bland annat för vattenkraftproduktion. Modernisering av befintliga vattenkraftverk för att förbättra deras ekologiska fotavtryck bör därför prioriteras framför nyanläggning.

En rad olika åtgärder kan vidtas för att begränsa vattenkraftverkens negativa effekter på flodernas ekosystem och omgivande livsmiljöer och arter, samt för att förbättra deras bevarandestatus. Det här är en mycket viktig del i arbetet med att uppnå målen i vattendirektivet och de två naturvårdsdirektiven.

Man bör även undersöka möjligheterna att avveckla ineffektiva eller föråldrade anläggningar och helt avlägsna dem från flodsystemet. Om en vattenförekomst har skadats av en befintlig anläggning bör det noteras att den standardåtgärd som ska vidtas enligt vattendirektivet är ett återställande av floden till god ekologisk status. Större fysiska förändringar får endast göras om de också har ett legitimt syfte som inte kan uppnås genom andra alternativ som är bättre för miljön (se artikel 4.3 i vattendirektivet för ytterligare information om kraven för att definiera en vattenförekomst som kraftigt modifierad eller konstgjord liksom respektive vägledning).

Möjligheterna till teknisk uppgradering av vattenkraftanläggningar och införande av ekologiska återställande åtgärder måste utvärderas från fall till fall med beaktande av deras kumulativa effekter. Vilken typ av ekologiska åtgärder som kan genomföras beror i stor utsträckning på de lokala omständigheterna, till exempel flodens tillstånd, annan pågående påverkan längs floden och de anläggningar som redan finns på plats, samt på vilka typer av arter och livsmiljöer som finns i området.

3.2   Hantering av befintliga vattenkraftverk som har en negativ effekt på ett Natura 2000-område

Befintliga vattenkraftanläggningar som ligger i eller i närheten av, eller som har en negativ effekt på, Natura 2000-områden ska alltid uppfylla bestämmelserna i artikel 6.2 i habitatdirektivet. Mer specifikt innebär artikel 6.2 en skyldighet att säkerställa att området inte försämras jämfört med situationen när det först utsågs inom ramen för Natura 2000. Detta innebär att medlemsstaterna bör vidta alla lämpliga åtgärder som de rimligen kan förväntas vidta för att säkerställa att det inte förekommer någon försämring av livsmiljöer och/eller betydande störning av arter.

Medlemsstaterna är därför rättsligt skyldiga att

| — | undersöka hot mot och påverkan till följd av vattenkraftanläggningar som berör de arter och livsmiljötyper för vilka området utsågs, och |
| --- | --- |

—

undersöka hot mot och påverkan till följd av vattenkraftanläggningar som berör de arter och livsmiljötyper för vilka området utsågs, och

| — | vidta nödvändiga avhjälpande åtgärder om den påverkan som finns orsakar en minskning av eller en försämring för de berörda arterna eller livsmiljöerna i området. |
| --- | --- |

—

vidta nödvändiga avhjälpande åtgärder om den påverkan som finns orsakar en minskning av eller en försämring för de berörda arterna eller livsmiljöerna i området.

EU-domstolen bekräftade detta krav i Owenduff-målet (C-117/00) (33), där domstolen fastställde att artikel 6.2 hade åsidosatts eftersom Irland inte hade vidtagit några åtgärder för att förhindra att habitaten för de arter för vilka detta särskilda skyddsområde hade utsetts försämrades. I flera domstolsmål (34) har man ytterligare klargjort vilken typ av rättslig skyddsordning som ska inrättas för tillämpningen av artikel 4.1 och 4.2 i fågeldirektivet och artikel 6.2 i habitatdirektivet. I dessa betonas framför allt behovet av en särskild, sammanhängande och fullständig rättslig ordning som kan säkerställa varaktig skötsel och effektivt skydd av de berörda områdena (C-293/07).

Domstolen konstaterade även överträdelser i fall där den ordning som inrättats var för generell och inte specifikt gällde det särskilda skyddsområdet eller arterna som bor där (C-166/04), de åtgärder som vidtagits var för partiella och spridda varav endast vissa främjar bevarandet av de berörda fågelarterna, men utan att utgöra en sammanhängande helhet (C-418/04), eller de särskilda skyddsområdena var föremål för olikartade rättsliga ordningar som inte gav områdena tillräckligt med skydd (C-293/07). Domstolen ansåg också att rent administrativa eller frivilliga åtgärder inte var tillräckliga för tillämpningen av artikel 6.2 (C-96/98).

Det bör påpekas att medlemsstaterna också, i enlighet med artikel 6.1 i habitatdirektivet, ska vidta bevarandeåtgärder för Natura 2000-områden och att dessa åtgärder ska motsvara de ekologiska behoven hos de livsmiljötyper i bilaga I och de arter i bilaga II som finns i områdena. Detta innebär att vattenkraftanläggningar, i enlighet med artikel 6.2, även ska uppfylla mer långtgående målsättningar vad gäller bevarande, som går längre än att förebygga försämring. De ska också integreras i åtgärdsprogrammet inom ramen för förvaltningsplanen för avrinningsdistrikt.

Även om det inte är obligatoriskt så uppmuntras naturvårdsmyndigheterna i habitatdirektivet att ta fram planer för skötsel och förvaltning av Natura 2000-områden i nära samarbete med berörda lokala intressenter och markägare, för att fastställa hoten mot och påverkan på varje Natura 2000-område samt för att gemensamt enas om de nödvändiga bevarandeåtgärder som behöver genomföras.

Det är viktigt med en fungerande kommunikation mellan vattenkraftsoperatörer och myndigheter och/eller organ som ansvarar för förvaltningsplaneringen. En god kommunikation mellan aktörerna kan i sin tur leda till att man inför åtgärder som kan gynna både bevarandemålen och driften av vattenkraftverket.

3.3   Införa ekologiska begränsande och återställande åtgärder

En mängd olika åtgärder kan införas för både befintliga och nya vattenkraftverk för att minska deras ekologiska effekter (35). Dessa kan antingen begränsa de potentiella effekterna innan de inträffar eller reparera skador som redan har uppstått. Åtgärderna kan till exempel inbegripa följande:

| — | Återställande av floders kontinuitet och fria vandringsvägar för fiskar genom att t.ex. avlägsna gamla eller uttjänta konstruktioner eller genom att bygga fisktrappor. |
| --- | --- |

—

Återställande av floders kontinuitet och fria vandringsvägar för fiskar genom att t.ex. avlägsna gamla eller uttjänta konstruktioner eller genom att bygga fisktrappor.

| — | Minska fiskdödligheten genom att t.ex. installera galler vid inlopp och särskilt anpassade turbiner. |
| --- | --- |

—

Minska fiskdödligheten genom att t.ex. installera galler vid inlopp och särskilt anpassade turbiner.

| — | Återställande av ett tillräckligt varierat ekologiskt flöde (inbegripet åtgärder för att hantera lågflöden, dynamiska flöden, fiskflöden och snabbt föränderliga flöden) och sedimentdynamik som förbättrar sötvattenshabitatens struktur och funktion. |
| --- | --- |

—

Återställande av ett tillräckligt varierat ekologiskt flöde (inbegripet åtgärder för att hantera lågflöden, dynamiska flöden, fiskflöden och snabbt föränderliga flöden) och sedimentdynamik som förbättrar sötvattenshabitatens struktur och funktion.

En mängd olika åtgärder kan även vidtas för att aktivt återställa, återupprätta eller återskapa värdefulla naturliga flodmiljöer och livsmiljöer för sällsynta och utrotningshotade arter för att på ett positivt sätt bidra till att förbättra ett vattendrags ekologiska tillstånd, i enlighet med målen i vattendirektivet och naturvårdsdirektiven. Den typ av åtgärd som väljs kommer i stor utsträckning att bero på de ekologiska villkoren i vattendraget i fråga, typen av vattenkraftanläggning i området, annan påverkan och andra hot samt den övergripande kostnaden och potentialen i fråga om att förbättra vattenkraftanläggningens effektivitet och produktionskapacitet.

När åtgärderna har införts bör man inrätta övervakningssystem för att säkerställa att de har önskad effekt och, om så inte är fallet, vidta nödvändiga åtgärder för att rätta till eventuella brister.

| Skilja mellan begränsning, kompensation och ekologisk återställning


  Begränsande åtgärder är direkt kopplade till de sannolika konsekvenserna och utgör en del av projektet, eller införs av myndigheten som ett villkor för att godkänna planen eller projektet. De är utformade utifrån försiktighetsprincipen för att eliminera, förebygga eller minska de sannolika negativa effekterna till en nivå där de inte längre kan skada området som helhet. Vid tidpunkten för beslutet att tillåta projektet ska de begränsade åtgärderna inom ramen för projektet garantera att det ur ett vetenskapligt perspektiv inte föreligger några rimliga tvivel om att verksamheten inte kan ha en skadlig inverkan på det berörda området (36).

  Kompensationsåtgärder är avsedda att kompensera för eventuella skador som kan uppstå genom projektet. De kan endast övervägas inom ramen för artikel 6.4 om planen eller projektet har godkänts som en nödvändighet av tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse och där det inte finns några alternativ (se avsnitt 5).

  Ekologiska återställande åtgärder är inte nödvändigtvis kopplade till en miljökonsekvensbedömning och är utformade för att på ett positivt sätt bidra till att förbättra de ekologiska villkoren i en redan skadad flod, i enlighet med målen i vattendirektivet och naturvårdsdirektiven. |
| --- |

Skilja mellan begränsning, kompensation och ekologisk återställning

Begränsande åtgärder är direkt kopplade till de sannolika konsekvenserna och utgör en del av projektet, eller införs av myndigheten som ett villkor för att godkänna planen eller projektet. De är utformade utifrån försiktighetsprincipen för att eliminera, förebygga eller minska de sannolika negativa effekterna till en nivå där de inte längre kan skada området som helhet. Vid tidpunkten för beslutet att tillåta projektet ska de begränsade åtgärderna inom ramen för projektet garantera att det ur ett vetenskapligt perspektiv inte föreligger några rimliga tvivel om att verksamheten inte kan ha en skadlig inverkan på det berörda området (36).

Kompensationsåtgärder är avsedda att kompensera för eventuella skador som kan uppstå genom projektet. De kan endast övervägas inom ramen för artikel 6.4 om planen eller projektet har godkänts som en nödvändighet av tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse och där det inte finns några alternativ (se avsnitt 5).

Ekologiska återställande åtgärder är inte nödvändigtvis kopplade till en miljökonsekvensbedömning och är utformade för att på ett positivt sätt bidra till att förbättra de ekologiska villkoren i en redan skadad flod, i enlighet med målen i vattendirektivet och naturvårdsdirektiven.

Tabell

Översikt av de vanligaste åtgärderna för att begränsa negativa effekter av vattenlagring

| Hydromorfologiska förändringar | Huvudsaklig ekologisk inverkan | Hantering av ... | Alternativ för begränsande åtgärder |
| --- | --- | --- | --- |
| Flodens kontinuitet minskas eller avbryts för uppvandrande fisk | Fisk: det saknas vandrande fiskbestånd och annan flodfisk eller mängden har minskat | Uppströmskontinuitet för fiskar | — | Ramp |

Hydromorfologiska förändringar

Huvudsaklig ekologisk inverkan

Hantering av ...

Alternativ för begränsande åtgärder

Flodens kontinuitet minskas eller avbryts för uppvandrande fisk

Fisk: det saknas vandrande fiskbestånd och annan flodfisk eller mängden har minskat

Uppströmskontinuitet för fiskar

—

Ramp

| — | Fisktrappa |
| --- | --- |

—

Fisktrappa

| — | Omlöp |
| --- | --- |

—

Omlöp

Flodens kontinuitet minskas eller avbryts för nedvandrande fisk

Fisk: det saknas vandrande fiskbestånd och annan flodfisk eller mängden har minskat

Nedströmskontinuitet för fiskar

| — | Mindre skadliga turbiner för fiskar |
| --- | --- |

—

Mindre skadliga turbiner för fiskar

| — | Fiskgaller |
| --- | --- |

—

Fiskgaller

| — | Omlöp |
| --- | --- |

—

Omlöp

| — | Fisktrappa |
| --- | --- |

—

Fisktrappa

Konstgjorda extrema lågflöden eller långvariga lågflöden

Minskad förekomst av växt- och djurarter.

Ändringar i fråga om växt- och djurartsammansättning

Lågflöde

| — | Ombesörja ytterligare flöde |
| --- | --- |

—

Ombesörja ytterligare flöde

| — | Morfologiska förändringar i floder |
| --- | --- |

—

Morfologiska förändringar i floder

Förlust eller minskning av flöden så att de inte är tillräckliga för att utlösa och upprätthålla fiskvandring

Det saknas vandrande fisk eller mängden har minskat

Fiskflöde

Tillgodose fiskflöde

Förlust, minskning eller avsaknad av tillräckligt varierande flöden för spolning

Ändring/minskad mängd fisk och ryggradslösa arter

Varierat flöde

| — | Passiv flödesvariation |
| --- | --- |

—

Passiv flödesvariation

| — | Aktiv flödesvariation |
| --- | --- |

—

Aktiv flödesvariation

Flöden som förändras snabbt (inbegripet korttidsreglering)

Minskning av mängden djur- och växtarter på grund av strandning och utspolning

Flöden som förändras snabbt

| — | Utjämningsmagasin (interna) |
| --- | --- |

—

Utjämningsmagasin (interna)

| — | Flytta utflödeskanalen |
| --- | --- |

—

Flytta utflödeskanalen

| — | Minska hastigheten |
| --- | --- |

—

Minska hastigheten

| — | Ändra flodmorfologin |
| --- | --- |

—

Ändra flodmorfologin

| — | Utjämningsmagasin (externa) |
| --- | --- |

—

Utjämningsmagasin (externa)

Förändring av fysikalisk-kemiska förhållanden både upp- och nedströms (t.ex. temperatur, övermättnad)

Ändrad sammansättning hos eller tillväxt för samhällen av makroevertebrater och fisk eller fiskdödlighet

Fysikalisk-kemiska förändringar

| — | Flexibelt intag |
| --- | --- |

—

Flexibelt intag

| — | Flera intag |
| --- | --- |

—

Flera intag

| — | Hantering av reservoarnivå |
| --- | --- |

—

Hantering av reservoarnivå

Flodens kontinuitet för sediment avbryts eller begränsas vilket leder till att substratsammansättningen ändras

Minskat individantal av fiskar och ryggradslösa djur och förändrad artsammansättning

Sedimentförändringar

| — | Mekanisk uppbrytning av bottenarmering |
| --- | --- |

—

Mekanisk uppbrytning av bottenarmering

| — | Avlägsnade av sediment |
| --- | --- |

—

Avlägsnade av sediment

| — | Återinförande av sediment (intagsstrukturer) |
| --- | --- |

—

Återinförande av sediment (intagsstrukturer)

| — | Återinförande av sediment (reservoarer) |
| --- | --- |

—

Återinförande av sediment (reservoarer)

| — | Återställande av laterala erosionsprocesser |
| --- | --- |

—

Återställande av laterala erosionsprocesser

| — | Introducering av flöden som mobiliserar sediment |
| --- | --- |

—

Introducering av flöden som mobiliserar sediment

Konstgjorda extrema vattenståndsvariationer i sjöar, kvalitetsförsämring och minskad omfattning av livsmiljöer i grunda vattenzoner och strandzoner

Minskat individantal av växt- och djurarter.

Förändrad artsammansättning.

Vattenståndsvariation i sjöar

| — | Minska vattenuttaget |
| --- | --- |

—

Minska vattenuttaget

| — | Öka tillrinningen |
| --- | --- |

—

Öka tillrinningen

| — | Skapa en bukt/flera bukter |
| --- | --- |

—

Skapa en bukt/flera bukter

| — | Hantera livsmiljöer vid stränder/i grunda områden |
| --- | --- |

—

Hantera livsmiljöer vid stränder/i grunda områden

| — | Konnektivitet till biflöden |
| --- | --- |

—

Konnektivitet till biflöden

| — | Konstgjorda flytande öar |
| --- | --- |

—

Konstgjorda flytande öar

Avvattnad strandlinje och minskat vattenflöde – uppdämt vattendrag

Ändringar i fråga om växt- och djurartsammansättning (t.ex. gynna arter som inte tål störningar/arter som trivs i stillastående vatten)

Uppdämda vattendrag (fördämningar)

| — | Omlöp |
| --- | --- |

—

Omlöp

| — | Sänka dämningsgränsen |
| --- | --- |

—

Sänka dämningsgränsen

| — | Förbättring av livsmiljöerna i flodrännan |
| --- | --- |

—

Förbättring av livsmiljöerna i flodrännan

| — | Lateral sammankoppling |
| --- | --- |

—

Lateral sammankoppling

Källa: Anpassad utifrån tabell 3 i Ecostat-arbetsgruppens rapport om en samsyn när det gäller användningen av begränsande åtgärder för att uppnå en god ekologisk potential för kraftigt modifierade vattenförekomster, del 2: Påverkade av vattenlagring (37).

Vid vattenkraftanläggningar ägnar man ofta särskild uppmärksamhet åt det möjliga antal tekniker som kan användas för att återställa eller underlätta fiskars vandring och annan akvatisk faunas förflyttning upp- och nedströms i flodsystemen. Vetenskapen utvecklas och en rad olika verktyg och innovativa lösningar testas och omvärderas regelbundet. Det är emellertid inte fråga om någon universallösning.

Det finns alltför många exempel på fiskvandringshjälpmedel som inrättats som tilltänkta begränsande åtgärder men som har visat sig vara antingen verkningslösa eller t.o.m. skadliga för de fiskbestånd de skulle vara till nytta för. Detta kan bero på att anordningarna var illa genomtänkta och inte lämpade sig för ändamålet, eller att de inte beaktade de kumulativa effekterna av andra redan befintliga hinder längs flodsträckan. Det kan även bero på att underhålls- eller förvaltningsvillkoren för anordningarna inte respekterades eller att det inte fanns något övervakningssystem för att kontrollera huruvida anordningen faktiskt fungerade som planerat.

Det är därför viktigt att se till att fisktrappan eller den anpassade turbinen inte bara konstrueras enligt den senaste utvecklingen inom sektorn och nuvarande bästa praxis, utan även att ett pålitligt övervakningssystem inrättas för att tillhandahålla feedback om anordningens effektivitet. Generellt sett bör det framgå av övervakningen att anordningen gör det möjligt för alla flodarter att simma in i trappan, och att de allra flesta (t.ex. 85 %) också kan simma ut igen vid liv.

När det gäller fisktrappor är naturliknande trappor att föredra när det är möjligt, eftersom den allmänna regeln är att ju mer naturlik en trappa är desto bättre fungerar den. Valet av den bäst lämpade typen av fisktrappa (t.ex. vertikala slitsrännor, omlöp, stenramp, fiskhiss) är starkt beroende av de lokala förhållandena (hindrets höjd, strömmens karaktär, närliggande platsers användbarhet osv.) och kräver noggranna undersökningar från fall till fall.

På samma sätt är turbiners påverkan på fisk ofta betydande men kan ibland begränsas genom att göra vissa anpassningar av turbingeometrin och turbinernas funktion. Sådana anpassade turbiner har dock inte hittills visat sig vara någon garanti för att inga fiskar dödas eller för att turbinen inte fortsättningsvis utgör ett vandringshinder. Effektiviteten måste återigen bedömas och övervakas från fall till fall.

Planeringen av fisktrappor eller anpassade turbiner bör även vara avhängig utvärderingen av de kumulativa effekterna av hindren i flodsystemet som helhet. Att bygga en fisktrappa längs en flod som är full av hinder kan bli både dyrt och ineffektivt. Det är därför viktigt att se mer strategiskt på alla hinder på flodsträckan i fråga för att besluta om vilka avhjälpande åtgärder som är lämpligast.

Slutligen är det för alla nybyggnationer viktigt att inrätta en plan för regelbundet underhåll. Många fisktrappor eller fiskturbiner kommer att sluta att vara effektiva på medellång till lång sikt om de inte underhålls tillräckligt regelbundet.

| När anses en vandringspassage för fiskar vara en lämplig begränsade åtgärd?


  Domstolens slutsatser i mål 142/16 om kolkraftverket i Moorburg

  Kolkraftverket i Moorburg ligger i Hamburgs hamn på den södra stranden av Elbes södra sida. Elbe, som är en vandringsled för vissa fiskar vilka återfinns i bilaga II till habitatdirektivet (i domen benämnt livsmiljödirektivet), är av väsentlig betydelse för Natura 2000-områden belägna efter varandra, uppströms från dammen i Geesthacht (Tyskland), vars målsättning vad gäller bevarandet av områdena omfattar dessa arter. Dessa områden finns på ett avstånd upp till cirka 600 km från kraftverket. I Elbes lopp, mellan kraftverket i Moorburg och Natura 2000-områdena, ligger dammen i Geesthacht.
  Innan tillstånd att uppföra kraftverket i Moorburg beviljades den 30 september 2008 genomfördes en miljökonsekvensbedömning (nedan kallad konsekvensbedömningen) i enlighet med tysk vattenlagstiftning. Vid denna bedömning drogs slutsatsen att tillståndet var förenligt med målsättningen vad gäller bevarandet av Natura 2000-områdena, då verksamhetsutövaren åtagit sig att installera en andra vandringspassage (nedan kallat vandringspassagen) för fiskarna ungefär 30 km från kraftverket, vid dammen i Geesthacht. Verksamhetsutövaren hade således för avsikt att uppväga den förlust av artexemplar som skulle orsakas av kraftverkets avkylningssystem, vilket kräver uttag av stora vattenmängder för att kyla kraftverket i Moorburg. I konsekvensbedömningens slutsats angavs dessutom att övervakning i flera faser skulle ske, i syfte att kontrollera effektiviteten hos vandringspassagen. Kommissionen ansåg att den berörda myndigheten felaktigt ansett att vandringspassagen var en begränsningsåtgärd.
  Domstolens bedömning:

  ”För att garantera att projektet att uppföra kraftverket i Moorburg ”inte skulle skada de aktuella Natura 2000-områdena var de tyska myndigheterna skyldiga att beakta de skyddsåtgärder som integrerats i projektet. I detta hänseende framgår det av domstolens fasta rättspraxis att för att försiktighetsprincipen ska kunna tillämpas vid genomförandet av artikel 6.3 i livsmiljödirektivet krävs det att den behöriga nationella myndigheten beaktar bland annat

  de skyddsåtgärder som integrerats i projektet i syfte att undvika eller minska eventuella negativa konsekvenser för området som projektet direkt orsakar, för att säkerställa att det skyddade området inte tar skada

  ([...] C-521/12,[...] C-387/15 och C-388/15 [...]).

  Domstolen påpekar i förevarande fall att det framgår av handlingarna i målet att [...] vandringspassage[n] ska öka bestånden av vandrande fiskar genom att ge dessa arter en möjlighet att snabbare nå sina områden i floden Elbes mellersta och övre lopp. De ökade bestånden ska kompensera för förlusten av fisk nära kraftverket i Moorburg, och syftena med att bevara de Natura 2000-områden som är belägna uppströms från kraftverket skulle därmed inte påverkas på ett betydande sätt.

  Det framgår emellertid av konsekvensbedömningen att den inte innehåller några definitiva slutsatser beträffande vandringspassagens effektivitet,

  utan endast att denna effektivitet inte kan fastställas förrän efter flera års övervakning
  .

  Det kan således konstateras att vid tidpunkten då tillståndet beviljades kunde vandringspassagen, jämte de andra åtgärder som angetts i punkt 35 ovan,

  inte skingra alla rimliga tvivel

  för att kraftverket inte skulle medföra att området tog skada i den mening som avses i artikel 6.3 i livsmiljödirektivet, trots att den syftade till att minska de väsentliga konsekvenser som kraftverket direkt orsakat Natura 2000-områdena uppströms från kraftverket i Moorburg.

  Angående de prognoser som låg till grund för konsekvensbedömningen påpekar domstolen att Förbundsrepubliken Tyskland inkom med de slutsatser som lagts fram för åren 2011–2014 efter det att tillståndet meddelades den 30 september 2008.

  Domstolen erinrar härvid om att

  det är vid tidpunkten för beslutet att tillåta projektet som det ur ett vetenskapligt perspektiv inte får föreligga några rimliga tvivel

  om att verksamheten inte kan ha en skadlig inverkan på det berörda området (dom av den 26 oktober 2006, kommissionen/Portugal, C-239/04, EU:C:2006:665, punkt 24 och där angiven rättspraxis).”

  Kommissionen ansåg också att staden Hamburg beviljade tillståndet utan att i konsekvensbedömningen för kraftverket i Moorburg ha beaktat eventuella kumulativa konsekvenser med konsekvenserna av pumpstationen i Geesthacht, som funnits sedan 1958 och som inte har någon särskild utrustning för att skydda fiskarterna. Enligt kommissionen saknar det betydelse att pumpstationen i Geesthacht uppfördes innan fristen för att införliva livsmiljödirektivet hade löpt ut, eftersom bestämmelserna i artikel 6.3 i nämnda direktiv inte är begränsade till att enbart avse de planer och projekt som beviljats tillstånd eller färdigställts efter att tidsfristen löpt ut.

  Domstolens bedömning

  Artikel 6.3 i livsmiljödirektivet kräver att de nationella myndigheterna, vid prövningen av de kumulativa konsekvenserna, beaktar samtliga projekt som tillsammans med det projekt som det sökts tillstånd för kan påverka området på ett betydande sätt mot bakgrund av direktivets syfte, även om förstnämnda projekt föregick direktivets införlivande.
  Projekt såsom pumpstationen i Geesthacht, som i kombination med det projekt som omfattas av konsekvensbedömningen, kan medföra skador eller störningar som kan påverka de vandrande fiskarna i floden, och följaktligen skada det aktuella området, kan – med beaktande av de syften som eftersträvas i livsmiljödirektivet – inte undantas från konsekvensbedömningen enligt artikel 6.3 i livsmiljödirektivet.
  http://curia.europa.eu/juris/liste.jsf?num=C-142/16 |
| --- |

När anses en vandringspassage för fiskar vara en lämplig begränsade åtgärd?

Domstolens slutsatser i mål 142/16 om kolkraftverket i Moorburg

Kolkraftverket i Moorburg ligger i Hamburgs hamn på den södra stranden av Elbes södra sida. Elbe, som är en vandringsled för vissa fiskar vilka återfinns i bilaga II till habitatdirektivet (i domen benämnt livsmiljödirektivet), är av väsentlig betydelse för Natura 2000-områden belägna efter varandra, uppströms från dammen i Geesthacht (Tyskland), vars målsättning vad gäller bevarandet av områdena omfattar dessa arter. Dessa områden finns på ett avstånd upp till cirka 600 km från kraftverket. I Elbes lopp, mellan kraftverket i Moorburg och Natura 2000-områdena, ligger dammen i Geesthacht.

Innan tillstånd att uppföra kraftverket i Moorburg beviljades den 30 september 2008 genomfördes en miljökonsekvensbedömning (nedan kallad konsekvensbedömningen) i enlighet med tysk vattenlagstiftning. Vid denna bedömning drogs slutsatsen att tillståndet var förenligt med målsättningen vad gäller bevarandet av Natura 2000-områdena, då verksamhetsutövaren åtagit sig att installera en andra vandringspassage (nedan kallat vandringspassagen) för fiskarna ungefär 30 km från kraftverket, vid dammen i Geesthacht. Verksamhetsutövaren hade således för avsikt att uppväga den förlust av artexemplar som skulle orsakas av kraftverkets avkylningssystem, vilket kräver uttag av stora vattenmängder för att kyla kraftverket i Moorburg. I konsekvensbedömningens slutsats angavs dessutom att övervakning i flera faser skulle ske, i syfte att kontrollera effektiviteten hos vandringspassagen. Kommissionen ansåg att den berörda myndigheten felaktigt ansett att vandringspassagen var en begränsningsåtgärd.

Domstolens bedömning:

”För att garantera att projektet att uppföra kraftverket i Moorburg ”inte skulle skada de aktuella Natura 2000-områdena var de tyska myndigheterna skyldiga att beakta de skyddsåtgärder som integrerats i projektet. I detta hänseende framgår det av domstolens fasta rättspraxis att för att försiktighetsprincipen ska kunna tillämpas vid genomförandet av artikel 6.3 i livsmiljödirektivet krävs det att den behöriga nationella myndigheten beaktar bland annat

  de skyddsåtgärder som integrerats i projektet i syfte att undvika eller minska eventuella negativa konsekvenser för området som projektet direkt orsakar, för att säkerställa att det skyddade området inte tar skada

  ([...] C-521/12,[...] C-387/15 och C-388/15 [...]).

Domstolen påpekar i förevarande fall att det framgår av handlingarna i målet att [...] vandringspassage[n] ska öka bestånden av vandrande fiskar genom att ge dessa arter en möjlighet att snabbare nå sina områden i floden Elbes mellersta och övre lopp. De ökade bestånden ska kompensera för förlusten av fisk nära kraftverket i Moorburg, och syftena med att bevara de Natura 2000-områden som är belägna uppströms från kraftverket skulle därmed inte påverkas på ett betydande sätt.

Det framgår emellertid av konsekvensbedömningen att den inte innehåller några definitiva slutsatser beträffande vandringspassagens effektivitet,

  utan endast att denna effektivitet inte kan fastställas förrän efter flera års övervakning
  .

Det kan således konstateras att vid tidpunkten då tillståndet beviljades kunde vandringspassagen, jämte de andra åtgärder som angetts i punkt 35 ovan,

  inte skingra alla rimliga tvivel

  för att kraftverket inte skulle medföra att området tog skada i den mening som avses i artikel 6.3 i livsmiljödirektivet, trots att den syftade till att minska de väsentliga konsekvenser som kraftverket direkt orsakat Natura 2000-områdena uppströms från kraftverket i Moorburg.

Angående de prognoser som låg till grund för konsekvensbedömningen påpekar domstolen att Förbundsrepubliken Tyskland inkom med de slutsatser som lagts fram för åren 2011–2014 efter det att tillståndet meddelades den 30 september 2008.

Domstolen erinrar härvid om att

  det är vid tidpunkten för beslutet att tillåta projektet som det ur ett vetenskapligt perspektiv inte får föreligga några rimliga tvivel

  om att verksamheten inte kan ha en skadlig inverkan på det berörda området (dom av den 26 oktober 2006, kommissionen/Portugal, C-239/04, EU:C:2006:665, punkt 24 och där angiven rättspraxis).”

Kommissionen ansåg också att staden Hamburg beviljade tillståndet utan att i konsekvensbedömningen för kraftverket i Moorburg ha beaktat eventuella kumulativa konsekvenser med konsekvenserna av pumpstationen i Geesthacht, som funnits sedan 1958 och som inte har någon särskild utrustning för att skydda fiskarterna. Enligt kommissionen saknar det betydelse att pumpstationen i Geesthacht uppfördes innan fristen för att införliva livsmiljödirektivet hade löpt ut, eftersom bestämmelserna i artikel 6.3 i nämnda direktiv inte är begränsade till att enbart avse de planer och projekt som beviljats tillstånd eller färdigställts efter att tidsfristen löpt ut.

Domstolens bedömning

Domstolens bedömning

Artikel 6.3 i livsmiljödirektivet kräver att de nationella myndigheterna, vid prövningen av de kumulativa konsekvenserna, beaktar samtliga projekt som tillsammans med det projekt som det sökts tillstånd för kan påverka området på ett betydande sätt mot bakgrund av direktivets syfte, även om förstnämnda projekt föregick direktivets införlivande.

förstnämnda projekt föregick direktivets införlivande

Projekt såsom pumpstationen i Geesthacht, som i kombination med det projekt som omfattas av konsekvensbedömningen, kan medföra skador eller störningar som kan påverka de vandrande fiskarna i floden, och följaktligen skada det aktuella området, kan – med beaktande av de syften som eftersträvas i livsmiljödirektivet – inte undantas från konsekvensbedömningen enligt artikel 6.3 i livsmiljödirektivet.

inte undantas från konsekvensbedömningen enligt artikel 6.3 i livsmiljödirektivet

http://curia.europa.eu/juris/liste.jsf?num=C-142/16

| Tekniskt dokument från Internationella kommissionen för skyddet av Donau: Åtgärder för att säkerställa fiskvandring vid tvärgående strukturer

  Syftet med dokumentet är att informera länderna vid Donau om befintliga tekniska lösningar för att återställa flodens kontinuitet för fiskvandring. I dokumentet har alla de riktlinjer som för tillfället finns tillgängliga för Donaus övre avrinningsområde beaktats. En jämförelse av dessa riktlinjer visade att deras övergripande struktur och innehåll i stort sett överensstämmer och att avvikelserna i de flesta fall endast är marginella. Eftersom de flesta vägledningsdokument endast finns på tyska är syftet med det här dokumentet att tillhandahålla de viktigaste uppgifterna på engelska.
  https://www.icpdr.org/main/practical-advice-building-fish-migration-aids |
| --- |

Tekniskt dokument från Internationella kommissionen för skyddet av Donau: Åtgärder för att säkerställa fiskvandring vid tvärgående strukturer

Tekniskt dokument från Internationella kommissionen för skyddet av Donau: Åtgärder för att säkerställa fiskvandring vid tvärgående strukturer

Syftet med dokumentet är att informera länderna vid Donau om befintliga tekniska lösningar för att återställa flodens kontinuitet för fiskvandring. I dokumentet har alla de riktlinjer som för tillfället finns tillgängliga för Donaus övre avrinningsområde beaktats. En jämförelse av dessa riktlinjer visade att deras övergripande struktur och innehåll i stort sett överensstämmer och att avvikelserna i de flesta fall endast är marginella. Eftersom de flesta vägledningsdokument endast finns på tyska är syftet med det här dokumentet att tillhandahålla de viktigaste uppgifterna på engelska.

https://www.icpdr.org/main/practical-advice-building-fish-migration-aids

3.4   Exempel på god praxis när det gäller begränsning och/eller ekologisk återställning

Exempel på god praxis när det gäller begränsning och/eller ekologisk återställning

Följande exempel på god praxis illustrerar hur olika typer av begränsande och/eller ekologiska återställande åtgärder har införts vid vattenkraftanläggningar under en rad olika omständigheter.

| Förvaltningen av Natura 2000-områden med sötvatten i England, särskilt vad gäller vattenkraft och vattendrag som är särskilda bevarandeområden

  Natural England är den lagstadgade myndighet som är ansvarig för att ge råd om skyddade områden i England, inklusive Natura 2000-områden. Natural Englands strategi för beslutsfattande vad gäller skyddade sötvattenområden är habitatinriktad men artmedveten. Målsättningarna grundar sig på en naturlig ekosystemfunktion, där sötvattensarter bevaras som karaktäristiska inslag i det naturligt fungerande ekosystemet varthelst det är möjligt.
  Man antar en helhetssyn på element i skyddade sötvattenshabitat – livsmiljöer i floder (till exempel habitatdirektivet, bilaga II, livsmiljötyp H3260: vattendrag med flytbladsvegetation eller akvatiska mossor) omfattar hela flodkorridoren och alla småbiotoper däri. Nyckelkomponenterna i normal habitatfunktion (flödesregim, naturlig morfologi och sedimentregim, hydrokemi och avsaknaden av direkta biologiska stressfaktorer såsom främmande arter) är en viktig del i de överenskomna målsättningarna för habitatelementet. Målvärdena för naturlighet vad gäller dessa komponenter fastställs i riktlinjer för skyddade områden i Förenade kungariket. En rad skyddsåtgärder och återställande åtgärder har vidtagits för att hantera effekterna på dessa komponenter för normal funktion.
  Tillvägagångssättet har mycket gemensamt med principerna med avseende på målen för ekologisk status i vattendirektivet, men skiljer sig i fråga om den försiktighetsnivå som tillämpas vid beslutsfattande, ambitionsnivån för att skydda den normala funktionen och hantera historiska skador samt i hur hög utsträckning man beaktar effekterna på den normala ekosystemfunktionen. Detta tillvägagångssätt är även i linje med principerna om anpassning till klimatförändringar för sötvattensekosystem, där fokus ska ligga på att återställa den normala funktionen.
  Det engelska ytvattennätet (inbegripet särskilda bevarandeområden för sötvatten) inbegriper flera tusen kanalstrukturer som i hög grad påverkar flod- och sjöekosystemens normala funktion. Vissa är stora strukturer med betydande ekologiska effekter, medan andra är små och många till antalet och ger upphov till betydande kumulativa effekter. Många är kopplade till befintliga licenser för vattenuttag som kanske eller kanske inte utnyttjas. Vissa har byggts för vattenkraft, medan många kan ha kompletterats i efterhand.

  Återställningsplaner har utarbetats för att avlägsna fysiska modifieringar i särskilda flodbevarandeområden där så är möjligt, för att återställa den normala habitatfunktionen. Det här är ett ambitiöst och långsiktigt program som inleddes för tio år sedan (Wheeldon et al. 2015). Det finns även program för att motverka stress vid vattenuttag och föroreningar samt för hantering av främmande arter.

  Ett gemensamt uttalande om vattenkraft från tillsynsmyndigheterna har sammanställts tillsammans med tillsynsmyndigheten för vattensektorn i England (miljömyndigheten) för att fastställa beslutsprocesser gällande skyddade områden. Detta uppmärksammar behovet av miljöskyddsåtgärder, tillräcklig hänsyn till kumulativa effekter och beslutsfattande mot bakgrund av områdets särskilda bevarandemål och tillhörande återställningsplaner.
  Vattenkraftproduktion kan bli möjlig (permanent eller tillfälligt) om man i en återställningsplan för en flod som omfattas av Natura 2000 anser att en kanalstruktur inte kan flyttas eller om det kommer att ta långt tid att avlägsna den. Strukturen bör dock modifieras för att minimera dess påverkan på den normala habitatfunktionen, samtidigt som den naturliga flödesregimens målvärden bör uppfyllas (inbegripet begränsningar vad gäller den kumulativa omfattningen av utarmade sträckor på grund av vattenuttag). Mot bakgrund av målsättningarna för skyddade sötvattenområden i England, och den försiktighet och ambition som är kopplad till återställandet av normal habitatfunktion, är vattenkraftutvecklingen av naturliga skäl inte fokuserad på sötvattenområden i Natura 2000-nätverket. Även om det kan finnas lokala omständigheter där vattenkraft kan vara förenligt med Natura 2000-målen finns det större möjligheter utanför de skyddade områdena i det större ytvattennätet.
  Om vattenkraftutvecklingen är särskilt betydelsefull inom Natura 2000-nätverket men står i strid med olika bevarandemål kan man argumentera för att det föreligger ett väsentligt allmänintresse. Alternativa lösningar som inbegriper andra former av förnybar energi med mindre naturvårdskonsekvenser är dock troligen mer kostnadseffektiva.
  http://publications.naturalengland.org.uk/publication/5478339747774464?category=5605910663659520 |
| --- |

Förvaltningen av Natura 2000-områden med sötvatten i England, särskilt vad gäller vattenkraft och vattendrag som är särskilda bevarandeområden

Förvaltningen av Natura 2000-områden med sötvatten i England, särskilt vad gäller vattenkraft och vattendrag som är särskilda bevarandeområden

Natural England är den lagstadgade myndighet som är ansvarig för att ge råd om skyddade områden i England, inklusive Natura 2000-områden. Natural Englands strategi för beslutsfattande vad gäller skyddade sötvattenområden är habitatinriktad men artmedveten. Målsättningarna grundar sig på en naturlig ekosystemfunktion, där sötvattensarter bevaras som karaktäristiska inslag i det naturligt fungerande ekosystemet varthelst det är möjligt.

Man antar en helhetssyn på element i skyddade sötvattenshabitat – livsmiljöer i floder (till exempel habitatdirektivet, bilaga II, livsmiljötyp H3260: vattendrag med flytbladsvegetation eller akvatiska mossor) omfattar hela flodkorridoren och alla småbiotoper däri. Nyckelkomponenterna i normal habitatfunktion (flödesregim, naturlig morfologi och sedimentregim, hydrokemi och avsaknaden av direkta biologiska stressfaktorer såsom främmande arter) är en viktig del i de överenskomna målsättningarna för habitatelementet. Målvärdena för naturlighet vad gäller dessa komponenter fastställs i riktlinjer för skyddade områden i Förenade kungariket. En rad skyddsåtgärder och återställande åtgärder har vidtagits för att hantera effekterna på dessa komponenter för normal funktion.

riktlinjer för skyddade områden i Förenade kungariket

Tillvägagångssättet har mycket gemensamt med principerna med avseende på målen för ekologisk status i vattendirektivet, men skiljer sig i fråga om den försiktighetsnivå som tillämpas vid beslutsfattande, ambitionsnivån för att skydda den normala funktionen och hantera historiska skador samt i hur hög utsträckning man beaktar effekterna på den normala ekosystemfunktionen. Detta tillvägagångssätt är även i linje med principerna om anpassning till klimatförändringar för sötvattensekosystem, där fokus ska ligga på att återställa den normala funktionen.

Det engelska ytvattennätet (inbegripet särskilda bevarandeområden för sötvatten) inbegriper flera tusen kanalstrukturer som i hög grad påverkar flod- och sjöekosystemens normala funktion. Vissa är stora strukturer med betydande ekologiska effekter, medan andra är små och många till antalet och ger upphov till betydande kumulativa effekter. Många är kopplade till befintliga licenser för vattenuttag som kanske eller kanske inte utnyttjas. Vissa har byggts för vattenkraft, medan många kan ha kompletterats i efterhand.

Återställningsplaner har utarbetats för att avlägsna fysiska modifieringar i särskilda flodbevarandeområden där så är möjligt, för att återställa den normala habitatfunktionen. Det här är ett ambitiöst och långsiktigt program som inleddes för tio år sedan (Wheeldon et al. 2015). Det finns även program för att motverka stress vid vattenuttag och föroreningar samt för hantering av främmande arter.

Återställningsplaner har utarbetats för att avlägsna fysiska modifieringar i särskilda flodbevarandeområden där så är möjligt, för att återställa den normala habitatfunktionen. Det här är ett ambitiöst och långsiktigt program som inleddes för tio år sedan (Wheeldon et al. 2015

Ett gemensamt uttalande om vattenkraft från tillsynsmyndigheterna har sammanställts tillsammans med tillsynsmyndigheten för vattensektorn i England (miljömyndigheten) för att fastställa beslutsprocesser gällande skyddade områden. Detta uppmärksammar behovet av miljöskyddsåtgärder, tillräcklig hänsyn till kumulativa effekter och beslutsfattande mot bakgrund av områdets särskilda bevarandemål och tillhörande återställningsplaner.

Vattenkraftproduktion kan bli möjlig (permanent eller tillfälligt) om man i en återställningsplan för en flod som omfattas av Natura 2000 anser att en kanalstruktur inte kan flyttas eller om det kommer att ta långt tid att avlägsna den. Strukturen bör dock modifieras för att minimera dess påverkan på den normala habitatfunktionen, samtidigt som den naturliga flödesregimens målvärden bör uppfyllas (inbegripet begränsningar vad gäller den kumulativa omfattningen av utarmade sträckor på grund av vattenuttag). Mot bakgrund av målsättningarna för skyddade sötvattenområden i England, och den försiktighet och ambition som är kopplad till återställandet av normal habitatfunktion, är vattenkraftutvecklingen av naturliga skäl inte fokuserad på sötvattenområden i Natura 2000-nätverket. Även om det kan finnas lokala omständigheter där vattenkraft kan vara förenligt med Natura 2000-målen finns det större möjligheter utanför de skyddade områdena i det större ytvattennätet.

Om vattenkraftutvecklingen är särskilt betydelsefull inom Natura 2000-nätverket men står i strid med olika bevarandemål kan man argumentera för att det föreligger ett väsentligt allmänintresse. Alternativa lösningar som inbegriper andra former av förnybar energi med mindre naturvårdskonsekvenser är dock troligen mer kostnadseffektiva.

http://publications.naturalengland.org.uk/publication/5478339747774464?category=5605910663659520

| Genomförandet av kontrollerade översvämningar från vattenkraftverk i floden Ebro (Spanien)

  Kontrollerade översvämningar är sedan 2008 enligt lag tillåtna i Spanien. Sedan dess har en rad översvämningar genomförts i floder i Medelhavsområdet. Sedan 2002 har man t.ex. beräknat och släppt på kontrollerade flöden i den nedre delen av floden Ebro (nordöstra Spanien) från det dammkomplex som reglerar floden (dammarna Mequinenza/Ribarroja/Flix).
  Huvudsyftet med dessa översvämningar har varit att begränsa makrofytpopulationer och förbättra sedimentaktiviteten i flodrännan (Tena et al., 2013). Dammkomplexet byggdes mellan 1948 och 1969 och har en total lagringskapacitet på cirka 1 700 hm3. Reservoarsystemet skapades mot bakgrund av flera målsättningar: vattenkraftproduktion, vattenförsörjning (inbegripet försörjning till ett kärnkraftverk nedströms) och flödesreglering.
  Flödesutsläppen från dammarna sköttes av vattenkraftoperatören (Endesa Generación S.A.) och kontrollerades av myndigheten för floden Ebros avrinningsområde. 2002 nåddes en överenskommelse mellan vattenkraftoperatören, vattenmyndigheterna och det vetenskapliga samfundet för att främja genomförandet av översvämningar. Sedan dess har man regelbundet genomfört kontrollerade översvämningar två gånger om året (på hösten och våren). De översvämningar som genomförts har normalt sett krävt en tillförsel på runt 36 hm3 under 16 timmar, med toppflöden på 900–1 300 m3/s (vardera).
  Utformningen och effekterna nedströms av dessa översvämningar har övervakats och diskuterats inom ramen för flera studier (Batalla et al., 2006; Batalla & Vericat, 2009; Tena et al., 2013). Kostnaden för utsläppen har även beräknats och analyserats, och visar att genomförandet av konstgjorda översvämningar hade en kostnad som motsvarade en liten andel av den energi som levererades till marknaden och av de totala årliga intäkterna (0,17 % för de två årliga kontrollerade översvämningarna) (Gómez et al., 2014).


  Referenser


  Gómez, C.M., Pérez-Blanco, C.D., & Batalla, R.J. 2014. Tradeoffs in river restoration: Flushing flows vs hydropower generation in the Lower Ebro River, Spain. Journal of Hydrology 518: 130–139. |
| --- |

Genomförandet av kontrollerade översvämningar från vattenkraftverk i floden Ebro (Spanien)

Genomförandet av kontrollerade översvämningar från vattenkraftverk i floden Ebro (Spanien)

Kontrollerade översvämningar är sedan 2008 enligt lag tillåtna i Spanien. Sedan dess har en rad översvämningar genomförts i floder i Medelhavsområdet. Sedan 2002 har man t.ex. beräknat och släppt på kontrollerade flöden i den nedre delen av floden Ebro (nordöstra Spanien) från det dammkomplex som reglerar floden (dammarna Mequinenza/Ribarroja/Flix).

Huvudsyftet med dessa översvämningar har varit att begränsa makrofytpopulationer och förbättra sedimentaktiviteten i flodrännan (Tena et al., 2013). Dammkomplexet byggdes mellan 1948 och 1969 och har en total lagringskapacitet på cirka 1 700 hm3. Reservoarsystemet skapades mot bakgrund av flera målsättningar: vattenkraftproduktion, vattenförsörjning (inbegripet försörjning till ett kärnkraftverk nedströms) och flödesreglering.

3

Flödesutsläppen från dammarna sköttes av vattenkraftoperatören (Endesa Generación S.A.) och kontrollerades av myndigheten för floden Ebros avrinningsområde. 2002 nåddes en överenskommelse mellan vattenkraftoperatören, vattenmyndigheterna och det vetenskapliga samfundet för att främja genomförandet av översvämningar. Sedan dess har man regelbundet genomfört kontrollerade översvämningar två gånger om året (på hösten och våren). De översvämningar som genomförts har normalt sett krävt en tillförsel på runt 36 hm3 under 16 timmar, med toppflöden på 900–1 300 m3/s (vardera).

3

3

Utformningen och effekterna nedströms av dessa översvämningar har övervakats och diskuterats inom ramen för flera studier (Batalla et al., 2006; Batalla & Vericat, 2009; Tena et al., 2013). Kostnaden för utsläppen har även beräknats och analyserats, och visar att genomförandet av konstgjorda översvämningar hade en kostnad som motsvarade en liten andel av den energi som levererades till marknaden och av de totala årliga intäkterna (0,17 % för de två årliga kontrollerade översvämningarna) (Gómez et al., 2014).

Referenser

Referenser

Gómez, C.M., Pérez-Blanco, C.D., & Batalla, R.J. 2014. Tradeoffs in river restoration: Flushing flows vs hydropower generation in the Lower Ebro River, Spain. Journal of Hydrology 518: 130–139.

Tradeoffs in river restoration: Flushing flows vs hydropower generation in the Lower Ebro River, Spain. Journal of Hydrology

:

| Den nationella ramstrategin för vandrande fisk i Frankrike

  I Frankrikes floder lever elva diadroma fiskarter som vandrar långa sträckor mellan havet och sötvatten för att fullborda sin komplexa livscykel. Många arter, t.ex. europeisk stör, atlantlax, majfisk och flodnejonöga, är skyddade enligt EU:s habitatdirektiv. Trots de åtgärder som vidtagits för att bevara dessa arter är deras tillstånd fortsatt ogynnsamt i Frankrike och på andra håll i EU.
  Myndigheterna har insett omfattningen av de problem som dessa arter står inför i Frankrike, och 2010 lanserade ministeriet för ekologi och hållbar utveckling en nationell strategi för bevarande av vandrande fiskarter. Den är utformad som en föränderlig ramstrategi och fastställer en rad övergripande mål och målsättningar som kan justeras över tid i förhållande till arternas förmåga att återhämta sig.
  Eftersom många olika myndigheter och intressenter är inblandade i eller eventuellt berörs av bevarandet, bruket och återställandet av dessa vandrande fiskar gjordes stora ansträngningar redan från början för att involvera alla berörda parter i utarbetandet av strategin, så att de ställde sig bakom den övergripande strategi som valts och var beredda att bidra till genomförandet av denna. Ministeriet för hållbar utveckling antog formellt strategin 2010, och den godkändes av alla berörda parter.
  I flera förvaltningsplaner för avrinningsdistrikt i Frankrike (vanligen kallade Schémas directeurs d'amenagement et de gestion des eaux) föreslås ett betydande antal åtgärder för att förbättra situationen för vandrande arter som lever där, enligt definitionen i den nationella strategin.
  En nationell plan för återställande av floders kontinuitet, som antogs 2010, spelar även en viktig roll i genomförandet av den nationella strategin för vandrande arter. Den bygger på följande fem pelare:






  — | Skapa en nationell förteckning över de 60 000 hinder som har betydande effekter på det akvatiska ekosystemets funktion. |
| --- | --- |

Den nationella ramstrategin för vandrande fisk i Frankrike

Den nationella ramstrategin för vandrande fisk i Frankrike

I Frankrikes floder lever elva diadroma fiskarter som vandrar långa sträckor mellan havet och sötvatten för att fullborda sin komplexa livscykel. Många arter, t.ex. europeisk stör, atlantlax, majfisk och flodnejonöga, är skyddade enligt EU:s habitatdirektiv. Trots de åtgärder som vidtagits för att bevara dessa arter är deras tillstånd fortsatt ogynnsamt i Frankrike och på andra håll i EU.

Myndigheterna har insett omfattningen av de problem som dessa arter står inför i Frankrike, och 2010 lanserade ministeriet för ekologi och hållbar utveckling en nationell strategi för bevarande av vandrande fiskarter. Den är utformad som en föränderlig ramstrategi och fastställer en rad övergripande mål och målsättningar som kan justeras över tid i förhållande till arternas förmåga att återhämta sig.

en nationell strategi för bevarande av vandrande fiskarter

Eftersom många olika myndigheter och intressenter är inblandade i eller eventuellt berörs av bevarandet, bruket och återställandet av dessa vandrande fiskar gjordes stora ansträngningar redan från början för att involvera alla berörda parter i utarbetandet av strategin, så att de ställde sig bakom den övergripande strategi som valts och var beredda att bidra till genomförandet av denna. Ministeriet för hållbar utveckling antog formellt strategin 2010, och den godkändes av alla berörda parter.

involvera alla berörda parter i utarbetandet av strategin

I flera förvaltningsplaner för avrinningsdistrikt i Frankrike (vanligen kallade Schémas directeurs d'amenagement et de gestion des eaux) föreslås ett betydande antal åtgärder för att förbättra situationen för vandrande arter som lever där, enligt definitionen i den nationella strategin.

Schémas directeurs d'amenagement et de gestion des eaux

En nationell plan för återställande av floders kontinuitet, som antogs 2010, spelar även en viktig roll i genomförandet av den nationella strategin för vandrande arter. Den bygger på följande fem pelare:

nationell plan för återställande av floders kontinuitet

—

Skapa en nationell förteckning över de 60 000 hinder som har betydande effekter på det akvatiska ekosystemets funktion.

nationell förteckning

| — | Fastställa prioriterade områden för insatser i varje avrinningsområde (i enlighet med Plan Grenelle för grön och blå infrastruktur). |
| --- | --- |

—

Fastställa prioriterade områden för insatser i varje avrinningsområde (i enlighet med Plan Grenelle för grön och blå infrastruktur).

Fastställa prioriterade områden

Plan Grenelle

| — | Revidera vattenmyndigheternas program för att tillgängliggöra de medel som behövs för återställningsverksamhet i prioriterade områden. |
| --- | --- |

—

Revidera vattenmyndigheternas program för att tillgängliggöra de medel som behövs för återställningsverksamhet i prioriterade områden.

tillgängliggöra de medel som behövs för återställningsverksamhet

| — | Använda sjöpolisen för att, inom ramen för ett flerårigt program, kontrollera de hinder som stör fiskvandringen mest. |
| --- | --- |

—

Använda sjöpolisen för att, inom ramen för ett flerårigt program, kontrollera de hinder som stör fiskvandringen mest.

Använda sjöpolisen

| — | Utvärdera miljöfördelarna med de återställande åtgärderna och säkerställa en noggrann övervakning av deras effekter. |
| --- | --- |

—

Utvärdera miljöfördelarna med de återställande åtgärderna och säkerställa en noggrann övervakning av deras effekter.

Utvärdera miljöfördelarna

Referenciel des obstables a L'ecoulement: une cartographe nationale des obstacles sur les cours d'eau: http://www.eaufrance.fr/referentiel-des-obstacles-a-l

Referenciel des obstables a L'ecoulement: une cartographe nationale des obstacles sur les cours d'eau:

| Återställa konnektiviteten i floder i Österrike

  I Österrikes förvaltningsplan för avrinningsdistrikt konstateras att bristen på longitudinell och lateral kontinuitet är en av de huvudsakliga påverkansformerna på landets floder. I planen medges att god ekologisk status enligt vattendirektivet endast kan uppnås om man gör det möjligt för vattenlevande arter att vandra och möjliggör sedimenttransport från såväl flodens källa till flodmynningen som från floden till dess våtmarker. Konnektiviteten i floder är även avgörande för återställandet av arter och livsmiljöer som skyddas enligt de två naturvårdsdirektiven.
  Att återställa den longitudinella kontinuiteten betraktas därför som ett av de främsta målen i förvaltningsplanen. De prioriterade områdena för att avlägsna vandringshinder identifierades 2009, och sedan dess har ett antal projekt för restaurering av vattendrag genomförts. Flera har samfinansierats genom EU:s Life-program. Detta har säkerställt att de återställande åtgärder som införts inte bara förbättrar flodens konnektivitet i enlighet med vattendirektivet och till nytta för vandringsfisk, utan även att det allmänna bevarandetillståndet förbättrats i de olika Natura 2000-områdena längs floden.
  2011 intensifierades satsningarna med lanseringen av ett stort Life+-projekt som utformats för att genomföra ett omfattande nätverk av åtgärder i den österrikiska delen av Donau. Projektet heter ”LIFE+ Network Danube” och är det största projektet av sitt slag hittills i Österrike, med en sammanlagd budget på 25 miljoner euro. Projektet drivs av VERBUND, som är Österrikes största elbolag, med stöd från förbundsministeriet för miljö samt fiskeföreningarna. Målsättningen är att bygga vidare på det arbete som utförts inom ramen för tidigare Life-projekt längs Donau, som tillsammans lyckats göra 20 km av floderna Melk, Pielach och Ybbs framkomliga för vandrande fiskarter.
  Projektet genomför en rad olika åtgärder längs den övre delen av Donau för att förbättra flodens övergripande ekologiska status och bevarandestatusen för omkring 17 fiskarter som förtecknas i habitatdirektivet. Ekologiska språngbrädor kommer även att skapas mellan fyra stora Natura 2000-områden längs floden, vilket också borde förbättra deras övergripande bevarandestatus.
  Mer specifikt kommer ”Network Danube” att genom en rad olika ekologiska åtgärder återställa oavbrutna, naturliga vandringsvägar för fiskar (minst 22 km) vid fem av de största vattenkraftverken med rinnande vatten längs österrikiska Donau. Inom projektet ska även viktiga grushabitat återskapas (grusbankar, grusöar) i reservoarerna vid dessa fem kraftverk, och 500 m av flodarmar ska återställas längs Donau. Översvämningsskydd kommer även att inbegripas i processen.
  De enskilda projekten diskuteras för närvarande på regional nivå och kommer att lämnas in för godkännande till de behöriga myndigheterna innan de inleds. Ett av projekten, förbiledningskanalen Ottensheim-Wilhering, kommer att vara Österrikes längsta vandringspassage hittills. Förbiledningsrutten på 14,2 km dras via Innbach-Aschach och kostar runt 8 miljoner euro.

  VERBUND:s yttersta mål är att senast 2027 göra den del av Donau som rinner genom Österrike (runt 352 km) helt framkomlig för fiskar.

  http://www.life-netzwerk-donau.at/de/ |
| --- |

Återställa konnektiviteten i floder i Österrike

Återställa konnektiviteten i floder i Österrike

I Österrikes förvaltningsplan för avrinningsdistrikt konstateras att bristen på longitudinell och lateral kontinuitet är en av de huvudsakliga påverkansformerna på landets floder. I planen medges att god ekologisk status enligt vattendirektivet endast kan uppnås om man gör det möjligt för vattenlevande arter att vandra och möjliggör sedimenttransport från såväl flodens källa till flodmynningen som från floden till dess våtmarker. Konnektiviteten i floder är även avgörande för återställandet av arter och livsmiljöer som skyddas enligt de två naturvårdsdirektiven.

bristen på longitudinell och lateral kontinuitet är en av de huvudsakliga påverkansformerna

Att återställa den longitudinella kontinuiteten betraktas därför som ett av de främsta målen i förvaltningsplanen. De prioriterade områdena för att avlägsna vandringshinder identifierades 2009, och sedan dess har ett antal projekt för restaurering av vattendrag genomförts. Flera har samfinansierats genom EU:s Life-program. Detta har säkerställt att de återställande åtgärder som införts inte bara förbättrar flodens konnektivitet i enlighet med vattendirektivet och till nytta för vandringsfisk, utan även att det allmänna bevarandetillståndet förbättrats i de olika Natura 2000-områdena längs floden.

De prioriterade områdena för att avlägsna vandringshinder identifierades 2009, och sedan dess har ett antal projekt för restaurering av vattendrag genomförts.

2011 intensifierades satsningarna med lanseringen av ett stort Life+-projekt som utformats för att genomföra ett omfattande nätverk av åtgärder i den österrikiska delen av Donau. Projektet heter ”LIFE+ Network Danube” och är det största projektet av sitt slag hittills i Österrike, med en sammanlagd budget på 25 miljoner euro. Projektet drivs av VERBUND, som är Österrikes största elbolag, med stöd från förbundsministeriet för miljö samt fiskeföreningarna. Målsättningen är att bygga vidare på det arbete som utförts inom ramen för tidigare Life-projekt längs Donau, som tillsammans lyckats göra 20 km av floderna Melk, Pielach och Ybbs framkomliga för vandrande fiskarter.

största projektet av sitt slag hittills i Österrike, med en sammanlagd budget på 25 miljoner euro

Projektet genomför en rad olika åtgärder längs den övre delen av Donau för att förbättra flodens övergripande ekologiska status och bevarandestatusen för omkring 17 fiskarter som förtecknas i habitatdirektivet. Ekologiska språngbrädor kommer även att skapas mellan fyra stora Natura 2000-områden längs floden, vilket också borde förbättra deras övergripande bevarandestatus.

Ekologiska språngbrädor kommer även att skapas

Mer specifikt kommer ”Network Danube” att genom en rad olika ekologiska åtgärder återställa oavbrutna, naturliga vandringsvägar för fiskar (minst 22 km) vid fem av de största vattenkraftverken med rinnande vatten längs österrikiska Donau. Inom projektet ska även viktiga grushabitat återskapas (grusbankar, grusöar) i reservoarerna vid dessa fem kraftverk, och 500 m av flodarmar ska återställas längs Donau. Översvämningsskydd kommer även att inbegripas i processen.

återställa oavbrutna, naturliga vandringsvägar för fiskar (minst 22 km) vid fem av de största vattenkraftverken med rinnande vatten längs österrikiska Donau

viktiga grushabitat återskapas

500 m av flodarmar ska återställas

De enskilda projekten diskuteras för närvarande på regional nivå och kommer att lämnas in för godkännande till de behöriga myndigheterna innan de inleds. Ett av projekten, förbiledningskanalen Ottensheim-Wilhering, kommer att vara Österrikes längsta vandringspassage hittills. Förbiledningsrutten på 14,2 km dras via Innbach-Aschach och kostar runt 8 miljoner euro.

Ottensheim-Wilhering

Österrikes längsta vandringspassage hittills

VERBUND:s yttersta mål är att senast 2027 göra den del av Donau som rinner genom Österrike (runt 352 km) helt framkomlig för fiskar.

VERBUND:s yttersta mål är att senast 2027 göra den del av Donau som rinner genom Österrike (runt 352 km) helt framkomlig för fiskar.

http://www.life-netzwerk-donau.at/de/

| Prioriteringar för hydromorfologisk återställning i Österrike

  Hydromorfologisk påverkan, såsom vattenuttag, uppdämningar och utsläpp, påverkar betydande delar av Österrikes vattenförekomster. Detta är till stor del anledningen till varför två tredjedelar av floderna inte har god ekologisk status enligt vattendirektivet (förbundsministeriet för jord- och skogsbruk, miljö och vattenhushållning 2014). I Österrikes senaste utkast till förvaltningsplan för avrinningsdistrikt, som offentliggjordes 2015, prioriterar man en förbättring av hydromorfologin i landets floder. I utkastet betonas behovet av storskaliga vitaliseringsprogram för miljön i syfte att förbättra flodstrukturerna och hjälpa utrotningshotade reofila (strömlevande) fiskarter att återhämta sig. Genom att återställa dynamiska flodslätter och deras driftzoner bidrar man inte bara till att förbättra flodernas ekologiska status inom ramen för vattendirektivet, utan det borde samtidigt även förbättra bevarandetillståndet för Natura 2000-områdena samt de arter och livsmiljöer som finns där.



  Den övre delen av floden Mur betraktas som ett prioriterat område och har varit föremål för flera stora återställningsprojekt, som ofta samfinansierats genom EU:s Life-program (38). Tack vare dessa projekt har nya flodstrukturer skapats och meanderlopp har kopplats samman med Mur. Konstgjorda bankförstärkningsstrukturer har även delvis avlägsnats över en sträcka på totalt 4,7 km, vilket har öppnat upp mer än 90 km av floden där fiskar kan passera fritt.
  Arbetet med ytterligare sju nya delar av floden fortsätter inom ramen för ett andra Life-projekt. Problemet med hur man ska förena vattendirektivets, Natura 2000:s och översvämningsdirektivets behov med kravet att producera förnybar energi längs med hela floden (330 km) i Österrike kvarstår dock. För att åtgärda detta har myndigheterna i samråd med intressenter tagit fram en ny plan som inbegriper ett noggrant utarbetat indelningssystem med ekologiska prioriterade zoner, kompromisszoner och zoner utan särskilda begränsningar eller av begränsat intresse (framför allt i den mellersta till den nedre delen av floden). Planen gäller fram till 2022 och lägger grunden till efterlevnaden av de obligatoriska energimålen, samtidigt som flodens ekologiska status upprätthålls/förbättras i enlighet med EU:s miljölagstiftning. |
| --- |

Prioriteringar för hydromorfologisk återställning i Österrike

Prioriteringar för hydromorfologisk återställning i Österrike

Hydromorfologisk påverkan, såsom vattenuttag, uppdämningar och utsläpp, påverkar betydande delar av Österrikes vattenförekomster. Detta är till stor del anledningen till varför två tredjedelar av floderna inte har god ekologisk status enligt vattendirektivet (förbundsministeriet för jord- och skogsbruk, miljö och vattenhushållning 2014). I Österrikes senaste utkast till förvaltningsplan för avrinningsdistrikt, som offentliggjordes 2015, prioriterar man en förbättring av hydromorfologin i landets floder. I utkastet betonas behovet av storskaliga vitaliseringsprogram för miljön i syfte att förbättra flodstrukturerna och hjälpa utrotningshotade reofila (strömlevande) fiskarter att återhämta sig. Genom att återställa dynamiska flodslätter och deras driftzoner bidrar man inte bara till att förbättra flodernas ekologiska status inom ramen för vattendirektivet, utan det borde samtidigt även förbättra bevarandetillståndet för Natura 2000-områdena samt de arter och livsmiljöer som finns där.

Image

Den övre delen av floden Mur betraktas som ett prioriterat område och har varit föremål för flera stora återställningsprojekt, som ofta samfinansierats genom EU:s Life-program (38). Tack vare dessa projekt har nya flodstrukturer skapats och meanderlopp har kopplats samman med Mur. Konstgjorda bankförstärkningsstrukturer har även delvis avlägsnats över en sträcka på totalt 4,7 km, vilket har öppnat upp mer än 90 km av floden där fiskar kan passera fritt.

38

Arbetet med ytterligare sju nya delar av floden fortsätter inom ramen för ett andra Life-projekt. Problemet med hur man ska förena vattendirektivets, Natura 2000:s och översvämningsdirektivets behov med kravet att producera förnybar energi längs med hela floden (330 km) i Österrike kvarstår dock. För att åtgärda detta har myndigheterna i samråd med intressenter tagit fram en ny plan som inbegriper ett noggrant utarbetat indelningssystem med ekologiska prioriterade zoner, kompromisszoner och zoner utan särskilda begränsningar eller av begränsat intresse (framför allt i den mellersta till den nedre delen av floden). Planen gäller fram till 2022 och lägger grunden till efterlevnaden av de obligatoriska energimålen, samtidigt som flodens ekologiska status upprätthålls/förbättras i enlighet med EU:s miljölagstiftning.

| Kembs-projektet: integrering av miljöhänsyn i ett stort befintligt vattenkraftsystem, Frankrike

  Kembs-dammen leder vatten till Grand Canal d'Alsace, där det finns fyra vattenkraftverk. Floden Alter Rhein som ligger nedströms från dammen är 50 km lång och har sedan 1800-talet i hög grad påverkats av vallar. Eftersom Kembs-projektet omfattar tre länder med olika syn på hur man ska hantera miljöfrågor har Electricité de France valt en integrerad strategi för att uppnå miljöförbättringar i stället för att sträva efter en strikt balans mellan konsekvens och begränsning.
  Detta har lett till följande:






  — | En betydande ökning av det ekologiska flödet: Inom en varierad regim varierar det flöde som släpps ut dagligen beroende på det naturliga flöde som kommer in i reservoaren. En ny anläggning (8,5 MW, 28 GWh) har byggts för att begränsa energiförlusterna och för att säkerställa daglig modulering av flödet i Alter Rhein. |
| --- | --- |

Kembs-projektet: integrering av miljöhänsyn i ett stort befintligt vattenkraftsystem, Frankrike

Kembs-projektet: integrering av miljöhänsyn i ett stort befintligt vattenkraftsystem, Frankrike

Kembs-dammen leder vatten till Grand Canal d'Alsace, där det finns fyra vattenkraftverk. Floden Alter Rhein som ligger nedströms från dammen är 50 km lång och har sedan 1800-talet i hög grad påverkats av vallar. Eftersom Kembs-projektet omfattar tre länder med olika syn på hur man ska hantera miljöfrågor har Electricité de France valt en integrerad strategi för att uppnå miljöförbättringar i stället för att sträva efter en strikt balans mellan konsekvens och begränsning.

integrerad strategi

Detta har lett till följande:

—

En betydande ökning av det ekologiska flödet: Inom en varierad regim varierar det flöde som släpps ut dagligen beroende på det naturliga flöde som kommer in i reservoaren. En ny anläggning (8,5 MW, 28 GWh) har byggts för att begränsa energiförlusterna och för att säkerställa daglig modulering av flödet i Alter Rhein.

betydande ökning av det ekologiska flödet

| — | Stark geomorfologisk aktivitet i Alter Rhein med tillförsel av grus från den nya anläggningen samt genomförandet av originalkonceptet med kontrollerad erosion. |
| --- | --- |

—

Stark geomorfologisk aktivitet i Alter Rhein med tillförsel av grus från den nya anläggningen samt genomförandet av originalkonceptet med kontrollerad erosion.

geomorfologisk aktivitet

| — | Åtgärder för att säkerställa fiskvandring (längsledes och sidledes) och återställande av våtmarker. |
| --- | --- |

—

Åtgärder för att säkerställa fiskvandring (längsledes och sidledes) och återställande av våtmarker.

säkerställa fiskvandring

återställande av våtmarker

Exempel på miljöåtgärderna inbegriper följande:

| — | Förbindelse mellan Grand Canal d'Alsace och våtmarkerna i ”Petite Camargue Alsacienne”. Det här skyddade området inbegriper ett nätverk av dammar och små vattendrag som har återanslutits till Grand Canal d'Alsace samt två nya fisktrappor. |
| --- | --- |

—

Förbindelse mellan Grand Canal d'Alsace och våtmarkerna i ”Petite Camargue Alsacienne”. Det här skyddade området inbegriper ett nätverk av dammar och små vattendrag som har återanslutits till Grand Canal d'Alsace samt två nya fisktrappor.

Förbindelse mellan Grand Canal d'Alsace och våtmarkerna i ”Petite Camargue Alsacienne”

ett nätverk av dammar och små vattendrag

| — | Kontrollerad erosion: Detta innovativa koncept använder översvämningarnas naturliga erosionskapacitet för att försörja floden Alter Rhein med aggregat efter att vallarna har demolerats. Återställandet av en rörlig grusbädd kommer (tillsammans med en varierad flödeshastighet) att möjliggöra fisklek och tillväxt av pionjärvegetation. En småskalig modell användes för att fastställa de minsta utgrävningar som behövdes för att sätta i gång erosionen. |
| --- | --- |

—

Kontrollerad erosion: Detta innovativa koncept använder översvämningarnas naturliga erosionskapacitet för att försörja floden Alter Rhein med aggregat efter att vallarna har demolerats. Återställandet av en rörlig grusbädd kommer (tillsammans med en varierad flödeshastighet) att möjliggöra fisklek och tillväxt av pionjärvegetation. En småskalig modell användes för att fastställa de minsta utgrävningar som behövdes för att sätta i gång erosionen.

Kontrollerad erosion:

naturliga erosionskapacitet för att försörja floden Alter Rhein med aggregat

| — | Återställande av en gammal flodarm till Rhen och miljön runt denna: Detta stora återställningsprojekt inleddes 2013. Det inbegriper omvandling av ett 100 ha stort sädesfält och återställandet av en gammal flodarm på 8 km till sitt naturliga tillstånd. Området som återställts till sitt naturliga tillstånd ingår nu i det skyddade området Petite Camargue Alsacienne, som är en partner i projektet. |
| --- | --- |

—

Återställande av en gammal flodarm till Rhen och miljön runt denna: Detta stora återställningsprojekt inleddes 2013. Det inbegriper omvandling av ett 100 ha stort sädesfält och återställandet av en gammal flodarm på 8 km till sitt naturliga tillstånd. Området som återställts till sitt naturliga tillstånd ingår nu i det skyddade området Petite Camargue Alsacienne, som är en partner i projektet.

Återställande av en gammal flodarm till Rhen och miljön runt denna:

omvandling av ett 100 ha stort sädesfält och återställandet av en gammal flodarm på 8 km till sitt naturliga tillstånd

Det här integrerade projektet har förbättrat vattenkraftskomplexets miljökvalitet trots energiförlusterna på grund av det ökade ekologiska flödet (som delvis återvunnits genom den nya anläggningen).

http://alsace.edf.com/wp-content/uploads/2015/06/20150610-Renaturation-Kembs-EDF-PCA.pdf

| Återaktivering av sedimenttransporten längs elva vattenkraftanläggningar utmed den gränsöverskridande floden Hochrhein

  Totalt är 73 km av floden Rhen, från Bodensjön till Basel, uppdämd, och endast i tre fritt flytande flodsträckor är förhållandena mer naturliga. Sedimenttransporten och sedimentbalansen rubbas och störs i hög grad av såväl dammarna och fördämningarna i huvudfloden som av den kraftigt minskade tillförseln av sediment från stora bifloder och från flodbankserosion på grund av omfattande konstruktioner med stenfyllning.
  Sedan 1990, inom ramen för den långa processen med att utfärda nya koncessioner för enskilda vattenkraftverk, har problemet med bottentransporterat sediment längs fördämningarna endast diskuterats inom ramen för koncessionerna. Transporten av flodsediment är dock uppenbart en större fråga som omfattar hela avrinningsområdet, och om det finns ett flertal vattenkraftanläggningar ska frågan hanteras tillsammans.
  På initiativ av den schweiziska icke-statliga organisationen Rheinaubund beslutade sig de elva vattenkraftverken, löst organiserade i en vattenkraftförening (VAR, Verband der Aare-Rhein-Kraftwerke), att 2006 skapa en gemensam plattform (PGG, Projekt-Gruppe Geschiebe) och, tillsammans med de ansvariga statliga myndigheterna (Bundesamt für Energie, BFE, Schweiz och Regierungspräsidium Freiburg, RPF, Tyskland), för att lansera och finansiera en övergripande plan för att återaktivera sedimenttransporten och för ekologisk restaurering i Hochrhein. Plattformen har endast en rådgivande funktion men nationella och regionala myndigheter ser den övergripande planen som en expertstudie.
  Den övergripande planen går igenom följande process: 1) PGG-kärngruppen av experter utarbetar upphandlingen och kontraktet samt den vetenskapliga/tekniska översynen av den övergripande planen. 2) PGG-forumet med representanter för olika viktiga intressenter granskar kärngruppens arbete och utarbetar den övergripande planen. 3) PGG-plenumet, som består av alla intressenter, informeras om det planerade projekten under en första workshop, sedan om hur arbetet fortskrider genom korta rapporter samt i en sista workshop om den slutliga versionen av den övergripande planen.
  Syftet med den övergripande planen är att






  — | på vetenskaplig väg granska sedimenttransportens naturliga och nuvarande status (dvs. med och utan vattenkraftverk), |
| --- | --- |

Återaktivering av sedimenttransporten längs elva vattenkraftanläggningar utmed den gränsöverskridande floden Hochrhein

Återaktivering av sedimenttransporten längs elva vattenkraftanläggningar utmed den gränsöverskridande floden Hochrhein

Totalt är 73 km av floden Rhen, från Bodensjön till Basel, uppdämd, och endast i tre fritt flytande flodsträckor är förhållandena mer naturliga. Sedimenttransporten och sedimentbalansen rubbas och störs i hög grad av såväl dammarna och fördämningarna i huvudfloden som av den kraftigt minskade tillförseln av sediment från stora bifloder och från flodbankserosion på grund av omfattande konstruktioner med stenfyllning.

Sedan 1990, inom ramen för den långa processen med att utfärda nya koncessioner för enskilda vattenkraftverk, har problemet med bottentransporterat sediment längs fördämningarna endast diskuterats inom ramen för koncessionerna. Transporten av flodsediment är dock uppenbart en större fråga som omfattar hela avrinningsområdet, och om det finns ett flertal vattenkraftanläggningar ska frågan hanteras tillsammans.

Transporten av flodsediment är dock uppenbart en större fråga som omfattar hela avrinningsområdet,

På initiativ av den schweiziska icke-statliga organisationen Rheinaubund beslutade sig de elva vattenkraftverken, löst organiserade i en vattenkraftförening (VAR, Verband der Aare-Rhein-Kraftwerke), att 2006 skapa en gemensam plattform (PGG, Projekt-Gruppe Geschiebe) och, tillsammans med de ansvariga statliga myndigheterna (Bundesamt für Energie, BFE, Schweiz och Regierungspräsidium Freiburg, RPF, Tyskland), för att lansera och finansiera en övergripande plan för att återaktivera sedimenttransporten och för ekologisk restaurering i Hochrhein. Plattformen har endast en rådgivande funktion men nationella och regionala myndigheter ser den övergripande planen som en expertstudie.

en övergripande plan för att återaktivera sedimenttransporten och för ekologisk restaurering i Hochrhein

Den övergripande planen går igenom följande process: 1) PGG-kärngruppen av experter utarbetar upphandlingen och kontraktet samt den vetenskapliga/tekniska översynen av den övergripande planen. 2) PGG-forumet med representanter för olika viktiga intressenter granskar kärngruppens arbete och utarbetar den övergripande planen. 3) PGG-plenumet, som består av alla intressenter, informeras om det planerade projekten under en första workshop, sedan om hur arbetet fortskrider genom korta rapporter samt i en sista workshop om den slutliga versionen av den övergripande planen.

Syftet med den övergripande planen är att

—

på vetenskaplig väg granska sedimenttransportens naturliga och nuvarande status (dvs. med och utan vattenkraftverk),

på vetenskaplig väg granska sedimenttransportens naturliga och nuvarande status

| — | tillhandahålla grundläggande vetenskaplig kunskap om mekanismer och modeller för sedimenttransport, och |
| --- | --- |

—

tillhandahålla grundläggande vetenskaplig kunskap om mekanismer och modeller för sedimenttransport, och

| — | beskriva alla möjliga och tekniskt genomförbara åtgärder och scenarier för att förbättra sedimenttransport och fiskarnas livsmiljöer längs hela den flodsträcka som påverkas. |
| --- | --- |

—

beskriva alla möjliga och tekniskt genomförbara åtgärder och scenarier för att förbättra sedimenttransport och fiskarnas livsmiljöer längs hela den flodsträcka som påverkas.

Den första etappen (som fastställde hur plattformen ska organiseras samt förberedelsen av den övergripande planen) pågick mellan 2007 och 2013. I den andra etappen, som leds av de schweiziska och tyska myndigheterna, diskuterar plenum den politiska genomförbarheten hos de rekommenderade enskilda och kombinerade åtgärderna och när det gäller att hitta lösningar för att genomföra vissa uppföljningsåtgärder. Dessa organiserades enligt prioriteringsordning, återställningspotential, lönsamhetsanalys och riskbedömning.

Se ytterligare uppgifter på: www.energiedienst.de

| EU-projektet CH2OICE – Certification for HydrO: Improving clean energy

  Inom ramen för projektet, som pågick mellan september 2008 och februari 2011, utvecklades ett tekniskt och ekonomiskt genomförbart certifieringsförfarande för vattenkraftverk med höga miljöstandarder. Förfarandet skulle överensstämma med kraven i vattendirektivet, användas för miljömärkta elprodukter och så långt som möjligt samordnas med befintliga EU-verktyg, såsom miljömärket, Emas, miljökonsekvensbedömningar och åtgärder för hållbar energi.
  Projektet inbegrep utveckling och testning av en operativ metod som ska användas för säljbara produkter samt en uppsättning riktlinjer som ska användas av byggherrar och beslutsfattare under planerings- och tillståndsförfaranden. Partnerländerna var Italien, Slovenien, Frankrike, Spanien och Slovakien. På lång sikt förväntas projektet ha en positiv inverkan på vattenkraftproduktionen i Europa eftersom det är inriktat på att uppmuntra nya vattenkraftverk att använda mer hållbara lösningar och att underlätta tillståndsförfarandet.

  Detaljerade projektresultat









  1. | Projektpartnerna enades om en allmän strategi för vattendirektivet och ett konsekvent certifieringsförfarande där man tog upp alla större problematiska frågor med koppling till tidigare erfarenheter och huvudsakliga intressenters ståndpunkter, och strategiska beslut fattades (t.ex. huruvida en kvantitativ och målinriktad strategi skulle användas eller en strategi som baseras på bästa praxis). |
| --- | --- |

EU-projektet CH2OICE – Certification for HydrO: Improving clean energy

EU-projektet CH2OICE – Certification for HydrO: Improving clean energy

Inom ramen för projektet, som pågick mellan september 2008 och februari 2011, utvecklades ett tekniskt och ekonomiskt genomförbart certifieringsförfarande för vattenkraftverk med höga miljöstandarder. Förfarandet skulle överensstämma med kraven i vattendirektivet, användas för miljömärkta elprodukter och så långt som möjligt samordnas med befintliga EU-verktyg, såsom miljömärket, Emas, miljökonsekvensbedömningar och åtgärder för hållbar energi.

Projektet inbegrep utveckling och testning av en operativ metod som ska användas för säljbara produkter samt en uppsättning riktlinjer som ska användas av byggherrar och beslutsfattare under planerings- och tillståndsförfaranden. Partnerländerna var Italien, Slovenien, Frankrike, Spanien och Slovakien. På lång sikt förväntas projektet ha en positiv inverkan på vattenkraftproduktionen i Europa eftersom det är inriktat på att uppmuntra nya vattenkraftverk att använda mer hållbara lösningar och att underlätta tillståndsförfarandet.

Detaljerade projektresultat

Detaljerade projektresultat

1.

Projektpartnerna enades om en allmän strategi för vattendirektivet och ett konsekvent certifieringsförfarande där man tog upp alla större problematiska frågor med koppling till tidigare erfarenheter och huvudsakliga intressenters ståndpunkter, och strategiska beslut fattades (t.ex. huruvida en kvantitativ och målinriktad strategi skulle användas eller en strategi som baseras på bästa praxis).

| 2. | Italien och Slovenien fastställde och testade på varsitt håll en nationell operativ metod för certifiering baserad på samråd med nationella experter och intressenter. I slutet av projektet var certifieringsmetoden redo att tillämpas på en säljbar produkt. |
| --- | --- |

2.

Italien och Slovenien fastställde och testade på varsitt håll en nationell operativ metod för certifiering baserad på samråd med nationella experter och intressenter. I slutet av projektet var certifieringsmetoden redo att tillämpas på en säljbar produkt.

| 3. | Vidare fastställdes riktlinjer för beslutsfattare och vattenkraftsproducenter vad gäller placering, uppförande och förvaltning av nya miljöanpassade vattenkraftverk. Riktlinjerna hjälper beslutsfattarna att snabbt identifiera anläggningar som ”saknar påverkan”, dvs. kraftverk vid konstgjorda ”obetydliga” vattenförekomster. De tillhandahåller även vägledning för beslutsfattare och konstruktörer av vattenkraftverk när det gäller att ta fram rätt uppgifter för att kunna utvärdera och godkänna kraftverk. |
| --- | --- |

3.

Vidare fastställdes riktlinjer för beslutsfattare och vattenkraftsproducenter vad gäller placering, uppförande och förvaltning av nya miljöanpassade vattenkraftverk. Riktlinjerna hjälper beslutsfattarna att snabbt identifiera anläggningar som ”saknar påverkan”, dvs. kraftverk vid konstgjorda ”obetydliga” vattenförekomster. De tillhandahåller även vägledning för beslutsfattare och konstruktörer av vattenkraftverk när det gäller att ta fram rätt uppgifter för att kunna utvärdera och godkänna kraftverk.

| 4. | Ett analysdokument utarbetades för Spanien, som inbegrep en färdplan för utveckling av frivillig certifiering för vattenkraftverk med höga miljöstandarder. |
| --- | --- |

4.

Ett analysdokument utarbetades för Spanien, som inbegrep en färdplan för utveckling av frivillig certifiering för vattenkraftverk med höga miljöstandarder.

| 5. | Förslag lades även fram om att integrera märkningssystemet i befintliga förfaranden och en genomförbarhetsstudie genomfördes (som inbegrep insamling av synpunkter och samtycken från relevanta aktörer, i de fall det var möjligt) med fokus på Italien och Frankrike. |
| --- | --- |

5.

Förslag lades även fram om att integrera märkningssystemet i befintliga förfaranden och en genomförbarhetsstudie genomfördes (som inbegrep insamling av synpunkter och samtycken från relevanta aktörer, i de fall det var möjligt) med fokus på Italien och Frankrike.

https://ec.europa.eu/energy/intelligent/projects/en/projects/ch2oice

| Sturgeon 2020: ett strategiskt program för stören i Donau

  Stören är en viktigt del av naturarvet i Donaubäckenet och Svarta havet och är en utmärkt indikator på vatten och livsmiljöer av god kvalitet. Idag är fyra av de sex europeiska störarterna akut hotade, en betraktas som sårbar och en är utdöd. Dessa arter är nu skyddade inom ramen för EU:s habitatdirektiv.
  Ett av de mål (mål PA6) som fastställdes i juni 2011 i EU-strategin för Donauområdet var att ”[s]äkerställa livskraftiga populationer av Donaus stör och andra inhemska fiskarter till 2020”. En arbetsgrupp för stören i Donau inrättades ett år senare, i januari 2012, för att fastställa hur man kan samarbeta för att uppnå detta mål. Arbetsgruppen samlade störexperter, representanter för icke-statliga organisationer och företrädare för Internationella kommissionen för skyddet av Donau, Donaustrategin och nationella regeringar.
  En av arbetsgruppens första åtgärder var att utarbeta programmet Sturgeon 2020, som ska fungera som ett ramverk för samordnade åtgärder. Programmet Sturgeon 2020 är ett levande dokument och dess framgång är beroende av de berörda ländernas långsiktiga engagemang och genomförandekraft, eftersom det kräver ett komplicerat samarbete mellan regeringar, beslutsfattare, lokalsamhällen, forskare och icke-statliga organisationer.
  Ett uppenbart verktyg för att gå vidare med det åtgärder som föreslagits inom programmet Sturgeon 2020 är förvaltningsplanen för Donaubäckenet och dess gemensamma åtgärdsprogram. I det andra utkastet av förvaltningsplanen, som uppdaterades 2015, fastställer man som en av visionerna/ett av förvaltningsmålen att antropogena hinder och brister i livsmiljön inte längre ska hindra fiskarnas vandring och lek, och att störarter och andra specificerade vandrande arter ska ha tillgång till Donau och berörda bifloder. Störarter och andra specificerade vandrande arter finns representerade i form av reproducerande populationer i förvaltningsplanen, i enlighet med deras fördelning historiskt sett.
  Följande åtgärder ingår bland de fastställda åtgärder som ska genomföras för att uppnå detta förvaltningsmål:






  — | Specificera antalet fiskvandringshjälpmedel och deras placering samt andra åtgärder för att uppnå kontinuitet i floden/förbättra flodens kontinuitet. Varje land ska genomföra åtgärderna fram till 2021. |
| --- | --- |

Sturgeon 2020: ett strategiskt program för stören i Donau

Sturgeon 2020: ett strategiskt program för stören i Donau

Stören är en viktigt del av naturarvet i Donaubäckenet och Svarta havet och är en utmärkt indikator på vatten och livsmiljöer av god kvalitet. Idag är fyra av de sex europeiska störarterna akut hotade, en betraktas som sårbar och en är utdöd. Dessa arter är nu skyddade inom ramen för EU:s habitatdirektiv.

utmärkt indikator på vatten och livsmiljöer av god kvalitet

nu skyddade inom ramen för EU:s habitatdirektiv

Ett av de mål (mål PA6) som fastställdes i juni 2011 i EU-strategin för Donauområdet var att ”[s]äkerställa livskraftiga populationer av Donaus stör och andra inhemska fiskarter till 2020”. En arbetsgrupp för stören i Donau inrättades ett år senare, i januari 2012, för att fastställa hur man kan samarbeta för att uppnå detta mål. Arbetsgruppen samlade störexperter, representanter för icke-statliga organisationer och företrädare för Internationella kommissionen för skyddet av Donau, Donaustrategin och nationella regeringar.

arbetsgrupp för stören i Donau

En av arbetsgruppens första åtgärder var att utarbeta programmet Sturgeon 2020, som ska fungera som ett ramverk för samordnade åtgärder. Programmet Sturgeon 2020 är ett levande dokument och dess framgång är beroende av de berörda ländernas långsiktiga engagemang och genomförandekraft, eftersom det kräver ett komplicerat samarbete mellan regeringar, beslutsfattare, lokalsamhällen, forskare och icke-statliga organisationer.

Programmet Sturgeon 2020

Ett uppenbart verktyg för att gå vidare med det åtgärder som föreslagits inom programmet Sturgeon 2020 är förvaltningsplanen för Donaubäckenet och dess gemensamma åtgärdsprogram. I det andra utkastet av förvaltningsplanen, som uppdaterades 2015, fastställer man som en av visionerna/ett av förvaltningsmålen att antropogena hinder och brister i livsmiljön inte längre ska hindra fiskarnas vandring och lek, och att störarter och andra specificerade vandrande arter ska ha tillgång till Donau och berörda bifloder. Störarter och andra specificerade vandrande arter finns representerade i form av reproducerande populationer i förvaltningsplanen, i enlighet med deras fördelning historiskt sett.

att antropogena hinder och brister i livsmiljön inte längre ska hindra fiskarnas vandring och lek, och att störarter och andra specificerade vandrande arter ska ha tillgång till Donau och berörda bifloder. Störarter och andra specificerade vandrande arter finns representerade i form av reproducerande populationer i förvaltningsplanen, i enlighet med deras fördelning historiskt sett

Följande åtgärder ingår bland de fastställda åtgärder som ska genomföras för att uppnå detta förvaltningsmål:

—

Specificera antalet fiskvandringshjälpmedel och deras placering samt andra åtgärder för att uppnå kontinuitet i floden/förbättra flodens kontinuitet. Varje land ska genomföra åtgärderna fram till 2021.

Specificera antalet fiskvandringshjälpmedel och deras placering

| — | Specificering av plats och omfattning med avseende på åtgärder för att förbättra flodmorfologin genom återställning, bevarande och förbättringar. Varje land ska genomföra åtgärderna fram till 2021. |
| --- | --- |

—

Specificering av plats och omfattning med avseende på åtgärder för att förbättra flodmorfologin genom återställning, bevarande och förbättringar. Varje land ska genomföra åtgärderna fram till 2021.

| — | Undvika nya vandringshinder som härrör från nya infrastrukturprojekt. Nya hinder som inte kan undvikas ska inbegripa nödvändiga begränsande åtgärder såsom fiskvandringshjälpmedel eller andra lämpliga åtgärder redan under projektutformningen. |
| --- | --- |

—

Undvika nya vandringshinder som härrör från nya infrastrukturprojekt. Nya hinder som inte kan undvikas ska inbegripa nödvändiga begränsande åtgärder såsom fiskvandringshjälpmedel eller andra lämpliga åtgärder redan under projektutformningen.

Undvika nya vandringshinder

| — | Avhjälpa kunskapsbristen rörande störens och andra specificerade vandrande arters möjligheter att vandra upp- och nedströms genom dammarna vid Järnport I & II, inbegripet livsmiljöundersökningar. |
| --- | --- |

—

Avhjälpa kunskapsbristen rörande störens och andra specificerade vandrande arters möjligheter att vandra upp- och nedströms genom dammarna vid Järnport I & II, inbegripet livsmiljöundersökningar.

Avhjälpa kunskapsbristen

| — | Om resultaten från dessa undersökningar är positiva bör lämpliga åtgärder genomföras och en genomförbarhetsstudie utföras för Gabčíkovo-dammen och övre Donau. |
| --- | --- |

—

Om resultaten från dessa undersökningar är positiva bör lämpliga åtgärder genomföras och en genomförbarhetsstudie utföras för Gabčíkovo-dammen och övre Donau.

Enligt förvaltningsplanen ska 140 fiskvandringshjälpmedel byggas fram till 2021 i avrinningsområdet (120 har redan byggts sedan den första förvaltningsplanen). Dessa hjälpmedel ska med hjälp av bästa tillgängliga teknik säkerställa att alla fiskarter kan vandra, däribland stören, och att det finns fiskar i alla åldersklasser. Ytterligare omkring 330 åtgärder för att åtgärda avbrott i flodens kontinuitet är planerade till efter 2021 (artikel 4.4 i vattendirektivet).

140 fiskvandringshjälpmedel

Ytterligare omkring 330 åtgärder för att åtgärda avbrott i flodens kontinuitet

http://www.dstf.eu

| Fisktrappan Gars i floden Inn, Tyskland

  2015 byggde VERBUND fyra fisktrappor vid kraftverken Feldkirchen, Neuötting, Teufelsbruck och Gars vid floden Inn, med en sammanlagd investering på 9,7 miljoner euro. Olika byggmetoder användes för att uppfylla platsspecifika krav och inbegrep en rad olika begränsande åtgärder såsom extra lekområden, habitat för ungfisk och sedimentvariation. Fisktrapporna ger inhemska fiskarter såsom donaulax, harr, flodbarb och näsling samt andra akvatiska organismer möjlighet att ta sig runt kraftverken.
  Konceptet med fisktrappan avtalades på förhand med naturvårdsmyndigheten, Rosenheims vattenförvaltningsstyrelse, den lokala fiskeföreningen och experter från fiskeindustrin. Ett antal konstgjorda korvsjöar, lekområden, återuppbyggda strukturer som riktar floden osv. har inrättats upp- och nedströms. Lokala myndigheter och icke-statliga organisationer stödde även planerings- och genomförandeetappen fullt ut.
  Ett vetenskapligt fiskövervakningsarbete under de kommande tio åren förväntas bekräfta den positiva effekten på fiskbeståndet i floden Inn. Preliminära observationer bekräftar att donaulaxen åter leker i den naturlika fisktrappan vid Gars, vilket är en stor framgång för en så pass sällsynt och hotad art.
  https://danubis.icpdr.org/system/files/shared/17_FRIK_VERBUND_Hydro%20Power%20GmbH_Ecological%20restoration%20measures%20at%20HP%20in%20AT.pdf |
| --- |

Fisktrappan Gars i floden Inn, Tyskland

Fisktrappan Gars i floden Inn, Tyskland

2015 byggde VERBUND fyra fisktrappor vid kraftverken Feldkirchen, Neuötting, Teufelsbruck och Gars vid floden Inn, med en sammanlagd investering på 9,7 miljoner euro. Olika byggmetoder användes för att uppfylla platsspecifika krav och inbegrep en rad olika begränsande åtgärder såsom extra lekområden, habitat för ungfisk och sedimentvariation. Fisktrapporna ger inhemska fiskarter såsom donaulax, harr, flodbarb och näsling samt andra akvatiska organismer möjlighet att ta sig runt kraftverken.

fisktrappor

Konceptet med fisktrappan avtalades på förhand med naturvårdsmyndigheten, Rosenheims vattenförvaltningsstyrelse, den lokala fiskeföreningen och experter från fiskeindustrin. Ett antal konstgjorda korvsjöar, lekområden, återuppbyggda strukturer som riktar floden osv. har inrättats upp- och nedströms. Lokala myndigheter och icke-statliga organisationer stödde även planerings- och genomförandeetappen fullt ut.

Ett vetenskapligt fiskövervakningsarbete under de kommande tio åren förväntas bekräfta den positiva effekten på fiskbeståndet i floden Inn. Preliminära observationer bekräftar att donaulaxen åter leker i den naturlika fisktrappan vid Gars, vilket är en stor framgång för en så pass sällsynt och hotad art.

vetenskapligt fiskövervakningsarbete

https://danubis.icpdr.org/system/files/shared/17_FRIK_VERBUND_Hydro%20Power%20GmbH_Ecological%20restoration%20measures%20at%20HP%20in%20AT.pdf

4.   GOD PRAXIS FÖR TILLÄMPNING AV EN INTEGRERAD PLANERINGSSTRATEGI FÖR VATTENKRAFT

GOD PRAXIS FÖR TILLÄMPNING AV EN INTEGRERAD PLANERINGSSTRATEGI FÖR VATTENKRAFT

4.1   Fördelarna med integrerad planering

Fördelarna med integrerad planering

Kravet på att säkerställa att man producerar och använder energi från förnybara källor och minskar växthusgaserna i enlighet med målen i EU:s direktiv för förnybar energi utgör en betydande drivkraft för utvecklingen och användningen av vattenkraft och andra förnybara energikällor. Samtidigt måste medlemsstaterna uppfylla målen i ramdirektivet för vatten (nedan kallat vattendirektivet) och EU:s naturvårdsdirektiv, vilka syftar till att se till att Europas vattenförekomster inte bara skyddas från att försämras ännu mer utan också uppnår god status (eller potential) och att EU:s skyddade arter och livsmiljöer uppnår en gynnsam bevarandestatus i hela EU.

vattendirektivet

Dessa utmanande uppgifter utförs bäst med hjälp av en strategisk och integrerad planeringsstrategi som genomförs genom de nationella handlingsplanerna för förnybar energi, förvaltningsplanerna för avrinningsdistrikten och Natura 2000-områdenas bevarandemål (39).

39

En strategisk planeringsstrategi

| — | är ett utmärkt sätt att integrera mål för vatten-, naturvårds- och energipolitik, samt målen för andra viktiga politikområden, |
| --- | --- |

—

är ett utmärkt sätt att integrera mål för vatten-, naturvårds- och energipolitik, samt målen för andra viktiga politikområden,

| — | gör det möjligt att koppla strategisk planering för vattenmiljöer och naturvård till nationell energiplanering för förnybar elektricitet, |
| --- | --- |

—

gör det möjligt att koppla strategisk planering för vattenmiljöer och naturvård till nationell energiplanering för förnybar elektricitet,

| — | låter alla berörda aktörer involvera sig, vilket kan minska senare potentiella konflikter och trygga projekten, |
| --- | --- |

—

låter alla berörda aktörer involvera sig, vilket kan minska senare potentiella konflikter och trygga projekten,

| — | använder planeringsprocessen som en hjälp för att fastställa prioriteringar (till exempel med avseende på att balansera prioriteringarna för energi, naturvård och vattenförvaltning), |
| --- | --- |

—

använder planeringsprocessen som en hjälp för att fastställa prioriteringar (till exempel med avseende på att balansera prioriteringarna för energi, naturvård och vattenförvaltning),

| — | hjälper till att rationalisera tillståndsprocessen för föreslagna nya vattenkraftsprojekt och förbättra öppenheten och förutsägbarheten för vattenkraftexploatörer, |
| --- | --- |

—

hjälper till att rationalisera tillståndsprocessen för föreslagna nya vattenkraftsprojekt och förbättra öppenheten och förutsägbarheten för vattenkraftexploatörer,

| — | gör att de bästa alternativen för miljön och det övergripande allmänintresset för projektet kan bedömas på rätt sätt, |
| --- | --- |

—

gör att de bästa alternativen för miljön och det övergripande allmänintresset för projektet kan bedömas på rätt sätt,

| — | ger förhandsinformation till exploatörer om var det (geografiskt sett) är mest sannolikt att få tillstånd, då den pekar ut de mest lämpliga och mindre lämpliga områdena, |
| --- | --- |

—

ger förhandsinformation till exploatörer om var det (geografiskt sett) är mest sannolikt att få tillstånd, då den pekar ut de mest lämpliga och mindre lämpliga områdena,

| — | använder fastställda riktlinjer och kriterier för att hjälpa till att hantera risken för kumulativa effekter från vattenkraftverk, |
| --- | --- |

—

använder fastställda riktlinjer och kriterier för att hjälpa till att hantera risken för kumulativa effekter från vattenkraftverk,

| — | ger en möjlighet att genom förvaltningsplanering för avrinningsdistrikt förena en strategisk planeringsmetod för vattenkraftutbyggnad med vattenmiljömål, dessutom med hänsyn tagen till de berörda Natura 2000-områdenas bevarandemål. |
| --- | --- |

—

ger en möjlighet att genom förvaltningsplanering för avrinningsdistrikt förena en strategisk planeringsmetod för vattenkraftutbyggnad med vattenmiljömål, dessutom med hänsyn tagen till de berörda Natura 2000-områdenas bevarandemål.

I detta kapitel tas det upp hur en integrerad planeringsstrategi kan användas för att ta potentiella negativa effekter på livsmiljöer och arter i beaktande under planeringsprocessens tidiga stadier. I kapitel 5 beskrivs naturvårdsdirektivens krav på en rättslig bedömning av en föreslagen plan eller ett föreslaget projekt som i allmänhet brukar krävas mycket senare, och då endast som en följd av en ”betydande negativ påverkan”.

Om en strategisk plan för vattenkraftutveckling dock innehåller faktiska geografiska element, till exempel om den nämner potentiella exploateringsområden, bör denna som sådan även bedömas som en ”plan” enligt artikel 6.3 i habitatdirektivet. Detta möjliggör i enlighet med artikel 6.3 en begränsning av vattenkraftsutvecklingens potentiella effekter på Natura 2000-området genom att förhindra att man utvecklar områden som sannolikt kommer att skapa konflikter mellan utvecklingsintressena och skyddet av Natura 2000-området.

I EU:s Strategi för att skydda Europas vattenresurser som antogs 2012 understryks även vikten av strategisk integrerad planering: ”I artikel 4.7 kräver utvecklingen av vattenkraft särskild uppmärksamhet. ... Renovering och utbyggnad av befintliga kraftanläggningar bör prioriteras framför anläggningen av nya, som bör omfattas av

  en strategisk bedömning av det enskilda avrinningsområdet, där man väljer det mest optimala läget både när det gäller energiproduktion och lägsta miljöpåverkan
  .”

Strategi för att skydda Europas vattenresurser

I artikel 4.7 kräver utvecklingen av vattenkraft särskild uppmärksamhet. ... Renovering och utbyggnad av befintliga kraftanläggningar bör prioriteras framför anläggningen av nya, som bör omfattas av

en strategisk bedömning av det enskilda avrinningsområdet, där man väljer det mest optimala läget både när det gäller energiproduktion och lägsta miljöpåverkan

Det står klart att en sådan integrerad planeringsprocess fordrar en större inledande investering av de berörda myndigheterna. Dock pekar allt på att integrerad planering i det långa loppet kan ge betydande fördelar för alla inblandade, oavsett om det gäller energisektorn, vattendirektivets mål, Natura 2000-målen eller andra intressen. Dessa fördelar överstiger ofta med råge den extra investering som behövs i inledningsskedet.

Strategisk integrerad planering bör genomföras på flera olika nivåer och på flera olika stadier i planeringsprocessen, av både myndigheter och/eller exploatörer, i förekommande fall. Denna planering bör framför allt användas i följande fall:

| — | Vid valet av vilken typ av förnybar energikälla som syftar till att uppnå målen i direktivet för förnybar energi och samtidigt erbjuder det bästa alternativet för miljön. Detta sökande efter alternativa lösningar krävs både enligt undantagsförfarandet i artikel 4.7 i vattendirektivet och förfarandet för den ”lämpliga bedömningen” enligt artikel 6 i habitatdirektivet. Det är dock lika viktigt under den strategiska planeringsfasen eller när man utarbetar nationella/regionala planer för förnybar energi. |
| --- | --- |

—

Vid valet av vilken typ av förnybar energikälla som syftar till att uppnå målen i direktivet för förnybar energi och samtidigt erbjuder det bästa alternativet för miljön. Detta sökande efter alternativa lösningar krävs både enligt undantagsförfarandet i artikel 4.7 i vattendirektivet och förfarandet för den ”lämpliga bedömningen” enligt artikel 6 i habitatdirektivet. Det är dock lika viktigt under den strategiska planeringsfasen eller när man utarbetar nationella/regionala planer för förnybar energi.

Vid valet av vilken typ av förnybar energikälla

| — | När man vill identifiera de lämpligaste platserna för vattenkraftsproduktion som är potentiellt lämpliga ur både ett energiperspektiv och ett miljöperspektiv. Samtidigt hjälper den strategiska integrerade planeringen till att identifiera områden där det finns hög risk för betydande påverkan och där chansen att få tillstånd enligt undantagsförfarandet i artikel 4.7 i vattendirektivet eller förfarandet för den lämpliga bedömningen i artikel 6 i habitatdirektivet därför är liten. Att ta fram sådana riskbedömningar eller kartor över den biologiska mångfaldens känslighet tidigt i planeringsprocessen kan bidra till att man undviker eller minskar antalet potentiella områdesspecifika konflikter på ett senare stadium i utvecklingsprocessen, när ekonomiska resurser har bundits upp och manöverutrymmet är mindre. Det ger också exploatörer ett mer transparent och stabilt regelverk, vilket ger dem större visshet om huruvida deras planeringsansökan kommer att gå igenom.






  EU:s vattendirektörers uttalande om vattenkraftens utveckling enligt vattendirektivet, 2010

  2010 ställde sig EU:s vattendirektörer bakom ett uttalande om vattenkraftens utveckling enligt vattendirektivet (40) som sammanfattade de huvudprinciper och rekommendationer som man kommit överens om under processen med den gemensamma genomförandestrategin. Uttalandet baserades i huvudsak på delar av den gemensamma genomförandestrategins policydokument om vattendirektivet och hydromorfologisk påverkan (41), den gemensamma genomförandestrategins vägledningsdokument nr 20 om undantag från miljömålen (42) och slutsatserna från den gemensamma genomförandestrategins första arbetsseminarium om vattendirektivet och vattenkraft (43).






  — | Förplaneringsmekanismer för att avsätta områden som ska undantas från nya vattenkraftsprojekt bör utvecklas. Valet av områden bör bygga på en dialog mellan de olika behöriga myndigheterna, aktörerna och icke-statliga organisationerna. |
| --- | --- | --- |

—

När man vill identifiera de lämpligaste platserna för vattenkraftsproduktion som är potentiellt lämpliga ur både ett energiperspektiv och ett miljöperspektiv. Samtidigt hjälper den strategiska integrerade planeringen till att identifiera områden där det finns hög risk för betydande påverkan och där chansen att få tillstånd enligt undantagsförfarandet i artikel 4.7 i vattendirektivet eller förfarandet för den lämpliga bedömningen i artikel 6 i habitatdirektivet därför är liten. Att ta fram sådana riskbedömningar eller kartor över den biologiska mångfaldens känslighet tidigt i planeringsprocessen kan bidra till att man undviker eller minskar antalet potentiella områdesspecifika konflikter på ett senare stadium i utvecklingsprocessen, när ekonomiska resurser har bundits upp och manöverutrymmet är mindre. Det ger också exploatörer ett mer transparent och stabilt regelverk, vilket ger dem större visshet om huruvida deras planeringsansökan kommer att gå igenom.

När man vill identifiera de lämpligaste platserna

EU:s vattendirektörers uttalande om vattenkraftens utveckling enligt vattendirektivet, 2010

EU:s vattendirektörers uttalande om vattenkraftens utveckling enligt vattendirektivet, 2010

2010 ställde sig EU:s vattendirektörer bakom ett uttalande om vattenkraftens utveckling enligt vattendirektivet (40) som sammanfattade de huvudprinciper och rekommendationer som man kommit överens om under processen med den gemensamma genomförandestrategin. Uttalandet baserades i huvudsak på delar av den gemensamma genomförandestrategins policydokument om vattendirektivet och hydromorfologisk påverkan (41), den gemensamma genomförandestrategins vägledningsdokument nr 20 om undantag från miljömålen (42) och slutsatserna från den gemensamma genomförandestrategins första arbetsseminarium om vattendirektivet och vattenkraft (43).

40

41

42

43

—

Förplaneringsmekanismer för att avsätta områden som ska undantas från nya vattenkraftsprojekt bör utvecklas. Valet av områden bör bygga på en dialog mellan de olika behöriga myndigheterna, aktörerna och icke-statliga organisationerna.

| — | För att minimera behovet av nya platser kan utvecklingen av vattenkraftskapaciteten stödjas av en modernisering och uppgradering av befintlig infrastruktur. |
| --- | --- |

—

För att minimera behovet av nya platser kan utvecklingen av vattenkraftskapaciteten stödjas av en modernisering och uppgradering av befintlig infrastruktur.

| — | Utvecklingen av vattenkraften bör åtföljas av förbättrad vattenekologi, tydliga ekologiska standarder för nya anläggningar eller moderniserade befintliga anläggningar och förbättrade driftsförhållanden. Alla nya vattenkraftanläggningar bör till exempel ha fisktrappor och upprätthålla ett minsta ekologiskt flöde. |
| --- | --- |

—

Utvecklingen av vattenkraften bör åtföljas av förbättrad vattenekologi, tydliga ekologiska standarder för nya anläggningar eller moderniserade befintliga anläggningar och förbättrade driftsförhållanden. Alla nya vattenkraftanläggningar bör till exempel ha fisktrappor och upprätthålla ett minsta ekologiskt flöde.

| — | Det krävs en analys av projektets kostnader och nytta för att kunna bedöma huruvida nyttan för miljön och samhället i att förhindra statusförsämring eller att återställa en vattenförekomst till god status vägs upp av fördelarna med de nya ändringarna. Detta innebär inte att det kommer att bli nödvändigt att värdera eller ens kvantifiera alla kostnader och fördelar för att göra en sådan bedömning. |
| --- | --- |

—

Det krävs en analys av projektets kostnader och nytta för att kunna bedöma huruvida nyttan för miljön och samhället i att förhindra statusförsämring eller att återställa en vattenförekomst till god status vägs upp av fördelarna med de nya ändringarna. Detta innebär inte att det kommer att bli nödvändigt att värdera eller ens kvantifiera alla kostnader och fördelar för att göra en sådan bedömning.

| — | Projektets storlek är inte ett relevant kriterium för att utlösa artikel 4.7. Det relevanta tillvägagångssättet är att bedöma huruvida ett visst projekt kommer att leda till att en vattenförekomsts status försämras. Således kan projekt i alla storlekar omfattas av artikel 4.7. |
| --- | --- |

—

Projektets storlek är inte ett relevant kriterium för att utlösa artikel 4.7. Det relevanta tillvägagångssättet är att bedöma huruvida ett visst projekt kommer att leda till att en vattenförekomsts status försämras. Således kan projekt i alla storlekar omfattas av artikel 4.7.

| — | Besluta om huruvida man ska välja att renovera befintliga vattenkraftsprojekt eller bygga nya vattenkraftanläggningar. Som tidigare har nämnts måste man ta hänsyn till en mängd olika faktorer, till exempel vattenförekomstens status enligt vattendirektivet samt habitatdirektivet och fågeldirektivet, och målen att uppnå god ekologisk status eller gynnsam bevarandestatus. Bedömningarna av floder och bevarandemålen för Natura 2000 bidrar också till att visa i vilken utsträckning floden kan klara av ytterligare utveckling utan att vattenförekomsten försämras eller utan skadlig påverkan på ett eller flera Natura 2000-områden som helhet. |
| --- | --- |

—

Besluta om huruvida man ska välja att renovera befintliga vattenkraftsprojekt eller bygga nya vattenkraftanläggningar. Som tidigare har nämnts måste man ta hänsyn till en mängd olika faktorer, till exempel vattenförekomstens status enligt vattendirektivet samt habitatdirektivet och fågeldirektivet, och målen att uppnå god ekologisk status eller gynnsam bevarandestatus. Bedömningarna av floder och bevarandemålen för Natura 2000 bidrar också till att visa i vilken utsträckning floden kan klara av ytterligare utveckling utan att vattenförekomsten försämras eller utan skadlig påverkan på ett eller flera Natura 2000-områden som helhet.

Besluta om huruvida man ska välja att renovera befintliga vattenkraftsprojekt eller bygga nya vattenkraftanläggningar

| — | Välja den lämpligaste projektutformningen som beaktar de potentiella effekterna redan från början och integrerar en rad begränsande åtgärder i den initiala utformningen som eliminerar, eller åtminstone minskar, projektets slutliga påverkan på den akvatiska miljön och på Natura 2000-områdena i synnerhet. Det traditionella sättet att utarbeta en plan eller ett projekt, oavsett om det gäller vattenkraft eller andra intressen, är att först utforma planen eller projektet för sitt syfte och att senare fundera över miljöproblem och annan användning. Detta leder dock ofta till att potentiella konflikter tas i beaktande i ett relativt sent skede i planeringsprocessen, vid en tidpunkt då det finns mindre manöverutrymme. I praktiken innebär detta också ringa kontakt mellan de som utvecklar projektet eller planen och miljöexperter innan projektet lämnas in för en lämplig bedömning.
  När utformningskonceptet redan har kommit så långt blir miljökonsekvensbedömningen ofta en ren skadebegränsning. Detta innebär att även om alla regler som styr sådana bedömningar har följts noga, bland annat reglerna i habitatdirektivet, så finns det ingen garanti för att projektet eller planen ska lyckas. Denna traditionella strategi för att utforma projekt eller planer kan också leda till långa diskussioner med planeringsmyndigheter, andra intressegrupper och icke-statliga organisationer under den offentliga samrådsfasen, vilket i sin tur kan orsaka svåra förseningar i planeringsprocessen och ge upphov till extra kostnader.

  Allt fler infrastrukturplanerare ser dessa svårigheter och använder nu en integrerad strategi för projektplanering och projektutformning. Med den integrerade strategin tar man både hänsyn till infrastrukturen och områdets ekologiska behov från start, och dessa faktorer vägs in i den initiala projektutformningen tillsammans med annan markanvändning vid floden. Detta främjar även en mer interaktiv och transparent planeringsprocess och uppmuntrar aktiv hjälp och bidrag från miljövetare och andra aktörer från start. |
| --- | --- |

—

Välja den lämpligaste projektutformningen som beaktar de potentiella effekterna redan från början och integrerar en rad begränsande åtgärder i den initiala utformningen som eliminerar, eller åtminstone minskar, projektets slutliga påverkan på den akvatiska miljön och på Natura 2000-områdena i synnerhet. Det traditionella sättet att utarbeta en plan eller ett projekt, oavsett om det gäller vattenkraft eller andra intressen, är att först utforma planen eller projektet för sitt syfte och att senare fundera över miljöproblem och annan användning. Detta leder dock ofta till att potentiella konflikter tas i beaktande i ett relativt sent skede i planeringsprocessen, vid en tidpunkt då det finns mindre manöverutrymme. I praktiken innebär detta också ringa kontakt mellan de som utvecklar projektet eller planen och miljöexperter innan projektet lämnas in för en lämplig bedömning.

Välja den lämpligaste projektutformningen

När utformningskonceptet redan har kommit så långt blir miljökonsekvensbedömningen ofta en ren skadebegränsning. Detta innebär att även om alla regler som styr sådana bedömningar har följts noga, bland annat reglerna i habitatdirektivet, så finns det ingen garanti för att projektet eller planen ska lyckas. Denna traditionella strategi för att utforma projekt eller planer kan också leda till långa diskussioner med planeringsmyndigheter, andra intressegrupper och icke-statliga organisationer under den offentliga samrådsfasen, vilket i sin tur kan orsaka svåra förseningar i planeringsprocessen och ge upphov till extra kostnader.

Allt fler infrastrukturplanerare ser dessa svårigheter och använder nu en integrerad strategi för projektplanering och projektutformning. Med den integrerade strategin tar man både hänsyn till infrastrukturen och områdets ekologiska behov från start, och dessa faktorer vägs in i den initiala projektutformningen tillsammans med annan markanvändning vid floden. Detta främjar även en mer interaktiv och transparent planeringsprocess och uppmuntrar aktiv hjälp och bidrag från miljövetare och andra aktörer från start.

Allt fler infrastrukturplanerare ser dessa svårigheter och använder nu en integrerad strategi för projektplanering och projektutformning. Med den integrerade strategin tar man både hänsyn till infrastrukturen och områdets ekologiska behov från start, och dessa faktorer vägs in i den initiala projektutformningen tillsammans med annan markanvändning vid floden. Detta främjar även en mer interaktiv och transparent planeringsprocess och uppmuntrar aktiv hjälp och bidrag från miljövetare och andra aktörer från start.

| Hållbarhetsbedömningsprotokollet för vattenkraft

  Målet med projektet Hydro4LIFE, som drivs av International Hydropower Association, är att vara ett stöd för genomförandet av hållbarhetsbedömningsprotokollet för vattenkraft i EU. Protokollet erbjuder en metod för att mäta ett vattenkraftsprojekts inverkan på 20 miljörelaterade, sociala, tekniska och ekonomiska temaområden. Det tillhandahåller ett gemensamt språk som gör det möjligt för regeringar, civilsamhället, finansinstitut och vattenkraftsektorn att tala om och utvärdera hållbarhetsfrågor. Protokollet är resultatet av intensivt arbete inom Hydropower Sustainability Assessment Forum, ett globalt organ som består av en mängd aktörer med representanter från icke-statliga sociala organisationer och miljöorganisationer, regeringar, banker och vattenkraftsektorn.

  Bedömningarna omfattar alla projektstadier: Det tidiga stadiet, förberedelser, genomförande och drift. Varje projekt får ett betyg mellan 1 och 5 (där 5 är styrkt bästa praxis) för vart och ett av de 20 temaområdena. Ett av temaområdena rör biologisk mångfald och invasiva arter. Under projektets förberedelsefas läggs särskild vikt vid






  — | ekosystemvärden, |
| --- | --- |

Hållbarhetsbedömningsprotokollet för vattenkraft

Hållbarhetsbedömningsprotokollet för vattenkraft

Målet med projektet Hydro4LIFE, som drivs av International Hydropower Association, är att vara ett stöd för genomförandet av hållbarhetsbedömningsprotokollet för vattenkraft i EU. Protokollet erbjuder en metod för att mäta ett vattenkraftsprojekts inverkan på 20 miljörelaterade, sociala, tekniska och ekonomiska temaområden. Det tillhandahåller ett gemensamt språk som gör det möjligt för regeringar, civilsamhället, finansinstitut och vattenkraftsektorn att tala om och utvärdera hållbarhetsfrågor. Protokollet är resultatet av intensivt arbete inom Hydropower Sustainability Assessment Forum, ett globalt organ som består av en mängd aktörer med representanter från icke-statliga sociala organisationer och miljöorganisationer, regeringar, banker och vattenkraftsektorn.

metod

ett gemensamt språk

utvärdera hållbarhetsfrågor

Bedömningarna omfattar alla projektstadier: Det tidiga stadiet, förberedelser, genomförande och drift. Varje projekt får ett betyg mellan 1 och 5 (där 5 är styrkt bästa praxis) för vart och ett av de 20 temaområdena. Ett av temaområdena rör biologisk mångfald och invasiva arter. Under projektets förberedelsefas läggs särskild vikt vid

Bedömningarna omfattar alla projektstadier

Ett av temaområdena rör biologisk mångfald och invasiva arter.

—

ekosystemvärden,

| — | livsmiljöer, |
| --- | --- |

—

livsmiljöer,

| — | särskilda problem såsom hotade arter och fisktrappor i avrinnings-, magasin- och nedströmsområden, och |
| --- | --- |

—

särskilda problem såsom hotade arter och fisktrappor i avrinnings-, magasin- och nedströmsområden, och

| — | potentiell påverkan från invasiva arter med anknytning till det planerade projektet. |
| --- | --- |

—

potentiell påverkan från invasiva arter med anknytning till det planerade projektet.

http://www.hydrosustainability.org/Protocol/The-Protocol-Documents.aspx

| Bygga ut hållbar vattenkraft i Donau-deltat: vägledande principer som utarbetats av Internationella kommissionen för skyddet av Donau

  Under 2010 bad ministrarna i de länder som Donau rinner genom om vägledande principer för att integrera miljöaspekter i vattenkraftanvändningen för att kunna säkerställa en balanserad och integrerad utveckling och ta itu med potentiella intressekonflikter från start. De vägledande principerna togs fram som en del av en bred medverkansbaserad process där representanter från energi- och miljöförvaltningar, vattenkraftsektorn, icke-statliga organisationer och forskarvärlden medverkade. De antogs 2013 av Internationella kommissionen för skyddet av Donau och innehåller följande centrala rekommendationer:

  Allmänna principer för utveckling av hållbar vattenkraft









  1. | Vid vattenkraftutveckling måste principerna om hållbarhet iakttas och miljöfaktorer och sociala och ekonomiska faktorer måste tas i beaktande på ett lika balanserat sätt. |
| --- | --- |

Bygga ut hållbar vattenkraft i Donau-deltat: vägledande principer som utarbetats av Internationella kommissionen för skyddet av Donau

Bygga ut hållbar vattenkraft i Donau-deltat: vägledande principer som utarbetats av Internationella kommissionen för skyddet av Donau

Under 2010 bad ministrarna i de länder som Donau rinner genom om vägledande principer för att integrera miljöaspekter i vattenkraftanvändningen för att kunna säkerställa en balanserad och integrerad utveckling och ta itu med potentiella intressekonflikter från start. De vägledande principerna togs fram som en del av en bred medverkansbaserad process där representanter från energi- och miljöförvaltningar, vattenkraftsektorn, icke-statliga organisationer och forskarvärlden medverkade. De antogs 2013 av Internationella kommissionen för skyddet av Donau och innehåller följande centrala rekommendationer:

Allmänna principer för utveckling av hållbar vattenkraft

Allmänna principer för utveckling av hållbar vattenkraft

1.

Vid vattenkraftutveckling måste principerna om hållbarhet iakttas och miljöfaktorer och sociala och ekonomiska faktorer måste tas i beaktande på ett lika balanserat sätt.

| 2. | Förnybar energiproduktion såsom vattenkraft bör vara en del av en helhetsbaserad syn på energipolitik (nationell energiplan, inbegripet handlingsplaner för förnybar energi). Outnyttjad förnybar energipotential, energibesparingar och ökande energieffektivitet är viktiga punkter som bör beaktas i denna strategi. |
| --- | --- |

2.

Förnybar energiproduktion såsom vattenkraft bör vara en del av en helhetsbaserad syn på energipolitik (nationell energiplan, inbegripet handlingsplaner för förnybar energi). Outnyttjad förnybar energipotential, energibesparingar och ökande energieffektivitet är viktiga punkter som bör beaktas i denna strategi.

| 3. | För att kunna garantera att vattenkraftutvecklingen är hållbar och balansera de olika allmänintressena bör nationella/regionala strategier för vattenkraft utarbetas utifrån dessa vägledande principer som omfattar hela avrinningsdistriktet. Dessa strategier bör ta hänsyn till de många olika sätt som vattenkraftinfrastrukturen kan användas på (översvämningskontroll, vattentillförsel etc.) och dess påverkan (även kumulativa effekter) på miljön. |
| --- | --- |

3.

För att kunna garantera att vattenkraftutvecklingen är hållbar och balansera de olika allmänintressena bör nationella/regionala strategier för vattenkraft utarbetas utifrån dessa vägledande principer som omfattar hela avrinningsdistriktet. Dessa strategier bör ta hänsyn till de många olika sätt som vattenkraftinfrastrukturen kan användas på (översvämningskontroll, vattentillförsel etc.) och dess påverkan (även kumulativa effekter) på miljön.

| 4. | Allmänintressena på nationell/regional nivå måste vägas på ett transparent, strukturerat och reproducerbart sätt utifrån kriterier och relevant information, och allmänheten måste involveras på ett tidigt stadium i beslutsprocessen. |
| --- | --- |

4.

Allmänintressena på nationell/regional nivå måste vägas på ett transparent, strukturerat och reproducerbart sätt utifrån kriterier och relevant information, och allmänheten måste involveras på ett tidigt stadium i beslutsprocessen.

| 5. | Förnybar energiproduktion betraktas i allmänhet inte som ett väsentligt allmänintresse i sig. Ett vattenkraftsprojekt är inte automatiskt av väsentligt allmänintresse bara för att det kommer att generera förnybar energi. Varje projekt måste bedömas från fall till fall enligt nationell lagstiftning. |
| --- | --- |

5.

Förnybar energiproduktion betraktas i allmänhet inte som ett väsentligt allmänintresse i sig. Ett vattenkraftsprojekt är inte automatiskt av väsentligt allmänintresse bara för att det kommer att generera förnybar energi. Varje projekt måste bedömas från fall till fall enligt nationell lagstiftning.

| 6. | Det är mycket viktigt att man involverar medborgare och medborgargrupper, berörda parter och icke-statliga organisationer vars intressen påverkas av ett vattenkraftsprojekt för att optimera planeringsprocessen och skapa en gemensam förståelse och acceptans för det praktiska genomförandet av nya vattenkraftsprojekt. |
| --- | --- |

6.

Det är mycket viktigt att man involverar medborgare och medborgargrupper, berörda parter och icke-statliga organisationer vars intressen påverkas av ett vattenkraftsprojekt för att optimera planeringsprocessen och skapa en gemensam förståelse och acceptans för det praktiska genomförandet av nya vattenkraftsprojekt.

| 7. | När vattenkraften byggs ut måste hänsyn tas till klimatförändringarnas effekter på de akvatiska ekosystemen och vattenresurserna (flodbaserade livsmiljöers återhämtningsförmåga, flödesmängd och årstidsbetingade flödesförändringar). |
| --- | --- |

7.

När vattenkraften byggs ut måste hänsyn tas till klimatförändringarnas effekter på de akvatiska ekosystemen och vattenresurserna (flodbaserade livsmiljöers återhämtningsförmåga, flödesmängd och årstidsbetingade flödesförändringar).

Teknisk uppgradering av befintliga vattenkraftanläggningar och ekologiskt återställande

Teknisk uppgradering av befintliga vattenkraftanläggningar och ekologiskt återställande

| 8. | Teknisk uppgradering av befintliga vattenkraftverk bör främjas för att öka deras energiproduktion. Dessa typer av förbättringar är det mest miljövänliga sättet att uppnå miljömål (till exempel vattendirektivet). |
| --- | --- |

8.

Teknisk uppgradering av befintliga vattenkraftverk bör främjas för att öka deras energiproduktion. Dessa typer av förbättringar är det mest miljövänliga sättet att uppnå miljömål (till exempel vattendirektivet).

| 9. | Den tekniska uppgraderingen av befintliga vattenkraftverk bör knytas till ekologiska kriterier för att skydda och förbättra vattnets status. Nationella strategier och instrument för energi bör använda incitament eller miljömärkningar för att främja och ge ekonomiskt stöd till tekniska uppgraderingar. |
| --- | --- |

9.

Den tekniska uppgraderingen av befintliga vattenkraftverk bör knytas till ekologiska kriterier för att skydda och förbättra vattnets status. Nationella strategier och instrument för energi bör använda incitament eller miljömärkningar för att främja och ge ekonomiskt stöd till tekniska uppgraderingar.

| 10. | Kombinationen av teknisk uppgradering och ekologiskt återställande av befintliga vattenkraftanläggningar innebär en ömsesidigt fördelaktig situation för såväl energiproduktionen som förbättringen av miljövillkoren. |
| --- | --- |

10.

Kombinationen av teknisk uppgradering och ekologiskt återställande av befintliga vattenkraftanläggningar innebär en ömsesidigt fördelaktig situation för såväl energiproduktionen som förbättringen av miljövillkoren.

Strategisk planeringsmetod för nya vattenkraftanläggningar

Strategisk planeringsmetod för nya vattenkraftanläggningar

| 11. | En strategisk planeringsmetod (som är kopplad till handlingsplanen för förnybara energikällor och förvaltningsplanen för avrinningsdistrikt) rekommenderas i samband med uppförandet av nya vattenkraftstationer. Denna strategi bör baseras på en tvådelad bedömning (inklusive förteckningar över rekommenderade kriterier) – en nationell/regional bedömning som följs av en projektspecifik bedömning. Denna strategi överensstämmer med preventions- och försiktighetsprincipen och med principen att förorenaren betalar. |
| --- | --- |

11.

En strategisk planeringsmetod (som är kopplad till handlingsplanen för förnybara energikällor och förvaltningsplanen för avrinningsdistrikt) rekommenderas i samband med uppförandet av nya vattenkraftstationer. Denna strategi bör baseras på en tvådelad bedömning (inklusive förteckningar över rekommenderade kriterier) – en nationell/regional bedömning som följs av en projektspecifik bedömning. Denna strategi överensstämmer med preventions- och försiktighetsprincipen och med principen att förorenaren betalar.

| 12. | I ett första steg identifieras flodsträckor där det är förbjudet att bygga ut vattenkraft enligt nationell eller regional lagstiftning eller nationella eller regionala avtal (exkluderade områden). I ett andra steg bedöms alla andra sträckor med hjälp av bedömningsmatrisen och klassifikationsschemat (figur 14 och 15). |
| --- | --- |

12.

I ett första steg identifieras flodsträckor där det är förbjudet att bygga ut vattenkraft enligt nationell eller regional lagstiftning eller nationella eller regionala avtal (exkluderade områden). I ett andra steg bedöms alla andra sträckor med hjälp av bedömningsmatrisen och klassifikationsschemat (figur 14 och 15).

| 13. | Den nationella/regionala bedömningen är ett instrument som hjälper myndigheter att anvisa nya vattenkraftstationer till de områden där man förväntar sig en minimal påverkan på miljön. Detta kan uppnås genom att integrera vattenkraftsproduktionen och ekosystemkraven och genom att stödja beslutsfattandet med tydliga och transparenta kriterier, däribland energiförvaltningsaspekter och miljö- och landskapsaspekter. I tillämpliga fall måste Donau-omfattande eller gränsöverskridande aspekter tas med i beräkningen. |
| --- | --- |

13.

Den nationella/regionala bedömningen är ett instrument som hjälper myndigheter att anvisa nya vattenkraftstationer till de områden där man förväntar sig en minimal påverkan på miljön. Detta kan uppnås genom att integrera vattenkraftsproduktionen och ekosystemkraven och genom att stödja beslutsfattandet med tydliga och transparenta kriterier, däribland energiförvaltningsaspekter och miljö- och landskapsaspekter. I tillämpliga fall måste Donau-omfattande eller gränsöverskridande aspekter tas med i beräkningen.

| 14. | Den nationella/regionala bedömningen gynnar både miljön och vattensektorn, och även vattenkraftsektorn, eftersom den ökar beslutsprocessens förutsägbarhet och gör att det går att se var tillstånd för nya projekt troligtvis kommer att beviljas. |
| --- | --- |

14.

Den nationella/regionala bedömningen gynnar både miljön och vattensektorn, och även vattenkraftsektorn, eftersom den ökar beslutsprocessens förutsägbarhet och gör att det går att se var tillstånd för nya projekt troligtvis kommer att beviljas.

| 15. | Medan bedömningen på nationell/regional nivå är mer generell ger den projektspecifika bedömning som klassificerar hur pass lämpliga olika flodsträckor är för potentiell användning för vattenkraft en mer detaljerad och fördjupad bedömning av fördelarna med och effekterna av specifika projekt. Detta underlättar när man bedömer huruvida ett projekt är lämpligt utformat för en viss plats. Den projektspecifika bedömningen utförs som svar på en ansökan om att bevilja tillstånd till ett nytt vattenkraftverk och beror därför på den särskilda projektutformningen. |
| --- | --- |

15.

Medan bedömningen på nationell/regional nivå är mer generell ger den projektspecifika bedömning som klassificerar hur pass lämpliga olika flodsträckor är för potentiell användning för vattenkraft en mer detaljerad och fördjupad bedömning av fördelarna med och effekterna av specifika projekt. Detta underlättar när man bedömer huruvida ett projekt är lämpligt utformat för en viss plats. Den projektspecifika bedömningen utförs som svar på en ansökan om att bevilja tillstånd till ett nytt vattenkraftverk och beror därför på den särskilda projektutformningen.

| 16. | Rådande politik och utvecklingen av ny politik, särskilt genomförandet av EU:s lagstiftning och EU:s strategi för Donau, bör följaktligen beaktas. |
| --- | --- |

16.

Rådande politik och utvecklingen av ny politik, särskilt genomförandet av EU:s lagstiftning och EU:s strategi för Donau, bör följaktligen beaktas.

| 17. | För att främja vattenkraften på det mest hållbara sättet bör incitamentsystemen för vattenkraftsprojekt ta hänsyn till resultaten av den strategiska planeringsstrategin och lämpliga begränsande åtgärder. |
| --- | --- |

17.

För att främja vattenkraften på det mest hållbara sättet bör incitamentsystemen för vattenkraftsprojekt ta hänsyn till resultaten av den strategiska planeringsstrategin och lämpliga begränsande åtgärder.

Begränsning av vattenkraftens negativa påverkan

Begränsning av vattenkraftens negativa påverkan

| 18. | Begränsande åtgärder måste fastställas för att minimera vattenkraftanläggningarnas negativa påverkan på akvatiska ekosystem. Om nationell lagstiftning föreskriver detta kan man kompensera förlusten av vattenkraftproduktion vid befintliga vattenkraftverk på grund av begränsande åtgärder. |
| --- | --- |

18.

Begränsande åtgärder måste fastställas för att minimera vattenkraftanläggningarnas negativa påverkan på akvatiska ekosystem. Om nationell lagstiftning föreskriver detta kan man kompensera förlusten av vattenkraftproduktion vid befintliga vattenkraftverk på grund av begränsande åtgärder.

| 19. | Att garantera fiskvandring och ekologiska flöden är prioriterade åtgärder för att bevara och förbättra vattnets ekologiska status. |
| --- | --- |

19.

Att garantera fiskvandring och ekologiska flöden är prioriterade åtgärder för att bevara och förbättra vattnets ekologiska status.

| 20. | Andra begränsande åtgärder, till exempel att förbättra hanteringen av sediment, minimera de negativa effekterna av artificiella fluktuationer i vattennivån (korttidsreglering), bibehålla grundvattenförhållandena eller återställa typspecifika livsmiljöer och strandområden, är viktiga för flodernas ekologi och våtmarker som är direkt beroende av akvatiska ekosystem. Dessa åtgärder bör därför beaktas i projektutformningen, med hänsyn tagen till kostnadseffektivitet och elförsörjningstrygghet. |
| --- | --- |

20.

Andra begränsande åtgärder, till exempel att förbättra hanteringen av sediment, minimera de negativa effekterna av artificiella fluktuationer i vattennivån (korttidsreglering), bibehålla grundvattenförhållandena eller återställa typspecifika livsmiljöer och strandområden, är viktiga för flodernas ekologi och våtmarker som är direkt beroende av akvatiska ekosystem. Dessa åtgärder bör därför beaktas i projektutformningen, med hänsyn tagen till kostnadseffektivitet och elförsörjningstrygghet.

https://www.icpdr.org/main/activities-projects/hydropower

4.2   Integrerade nationella eller regionala vattenkraftsplaner

Integrerade nationella eller regionala vattenkraftsplaner

Fysiska planer som antagits på nationell, regional eller lokal nivå beroende på de lagar som gäller i varje land gör det möjligt att undersöka olika anspråk på marken inom ett stort geografiskt område. Detta gör att en integrerad hållbar utvecklingsstrategi som söker efter synergier och där så är möjligt minimerar konflikter kan utarbetas.

Fysiska planer tillåter också en mer balanserad utvecklingsram eftersom de gör det möjligt att beakta bredare samhälleliga och miljörelaterade intressen tidigt i planeringsprocessen. Detta tenderar att leda till en mer förutsägbar och stabil planeringsram för alla inblandade, vilket bör bidra till att minska risken för svårigheter och förseningar i senare skeden, till exempel i de enskilda projekten. De uppmuntrar också olika ekonomiska sektorer, intressegrupper och allmänheten att engagera sig genom offentliga samråd, och garanterar därigenom större insyn i beslutsprocessen.

Fysisk planering, och även sektoriell planering, är därför ett viktigt verktyg för industrin. När det gäller energiproduktion genom vattenkraft har ett antal länder utarbetat särskilda planer för vattenkraft på nationell eller regional nivå för att besluta om framtida utveckling i förhållande till efterfrågan och möjligheter. Dessutom måste alla medlemsstater ta fram nationella planer för förnybar energi enligt direktivet för förnybar energi för att bestämma vilken som är den lämpligaste kombinationen av åtgärder för förnybar energi för ett visst land eller en viss region när det gäller att uppnå målen för användning av förnybar energi. Båda typerna av planer möjliggör inte bara en analys av de projekterade behoven för olika typer av förnybara energislag, till exempel vattenkraftproduktion, utan innebär också en möjlighet att ta med socioekonomiska överväganden (förvaltningsplaner för avrinningsdistrikt eller Natura 2000) i beräkningen på ett tidigt och strategiskt stadium av planeringsprocessen.

| Lämplig bedömning av planer

  I artikel 6 i habitatdirektivet krävs även s.k. lämpliga bedömningar för planer och program (till exempel nationella eller regionala vattenkraftplaner eller handlingsplaner för förnybar energi). Detta bekräftas av EU-domstolen (44). En lämplig bedömning av en fysisk plan eller ett fysiskt program ligger naturligtvis på en mer strategisk nivå, men förfarandet är i grund och botten detsamma som för projekt. Således bör planens eller programmets påverkan på Natura 2000-områdena som helhet övervägas i den lämpliga bedömningen, enskilt och i kombination med andra planer eller projekt.
  Arbetet med bedömningen bör stå i proportion till planens geografiska räckvidd och alla potentiella effekters natur och omfattning. Tillräcklig information om den föreslagna planen måste även erhållas för att den lämpliga bedömningen ska kunna utföras korrekt. Det bakomliggande syftet är alltid att undvika eller eliminera alla förutsebara skadliga effekter på Natura 2000-områdena som helhet, eller att undanröja alla rimliga anledningar till oro för att sådan påverkan kan uppstå.
  En viktig fördel med att genomföra lämpliga bedömningar av en viss plan är att det kan förebygga senare potentiella konflikter med Natura 2000-områden vid bedömning av enskilda projekts påverkan, genom att till exempel lokalisera verksamheter till platser utanför Natura 2000-områden. Det tvingar också de medverkande parterna att överväga lösningar som orsakar mindre skada för att uppfylla planens mål mycket tidigt i planeringsprocessen och uppmuntrar dem att utveckla en mer integrerad och helhetsbaserad strategi för utveckling av vattenkraft. |
| --- |

Lämplig bedömning av planer

Lämplig bedömning av planer

I artikel 6 i habitatdirektivet krävs även s.k. lämpliga bedömningar för planer och program (till exempel nationella eller regionala vattenkraftplaner eller handlingsplaner för förnybar energi). Detta bekräftas av EU-domstolen (44). En lämplig bedömning av en fysisk plan eller ett fysiskt program ligger naturligtvis på en mer strategisk nivå, men förfarandet är i grund och botten detsamma som för projekt. Således bör planens eller programmets påverkan på Natura 2000-områdena som helhet övervägas i den lämpliga bedömningen, enskilt och i kombination med andra planer eller projekt.

44

Arbetet med bedömningen bör stå i proportion till planens geografiska räckvidd och alla potentiella effekters natur och omfattning. Tillräcklig information om den föreslagna planen måste även erhållas för att den lämpliga bedömningen ska kunna utföras korrekt. Det bakomliggande syftet är alltid att undvika eller eliminera alla förutsebara skadliga effekter på Natura 2000-områdena som helhet, eller att undanröja alla rimliga anledningar till oro för att sådan påverkan kan uppstå.

En viktig fördel med att genomföra lämpliga bedömningar av en viss plan är att det kan förebygga senare potentiella konflikter med Natura 2000-områden vid bedömning av enskilda projekts påverkan, genom att till exempel lokalisera verksamheter till platser utanför Natura 2000-områden. Det tvingar också de medverkande parterna att överväga lösningar som orsakar mindre skada för att uppfylla planens mål mycket tidigt i planeringsprocessen och uppmuntrar dem att utveckla en mer integrerad och helhetsbaserad strategi för utveckling av vattenkraft.

4.3   Kartor över vilda djurs och växters känslighet och zonindelning

Kartor över vilda djurs och växters känslighet och zonindelning

Planer över markanvändning eller sektoriella planer omfattar vanligtvis ett stort geografiskt område. Denna skala, i kombination med planernas rumsliga beskaffenhet, möjliggör strategiska beslut beträffande vattenkraftanläggningars kapacitet och belägenhet inom ett stort område, samtidigt som man tar hänsyn till flodernas mångfunktionella roll och till beslutens potentiella påverkan på miljön.

I detta sammanhang är ett effektivt sätt att undvika eller minimera potentiella konflikter med Natura 2000-områden att hitta platser längs en flod som anses lämpliga eller olämpliga för vattenkraft. Detta kan sedan överlagras på en karta över flodens naturvårdsintressen för att identifiera potentiella konfliktområden, till exempel skyddade områden såsom Natura 2000-områden, eller flyttningsvägar för EU:s skyddade arter.

Kartor över vilda djurs och växters känslighet är användbara när det gäller att förlägga vattenkraftanläggningar i områden som är avskilda från områden såsom Natura 2000-områden där det finns hög risk för betydande påverkan och där de olika miljötillståndsförfarandena, oavsett om de föreskrivs enligt vattendirektivet, habitatdirektivet eller direktivet om miljökonsekvensbedömningar (nedan kallat MKB-direktivet), ovillkorligen blir mer betungande och löper större risk att avslås. Kartor över känslighet kan skapas för utvalda kategorier av arter (till exempel fiskarter som är viktiga för Europa) eller specifika typer av livsmiljöer eller skyddade områden inom ett på förhand fastställt område. Det är emellertid viktigt att kartorna baseras på bästa tillgängliga uppgifter och information, och att urvalskriterierna är transparenta och tydliga för alla inblandade (och i slutändan genomgår ett offentligt samråd). Kartorna bör också ha en tillräckligt god upplösning för att kunna erbjuda en tillförlitlig avbildning av områdena.

MKB-direktivet

Den andra stora fördelen med kartor över vilda djurs och växters känslighet är att de förebygger potentiella konflikter med artikel 5 i fågeldirektivet och artiklarna 12 och 13 i habitatdirektivet. Såsom det har förklarats i kapitel 1 är syftet med dessa bestämmelser att se till att arter som är viktiga för Europa skyddas inom hela sitt naturliga utbredningsområde i EU, oavsett om de lever i ett Natura 2000-område eller inte. Därför måste vattenkraftexploatörer eller vattenkraftplanerare se till att de följer dessa stränga artskyddsregler.

Den andra stora fördelen med kartor över vilda djurs och växters känslighet är att de förebygger potentiella konflikter med artikel 5 i fågeldirektivet och artiklarna 12 och 13 i habitatdirektivet

Därför måste vattenkraftexploatörer eller vattenkraftplanerare se till att de följer dessa stränga artskyddsregler.

Dock kan känslighetskartor som baseras på olika arters befintliga utbredning vara vilseledande eftersom den befintliga utbredningen i sig kan vara en produkt av befintliga effekter som måste åtgärdas. All användning av sådana kartor måste ta hänsyn till eventuella planer för att återställa arternas utbredning. Så snart vattenkraftskartor och kartor över vilda djurs och växters känslighet har tagits fram kan de läggas på varandra och olika flodsträckor kan placeras i en eller flera av följande breda kategorier:

—   
  Gynnsamma områden
  – områden som uppvisar god potential för vattenkraft (även när det gäller att uppgradera befintliga anläggningar) och där risken för konflikt med naturvårdsintressen är låg – till exempel på en kraftigt modifierad vattenförekomst av lågt ekologiskt intresse och/eller där det inte finns några Natura 2000-områden eller arter som skyddas på EU-nivå.

Gynnsamma områden

—   
  Mindre gynnsamma områden
  – där det finns viss risk för konflikt med ett eller flera Natura 2000-områden eller arter som skyddas på EU-nivå längs floden.

Mindre gynnsamma områden

—   
  Ogynnsamma områden
  – där det finns hög risk för konflikt med ett eller flera Natura 2000-områden eller arter som skyddas på EU-nivå längs floden. Dessa områden ska helst undvikas eftersom det kommer att vara mycket svårt eller omöjligt att uppfylla alla villkor i bedömningsförfarandet enligt artikel 6 i habitatdirektivet och i undantagsförfarandet enligt artikel 4.7 i vattendirektivet.

Ogynnsamma områden

Observera att känslighetskartor bara kan ge en bred bild av områden med potentiellt hög risk (där ny utveckling bör undvikas helt), medelhög risk (där begränsande åtgärder kan vara möjliga) och låg risk (där påverkan förväntas vara begränsad eller låg). De är i sig inget substitut för en miljökonsekvensbedömning eller en lämplig bedömning på projektnivå. Det kan fortfarande vara nödvändigt att genomföra dessa för enskilda projekt som rör utveckling av vattenkraft.

Uttömmande artundersökningar inom ramen för miljökonsekvensbedömningen eller den lämpliga bedömningen på enskilda platser kommer att kunna avgöra mer exakt för varje plats vilka specifika naturvärden och risker för påverkan som kan förväntas. I detta sammanhang kan kartorna på strategisk nivå redan hjälpa till att visa vilken bedömningsnivå som skulle krävas för mer detaljerade och tvingande grundläggande studier för enskilda projekt.

| NATURA 2000 VIEWER: ett användbart verktyg för exploatörer

  http://natura2000.eea.europa.eu/
  Natura 2000 Viewer är ett internetbaserat GIS-system (geografiskt informationssystem) med vars hjälp exploatörer kan hitta och utforska alla Natura 2000-områden i EU-nätverket. Platserna kan undersökas i väldigt liten skala (1:500), vilket visar hur platsen är avgränsad och landskapets viktigaste egenskaper i mycket hög upplösning. En standardiserad datablankett kan laddas ned för varje område med en förteckning över de arter och livsmiljötyper som området utsetts för, deras uppskattade populationsstorlek eller populationsområde och bevarandestatus i området, samt områdets betydelse för arterna och livsmiljöerna. Det finns även andra sök- och visningsfunktioner som man kan använda för att överlagra data från olika källor på Natura 2000-områdena. |
| --- |

NATURA 2000 VIEWER: ett användbart verktyg för exploatörer

NATURA 2000 VIEWER: ett användbart verktyg för exploatörer

http://natura2000.eea.europa.eu/

Natura 2000 Viewer är ett internetbaserat GIS-system (geografiskt informationssystem) med vars hjälp exploatörer kan hitta och utforska alla Natura 2000-områden i EU-nätverket. Platserna kan undersökas i väldigt liten skala (1:500), vilket visar hur platsen är avgränsad och landskapets viktigaste egenskaper i mycket hög upplösning. En standardiserad datablankett kan laddas ned för varje område med en förteckning över de arter och livsmiljötyper som området utsetts för, deras uppskattade populationsstorlek eller populationsområde och bevarandestatus i området, samt områdets betydelse för arterna och livsmiljöerna. Det finns även andra sök- och visningsfunktioner som man kan använda för att överlagra data från olika källor på Natura 2000-områdena.

| Rekommendationer från Internationella kommissionen för skyddet av Donau för nationell/regional bedömning och kriterier

  I de vägledande principerna från Internationella kommissionen för skyddet av Donau rekommenderas en tvåstegsprocess för strategisk zonplanering av vattenkraftsproduktion på nationell eller regional nivå. Som ett första steg bör flodsträckor där det är förbjudet att bygga ut vattenkraft enligt relevant internationell, nationell eller regional lagstiftning/internationella, nationella eller regionala avtal (undantagna områden) identifieras. I ett andra steg bör alla andra sträckor bedömas med hjälp av ett förutbestämt klassifikationsschema som baseras på överenskomna kriterier. Det är viktigt att den nationella/regionala bedömningen är tekniskt genomförbar och baseras på alla data som kan erhållas på denna nivå. Den resulterande matrisen utgör ett stödverktyg för beslutsfattande för att skapa ett balanserat uppnående av energi- och miljömål. Denna viktningsprocess bör utföras av den behöriga myndigheten på nationell/regional nivå i vart och ett av Donau-länderna som en del av en process där allmänheten är delaktig. Resultaten bör även användas i förvaltningsplanerna för avrinningsdistrikt och handlingsplanerna för förnybara energikällor. |
| --- |

Rekommendationer från Internationella kommissionen för skyddet av Donau för nationell/regional bedömning och kriterier

Rekommendationer från Internationella kommissionen för skyddet av Donau för nationell/regional bedömning och kriterier

I de vägledande principerna från Internationella kommissionen för skyddet av Donau rekommenderas en tvåstegsprocess för strategisk zonplanering av vattenkraftsproduktion på nationell eller regional nivå. Som ett första steg bör flodsträckor där det är förbjudet att bygga ut vattenkraft enligt relevant internationell, nationell eller regional lagstiftning/internationella, nationella eller regionala avtal (undantagna områden) identifieras. I ett andra steg bör alla andra sträckor bedömas med hjälp av ett förutbestämt klassifikationsschema som baseras på överenskomna kriterier. Det är viktigt att den nationella/regionala bedömningen är tekniskt genomförbar och baseras på alla data som kan erhållas på denna nivå. Den resulterande matrisen utgör ett stödverktyg för beslutsfattande för att skapa ett balanserat uppnående av energi- och miljömål. Denna viktningsprocess bör utföras av den behöriga myndigheten på nationell/regional nivå i vart och ett av Donau-länderna som en del av en process där allmänheten är delaktig. Resultaten bör även användas i förvaltningsplanerna för avrinningsdistrikt och handlingsplanerna för förnybara energikällor.

| Ett kartläggningsverktyg för den ekologiska översiktsplanen över Österrikes floder – WWF

  För WWF Österrike är det viktigt att den framtida utbyggnaden av vattenkraften följer en strategisk metod så att man kan skydda betydande, känsliga och orörda flodsträckor. För att ge sitt stöd till detta har WWF tagit fram en ekologisk översiktsplan för att tillhandahålla ett tekniskt riktigt beslutsunderlag för bedömning av behovet att skydda österrikiska vatten (WWF Ökomasterplan, 2009).
  Studien offentliggjordes 2009 och bedömde för första gången det ekologiska värdet av 53 av de största floderna i Österrike med ett avrinningsområde på mer än 500 kvadratkilometer. I studien presenteras även officiella data från analysen av aktuell status från ministeriet med ansvar för genomförande av EU:s vattendirektiv och tillhandahållande av naturvårdsrelaterad information, till exempel om Natura 2000-områden och andra skyddade områden. Vattensträckorna delades var och en in i kategorier och prioriterades efter betydelse enligt olika urvalskriterier (till exempel ekologisk status, belägenhet i skyddade områden, hydromorfologi, den kontinuerliga fria flödesvägens längd).
  Varje flodsträcka rankades alltså efter följande känslighetsklasser:






  — | Känslighetsklass 1: Mycket högt skyddsvärde baserat på ekologisk status |
| --- | --- |

Ett kartläggningsverktyg för den ekologiska översiktsplanen över Österrikes floder – WWF

Ett kartläggningsverktyg för den ekologiska översiktsplanen över Österrikes floder – WWF

För WWF Österrike är det viktigt att den framtida utbyggnaden av vattenkraften följer en strategisk metod så att man kan skydda betydande, känsliga och orörda flodsträckor. För att ge sitt stöd till detta har WWF tagit fram en ekologisk översiktsplan för att tillhandahålla ett tekniskt riktigt beslutsunderlag för bedömning av behovet att skydda österrikiska vatten (WWF Ökomasterplan, 2009).

Studien offentliggjordes 2009 och bedömde för första gången det ekologiska värdet av 53 av de största floderna i Österrike med ett avrinningsområde på mer än 500 kvadratkilometer. I studien presenteras även officiella data från analysen av aktuell status från ministeriet med ansvar för genomförande av EU:s vattendirektiv och tillhandahållande av naturvårdsrelaterad information, till exempel om Natura 2000-områden och andra skyddade områden. Vattensträckorna delades var och en in i kategorier och prioriterades efter betydelse enligt olika urvalskriterier (till exempel ekologisk status, belägenhet i skyddade områden, hydromorfologi, den kontinuerliga fria flödesvägens längd).

Varje flodsträcka rankades alltså efter följande känslighetsklasser:

—

Känslighetsklass 1: Mycket högt skyddsvärde baserat på ekologisk status

| — | Känslighetsklass 2: Mycket högt skyddsvärde på grund av läget i reservatet/reservaten |
| --- | --- |

—

Känslighetsklass 2: Mycket högt skyddsvärde på grund av läget i reservatet/reservaten

| — | Känslighetsklass 3: Mycket förtjänt av skydd på grund av morfologin |
| --- | --- |

—

Känslighetsklass 3: Mycket förtjänt av skydd på grund av morfologin

| — | Känslighetsklass 4: Mycket skyddsvärd på grund av den kontinuerliga fria flödesvägens längd |
| --- | --- |

—

Känslighetsklass 4: Mycket skyddsvärd på grund av den kontinuerliga fria flödesvägens längd

| — | Känslighetsklass 5: Potentiellt värd att skyddas eftersom databas för en säker bedömning av miljöförhållandena saknas |
| --- | --- |

—

Känslighetsklass 5: Potentiellt värd att skyddas eftersom databas för en säker bedömning av miljöförhållandena saknas

| — | Känslighetsklass 6: Potentiellt värd att skyddas |
| --- | --- |

—

Känslighetsklass 6: Potentiellt värd att skyddas

| — | Känslighetsklass 7: Lågt skyddsvärde |
| --- | --- |

—

Känslighetsklass 7: Lågt skyddsvärde

| — | Känslighetsklass 8: Befintlig energirelaterad och ekonomisk användning |
| --- | --- |

—

Känslighetsklass 8: Befintlig energirelaterad och ekonomisk användning

| — | Brist på data (ekologisk status, hydromorfologi) |
| --- | --- |

—

Brist på data (ekologisk status, hydromorfologi)

Image

http://www.oekomasterplan.at/home.html

| Planeringsinstrument för att balansera utvecklingen av vattenkraft och återställa akvatiska miljöer i Frankrike

  Under 2008 anordnade det franska ministeriet för miljöfrågor, hållbar utveckling och energi ett rundabordssamtal om hur den hållbara vattenkraften skulle kunna fortsätta utvecklas samtidigt som man återställer Frankrikes akvatiska miljö. Två mål behövde uppnås: Produktion av ytterligare 3 TWh per år fram till 2020 och att 66 % av ytvattenförekomsterna skulle uppnå god status till 2015.
  Efter långa diskussioner med lokalt valda myndigheter, vattenkraftsproducenter, den nationella kommittén för professionellt sötvattenfiske och en rad icke-statliga organisationer skrev ministeriet på ett avtal som innehöll fyra huvudmål:






  — | Stödja vattenkraften genom en pågående process med gemensam forskning på området miljöintegration, miljöövervakning och miljökontroller. |
| --- | --- |

Planeringsinstrument för att balansera utvecklingen av vattenkraft och återställa akvatiska miljöer i Frankrike

Planeringsinstrument för att balansera utvecklingen av vattenkraft och återställa akvatiska miljöer i Frankrike

Under 2008 anordnade det franska ministeriet för miljöfrågor, hållbar utveckling och energi ett rundabordssamtal om hur den hållbara vattenkraften skulle kunna fortsätta utvecklas samtidigt som man återställer Frankrikes akvatiska miljö. Två mål behövde uppnås: Produktion av ytterligare 3 TWh per år fram till 2020 och att 66 % av ytvattenförekomsterna skulle uppnå god status till 2015.

Efter långa diskussioner med lokalt valda myndigheter, vattenkraftsproducenter, den nationella kommittén för professionellt sötvattenfiske och en rad icke-statliga organisationer skrev ministeriet på ett avtal som innehöll fyra huvudmål:

—

Stödja vattenkraften genom en pågående process med gemensam forskning på området miljöintegration, miljöövervakning och miljökontroller.

| — | Modernisera och optimera befintliga anläggningar genom att arbeta mot ett effektivt genomförande av bestämmelserna om att höja minimiflödet till januari 2014 och att införa obligatoriska fisktrappor. Vidare bör alla koncessionsförnyelser åtföljas av åtgärder för att förbättra både anläggningens energiprestanda och miljöprestanda. |
| --- | --- |

—

Modernisera och optimera befintliga anläggningar genom att arbeta mot ett effektivt genomförande av bestämmelserna om att höja minimiflödet till januari 2014 och att införa obligatoriska fisktrappor. Vidare bör alla koncessionsförnyelser åtföljas av åtgärder för att förbättra både anläggningens energiprestanda och miljöprestanda.

| — | Undanröja de mest problematiska hindren för ekologisk kontinuitet som har identifierats i det nationella programmet och att genomföra dessa återställningsprojekt med hjälp av finansiering från vattenmyndigheterna. |
| --- | --- |

—

Undanröja de mest problematiska hindren för ekologisk kontinuitet som har identifierats i det nationella programmet och att genomföra dessa återställningsprojekt med hjälp av finansiering från vattenmyndigheterna.

| — | Utarbeta ett utvecklingsprogram för vattenkraft av ”miljömässigt hög kvalitet” med minimal påverkan på miljön. Uppförandet av nya anläggningar ska helst eftersträvas och lokaliseras i områden där det finns få miljöintressen, och måste undvika områden med rik biologisk mångfald (till exempel förbjudna floder och floder med kontinuitet). |
| --- | --- |

—

Utarbeta ett utvecklingsprogram för vattenkraft av ”miljömässigt hög kvalitet” med minimal påverkan på miljön. Uppförandet av nya anläggningar ska helst eftersträvas och lokaliseras i områden där det finns få miljöintressen, och måste undvika områden med rik biologisk mångfald (till exempel förbjudna floder och floder med kontinuitet).

Mellan 2012 och 2015 antog därför regeringen två förteckningar över skyddade floder för att garantera efterlevnaden av vattendirektivet. Den första förteckningen innehåller förbjudna eller bevarade floder där inga tillstånd kan beviljas för uppförandet av nya hinder, och befintliga dammar måste garantera den ekologiska kontinuiteten vid den tidpunkt då tillstånden för dem förnyas. Den andra förteckningen innehåller floder där återställning av kontinuiteten hos befintliga dammar prioriteras. Vid dessa floder måste befintliga dammar anpassas inom fem år så att de garanterar att fiskar kan vandra både uppströms och nedströms och att transporten av sediment är tillräcklig.

Följande finns med i den första förteckningen: Högstatusfloder (till exempel i Natura 2000), floder där migrerande diadroma fiskar lever (också ofta i Natura 2000) och biologiska reservoarer. De motsvarar tillsammans runt 25–30 % av Frankrikes vattendrag. Den andra förteckningen innehåller andra floder där migrerande diadroma fiskar lever, floder där det finns risk för att miljömålen inte kommer att uppnås på grund av hydromorfologiska påfrestningar och ineffektivt fungerande biologiska reservoarer enligt det som fastställts i förvaltningsplanen för avrinningsdistrikt. De utgör tillsammans runt 10 % av vattendragen.

Identifieringen av potentiella områden för ny vattenkraft enligt de regionala planerna för förnybar energi baseras i huvudsak på vattenkraftsdata och på förenlighet med förteckning 1 och förteckning 2, som anger områden som betraktas som lämpliga, mindre lämpliga och icke lämpliga.

Källa: https://circabc.europa.eu/sd/a/85a4834a-5733-4474-9686-d6d94d722b95/Presentation-Planning%20instruments%20for%20hydropower%20and%20preserved%20rivers%20in%20France.pdf

Källa:

4.4   Tidiga samråd

Tidiga samråd

Tidiga samråd med miljöaktörer, och även övriga aktörer, är viktiga för att se till att man hittar acceptabla och hållbara lösningar. Det är lika viktigt för att nå en allmän förståelse för de frågor som det gäller och uppmuntra samarbete i strävan efter lösningar, särskilt om ett projekts ekologiska effekter inte visar sig kunna åtgärdas med konventionella begränsande metoder.

Ofta har konflikter uppstått på grund av att man har misslyckats med att få med sig miljöaktörerna tidigt i planeringsprocessen, vilket kan resultera i långvariga och dyra förseningar. Helst bör aktörerna och allmänheten vara delaktiga på alla stadier i projektets eller planens utveckling. Medverkan är särskilt viktig under projektets eller planens utformningsfas och under det interaktiva och återkommande arbetet med att komma på realistiska alternativa lösningar för problemområden.

EU:s lagar och förfaranden är inte särskilt tydliga när det gäller kravet på offentligt samråd och allmänhetens medverkan och föreskriver i regel formella steg för offentliga samråd först efter det att miljökonsekvensstudierna har slutförts och planerna eller projekten lämnats in för godkännande. Detta ska dock inte hindra exploatörer från att skapa sina egna arrangemang för att organisera den offentliga samrådsprocessen så tidigt som möjligt.

Målen med alla välorganiserade offentliga samråd bör vara följande:

| — | Att garantera en transparent planerings- och beslutsprocess för infrastrukturplanen eller infrastrukturprojektet, och öppenhet kring all relevant information och alla relevanta data. |
| --- | --- |

—

Att garantera en transparent planerings- och beslutsprocess för infrastrukturplanen eller infrastrukturprojektet, och öppenhet kring all relevant information och alla relevanta data.

| — | Att öka medvetenheten kring den övergripande planens eller det övergripande projektets mål och därtill relaterade frågor. |
| --- | --- |

—

Att öka medvetenheten kring den övergripande planens eller det övergripande projektets mål och därtill relaterade frågor.

| — | Att få allmänheten att stödja planeringsprocessen och projektets eller planens genomförande. |
| --- | --- |

—

Att få allmänheten att stödja planeringsprocessen och projektets eller planens genomförande.

| — | Att integrera viktiga aktörer i planeringsfasen för att skapa en anda av ömsesidigt förtroende och respekt, och således göra det lättare att få allmänhetens godkännande och lyckas med genomförandet av planen eller projektet. |
| --- | --- |

—

Att integrera viktiga aktörer i planeringsfasen för att skapa en anda av ömsesidigt förtroende och respekt, och således göra det lättare att få allmänhetens godkännande och lyckas med genomförandet av planen eller projektet.

I praktiken är följande särskilt viktigt för att säkerställa att ett lyckat samråd med och deltagande av alla aktörer.

| — | Tidpunkten för det offentliga samrådet: Aktörernas deltagande bör inledas på projektets eller planens tidigaste stadium så att miljöinformation kan användas när alternativ för utformning, läge och ekonomiska arrangemang övervägs. Samråden med aktörer bör fortsätta genom hela miljöbedömningsprocessen och plan- eller projektcykeln. |
| --- | --- |

—

Tidpunkten för det offentliga samrådet: Aktörernas deltagande bör inledas på projektets eller planens tidigaste stadium så att miljöinformation kan användas när alternativ för utformning, läge och ekonomiska arrangemang övervägs. Samråden med aktörer bör fortsätta genom hela miljöbedömningsprocessen och plan- eller projektcykeln.

Tidpunkten för det offentliga samrådet:

| — | Identifiera relevanta intressegrupper: Det är av största vikt att man identifierar de relevanta intressegrupperna för att lyckas involvera allmänheten, vare sig det rör sig om en uppsättning riktlinjer, en plan, ett program (till exempel sektoriellt eller regionalt) eller projekt. Att analysera den sociala sammansättningen i det samhälle där planen eller projektet planeras hjälper också till att säkerställa att alla relevanta sociala aktörer identifieras och inkluderas i samrådet. |
| --- | --- |

—

Identifiera relevanta intressegrupper: Det är av största vikt att man identifierar de relevanta intressegrupperna för att lyckas involvera allmänheten, vare sig det rör sig om en uppsättning riktlinjer, en plan, ett program (till exempel sektoriellt eller regionalt) eller projekt. Att analysera den sociala sammansättningen i det samhälle där planen eller projektet planeras hjälper också till att säkerställa att alla relevanta sociala aktörer identifieras och inkluderas i samrådet.

Identifiera relevanta intressegrupper:

| — | Välja rätt form för kommunikation och samråd: Allmänhetens deltagande kan omfatta allt från att bara sprida information till samråd och full delaktighet i beslutsfattandet:






  — | Informera: Enkelriktat informationsflöde från den som lägger fram projektet för allmänheten. |
| --- | --- | --- |

—

Välja rätt form för kommunikation och samråd: Allmänhetens deltagande kan omfatta allt från att bara sprida information till samråd och full delaktighet i beslutsfattandet:

Välja rätt form för kommunikation och samråd:

—

Informera: Enkelriktat informationsflöde från den som lägger fram projektet för allmänheten.

Informera:

| — | Hålla samråd: Dubbelriktat informationsflöde mellan den som lägger fram projektet och allmänheten, där man ger allmänheten möjlighet att uttrycka åsikter och den som lägger fram projektet att svara. |
| --- | --- |

—

Hålla samråd: Dubbelriktat informationsflöde mellan den som lägger fram projektet och allmänheten, där man ger allmänheten möjlighet att uttrycka åsikter och den som lägger fram projektet att svara.

Hålla samråd

| — | Deltagande: Dubbelriktat flöde av information och idéer där den som lägger fram projektet och allmänheten utför en gemensam analys och fastställer en agenda, och allmänheten/aktörerna på frivillig basis är involverade i beslutsfattandet om projektets utformning och förvaltning genom att enas om de huvudsakliga punkterna. Den nivå av medverkan från allmänheten som behövs för en viss plan eller ett visst projekt varierar beroende på den sociala och politiska kontexten. En matris över deltagandet kan tas fram för var och en av de främsta intressegrupperna för att hjälpa till att avgöra en lämplig grad av deltagande. Matrisen kan även användas som ett systematiskt verktyg för att definiera en aktörs roller och ansvarsområden och identifiera områden där grupperna eventuellt har avvikande åsikter. |
| --- | --- |

—

Deltagande: Dubbelriktat flöde av information och idéer där den som lägger fram projektet och allmänheten utför en gemensam analys och fastställer en agenda, och allmänheten/aktörerna på frivillig basis är involverade i beslutsfattandet om projektets utformning och förvaltning genom att enas om de huvudsakliga punkterna. Den nivå av medverkan från allmänheten som behövs för en viss plan eller ett visst projekt varierar beroende på den sociala och politiska kontexten. En matris över deltagandet kan tas fram för var och en av de främsta intressegrupperna för att hjälpa till att avgöra en lämplig grad av deltagande. Matrisen kan även användas som ett systematiskt verktyg för att definiera en aktörs roller och ansvarsområden och identifiera områden där grupperna eventuellt har avvikande åsikter.

Deltagande:

| — | Egenansvar och engagemang: Tidiga samråd med potentiellt påverkade grupper kan förbättra den miljöinformation som ges till beslutsfattare (till exempel genom att identifiera miljöpåverkan eller utforma lämpliga begränsande åtgärder) och bidra till att minimera potentiella konflikter och förseningar. Uppriktiga ansträngningar för att informera allmänheten och besvara förslag eller bemöta farhågor bidrar också till att förhindra missförstånd och kan leda till att projekt blir mer accepterade med en större känsla av lokalt egenansvar. |
| --- | --- |

—

Egenansvar och engagemang: Tidiga samråd med potentiellt påverkade grupper kan förbättra den miljöinformation som ges till beslutsfattare (till exempel genom att identifiera miljöpåverkan eller utforma lämpliga begränsande åtgärder) och bidra till att minimera potentiella konflikter och förseningar. Uppriktiga ansträngningar för att informera allmänheten och besvara förslag eller bemöta farhågor bidrar också till att förhindra missförstånd och kan leda till att projekt blir mer accepterade med en större känsla av lokalt egenansvar.

Egenansvar och engagemang

Det är tveklöst så att offentliga samråd och medverkan från allmänheten kan ta mycket tid och vara mycket krävande, men när de används på ett positivt sätt kan det minska motsättningarna och öka möjligheten för framgång på lång sikt.

| Strategisk planering och samarbete med avseende på avrinningsområden i England

  I den avrinningsområdesbaserade strategin ingår samarbetsbaserad verksamhet med avseende på avrinningsområden för att åstadkomma övergripande förbättringar av våra vattenmiljöer. Lokalsamhällesbaserade partnerskap, som bidrar med lokal kunskap och expertis, är aktiva i vart och ett av de mer än 100 avrinningsområdena inom ramen för vattendirektivet över hela England, även över gränsen till Wales.
  Fler än 1 500 organisationer är engagerade i avrinningsområdesbaserade strategier över hela landet, däribland icke-statliga organisationer, lokala myndigheter, statliga organ, markägare, sportfiskeföreningar, jordbrukarorganisationer, universitet och lokala företag.
  De avrinningsområdesbaserade partnerskapen står för ett kostnadseffektivt praktiskt genomförande på plats, vilket innebär en mängd fördelar, till exempel förbättrad vattenkvalitet och biologisk mångfald, minskad översvämningsrisk, motståndskraft mot klimatförändringar och större engagemang hos lokalsamhällena med avseende på deras lokala floder. Partnerskapen utgör en katalysator för att locka till sig ytterligare finansiering, och i dagsläget har vissa genererat upp till åtta gånger den ursprungliga investeringen.
  Ett antal forskningsprojekt har nu kunnat visa att ett stärkt avrinningsområdesbaserat partnerskap som består av en mängd olika aktörer och tekniska specialister från och omkring avrinningsområdet kan ansvara för att samordna planeringen, finansieringen och uppnåendet av god ekologisk hälsa för floden och dess avrinningsområde.
  De har också visat att en integrerad aktörsdriven bedömning av ett avrinningsområde kan bidra till att skapa en övergripande förståelse för utmaningarna och, som en följd av detta, skapa en strategisk, målinriktad, balanserad och därför kostnadseffektiv insatsplan för förvaltningen av avrinningsområden.
  http://www.catchmentbasedapproach.org/ |
| --- |

Strategisk planering och samarbete med avseende på avrinningsområden i England

Strategisk planering och samarbete med avseende på avrinningsområden i England

I den avrinningsområdesbaserade strategin ingår samarbetsbaserad verksamhet med avseende på avrinningsområden för att åstadkomma övergripande förbättringar av våra vattenmiljöer. Lokalsamhällesbaserade partnerskap, som bidrar med lokal kunskap och expertis, är aktiva i vart och ett av de mer än 100 avrinningsområdena inom ramen för vattendirektivet över hela England, även över gränsen till Wales.

Fler än 1 500 organisationer är engagerade i avrinningsområdesbaserade strategier över hela landet, däribland icke-statliga organisationer, lokala myndigheter, statliga organ, markägare, sportfiskeföreningar, jordbrukarorganisationer, universitet och lokala företag.

De avrinningsområdesbaserade partnerskapen står för ett kostnadseffektivt praktiskt genomförande på plats, vilket innebär en mängd fördelar, till exempel förbättrad vattenkvalitet och biologisk mångfald, minskad översvämningsrisk, motståndskraft mot klimatförändringar och större engagemang hos lokalsamhällena med avseende på deras lokala floder. Partnerskapen utgör en katalysator för att locka till sig ytterligare finansiering, och i dagsläget har vissa genererat upp till åtta gånger den ursprungliga investeringen.

Ett antal forskningsprojekt har nu kunnat visa att ett stärkt avrinningsområdesbaserat partnerskap som består av en mängd olika aktörer och tekniska specialister från och omkring avrinningsområdet kan ansvara för att samordna planeringen, finansieringen och uppnåendet av god ekologisk hälsa för floden och dess avrinningsområde.

De har också visat att en integrerad aktörsdriven bedömning av ett avrinningsområde kan bidra till att skapa en övergripande förståelse för utmaningarna och, som en följd av detta, skapa en strategisk, målinriktad, balanserad och därför kostnadseffektiv insatsplan för förvaltningen av avrinningsområden.

http://www.catchmentbasedapproach.org/

| CABA KNOWLEDGEBASE

  Syftet med webbplatsen för den avrinningsområdesbaserade strategin (CABA, Catchment based Approach) är att visa upp allt fantastiskt arbete som utförs av avrinningsområdespartnerskap över hela landet. Genom att sprida bästa praxis vill vi undvika dubbelarbete och se till att värdar för den områdesbaserade strategin kan dra nytta av alla de lärdomar som har dragits genom åren av de som är engagerade i förvaltningen av avrinningsområden. Slutligen är denna webbplats utformad för att stärka avrinningsområdesbaserade partnerskap genom att visa dem de många och varierade sätt som medverkansbaserad planering för och förvaltning av avrinningsområden kan utföras på. |
| --- |
| | | | |
| AKTIVERA | ANVÄND DATA | ÅSTADKOM | ÖVERVAKA |
| avrinningsområdesaktörer och bygg ett effektivt partnerskap | och rön för att informera den aktörsledda planeringen för avrinningsområdet | målinriktade och integrerade förvaltningsinsatser för avrinningsområdet | och skapa en modell av miljön för att mäta förbättringar |
| Läs mer | Läs mer | Läs mer | Läs mer |

CABA KNOWLEDGEBASE

CABA KNOWLEDGEBASE

Syftet med webbplatsen för den avrinningsområdesbaserade strategin (CABA, Catchment based Approach) är att visa upp allt fantastiskt arbete som utförs av avrinningsområdespartnerskap över hela landet. Genom att sprida bästa praxis vill vi undvika dubbelarbete och se till att värdar för den områdesbaserade strategin kan dra nytta av alla de lärdomar som har dragits genom åren av de som är engagerade i förvaltningen av avrinningsområden. Slutligen är denna webbplats utformad för att stärka avrinningsområdesbaserade partnerskap genom att visa dem de många och varierade sätt som medverkansbaserad planering för och förvaltning av avrinningsområden kan utföras på.

Image

Image

Image

Image

AKTIVERA

ANVÄND DATA

ÅSTADKOM

ÖVERVAKA

avrinningsområdesaktörer och bygg ett effektivt partnerskap

och rön för att informera den aktörsledda planeringen för avrinningsområdet

målinriktade och integrerade förvaltningsinsatser för avrinningsområdet

och skapa en modell av miljön för att mäta förbättringar

Läs mer

Läs mer

Läs mer

Läs mer

5.   BEDÖMNINGSFÖRFARANDET ENLIGT HABITATDIREKTIVET

BEDÖMNINGSFÖRFARANDET ENLIGT HABITATDIREKTIVET

5.1   Inledning

Inledning

EU:s naturvårdslagstiftning kräver att alla planer eller projekt som kan antas ha en betydande inverkan på ett eller flera Natura 2000-områden ska genomgå en ”lämplig” bedömning i enlighet med artikel 6.3 i habitatdirektivet. I detta kapitel ges en stegvis vägledning för hur den lämpliga bedömningen för i synnerhet vattenkraftsplaner och vattenkraftsprojekt ska genomföras (45).

45

| Artikel 6.3



  Alla planer eller projekt som inte direkt hänger samman med eller är nödvändiga för skötseln och förvaltningen av ett område, men som enskilt eller i kombination med andra planer eller projekt kan påverka området på ett betydande sätt, skall på lämpligt sätt bedömas med avseende på konsekvenserna för målsättningen vad gäller bevarandet av området. Med ledning av slutsatserna från bedömningen av konsekvenserna för området och om inte annat följer av punkt 4, ska de behöriga nationella myndigheterna godkänna planen eller projektet först efter att ha försäkrat sig om att det berörda området inte kommer att ta skada och, om detta är lämpligt, efter att ha hört allmänhetens åsikt.



  Artikel 6.4



  Om en plan eller ett projekt, på grund av att alternativa lösningar saknas, trots en negativ bedömning av konsekvenserna för området måste genomföras av tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse, inbegripet orsaker av social eller ekonomisk karaktär, ska medlemsstaten vidta alla nödvändiga kompensationsåtgärder för att säkerställa att Natura 2000 totalt sett förblir sammanhängande. Medlemsstaten ska underrätta kommissionen om de kompensationsåtgärder som vidtagits. |
| --- |

Artikel 6.3

Artikel 6.3

Alla planer eller projekt som inte direkt hänger samman med eller är nödvändiga för skötseln och förvaltningen av ett område, men som enskilt eller i kombination med andra planer eller projekt kan påverka området på ett betydande sätt, skall på lämpligt sätt bedömas med avseende på konsekvenserna för målsättningen vad gäller bevarandet av området. Med ledning av slutsatserna från bedömningen av konsekvenserna för området och om inte annat följer av punkt 4, ska de behöriga nationella myndigheterna godkänna planen eller projektet först efter att ha försäkrat sig om att det berörda området inte kommer att ta skada och, om detta är lämpligt, efter att ha hört allmänhetens åsikt.

Alla planer eller projekt som inte direkt hänger samman med eller är nödvändiga för skötseln och förvaltningen av ett område, men som enskilt eller i kombination med andra planer eller projekt kan påverka området på ett betydande sätt, skall på lämpligt sätt bedömas med avseende på konsekvenserna för målsättningen vad gäller bevarandet av området. Med ledning av slutsatserna från bedömningen av konsekvenserna för området och om inte annat följer av punkt 4, ska de behöriga nationella myndigheterna godkänna planen eller projektet först efter att ha försäkrat sig om att det berörda området inte kommer att ta skada och, om detta är lämpligt, efter att ha hört allmänhetens åsikt.

Artikel 6.4

Artikel 6.4

Om en plan eller ett projekt, på grund av att alternativa lösningar saknas, trots en negativ bedömning av konsekvenserna för området måste genomföras av tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse, inbegripet orsaker av social eller ekonomisk karaktär, ska medlemsstaten vidta alla nödvändiga kompensationsåtgärder för att säkerställa att Natura 2000 totalt sett förblir sammanhängande. Medlemsstaten ska underrätta kommissionen om de kompensationsåtgärder som vidtagits.

Om en plan eller ett projekt, på grund av att alternativa lösningar saknas, trots en negativ bedömning av konsekvenserna för området måste genomföras av tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse, inbegripet orsaker av social eller ekonomisk karaktär, ska medlemsstaten vidta alla nödvändiga kompensationsåtgärder för att säkerställa att Natura 2000 totalt sett förblir sammanhängande. Medlemsstaten ska underrätta kommissionen om de kompensationsåtgärder som vidtagits.

Eftersom Natura 2000 berör Europas mest värdefulla och hotade livsmiljöer och arter är det logiskt att förfarandena för att godkänna utveckling som kan ha betydande negativa effekter på dessa områden måste vara tillräckligt rigorösa för att undvika att de övergripande målen med fågeldirektivet och habitatdirektivet undermineras. Därför läggs stor vikt vid behovet av att fatta beslut på grundval av välgrundad vetenskaplig information och expertis. Förseningar i godkännandeprocessen orsakas väldigt ofta av en bedömning av dålig kvalitet som hindrar de behöriga myndigheterna från att göra en bedömning av planens eller projektets påverkan.

Det är också viktigt att inte blanda ihop de miljöbedömningar som genomförs enligt direktivet om miljökonsekvensbedömning och direktivet om strategisk miljöbedömning (nedan kallat SMB-direktivet) eller undantagsförfarandet enligt artikel 4.7 i vattendirektivet med den s.k. lämpliga bedömning som genomförs enligt artikel 6.3 i habitatdirektivet. Samtidigt som sådana bedömningar mycket ofta genomförs tillsammans och kan vinna på samordning har de olika syften och bedömer påverkan på olika miljöaspekter. Även om de helst bör samordnas kan de andra bedömningarna alltså inte ersätta en lämplig bedömning.

SMB-direktivet

Den lämpliga bedömningen är inriktad på arter och livsmiljötyper som skyddas genom fågeldirektivet och habitatdirektivet, och i synnerhet på de arter och livsmiljöer för vilka Natura 2000-området har utsetts. En lämplig bedömning enligt artikel 6.3 är därför snävare till omfattningen än en bedömning enligt vattendirektivet, MKB-direktivet eller SMB-direktivet, och är begränsad till följderna för Natura 2000-områden utifrån deras bevarandemål.

Den lämpliga bedömningen är inriktad på arter och livsmiljötyper som skyddas genom fågeldirektivet och habitatdirektivet, och i synnerhet på de arter och livsmiljöer för vilka Natura 2000-området har utsetts

Följderna av varje bedömningsförfarande skiljer sig också åt. För den lämpliga bedömningen och vattendirektivet är resultatet rättsligt bindande för den behöriga myndigheten och avgör dess slutliga beslut. Om den lämpliga bedömningen således kommer fram till att Natura 2000-området som helhet kommer att ta skada trots att åtgärder som begränsar konsekvenserna har införts, kan planen eller projektet endast godkännas om villkoren i artikel 6.4 uppfylls.

5.2   När krävs förfarandet enligt artikel 6?

När krävs förfarandet enligt artikel 6?

De formella och konkreta säkerhetsmekanismer som ska tillämpas för alla planer och projekt som kan antas ha en betydande effekt på ett Natura 2000-område fastställs i artikel 6 i habitatdirektivet.

Detta förfarande är utformat för att

| — | bedöma följderna av en plan eller ett projekt som kan antas ha en betydande påverkan på ett Natura 2000-område mot bakgrund av områdets bevarandemål, |
| --- | --- |

—

bedöma följderna av en plan eller ett projekt som kan antas ha en betydande påverkan på ett Natura 2000-område mot bakgrund av områdets bevarandemål,

| — | fastställa huruvida dessa följder kommer att skada området som helhet, |
| --- | --- |

—

fastställa huruvida dessa följder kommer att skada området som helhet,

| — | tillhandahålla en mekanism för att godkänna en plan eller ett projekt som har en skadlig påverkan om det inte finns några alternativa lösningar som orsakar mindre skada och om det anses nödvändigt av tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse, |
| --- | --- |

—

tillhandahålla en mekanism för att godkänna en plan eller ett projekt som har en skadlig påverkan om det inte finns några alternativa lösningar som orsakar mindre skada och om det anses nödvändigt av tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse,

| — | säkerställa att kompensationsåtgärder vidtas i det senare fallet för att säkerställa att Natura 2000 totalt sett förblir sammanhängande. |
| --- | --- |

—

säkerställa att kompensationsåtgärder vidtas i det senare fallet för att säkerställa att Natura 2000 totalt sett förblir sammanhängande.

Ett flertal villkor används i artikel 6.3 för att ange huruvida en lämplig bedömning behövs. Den berör

| — | alla planer eller projekt, |
| --- | --- |

—

alla planer eller projekt,

| — | som kan påverka minst ett Natura 2000-område på ett betydande sätt, |
| --- | --- |

—

som kan påverka minst ett Natura 2000-område på ett betydande sätt,

| — | enskilt eller i kombination med andra planer eller projekt, |
| --- | --- |

—

enskilt eller i kombination med andra planer eller projekt,

| — | men som inte direkt hänger samman med skötseln och förvaltningen av ett område. |
| --- | --- |

—

men som inte direkt hänger samman med skötseln och förvaltningen av ett område.

Direktivet definierar inte omfattningen för en ”plan” eller ett ”projekt”. I stället är den avgörande faktorn huruvida planen eller projektet kan antas ha en betydande påverkan. Begreppet projekt bör därför tolkas brett för att inkludera både byggarbeten och alla andra ingrepp i den naturliga miljön (46). Det omfattar även projekt vars syfte är att återställa, uppgradera, underhålla eller modernisera ett befintligt vattenkraftverk om det bedöms att dessa kan ha en betydande påverkan på ett Natura 2000-område.

projekt

46

Vad beträffar dess geografiska omfattning är artikel 6.3 inte begränsad till planer och projekt i ett Natura 2000-område. Den gäller även för utveckling utanför ett Natura 2000-område om det är sannolikt att det kommer att ha en betydande påverkan på området. Bara för att ett planerat utvecklingsprojekt har förlagts till en plats utanför Natura 2000-områdets gränser är det inte undantaget från kravet på en lämplig bedömning enligt artikel 6.3.

Således beror behovet av en bedömning på huruvida utvecklingen kan antas ha en betydande påverkan på ett Natura 2000-område, antingen enskilt eller i kombination med andra planer eller projekt, oavsett huruvida projektet har förlagts till en plats i eller utanför Natura 2000-området. Till exempel kan ett projekt en bit uppströms från ett Natura 2000-område fortfarande skada det område som ligger nedströms som helhet som en följd av ett rubbat vattenflöde, förändringar i transporten av sediment, föroreningar eller hinder för arters förflyttningar eller migration. I sådana fall behöver projektet bedömas enligt artikel 6.3.

oavsett huruvida projektet har förlagts till en plats i eller utanför Natura 2000-området.

Detta bör idealiskt sett även innebära att man beaktar alla sannolika gränsöverskridande effekter. Om en plan eller ett projekt i ett land kan antas ha en betydande påverkan på ett Natura 2000-område i ett annat land, antingen enskilt eller i kombination med andra planer eller projekt, måste den lämpliga bedömningen även bedöma påverkan på Natura 2000-områdena som helhet i det andra landet. Detta stämmer överens med Esbokonventionen, som genomförts i EU genom MKB-direktivet och SMB-direktivet.

5.3   Ett stegvist förfarande

Ett stegvist förfarande

Förfarandet i artikel 6.3 måste utföras i en viss ordning. Varje steg avgör huruvida det behövs ett nästa steg i processen. Om man till exempel efter behovsbedömningen kan dra slutsatsen att inga skadliga effekter på Natura 2000-området kommer att uppstå kan planen eller projektet godkännas utan att det behövs någon ytterligare bedömning.

Stegen är följande (se flödesschemat):

| — | Behovsbedömning – Detta första steg avgör huruvida en plan eller ett projekt behöver en lämplig bedömning eller inte. Om det är omöjligt att utesluta att en plan eller ett projekt kan antas ha en betydande påverkan på något Natura 2000-område krävs en lämplig bedömning. |
| --- | --- |

—

Behovsbedömning – Detta första steg avgör huruvida en plan eller ett projekt behöver en lämplig bedömning eller inte. Om det är omöjligt att utesluta att en plan eller ett projekt kan antas ha en betydande påverkan på något Natura 2000-område krävs en lämplig bedömning.

Behovsbedömning

| — | Lämplig bedömning – När man väl har beslutat att det krävs en lämplig bedömning måste de potentiella effekterna av planen eller projektet för Natura 2000-områdets integritet mot bakgrund av dess bevarandemål analyseras i detalj. Analysen ska avse varje plan eller projekt för sig eller i kombination med andra planer eller projekt. |
| --- | --- |

—

Lämplig bedömning – När man väl har beslutat att det krävs en lämplig bedömning måste de potentiella effekterna av planen eller projektet för Natura 2000-områdets integritet mot bakgrund av dess bevarandemål analyseras i detalj. Analysen ska avse varje plan eller projekt för sig eller i kombination med andra planer eller projekt.

Lämplig bedömning

| — | Beslutsfattande – Om den lämpliga bedömningen inte kan bevisa att platsen som helhet inte kommer att ta skada, eller att skadlig påverkan kan avhjälpas med begränsande åtgärder, kommer de behöriga myndigheterna vara tvungna att avslå planen eller projektet. Om den lämpliga bedömningen i stället visar att Natura 2000-området inte kommer att ta skada kan projektet godkännas. |
| --- | --- |

—

Beslutsfattande – Om den lämpliga bedömningen inte kan bevisa att platsen som helhet inte kommer att ta skada, eller att skadlig påverkan kan avhjälpas med begränsande åtgärder, kommer de behöriga myndigheterna vara tvungna att avslå planen eller projektet. Om den lämpliga bedömningen i stället visar att Natura 2000-området inte kommer att ta skada kan projektet godkännas.

Beslutsfattande

Artikel 6.4 tillåter vissa undantag från denna allmänna regel. Den som lägger fram planen eller projektet kan begära att planen eller projektet ska godkännas under exceptionella omständigheter förutsatt att villkoren i artikel 6.4 är uppfyllda.

Ovanstående visar tydligt att denna beslutsprocess bygger på försiktighetsprincipen. Tonvikten ligger på att med tillförlitlig stödbevisning objektivt visa att Natura 2000-området inte kommer att skadas. Det ligger på den som lägger fram planen eller projektet att visa att det inte kommer uppstå någon negativ påverkan.

Figur

Figur

Flödesschema över förfarandet i artikel 6.3 och 6.4 (grundat på kommissionens metodhandledning)

Flödesschema över förfarandet i artikel 6.3 och 6.4 (grundat på kommissionens metodhandledning)

Tillstånd kan bara beviljasav andra tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse om kommissionen utfärdar ett positivt yttrande ochlämpliga kompensation-såtgärder vidtas

Ändra planens/projektets utformning

Tillstånd kan beviljas på villkor att lämpliga kompensationsåtgärder vidtas

Finns det överväganden vad gäller människors hälsa eller säkerhet eller viktiga miljömässiga vinster?

Finns det tvingande orsaker somhar ett väsentligt allmänintresse?

Finns det en prioriterad livsmiljöeller art i området?

Undantag artikel 6.4

Nej

Tillstånd kan inte beviljas

Finns det alternativa lösningar?

Kan de negativa effekterna undanröjas, t.ex. genom begränsande åtgärder?

Tillstånd kanbeviljas

Kan man dra slutsatsen att området i sin helhet inte kommer att ta skada av PP?

Bedöm kumulativa och kombinerade effekter med andra planer och/eller projekt

Lämplig bedömning

Behovsbedömning

Tillstånd kan inte beviljas

Nej

Nej

Nej

Nej

Ja

Ja

Ja

Ja

Ja

Ja

Ja

Ja

Nej

Nej

Bedöm konsekvenserna mot bakgrund av områdets bevarandemål

Kan PP antas ha betydandepåverkan på området?

Är planen eller projektet (PP) direkt kopplat till, eller nödvändig för förvaltningen av bevarandet av området?

5.3.1   Behovsbedömning

Behovsbedömning

Första steget i förfarandet i artikel 6.3 är att avgöra huruvida det behövs en lämplig bedömning, det vill säga om en plan eller ett projekt sannolikt kommer att ha betydande effekt på ett Natura 2000-område. Om det kan fastställas med tillräcklig säkerhet att planen eller projektet inte kan antas ha betydande effekt, varken enskilt eller i kombination med andra planer eller projekt, kan den eller det godkännas utan vidare bedömning.

sannolikt kommer att ha betydande effekt

inte

Om det dock finns minsta tvekan beträffande sannolikheten för påverkan, måste en lämplig bedömning genomföras så att de potentiella effekterna kan granskas i sin helhet. Detta bekräftades av EU-domstolen i Waddenzee-domen (C-127/02) där domstolen kom fram till att ”[...] skyddsmekanismen i artikel 6.3 [...] [inte kräver] att det är klarlagt att den plan eller projekt som bedöms har en betydande påverkan på det berörda området. Det räcker med att det är troligt att planen eller projektet har en sådan påverkan. [...] [N]är det föreligger tvivel om att ett visst agerande inte kan ha en betydande påverkan [ska en sådan bedömning göras]. Den tolkningen gör det möjligt att på ett effektivt sätt förhindra att planer eller projekt som skadar det berörda området godkänns, och den bidrar på detta sätt, [...] till att förverkliga direktivets väsentliga mål [...]”.

[...] skyddsmekanismen i artikel 6.3 [...] [inte kräver] att det är klarlagt att den plan eller projekt som bedöms har en betydande påverkan på det berörda området. Det räcker med att det är troligt att planen eller projektet har en sådan påverkan. [...] [N]är det föreligger tvivel om att ett visst agerande inte kan ha en betydande påverkan [ska en sådan bedömning göras]. Den tolkningen gör det möjligt att på ett effektivt sätt förhindra att planer eller projekt som skadar det berörda området godkänns, och den bidrar på detta sätt, [...] till att förverkliga direktivets väsentliga mål [...]

Anledningarna bakom det slutliga beslutet om huruvida en lämplig bedömning ska genomföras bör redovisas. Tillräcklig information bör ges som stöd för den slutsats som har dragits.

| Miljötillstånd för ett vattenkraftsprojekt

  Den brittiska regeringen har infört ett elektroniskt ansökningsformulär, ”Environmental site audit checklist for hydropower schemes” (checklista för granskning av omgivande miljö för vattenkraftsprojekt) som hjälp vid behovsbedömningen av potentiella projekt på förplaneringsstadiet. Checklistan hjälper sökande att ta reda på vilka uppgifter som måste skickas till de behöriga myndigheterna så att de kan bedöma påverkan av det vattenkraftsprojekt som föreslagits fullt ut, och ger dem möjlighet att be om råd om det planerade projektet i inledningsskedet. Detta kan förhindra att man slösar tid och resurser på projekt som sannolikt inte kommer att få tillstånd.
  Sökande ombeds särskilt att fylla i en checklista som innehåller frågor om






  1. | vattenuttag och hantering av flöden, |
| --- | --- |

Miljötillstånd för ett vattenkraftsprojekt

Miljötillstånd för ett vattenkraftsprojekt

Den brittiska regeringen har infört ett elektroniskt ansökningsformulär, ”Environmental site audit checklist for hydropower schemes” (checklista för granskning av omgivande miljö för vattenkraftsprojekt) som hjälp vid behovsbedömningen av potentiella projekt på förplaneringsstadiet. Checklistan hjälper sökande att ta reda på vilka uppgifter som måste skickas till de behöriga myndigheterna så att de kan bedöma påverkan av det vattenkraftsprojekt som föreslagits fullt ut, och ger dem möjlighet att be om råd om det planerade projektet i inledningsskedet. Detta kan förhindra att man slösar tid och resurser på projekt som sannolikt inte kommer att få tillstånd.

Sökande ombeds särskilt att fylla i en checklista som innehåller frågor om

1.

vattenuttag och hantering av flöden,

| 2. | naturvård, |
| --- | --- |

2.

naturvård,

| 3. | vattenkvalitet, |
| --- | --- |

3.

vattenkvalitet,

| 4. | biologisk mångfald och fiske, |
| --- | --- |

4.

biologisk mångfald och fiske,

| 5. | hantering av översvämningsrisker, |
| --- | --- |

5.

hantering av översvämningsrisker,

| 6. | navigering. |
| --- | --- |

6.

navigering.

Regeringen har också utfärdat en rad vägledningsdokument för att hjälpa exploatörer med ansökningar om strömkraftverk. I dessa dokument förklaras

| — | hur den brittiska miljöbyrån, Environment Agency, reglerar vattenkraft, |
| --- | --- |

—

hur den brittiska miljöbyrån, Environment Agency, reglerar vattenkraft,

| — | vilka miljöfrågor som ska beaktas, |
| --- | --- |

—

vilka miljöfrågor som ska beaktas,

| — | råd om hur ett projekt ska utformas, |
| --- | --- |

—

råd om hur ett projekt ska utformas,

| — | hur man ansöker om de nödvändiga tillstånden och rättigheterna. |
| --- | --- |

—

hur man ansöker om de nödvändiga tillstånden och rättigheterna.

https://www.gov.uk/government/publications/wr325-hydropower-schemes-environmental-site-audit-checklist

https://www.gov.uk/government/publications/good-practice-guidelines-to-the-environment-agency-hydropower-handbook

| 2. | Naturvård |
| --- | --- |

2.

Naturvård

För mer information, se våra råd om vattendirektivet, naturvård och naturarv

JA

JA

NEJ

NEJ

Är projektet förlagt till, eller kan projektet antas påverka, ett område med särskilt vetenskapligt intresse?

(Se anmärkning 2a)

Är projektet förlagt till, eller kan projektet antas påverka, ett särskilt bevarandeområde?

(Se anmärkning 2b)

Är projektet förlagt till, eller kan projektet antas påverka, ett särskilt skyddsområde?

(Se anmärkning 2c)

Är projektet förlagt till, eller kan projektet antas påverka, ett nationellt naturreservat?

(Se anmärkning 2d)

Är projektet förlagt till, eller kan projektet antas påverka, ett lokalt naturreservat?

(Se anmärkning 2d)

Är projektet förlagt till ett skyddat område som klassificerats som särskilt naturskönt, Area of Outstanding Natural Beauty (AONB)?

Area of Outstanding Natural Beauty

(Se anmärkning 2e)

Är projektet förlagt till en nationalpark?

(Se anmärkning 2f)

Kan projektet påverka något vattenfall, en allmän gångstig, en del av ett naturarv eller ett bevarandeområde?

(Se anmärkning 2g)

Har formella ekologiska undersökningar genomförts i området?

(Se anmärkning 2h)

Tar projektet hänsyn till skyddade arter som kan leva i eller nära området?

(Se anmärkning 2i)

5.3.2   Lämplig bedömning

Lämplig bedömning

När det har beslutats att det krävs en lämplig bedömning måste bedömningen genomföras innan den behöriga myndigheten beslutar om huruvida de ska godkänna planen eller projektet (i enlighet med domstolens dom i mål C-127/02 (47)). Termen ”lämplig” betyder i allt väsentligt att bedömningen måste vara lämplig för sitt syfte i enlighet med fågeldirektivet och habitatdirektivet, det vill säga syftet att skydda de arter och typer av livsmiljöer som Natura 2000-området har utsetts för.

47

”Lämplig” betyder också att bedömningen bör leda till en genomtänkt slutsats. Om beskrivningen inte innehåller en tillräckligt utförlig bedömning av effekterna på Natura 2000-området eller inte ger tillräckliga bevis för att det ska vara möjligt att dra tydliga slutsatser om huruvida området som helhet kommer att ta skada, så har bedömningen inte uppfyllt sitt syfte och kan inte anses vara ”lämplig” enligt artikel 6.3.

Detta har bekräftats av domstolen, som kom fram till att ”[d]et visserligen [är] riktigt att det anges i IREALP:s (48)
  rapport att de huvudsakliga störningar som utgjorde ett hot för faunan var att fågelbon förstördes vid avverkning av skog och att livsmiljön splittrades. Rapporten utmärks emellertid av att den

  innehåller flera preliminära bedömningar men ofta saknar slutsatser.

  I rapporten betonas nämligen vikten av att utföra bedömningar progressivt, bland annat på grundval av kunskaper och förtydligande uppgifter som kan uppdagas under projektets genomförande. I den nämnda rapporten inbjöds för övrigt till andra förslag om förbättring av de planerade arbetenas påverkan på miljön.”

[d]et visserligen [är] riktigt att det anges i IREALP:s

48

rapport att de huvudsakliga störningar som utgjorde ett hot för faunan var att fågelbon förstördes vid avverkning av skog och att livsmiljön splittrades. Rapporten utmärks emellertid av att den

innehåller flera preliminära bedömningar men ofta saknar slutsatser.

I rapporten betonas nämligen vikten av att utföra bedömningar progressivt, bland annat på grundval av kunskaper och förtydligande uppgifter som kan uppdagas under projektets genomförande. I den nämnda rapporten inbjöds för övrigt till andra förslag om förbättring av de planerade arbetenas påverkan på miljön.

”Det följer av dessa uppgifter att IREALP:s rapport

  inte heller kan anses utgöra en lämplig bedömning

  av de omtvistade arbetenas påverkan på det särskilda skyddsområdet IT 2040044. Det framgår av samtliga ovannämnda omständigheter att både undersökningen från år 2000 och rapporten från år 2002 är bristfälliga.

  Båda dokumenten saknar fullständiga, exakta och slutliga bedömningar och slutsatser, på grundval av vilka varje rimligt vetenskapligt tvivel kan skingras vad beträffar de planerade arbetenas påverkan på det berörda särskilda skyddsområdet.

  Sådana bedömningar och slutsatser var emellertid absolut nödvändiga för att de behöriga myndigheterna skulle kunna erhålla den säkerhet som krävdes för att fatta beslutet att bevilja tillstånd till de nämnda arbetena.” (Mål C-304/05, kommissionen/Italien, punkterna 46–73.)

”Det följer av dessa uppgifter att IREALP:s rapport

inte heller kan anses utgöra en lämplig bedömning

av de omtvistade arbetenas påverkan på det särskilda skyddsområdet IT 2040044. Det framgår av samtliga ovannämnda omständigheter att både undersökningen från år 2000 och rapporten från år 2002 är bristfälliga.

Båda dokumenten saknar fullständiga, exakta och slutliga bedömningar och slutsatser, på grundval av vilka varje rimligt vetenskapligt tvivel kan skingras vad beträffar de planerade arbetenas påverkan på det berörda särskilda skyddsområdet.

Sådana bedömningar och slutsatser var emellertid absolut nödvändiga för att de behöriga myndigheterna skulle kunna erhålla den säkerhet som krävdes för att fatta beslutet att bevilja tillstånd till de nämnda arbetena.”

Domstolen underströk även vikten av att använda bästa vetenskapliga kunnande när man genomför den lämpliga bedömningen för att göra det möjligt för de behöriga myndigheterna att med tillräcklig säkerhet dra slutsatsen att området inte kommer att ta skada. Den ansåg att ”alla aspekter av planen eller projektet som, enskilt eller i kombination med andra planer eller projekt, kan påverka nämnda mål identifieras med hjälp av [bästa] vetenskapliga kunnande på området.” (Mål C-127/02, punkt 54.)

bästa vetenskapliga kunnande

alla aspekter av planen eller projektet som, enskilt eller i kombination med andra planer eller projekt, kan påverka nämnda mål identifieras med hjälp av [bästa] vetenskapliga kunnande på området

Bedömningsrapporten bör särskilt

| — | beskriva projektet eller planen i detalj för att det ska gå att förstå dess storlek, skala och mål, |
| --- | --- |

—

beskriva projektet eller planen i detalj för att det ska gå att förstå dess storlek, skala och mål,

| — | beskriva de grundläggande förutsättningarna och bevarandemålen för Natura 2000-området, |
| --- | --- |

—

beskriva de grundläggande förutsättningarna och bevarandemålen för Natura 2000-området,

| — | beskriva alla möjliga effekter som kan uppstå, |
| --- | --- |

—

beskriva alla möjliga effekter som kan uppstå,

| — | analysera samspelet mellan dessa projektegenskaper och de ekologiska krav som de arter och livsmiljötyper som området har utsetts för har för att det ska gå att identifiera de potentiella effekter som projektet eller planen har på Natura 2000-området och deras signifikansnivå, |
| --- | --- |

—

analysera samspelet mellan dessa projektegenskaper och de ekologiska krav som de arter och livsmiljötyper som området har utsetts för har för att det ska gå att identifiera de potentiella effekter som projektet eller planen har på Natura 2000-området och deras signifikansnivå,

| — | förklara hur sådana effekter kommer att undvikas eller i möjligaste mån begränsas, |
| --- | --- |

—

förklara hur sådana effekter kommer att undvikas eller i möjligaste mån begränsas,

| — | fastställa en tidslinje och mekanismer genom vilka begränsande åtgärder ska garanteras, genomföras och övervakas, |
| --- | --- |

—

fastställa en tidslinje och mekanismer genom vilka begränsande åtgärder ska garanteras, genomföras och övervakas,

| — | innehålla en referensförteckning över alla informationskällor. |
| --- | --- |

—

innehålla en referensförteckning över alla informationskällor.

Slutligen är den som lägger fram projektet ansvarig för att beställa och tillhandahålla information till den lämpliga bedömningen och för att säkerställa att denna är av lämplig kvalitet. Myndigheterna är ansvariga för att se till att de data som ges i den lämpliga bedömningen utvärderas på ett rättvist och uttömmande sätt och för att kontrollera huruvida slutsatserna om effekterna och deras signifikans är korrekta och att Natura 2000-området som helhet inte kommer att ta skada, mot bakgrund av områdets bevarandemål.

Bedömning av effekter mot bakgrund av områdets bevarandemål

Bedömning av effekter mot bakgrund av områdets bevarandemål

Som redan har nämnts bör bedömningen bedöma planens eller projektets möjliga effekter på området mot bakgrund av områdets bevarandemål. Som minimum är bevarandemålet att förhindra försämring av de arter och livsmiljöer för vilka området har utsetts.

Om mer ambitiösa bevarandemål har fastställts enligt artikel 6.1 måste planens eller projektets potentiella effekter bedömas mot dessa mer ambitiösa mål. Om målet till exempel är att återställa kungsfiskarpopulationen till en viss nivå inom åtta år måste man bedöma om planen eller projektet kommer att förhindra denna återhämtning, och inte bara huruvida kungsfiskarpopulationen kommer att fortsätta vara stabil.

| Standardiserad datablankett för Natura 2000

  Standardiserade datablanketter har sammanställts för varje Natura 2000-område. De innehåller information om ytstorleken, representativitet och bevarandetillstånd för livsmiljöerna i området samt en helhetsbedömning av områdets värde för bevarandet av dessa. De innehåller också information om de arter som finns i området, till exempel population, status (stationär, häckande, övervintrande, migrerande) och tillstånd, och om områdets värde för de berörda arterna (49).

  Bevarandetillstånd för livsmiljöerna och arterna i området

  En arts eller livsmiljös bevarandestatus ska inte förväxlas med artens eller livsmiljöns bevarandetillstånd. Med ”bevarandestatus” avses artens eller livsmiljöns status inom hela dess naturliga utbredningsområde i EU och kan endast bedömas på högre nivå (till exempel nationellt, biogeografiskt eller EU-övergripande). ”Bevarandetillstånd” avser tillståndet för en viss art eller livsmiljö i ett visst område. Om tillståndet är dåligt kan myndigheterna ha beslutat att fastställa mer ambitiösa bevarandemål för arten eller livsmiljön i området, snarare än att bara förhindra att tillståndet försämras.
  Vart sjätte år ska medlemsstaterna rapportera om bevarandestatus för livsmiljöer och arter inom sitt territorium i enlighet med artikel 17 i habitatdirektivet. På grundval av dessa nationella rapporter framställer kommissionen en konsoliderad rapport om deras bevarandestatus på biogeografisk nivå och på EU-nivå (50).

  Förvaltningsplaner för Natura 2000

  Även om det inte är obligatoriskt rekommenderar habitatdirektivet att man utarbetar förvaltningsplaner för att fastställa bevarandemål och vilka åtgärder som behövs för att uppnå dessa mål i området i enlighet med arternas och livsmiljöernas ekologiska behov på platsen. Förvaltningsplanerna är därför en ovärderlig källa till information om Natura 2000 (51). |
| --- |

Standardiserad datablankett för Natura 2000

Standardiserad datablankett för Natura 2000

Standardiserade datablanketter har sammanställts för varje Natura 2000-område. De innehåller information om ytstorleken, representativitet och bevarandetillstånd för livsmiljöerna i området samt en helhetsbedömning av områdets värde för bevarandet av dessa. De innehåller också information om de arter som finns i området, till exempel population, status (stationär, häckande, övervintrande, migrerande) och tillstånd, och om områdets värde för de berörda arterna (49).

49

Bevarandetillstånd för livsmiljöerna och arterna i området

Bevarandetillstånd för livsmiljöerna och arterna i området

En arts eller livsmiljös bevarandestatus ska inte förväxlas med artens eller livsmiljöns bevarandetillstånd. Med ”bevarandestatus” avses artens eller livsmiljöns status inom hela dess naturliga utbredningsområde i EU och kan endast bedömas på högre nivå (till exempel nationellt, biogeografiskt eller EU-övergripande). ”Bevarandetillstånd” avser tillståndet för en viss art eller livsmiljö i ett visst område. Om tillståndet är dåligt kan myndigheterna ha beslutat att fastställa mer ambitiösa bevarandemål för arten eller livsmiljön i området, snarare än att bara förhindra att tillståndet försämras.

Vart sjätte år ska medlemsstaterna rapportera om bevarandestatus för livsmiljöer och arter inom sitt territorium i enlighet med artikel 17 i habitatdirektivet. På grundval av dessa nationella rapporter framställer kommissionen en konsoliderad rapport om deras bevarandestatus på biogeografisk nivå och på EU-nivå (50).

50

Förvaltningsplaner för Natura 2000

Förvaltningsplaner för Natura 2000

Även om det inte är obligatoriskt rekommenderar habitatdirektivet att man utarbetar förvaltningsplaner för att fastställa bevarandemål och vilka åtgärder som behövs för att uppnå dessa mål i området i enlighet med arternas och livsmiljöernas ekologiska behov på platsen. Förvaltningsplanerna är därför en ovärderlig källa till information om Natura 2000 (51).

51

Insamling av den information som behövs för den lämpliga bedömningen

Insamling av den information som behövs för den lämpliga bedömningen

Insamling av all nödvändig information om både projekten och Natura 2000-området är ett viktigt första steg i den lämpliga bedömningen. Detta är ofta en upprepad process. Om de initiala undersökningarna och den initiala analysen visar att det finns stora kunskapsluckor kan ytterligare grundläggande ekologiskt fältarbete och undersökningsarbete behövas för att komplettera befintliga data. Såsom redan har nämnts är det viktigt att basera den lämpliga bedömningen på bästa vetenskapliga kunnande på området så att den kan skingra varje rimligt vetenskapligt tvivel vad beträffar de planerade arbetenas påverkan på det berörda området.

är det viktigt att basera den lämpliga bedömningen på bästa vetenskapliga kunnande på området så att den kan skingra varje rimligt vetenskapligt tvivel vad beträffar de planerade arbetenas påverkan på det berörda området.

Utförliga undersökningar och fältarbete bör vara inriktade på de arter och livsmiljöer för vilka området har utsetts som är känsliga för de planerade arbetena. Deras känslighet bör analyseras med beaktande av det möjliga samspelet mellan projektåtgärderna (typ, omfattning, metoder etc.) och de berörda livsmiljöerna och arterna (lokalisering, ekologiska krav, livsnödvändiga områden, beteende etc.).

Alla fältstudier måste vara tillräckligt robusta och pågå tillräckligt länge för att ta hänsyn till det faktum att de ekologiska förhållandena kan variera betydligt beroende på årstiden och även från år till år. Om en fältundersökning av en art till exempel genomförs under ett par dagar på vintern kommer den inte att omfatta artens habitatanvändning under de andra, viktigare tiderna på året (till exempel flyttnings- eller häckningsperioden).

Alla fältstudier måste vara tillräckligt robusta och pågå tillräckligt länge

Att hålla samråd med naturvårdsmyndigheter, vetenskapliga experter, forskare och naturvårdsorganisationer tidigt i processen bidrar också till att bygga upp en fullständig bild av området, de arter/livsmiljöer som finns där och den typ av effekter som ska analyseras. Dessa olika organ kan även ge råd om den senaste vetenskapliga information som finns tillgänglig om området och dess arter och livsmiljöer som skyddas av EU, och om alla grundläggande studier och fältundersökningar som kan behövas för att kunna bedöma projektets sannolika effekter.

Identifiera skadlig påverkan

Identifiera skadlig påverkan

Så snart alla nödvändiga grundläggande data har samlats in kan planens eller projektets påverkan på Natura-området bedömas. Beskrivningen av vattenkraftsprojekts potentiella negativa påverkan enligt beskrivningen i kapitel 3 bör vara en hjälp för att identifiera vilken typ av påverkan som man bör leta efter. Det är uppenbart att effekterna av varje projekt är unika och måste utvärderas utifrån varje enskilt fall. Detta ligger i linje med Waddenzee-domen (se ovan): ”Frågan huruvida effekterna är betydande skall, vid bedömningen av nämnda plans eller projekts framtida effekter [...] besvaras mot bakgrund av det berörda områdets särart och miljömässiga förhållanden.”

effekterna av varje projekt är unika och måste utvärderas utifrån varje enskilt fall

Frågan huruvida effekterna är betydande skall, vid bedömningen av nämnda plans eller projekts framtida effekter [...] besvaras mot bakgrund av det berörda områdets särart och miljömässiga förhållanden.

Det första steget är att till fullo analysera vilka av de av EU skyddade arter och livsmiljöer för vilka området har utsetts som skulle kunna påverkas inom varje område och bör genomgå vidare bedömning. Detta är viktigt eftersom varje art och livsmiljö har sin egen ekologiska livscykel och sina egna bevarandekrav. Effekterna på var och en av dessa varierar också från en plats till en annan beroende på deras bevarandetillstånd och de underliggande ekologiska förhållandena i området i fråga. För varje effekt som påträffas bör bedömningen också undersöka hur allvarliga effekterna är samt deras typ, omfattning, varaktighet, intensitet och tidpunkt.

Den lämpliga bedömningen innebär även att man tittar på alla de aspekter av planen eller projektet som skulle kunna påverka området. De ska alla undersökas i tur och ordning (till exempel inte bara den damm som ska byggas utan nya tillträdesvägar eller annan infrastruktur som planeras för dammen). Även den potentiella påverkan bör övervägas för var och en av de arter och livsmiljöer för vilka området har utsetts (kallas ofta för målegenskaper eller egenskaper). Effekterna på de olika egenskaperna bör sedan studeras tillsammans, och i förhållande till varandra, så att samspelet mellan dem också kan identifieras.

att man tittar på alla de aspekter av planen eller projektet

målegenskaper

egenskaper

IDENTIFIERA NATURA 2000-OMRÅDET/-OMRÅDENAS BEVARANDEMÅL

AVGÖR OM DET FINNSNÅGRA KVARSTÅENDE EFFEKTER PÅ OMRÅDETSOM HELHET

DEFINIERA STUDIEOMRÅDET

IDENTIFIERA/BEDÖM PREVENTIVA OCH BEGRÄNSANDE ÅTGÄRDER

för att eliminera eller begränsa effekterna till en icke betydande nivå

UTFORMA ETT ÖVERVAKNINGS-PROGRAM

SAMLA IN BEFINTLIG INFORMATIONOCH UTFÖR YTTERLIGARE FÄLTSTUDIER OCH UNDERSÖKNINGAR EFTER BEHOV

SAMLA IN INFORMATION OM ANDRA PLANER OCH PROJEKT

för att kunna bedöma kumulativa effekter

BEDÖM EFFEKTERNA OCH DERAS BETYDELSE

på de livsmiljötyper som studien inriktar sig på, arternas livsmiljöer och arterna samt på områdets ekologiska strukturoch funktion

IDENTIFIERA DE EKOLOGISKA SÄRDRAG SOM SKA BEAKTAS I BEDÖMNINGEN

Analysera projektåtgärdernas potentiella effekter på de arter och livsmiljöer som finns i området

RÅDGÖR MED BEHÖRIGA MYNDIGHETER OCH AKTÖRER

Åtgärder som ska vidtas som en del av den lämpliga bedömningen (anpassad Europeiska kommissionen, 2014).

Åtgärder som ska vidtas som en del av den lämpliga bedömningen (anpassad Europeiska kommissionen, 2014). Samtidigt som fokus bör ligga på de arter och livsmiljöer av EU-intresse som var orsaken till att området utsågs bör man komma ihåg att dessa målegenskaper samspelar med andra arter och livsmiljöer samt med den fysiska miljön på komplexa sätt. Därför är det viktigt att alla centrala komponenter i ekosystemets struktur, funktion och dynamik undersöks. En förändring hos dessa komponenter, om än aldrig så liten, skulle också kunna påverka de livsmiljötyper och arter som finns i området negativt.

Europeiska kommissionen, 2014

Effekter måste förutses så exakt som möjligt, och grunden för dessa förutsägelser bör tydliggöras och noteras i den lämpliga bedömningen (en tydlig förklaring av graden av visshet i förutsägelsen av effekterna bör alltså också inkluderas, eftersom detta är avgörande – bedömningen måste kunna dra slutsatsen att effekterna är utom rimligt vetenskapligt tvivel). Precis som alla konsekvensbedömningar bör den lämpliga bedömningen vara strukturerad på så sätt att förutsägelserna kan göras så objektivt som möjligt, med hjälp av kvantifierbara kriterier. Detta kommer även att underlätta arbetet med att utforma begränsande åtgärder som kan bidra till att eliminera de förutsedda effekterna eller reducera dem till en icke betydande nivå.

Effekter måste förutses så exakt som möjligt, och grunden för dessa förutsägelser bör tydliggöras och noteras i den lämpliga bedömningen

Slutligen är det vid bedömningen av potentiell påverkan viktigt att komma ihåg att den kan påträffas under alla faser i vattenkraftutbyggnaden, från det inledande byggarbetet till driften och förvaltningen, och även under uppgradering eller avveckling. Effekterna kan alltså vara tillfälliga eller permanenta, uppstå i området eller utanför det eller vara kumulativa, och de kan göra sig gällande vid olika tidpunkter i projektcykeln.

| Vanliga metoder för att förutse effekter

  I den lämpliga bedömningen bör tekniker och metoder som bygger på bästa praxis tillämpas för att uppskatta effekternas omfattning.






  — | Direkta mätningar kan till exempel göras av livsmiljöområden som gått förlorade eller påverkats, proportionerliga förluster från arters populationer, livsmiljöer och grupper. |
| --- | --- |

Vanliga metoder för att förutse effekter

Vanliga metoder för att förutse effekter

I den lämpliga bedömningen bör tekniker och metoder som bygger på bästa praxis tillämpas för att uppskatta effekternas omfattning.

—

Direkta mätningar kan till exempel göras av livsmiljöområden som gått förlorade eller påverkats, proportionerliga förluster från arters populationer, livsmiljöer och grupper.

Direkta mätningar

| — | Flödesscheman, nätverk och systemdiagram kan identifiera effektkedjor som härrör från direkta effekter. Indirekta effekter omnämns som sekundära, tertiära effekter osv. enligt hur de uppkommer. Systemdiagram är mer flexibla än nätverk för att illustrera inbördes samband. |
| --- | --- |

—

Flödesscheman, nätverk och systemdiagram kan identifiera effektkedjor som härrör från direkta effekter. Indirekta effekter omnämns som sekundära, tertiära effekter osv. enligt hur de uppkommer. Systemdiagram är mer flexibla än nätverk för att illustrera inbördes samband.

Flödesscheman, nätverk och systemdiagram

| — | Kvantitativa prognosmodeller kan bidra med matematiskt härledda prognoser som baseras på data och antaganden om effekternas kraft och riktning. Modellerna kan extrapolera prognoser som stämmer överens med äldre data och data från nutid (trendanalys, scenarion, analogier som överför information från andra relevanta platser) och intuitiva förutsägelser. Normativa modelleringsstrategier arbetar baklänges från ett önskat utfall för att bedöma huruvida det planerade projektet kommer att uppnå dessa mål. Prediktiv modellering spelar ofta en viktig roll eftersom huvudeffekterna ofta är en följd av förändringar i hydromorfologiska strukturer, vilket leder till förändringar i sedimenteringssystemet med allvarliga konsekvenser för flora och fauna under vattnet. |
| --- | --- |

—

Kvantitativa prognosmodeller kan bidra med matematiskt härledda prognoser som baseras på data och antaganden om effekternas kraft och riktning. Modellerna kan extrapolera prognoser som stämmer överens med äldre data och data från nutid (trendanalys, scenarion, analogier som överför information från andra relevanta platser) och intuitiva förutsägelser. Normativa modelleringsstrategier arbetar baklänges från ett önskat utfall för att bedöma huruvida det planerade projektet kommer att uppnå dessa mål. Prediktiv modellering spelar ofta en viktig roll eftersom huvudeffekterna ofta är en följd av förändringar i hydromorfologiska strukturer, vilket leder till förändringar i sedimenteringssystemet med allvarliga konsekvenser för flora och fauna under vattnet.

Kvantitativa prognosmodeller

| — | Studier på populationsnivå är potentiellt användbara för att bestämma effekter på populationsnivå av effekter på till exempel fågelarter, fladdermusarter eller marina däggdjursarter. |
| --- | --- |

—

Studier på populationsnivå är potentiellt användbara för att bestämma effekter på populationsnivå av effekter på till exempel fågelarter, fladdermusarter eller marina däggdjursarter.

Studier på populationsnivå

| — | Geografiska informationssystem (GIS) används för att skapa modeller av rumsliga förhållanden, såsom begränsningsöverlägg, eller för att kartlägga känsliga områden och platser där livsmiljöer har försvunnit. Geografiska informationssystem är en kombination av datoriserad kartografi, lagrade kartdata och ett system för databashantering som lagrar attribut såsom markanvändning eller lutning. Med geografiska informationssystem kan de lagrade variablerna visas, kombineras och analyseras mycket snabbt. |
| --- | --- |

—

Geografiska informationssystem (GIS) används för att skapa modeller av rumsliga förhållanden, såsom begränsningsöverlägg, eller för att kartlägga känsliga områden och platser där livsmiljöer har försvunnit. Geografiska informationssystem är en kombination av datoriserad kartografi, lagrade kartdata och ett system för databashantering som lagrar attribut såsom markanvändning eller lutning. Med geografiska informationssystem kan de lagrade variablerna visas, kombineras och analyseras mycket snabbt.

Geografiska informationssystem

| — | Information från tidigare liknande vattenkraftsprojekt kan vara användbar, särskilt om det gjordes kvantitativa prognoser som har övervakats i drift. |
| --- | --- |

—

Information från tidigare liknande vattenkraftsprojekt kan vara användbar, särskilt om det gjordes kvantitativa prognoser som har övervakats i drift.

Information från tidigare liknande vattenkraftsprojekt

| — | Expertutlåtanden och bedömningar kan erhållas från tidigare erfarenheter från och samråd om liknande projekt, och från lokala experter med erfarenhet och kunskap om området. |
| --- | --- |

—

Expertutlåtanden och bedömningar kan erhållas från tidigare erfarenheter från och samråd om liknande projekt, och från lokala experter med erfarenhet och kunskap om området.

Expertutlåtanden och bedömningar

| — | Beskrivning och korrelation: fysiska faktorer (till exempel vattenregim, ström, substrat) kan vara direkt relaterade till arternas utbredning och antalet individer. Om framtida fysiska förhållanden kan förutses kan det vara möjligt att förutse livsmiljöers och populationers framtida utveckling eller arters och livsmiljöers respons utifrån detta. |
| --- | --- |

—

Beskrivning och korrelation: fysiska faktorer (till exempel vattenregim, ström, substrat) kan vara direkt relaterade till arternas utbredning och antalet individer. Om framtida fysiska förhållanden kan förutses kan det vara möjligt att förutse livsmiljöers och populationers framtida utveckling eller arters och livsmiljöers respons utifrån detta.

Beskrivning och korrelation:

| — | Kapacitetsanalyser innebär bland annat att man identifierar den stresströskel under vilken populationers och ekosystems funktioner kan upprätthållas. Detta innebär bland annat att man identifierar potentiellt begränsande faktorer, och tar fram matematiska ekvationer för att beskriva resursens eller systemets kapacitet när det gäller den tröskel som varje begränsande faktor tvingar fram. |
| --- | --- |

—

Kapacitetsanalyser innebär bland annat att man identifierar den stresströskel under vilken populationers och ekosystems funktioner kan upprätthållas. Detta innebär bland annat att man identifierar potentiellt begränsande faktorer, och tar fram matematiska ekvationer för att beskriva resursens eller systemets kapacitet när det gäller den tröskel som varje begränsande faktor tvingar fram.

Kapacitetsanalyser

Metodisk vägledning om bestämmelserna i artikel 6.3 och 6.4 i habitatdirektivet

Metodisk vägledning om bestämmelserna i artikel 6.3 och 6.4 i habitatdirektivet

Bedöma potentiella kumulativa effekter

Bedöma potentiella kumulativa effekter

De kumulativa effekterna utgör en central del av bedömningen. Detta är inte bara ett lagstadgat krav utan kan också få långtgående följder för planen eller projektet, och för andra efterkommande planer eller projekt som planeras för samma område. Detta är särskilt relevant för vattenkraft, där de kumulativa effekterna av till och med små anläggningar kan vara oacceptabelt stora.

De kumulativa effekterna utgör en central del av bedömningen

En serie av blygsamma effekter kan var och en för sig vara obetydliga men ha en betydande påverkan när de bedöms tillsammans. Artikel 6.3 löser detta genom att ta de kombinerade effekterna från andra planer eller projekt med i beräkningen. I artikeln anges inte vilka andra planer och projekt som bestämmelsen gäller, men det är tydligt att man bör beakta planer eller projekt som har färdigställts (det vill säga redan existerande infrastruktur) och godkänts. För detta kan information som finns i förvaltningsplanerna för avrinningsdistrikten enligt vattendirektivet vara användbar, i likhet med eventuella förvaltningsplaner som tagits fram för relevanta Natura 2000-områden.

Man bör ha klart för sig att en medlemsstat genom att överväga en föreslagen plan eller ett föreslaget projekt inte skapar en presumtion till förmån för andra liknande planer eller projekt som kan planeras i framtiden. Om ett eller flera projekt tvärtom redan har godkänts i området kan detta sänka den ekologiska tröskeln för framtida planer eller projekt i området.

Om till exempel en serie vattenkraftanläggningar i eller omkring Natura 2000-områden lämnas in efter varandra kan bedömningen av det första projektet mycket väl komma fram till att det inte kommer att skada området, medan det andra och tredje projektet kanske inte godkänns på grund av att deras påverkan när den kombineras med det tidigare projektets påverkan räcker för att skada området som helhet.

I det här sammanhanget är det viktigt att titta på vattenkraftsprojekt strategiskt och i kombination med varandra inom ett geografiskt område av rimlig storlek, och inte bara betrakta dem som enskilda, isolerade projekt. Bedömningen av kumulativa effekter bör ta alla vattenkraftverk och annan utveckling i avrinningsområdet i beaktande, oavsett om de ligger i eller utanför ett Natura 2000-område.

De kumulativa effekterna bör helst fastställas i nära samråd med de behöriga myndigheterna, som kommer att ha tillgång till information om andra planer och projekt som måste beaktas. Man bör också konsultera informationen i förvaltningsplanerna för avrinningsdistrikten i vattendirektivet, eftersom den innehåller samlade uppgifter om alla påfrestningar och effekter på den akvatiska miljön för hela avrinningsområdet.

Potentiella kumulativa effekter bör bedömas med tillförlitliga grundläggande data och inte enbart bygga på kvalitativa kriterier. De bör också vara en integrerad del av den övergripande bedömningen och inte endast behandlas som en ”eftertanke” i slutet av bedömningsprocessen.

Bestämma effekternas betydelse

Bestämma effekternas betydelse

Så snart effekterna har fastställts (se även avsnitt 4.7) måste deras betydelse (52) för arterna och livsmiljöerna på området uppskattas mot bakgrund av områdets bevarandemål.

52

Följande parametrar kan beaktas när betydelsen bedöms:

| — | Målegenskapens (det vill säga den art eller livsmiljötyp som området har utsetts för) kvantitativa parametrar: till exempel, hur mycket livsmiljö som försvinner för den arten eller livsmiljötypen. För vissa arter och livsmiljöer bör en förlust av även enskilda enheter eller förekomstområden som motsvarar en liten andel av hela området inom ett visst Natura 2000-område (till exempel för prioriterade livsmiljötyper och arter) ses som betydande påverkan. För andra kan betydelsetröskeln vara högre. Återigen beror det på arterna och livsmiljötyperna, deras bevarandetillstånd i området och deras väntade utveckling. |
| --- | --- |

—

Målegenskapens (det vill säga den art eller livsmiljötyp som området har utsetts för) kvantitativa parametrar: till exempel, hur mycket livsmiljö som försvinner för den arten eller livsmiljötypen. För vissa arter och livsmiljöer bör en förlust av även enskilda enheter eller förekomstområden som motsvarar en liten andel av hela området inom ett visst Natura 2000-område (till exempel för prioriterade livsmiljötyper och arter) ses som betydande påverkan. För andra kan betydelsetröskeln vara högre. Återigen beror det på arterna och livsmiljötyperna, deras bevarandetillstånd i området och deras väntade utveckling.

| — | Målegenskapens kvalitativa parametrar: Effekternas betydelse ska oberoende av kvantitativa parametrar beakta kvaliteten på målegenskapens förekomst. Till exempel kan det vara






  — | det enda området i en viss region eller ett visst land som har denna målegenskap (det vill säga, målegenskapen kan vara utbredd i ett visst område men detta är det enda område där den förekommer och skyddas), |
| --- | --- | --- |

—

Målegenskapens kvalitativa parametrar: Effekternas betydelse ska oberoende av kvantitativa parametrar beakta kvaliteten på målegenskapens förekomst. Till exempel kan det vara

—

det enda området i en viss region eller ett visst land som har denna målegenskap (det vill säga, målegenskapen kan vara utbredd i ett visst område men detta är det enda område där den förekommer och skyddas),

| — | ett område med en viktig förekomst av arten (till exempel ett kärnområde för förekomsten, större områden med representativa bestånd etc.), |
| --- | --- |

—

ett område med en viktig förekomst av arten (till exempel ett kärnområde för förekomsten, större områden med representativa bestånd etc.),

| — | ett område där arten befinner sig på gränsen till sitt befintliga utbredningsområde (med tanke på klimatförändringarnas potentiella inverkan i framtiden). |
| --- | --- |

—

ett område där arten befinner sig på gränsen till sitt befintliga utbredningsområde (med tanke på klimatförändringarnas potentiella inverkan i framtiden).

| — | Områdets värde för arters biologi, till exempel som reproduktionsområde (häckningsplatser, lekområden etc.), födosökshabitat, skyddad plats, flyttningsväg eller rastplats. |
| --- | --- |

—

Områdets värde för arters biologi, till exempel som reproduktionsområde (häckningsplatser, lekområden etc.), födosökshabitat, skyddad plats, flyttningsväg eller rastplats.

| — | Ekologiska funktioner och strukturer som är nödvändiga för att bibehålla målegenskaperna och därigenom området som helhet. |
| --- | --- |

—

Ekologiska funktioner och strukturer som är nödvändiga för att bibehålla målegenskaperna och därigenom området som helhet.

När det råder tvekan eller oenighet om graden av betydelse är det bäst att finna en bredare överenskommelse bland relevanta experter, till exempel regionala och/eller nationella specialister på den påverkade målegenskapen, så att enighet skapas kring detta.

Avgöra huruvida området som helhet tar skada

Avgöra huruvida området som helhet tar skada

När projektets effekter har förutsetts så korrekt som möjligt, effekternas betydelsenivå bedömts och alla möjliga begränsande åtgärder har utforskats måste den lämpliga bedömningen nå en slutsats angående huruvida Natura 2000-området som helhet betraktat kommer att ta skada av dem.

Uttrycket som helhet betraktat relaterar tydligt till ekologisk helhet. Området som helhet betraktat kan definieras som summan av områdets ekologiska struktur, funktion och ekologiska processer, över hela ytan eller för de livsmiljöer, komplex av livsmiljöer och/eller populationer av arter för vilka området har utsetts. Ett område kan anses ha hög grad av helhet om den inneboende potentialen för att nå områdets bevarandemål uppnås, områdets kapacitet för självläkande och självförnyelse under dynamiska förhållanden upprätthålls och ett minimum av externt skötsel- och förvaltningsstöd behövs.

som helhet betraktat

ekologisk helhet

Området som helhet betraktat

Om en plan eller ett projekt får negativa följder för ett områdes visuella estetiska kvaliteter eller får betydande konsekvenser för andra livsmiljötyper eller arter än de för vilka området klassificerades som Natura 2000, betraktas detta inte som en skadlig effekt i den mening som avses i artikel 6.3. Om å andra sidan en av de arter eller livsmiljötyper för vilka området har utsetts påverkas betydligt har även området som helhet betraktat med nödvändighet tagit skada.

en av de arter eller livsmiljötyper för vilka området har utsetts påverkas betydligt har även området som helhet betraktat med nödvändighet tagit skada.

Uttrycket området som helhet betraktat visar att fokus ligger på det specifika området. Således kan skador på delar av ett område eller ett helt område inte motiveras med argumentet att bevarandestatusen för de livsmiljöer och arter som lever där kommer att fortsätta vara gynnsam inom medlemsstatens europeiska territorium.

området som helhet betraktat

I praktiken bör bedömningen av området som helhet särskilt vara inriktad på att avgöra huruvida projektet förhindrar att områdets bevarandemål uppnås, och

| — | orsakar förändringar i viktiga ekologiska funktioner som är nödvändiga för målegenskaperna (det vill säga de arter eller den livsmiljötyp för vilka området utsågs), |
| --- | --- |

—

orsakar förändringar i viktiga ekologiska funktioner som är nödvändiga för målegenskaperna (det vill säga de arter eller den livsmiljötyp för vilka området utsågs),

| — | på ett betydande sätt krymper livsmiljöers förekomstområde (även sådana av lägre kvalitet) eller minskar livskraften hos artpopulationer som är målegenskaper i området i fråga, |
| --- | --- |

—

på ett betydande sätt krymper livsmiljöers förekomstområde (även sådana av lägre kvalitet) eller minskar livskraften hos artpopulationer som är målegenskaper i området i fråga,

| — | minskar områdets biologiska mångfald, |
| --- | --- |

—

minskar områdets biologiska mångfald,

| — | leder till att området fragmenteras, |
| --- | --- |

—

leder till att området fragmenteras,

| — | leder till förlust eller reducering av nyckelegenskaper för området (till exempel trädbevuxenhet, regelbundna årliga översvämningar) som målegenskapens status är beroende av, |
| --- | --- |

—

leder till förlust eller reducering av nyckelegenskaper för området (till exempel trädbevuxenhet, regelbundna årliga översvämningar) som målegenskapens status är beroende av,

| — | orsakar dödlighet hos målarterna. |
| --- | --- |

—

orsakar dödlighet hos målarterna.

Införa åtgärder för att undanröja skadliga effekter

Införa åtgärder för att undanröja skadliga effekter

Om en bedömning av en plan eller ett projekt som rör vattenkraftutbyggnad enligt artikel 6 i habitatdirektivet identifierar ett antal negativa effekter på ett Natura 2000-område behöver planen eller projektet inte avvisas automatiskt. Beroende på hur allvarliga de potentiella effekterna är kan det vara möjligt att införa (ytterligare) begränsande åtgärder som eliminerar dem, eller åtminstone gör dem obetydliga, om sådana skyddsåtgärder inte redan har införts i projektet.

| Strategi för begränsande av konsekvenser | Preferensordning |
| --- | --- |
| Undvik påverkan vid källan | Högst | |
| Minska påverkan vid källan | |
| Bekämpa påverkan i området | |
| Bekämpa påverkan hos mottagaren | Lägst |

Strategi för begränsande av konsekvenser

Preferensordning

Undvik påverkan vid källan

Högst

Image

Minska påverkan vid källan

Bekämpa påverkan i området

Bekämpa påverkan hos mottagaren

Lägst

Fastställandet av begränsande åtgärder måste precis som själva konsekvensbedömningen baseras på en god förståelse för arterna/livsmiljöerna i fråga och på dialog mellan den som lägger fram planen eller projektet, den behöriga myndigheten och naturvårdsexperter.

Fastställandet av begränsande åtgärder måste precis som själva konsekvensbedömningen baseras på en god förståelse för arterna/livsmiljöerna i fråga

Begränsande åtgärder kan inbegripa en ändring av den storlek, lokalisering, utformning och teknik som används i vattenkraftsplanen eller vattenkraftsprojektet (till exempel att förebygga hinder för vandring och/eller skador på fisk som orsakas av turbiner). De kan också utgöras av tillfälliga justeringar under uppbyggnadsfasen eller driftsfasen (till exempel att undvika förorening av vattnet om känsliga delar eller populationer av målarter finns nedströms). Se kapitel 3 för mer information om potentiella begränsande åtgärder för vattenkraft.

För varje begränsande åtgärd som föreslås är det viktigt att göra följande:

| — | Förklara hur åtgärderna kommer att förhindra eller göra så att de kända negativa konsekvenserna för området blir icke betydande. |
| --- | --- |

—

Förklara hur åtgärderna kommer att förhindra eller göra så att de kända negativa konsekvenserna för området blir icke betydande.

| — | Lämna bevis för hur de kommer att garanteras och genomföras och av vem. |
| --- | --- |

—

Lämna bevis för hur de kommer att garanteras och genomföras och av vem.

| — | Lämna bevis för graden av säkerhet för att de ska lyckas. |
| --- | --- |

—

Lämna bevis för graden av säkerhet för att de ska lyckas.

| — | Tillhandahålla en tidslinje för projektet eller planen för genomförandet av de begränsande åtgärderna. |
| --- | --- |

—

Tillhandahålla en tidslinje för projektet eller planen för genomförandet av de begränsande åtgärderna.

| — | Lämna bevis för hur åtgärderna kommer att övervakas och hur ytterligare åtgärder kommer att genomföras om skadebegränsningen visar sig vara otillräcklig. |
| --- | --- |

—

Lämna bevis för hur åtgärderna kommer att övervakas och hur ytterligare åtgärder kommer att genomföras om skadebegränsningen visar sig vara otillräcklig.

Så snart man har identifierat lämpliga åtgärder för att begränsa konsekvenserna och utarbetat dem i detalj kan planen eller projektet godkännas enligt bedömningsförfarandet i habitatdirektivets artikel 6 under förutsättning att dessa begränsande åtgärder 1) säkerställer att effekterna inte är betydande mot bakgrund av områdets bevarandemål, och 2) genomförs som en väsentlig del av projektet.

Om betydande påverkan dock fortfarande kvarstår i området, även efter det att åtgärder för att begränsa konsekvenserna har införts, måste alternativa lösningar i stället undersökas (till exempel att man förlägger projektet till en annan plats, ger byggprojektet en annan skala eller utformning, eller alternativa processer). Om några sådana inte finns kan planen eller projektet fortfarande i exceptionella fall godkännas, förutsatt att villkoren i artikel 6.4 uppfylls och lämpliga åtgärder godkänns som kompenserar för betydande negativa effekter som återstår så att Natura 2000-nätverket inte äventyras.

5.3.3   Slutsatser från den lämpliga bedömningen

Slutsatser från den lämpliga bedömningen

Det är de behöriga nationella myndigheternas ansvar att godkänna planen eller projektet mot bakgrund av slutsatserna från den lämpliga bedömningen. Detta kan endast göras efter att man har förvissat sig om att området som helhet betraktat inte kommer att ta skada av dem. Om slutsatserna är positiva, i den meningen att inget rimligt vetenskapligt tvivel kvarstår beträffande frånvaron av följder för området, kan de behöriga myndigheterna godkänna planen eller projektet.

Skyldigheten ligger därför i att bevisa frånvaron av effekter snarare än förekomsten av dem, vilket speglar försiktighetsprincipen (mål C-157/96). Detta har bekräftats i flera av domstolens beslut. I Waddenzee-målet (C-127/02) bekräftade domstolen att ”en plan eller ett projekt endast [kan] godkännas på villkor att de behöriga nationella myndigheterna har försäkrat sig om att planen eller projektet inte kommer att ha en skadlig inverkan på det berörda området. De behöriga myndigheterna skall [...] avslå en ansökan om godkännande när det råder osäkerhet om att planen eller projektet inte kommer att ha en skadlig inverkan på det område som berörs”. Med andra ord måste de ha försäkrat sig bortom varje rimligt vetenskapligt tvivel om att planen eller projektet inte kommer att skada området.

Skyldigheten ligger därför i att bevisa frånvaron av effekter snarare än förekomsten av dem,

Den lämpliga bedömningen och dess slutsatser bör vara tydligt utformade. Rapporten bör vara tillräckligt detaljerad för att kunna visa hur man kom fram till den slutgiltiga slutsatsen och på vilka vetenskapliga grunder beslutet togs.

5.4   Undantag enligt artikel 6.4

Undantag enligt artikel 6.4

Artikel 6.4 föreskriver undantag från regeln i artikel 6.3. Detta är inte en automatisk process, utan det är upp till den som lägger fram projektet eller planen att bestämma om han eller hon vill ansöka om undantag. I artikel 6.4 fastställs de villkor som måste uppfyllas i sådana fall och de steg som måste följas innan en behörig nationell myndighet kan godkänna en plan eller ett projekt som har bedömts orsaka skada på området som helhet enligt artikel 6.3.

Artikel 6.4 kräver att de behöriga myndigheterna ska se till att följande villkor uppfylls innan man kan ta ett beslut om att godkänna eller inte godkänna en plan eller ett projekt som kan skada ett område:

| — | Det alternativ som läggs fram för godkännande är det som orsakar minst skada på livsmiljöerna, på arterna och på ett Natura 2000-område som helhet, och det finns inget genomförbart alternativ som inte området som helhet betraktat skulle ta skada av. |
| --- | --- |

—

Det alternativ som läggs fram för godkännande är det som orsakar minst skada på livsmiljöerna, på arterna och på ett Natura 2000-område som helhet, och det finns inget genomförbart alternativ som inte området som helhet betraktat skulle ta skada av.

alternativ

| — | Det finns tvingande orsaker av väsentligt allmänintresse för att godkänna planen eller projektet. |
| --- | --- |

—

Det finns tvingande orsaker av väsentligt allmänintresse för att godkänna planen eller projektet.

tvingande orsaker av väsentligt allmänintresse

| — | Alla kompensationsåtgärder som krävs för att se till att Natura 2000-nätverkets sammanhängande skyddas har vidtagits. |
| --- | --- |

—

Alla kompensationsåtgärder som krävs för att se till att Natura 2000-nätverkets sammanhängande skyddas har vidtagits.

kompensationsåtgärder

Den ordning som dessa villkor undersöks i är viktig eftersom varje steg avgör om nästa steg är nödvändigt. Om man till exempel hittar ett alternativ till planen eller projektet i fråga finns det ingen mening med att utreda om den ursprungliga planen eller det ursprungliga projektet är av ett väsentligt allmänintresse eller att ta fram lämpliga kompensationsåtgärder, eftersom planen eller projektet inte kan få tillstånd om det finns ett gångbart alternativ.

Bevisa att det saknas alternativa lösningar

Bevisa att det saknas alternativa lösningar

Sökandet efter alternativ kan vara ganska brett och bör vara kopplat till planens eller projektets mål av allmänintresse. Det kan omfatta alternativa platser, annan skala eller utformning, andra byggmetoder eller alternativa processer och metoder för att producera förnybar energi. Detta krav är också tätt kopplat till vattendirektivets artikel 4.7 d, som kräver att myndigheterna garanterar att det inte finns något miljömässigt bättre alternativ (53).

53

Även om kravet att söka efter alternativ faller inom ramen för artikel 6.4 är det i praktiken bra för planerarna att överväga alla möjliga alternativ så tidigt som möjligt när de först börjar planera utbyggnadsprojektet. Om ett lämpligt alternativ som inte kan antas ha en betydande påverkan på ett Natura 2000-område hittas på det stadiet kan det godkännas omedelbart och en lämplig bedömning kommer inte att behövas (även om andra miljöbedömningar fortfarande kan behövas).

Om projektet dock genomgår en lämplig bedömning som kommer fram till att det är oundvikligt att området som helhet tar skada måste den behöriga myndigheten avgöra huruvida det finns alternativa lösningar. Alla gångbara alternativ bör analyseras, och särskilt deras relativa verkan på Natura 2000-områdets bevarandemål och på området som helhet.

Om det finns en gångbar alternativ lösning som uppfyller projektets syften bör också den genomgå en ny lämplig bedömning om det är troligt att den kommer ha en betydande påverkan på samma eller ett annat Natura 2000-område. Om alternativet liknar ursprungsförslaget kan mycket av den nödvändiga informationen hämtas från den första lämpliga bedömningen och användas i den nya bedömningen.

Tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse

Tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse

I brist på alternativa lösningar, eller om alternativet till och med har ännu skadligare effekt på bevarandemålen eller det berörda området som helhet, måste de behöriga myndigheterna undersöka om det finns tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse (54) som motiverar att planen eller projektet ska få tillstånd trots att ett eller flera Natura 2000-områden som helhet kan ta skada av det.

54

Uttrycket tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse definieras inte i direktivet. Det framgår dock tydligt av formuleringen att om en plan eller ett projekt ska få tillstånd enligt artikel 6.4 måste den eller det uppfylla samtliga tre villkor som anges nedan:

tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse

| — | Planen eller projektet måste vara av allmänintresse – det framgår tydligt av formuleringen att endast allmänintresset kan vägas mot direktivets bevarandemål. Således kan projekt som skapats av privata organ endast komma i fråga om det allmänintresse som det tjänar bevisas (mål C-182/10 Solvay m.fl., punkt 71–79). |
| --- | --- |

—

Planen eller projektet måste vara av allmänintresse – det framgår tydligt av formuleringen att endast allmänintresset kan vägas mot direktivets bevarandemål. Således kan projekt som skapats av privata organ endast komma i fråga om det allmänintresse som det tjänar bevisas (mål C-182/10 Solvay m.fl., punkt 71–79).

allmänintresse

| — | Det måste finnas tvingande orsaker för att genomföra planen eller projektet – tvingande i denna mening betyder helt klart att projektet är centralt för samhället, snarare än bara önskvärt eller användbart. |
| --- | --- |

—

Det måste finnas tvingande orsaker för att genomföra planen eller projektet – tvingande i denna mening betyder helt klart att projektet är centralt för samhället, snarare än bara önskvärt eller användbart.

tvingande

| — | Planen eller projektet måste vara av ett väsentligt intresse – med andra ord måste det visas att det är viktigare att genomföra en plan eller ett projekt än att skydda Natura 2000-området i fråga, i linje med områdets bevarandemål. Det är tydligt att det inte räcker med vilken typ av allmänintresse av social eller ekonomisk art som helst, särskilt när det ställs emot vikten av de intressen som skyddas av direktivet (se till exempel dess fjärde skäl som hänvisar till ”gemenskapens naturliga arv”). Det verkar också rimligt att anta att allmänintresset endast kan vara väsentligt om det är ett långsiktigt intresse. Kortsiktiga ekonomiska intressen eller andra intressen som bara skulle generera kortsiktiga fördelar för samhället skulle inte räcka för att väga upp för de långsiktiga bevarandeintressen som skyddas av direktivet. |
| --- | --- |

—

Planen eller projektet måste vara av ett väsentligt intresse – med andra ord måste det visas att det är viktigare att genomföra en plan eller ett projekt än att skydda Natura 2000-området i fråga, i linje med områdets bevarandemål. Det är tydligt att det inte räcker med vilken typ av allmänintresse av social eller ekonomisk art som helst, särskilt när det ställs emot vikten av de intressen som skyddas av direktivet (se till exempel dess fjärde skäl som hänvisar till ”gemenskapens naturliga arv”). Det verkar också rimligt att anta att allmänintresset endast kan vara väsentligt om det är ett långsiktigt intresse. Kortsiktiga ekonomiska intressen eller andra intressen som bara skulle generera kortsiktiga fördelar för samhället skulle inte räcka för att väga upp för de långsiktiga bevarandeintressen som skyddas av direktivet.

väsentligt intresse

Notera att de villkor som rör ett väsentligt allmänintresse är ännu strängare för en plan eller ett projekt som kan antas skada helheten för ett Natura 2000-område som innehåller prioriterade livsmiljötyper och/eller arter när dessa livsmiljötyper och/eller arter påverkas. Tvingande orsaker av väsentligt allmänintresse kan i det fallet bara accepteras om de rör

| — | människors hälsa och den allmänna säkerheten, |
| --- | --- |

—

människors hälsa och den allmänna säkerheten,

| — | överordnade betydelsefulla konsekvenser för miljön, eller |
| --- | --- |

—

överordnade betydelsefulla konsekvenser för miljön, eller

| — | andra tvingande skäl, om kommissionen har utfärdat ett yttrande innan planen eller projektet godkänns. |
| --- | --- |

—

andra tvingande skäl, om kommissionen har utfärdat ett yttrande innan planen eller projektet godkänns.

Flödesschema över villkoren i artikel 6.4

Ja

Tillstånd kan inte beviljas

Tillstånd kan beviljas Kompensationsåtgärder måstevidtas

Tillstånd kan beviljas av andra tvingande orsaker av ett väsentligt allmänintresse, efter samråd med kommissionen

Kompensationsåtgärder måste vidtas

Finns det villkor som handlar om människors hälsa eller säkerhet eller viktiga miljömässiga vinster?

Innehåller området en prioriterad livsmiljö eller art som skulle kunna påverkas av PP?

Finns det tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse?

Finns det alternativa lösningar?

Nej

PP kan skada området som helhet betraktat

Ja

Nej

Nej

Nej

Ja

Ja

Kompensationsåtgärder

Kompensationsåtgärder

Om det inte finns några alternativ och det finns tvingande orsaker som är av väsentligt allmänintresse måste myndigheterna se till att kompensationsåtgärder vidtas och är på plats innan projektet kan inledas. Kompensationsåtgärder är därför en ”sista utväg” och används bara när beslutet har tagits enligt de villkor som beskrivs ovan.

I strikt mening är kompensationsåtgärder fristående från projektet och genomförs som en regel utanför projektområdet. De måste fullt ut kunna kompensera för den skada som åsamkats området och dess målegenskaper, och måste vara tillräckliga för att säkerställa att Natura 2000 totalt sett förblir sammanhängande.

För att garantera att Natura 2000-nätverket totalt sett förblir sammanhängande ska de kompensationsåtgärder som föreslås för en plan eller ett projekt särskilt

| — | bidra till bevarandet av påverkade livsmiljötyper och arter inom den berörda biogeografiska regionen eller inom samma utbredningsområde, flyttväg eller övervintringsområde för arter i den berörda medlemsstaten, |
| --- | --- |

—

bidra till bevarandet av påverkade livsmiljötyper och arter inom den berörda biogeografiska regionen eller inom samma utbredningsområde, flyttväg eller övervintringsområde för arter i den berörda medlemsstaten,

| — | fylla funktioner som är jämförbara med dem som motiverade att det ursprungliga området valdes ut, särskilt när det gäller tillräcklig geografisk utbredning, |
| --- | --- |

—

fylla funktioner som är jämförbara med dem som motiverade att det ursprungliga området valdes ut, särskilt när det gäller tillräcklig geografisk utbredning,

| — | vara ett tillägg till de vanliga skyldigheterna enligt direktivet; de kan alltså inte ersätta befintliga åtaganden som att genomföra skötsel- och förvaltningsplaner för Natura 2000. |
| --- | --- |

—

vara ett tillägg till de vanliga skyldigheterna enligt direktivet; de kan alltså inte ersätta befintliga åtaganden som att genomföra skötsel- och förvaltningsplaner för Natura 2000.

Enligt befintlig vägledning från kommissionen kan kompensationsåtgärder enligt artikel 6.4 bestå av ett eller fler av följande alternativ:

| — | Återskapande av en jämförbar livsmiljö eller biologisk förbättring av en skadad livsmiljö inom ett befintligt utsett område, förutsatt att detta går utöver områdets bevarandemål och inte skadar andra målegenskaper för Natura 2000 i området. |
| --- | --- |

—

Återskapande av en jämförbar livsmiljö eller biologisk förbättring av en skadad livsmiljö inom ett befintligt utsett område, förutsatt att detta går utöver områdets bevarandemål och inte skadar andra målegenskaper för Natura 2000 i området.

| — | Återskapande av en jämförbar livsmiljö eller biologisk förbättring av en skadad livsmiljö utanför ett utsett område som sedan fogas till Natura 2000-nätverket. |
| --- | --- |

—

Återskapande av en jämförbar livsmiljö eller biologisk förbättring av en skadad livsmiljö utanför ett utsett område som sedan fogas till Natura 2000-nätverket.

| — | Tillägg till Natura 2000-nätverket av ett nytt område som är av en kvalitet och i ett tillstånd som kan jämföras med det ursprungliga områdets kvalitet eller bättre (55). |
| --- | --- |

—

Tillägg till Natura 2000-nätverket av ett nytt område som är av en kvalitet och i ett tillstånd som kan jämföras med det ursprungliga områdets kvalitet eller bättre (55).

55

De livsmiljötyper och arter som skadats måste som minimum kompenseras i jämförbara proportioner, men med tanke på de stora risker och den vetenskapliga osäkerhet som är förknippad med att försöka återskapa eller återställa skadade livsmiljöer är det starkt rekommenderat att man tillämpar proportioner som gott och väl överstiger 1:1 för att vara säker på att åtgärden verkligen ger den nödvändiga kompensationen.

Medlemsstaterna bör vara extra uppmärksamma när de skadliga effekterna av en plan eller ett projekt uppstår i sårbara livsmiljöer eller i livsmiljöer för arter som behöver lång tid för att få tillbaka samma ekologiska funktion. För vissa livsmiljöer och arter kanske det inte ens är möjligt att kompensera för förluster inom en rimlig tid eftersom det kan ta årtionden för dem att utvecklas.

Dessutom kan vissa livsmiljötyper och arters livsmiljöer inte kompenseras alls eftersom deras ekologiska egenskaper inte kan simuleras eller skapas på konstgjord väg. Därför bör den som lägger fram planer på ny utveckling av vattenkraft ta reda på hur omfattande kompensationen är för specifika livsmiljötyper och arter i god tid innan man börjar utarbeta planen eller projektet.

Slutligen bör kompensationsåtgärderna vara på plats och helt funktionella innan arbetet med planen eller projektet inleds. Detta ska mildra projektets skadliga effekter på arter och livsmiljöer genom att det erbjuder dem lämpliga alternativa platser i kompensationsområdet. Om detta inte är helt uppnåeligt bör de behöriga myndigheterna kräva extra kompensation för de tillfälliga förluster som sker under tiden. Informationen om kompensationsåtgärder bör lämnas in till kommissionen så snart dessa har antagits i planeringsprocessen för att göra det möjligt för kommissionen i sin roll som fördragens väktare att bedöma huruvida direktivet tillämpas korrekt.

FÖRKORTNINGAR

FÖRKORTNINGAR

| AA | Lämplig bedömning (appropriate assessment) enligt artikel 6.3 i habitatdirektivet |
| --- | --- |
| AWB | Konstgjord vattenförekomst (artificial water body) enligt vattendirektivet |
| ECJ | Europeiska unionens domstol (https://curia.europa.eu/jcms/jcms/j_6/sv/) |
| EES | Europeiska miljöbyrån (http://www.eea.europa.eu/) |
| MKB | Miljökonsekvensbedömning av projekt |
| EU | Europeiska unionen (EU-28) |
| FCS | Gynnsam bevarandestatus (favourable conservation status) – habitatdirektivets huvudsyfte |
| HMWB | Kraftigt modifierad vattenförekomst(heavily modified water body) enligt vattendirektivet |
| GES | God ekologisk status (good ecological status) – vattendirektivets huvudsyfte |
| Natura 2000 | Områden som utsetts enligt habitatdirektivet och fågeldirektivet (föreslagna områden av gemenskapsintresse, områden av gemenskapsintresse, särskilda bevarandeområden och särskilda skyddsområden) och ingår i Natura 2000-nätverket |
| NGO | Icke-statlig organisation |
| PCIs | Projekt av gemenskapsintresse (projects of community interest) |
| pSCI | Föreslaget område av gemenskapsintresse (proposed site of community importance), förslaget inlämnat till kommissionen |
| RBMP | Förvaltningsplan för avrinningsdistrikt (river basin management plan) enligt vattendirektivet |
| SAC | Särskilt bevarandeområde (special area of conservation) där nödvändiga bevarandeåtgärder tillämpas |
| SCI | Område av gemenskapsintresse (site of community importance) som godkänts av kommissionen |
| SDF | Standardiserad datablankett (standard data form) för Natura 2000-områden |
| SMB | Strategisk miljöbedömning av planer och program |
| SPA | Särskilt skyddsområde (special protection area) som utsetts enligt fågeldirektivet |
| WFD | Vattendirektivet (Water Framework Directive) |

AA

Lämplig bedömning (appropriate assessment) enligt artikel 6.3 i habitatdirektivet

AWB

Konstgjord vattenförekomst (artificial water body) enligt vattendirektivet

ECJ

Europeiska unionens domstol (https://curia.europa.eu/jcms/jcms/j_6/sv/)

EES

Europeiska miljöbyrån (http://www.eea.europa.eu/)

MKB

Miljökonsekvensbedömning av projekt

EU

Europeiska unionen (EU-28)

FCS

Gynnsam bevarandestatus (favourable conservation status) – habitatdirektivets huvudsyfte

HMWB

Kraftigt modifierad vattenförekomst(heavily modified water body) enligt vattendirektivet

GES

God ekologisk status (good ecological status) – vattendirektivets huvudsyfte

Natura 2000

Områden som utsetts enligt habitatdirektivet och fågeldirektivet (föreslagna områden av gemenskapsintresse, områden av gemenskapsintresse, särskilda bevarandeområden och särskilda skyddsområden) och ingår i Natura 2000-nätverket

NGO

Icke-statlig organisation

PCIs

Projekt av gemenskapsintresse (projects of community interest)

pSCI

Föreslaget område av gemenskapsintresse (proposed site of community importance), förslaget inlämnat till kommissionen

RBMP

Förvaltningsplan för avrinningsdistrikt (river basin management plan) enligt vattendirektivet

SAC

Särskilt bevarandeområde (special area of conservation) där nödvändiga bevarandeåtgärder tillämpas

SCI

Område av gemenskapsintresse (site of community importance) som godkänts av kommissionen

SDF

Standardiserad datablankett (standard data form) för Natura 2000-områden

SMB

Strategisk miljöbedömning av planer och program

SPA

Särskilt skyddsområde (special protection area) som utsetts enligt fågeldirektivet

WFD

Vattendirektivet (Water Framework Directive)

---

(1)  https://www.eea.europa.eu/soer

1

(2)  http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm

2

(3)  https://ec.europa.eu/energy/en/topics/renewable-energy/renewable-energy-directive

3

(4)  http://ec.europa.eu/environment/nature/biodiversity/comm2006/2020.htm

4

(5)  EU:s handlingsplan för naturen, människorna och näringslivet: http://ec.europa.eu/environment/nature/legislation/fitness_check/action_plan/index_en.htm

5

(6)  Jfr artikel 2 i habitatdirektivet: ”Åtgärder som vidtas i enlighet med detta direktiv skall syfta till att bibehålla eller återställa en gynnsam bevarandestatus hos livsmiljöer samt arter av vilda djur och växter av gemenskapsintresse.” Begreppet gynnsam bevarandestatus nämns inte i fågeldirektivet, men motsvarande krav finns för särskilda skyddsområden.

6

gynnsam bevarandestatus

(7)  Närmare uppgifter om alla vägledningar om förvaltningen av Natura 2000 finns på http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/index_en.htm

7

(8)  Kommissionens webbsidor om miljökonsekvensbedömningar och strategiska miljöbedömningar: http://ec.europa.eu/environment/eia/eia-legalcontext.htm och http://ec.europa.eu/environment/eia/sea-legalcontext.htm

8

(9)  Kommissionens vägledningsdokument om strikt skydd av djurarter av gemenskapsintresse inom ramen för habitatdirektivet: http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/guidance/index_en.htm

9

(10)  Se kommissionens vanliga frågor och svar om vattendirektivet och naturvårdsdirektiven: http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/FAQ-WFD%20final.pdf

10

(11)  Kraftigt modifierade vattenförekomster är vattenförekomster som till följd av fysiska förändringar genom mänsklig verksamhet på ett väsentligt sätt har ändrat karaktär och som därför inte kan uppnå ”god ekologisk status”.

11

(12)  Mer utförlig information om särskilda krav kan erhållas från den gemensamma genomförandestrategins vägledningsdokument nr 4, ”Identification and Designation of Heavily Modified and Artificial Water Bodies”.

12

(13)  För rättspraxis som rör tillämpningen av artikel 4.7, se domstolens domar i målen C-461/13 och C-346/14.

13

(14)  Den gemensamma genomförandestrategins vägledningsdokument nr 36 om artikel 4 i vattendirektivet: https://circabc.europa.eu/sd/a/e0352ec3-9f3b-4d91-bdbb-939185be3e89/CIS_Guidance_Article_4_7_FINAL.PDF

14

(15)  I MKB-direktivet definieras projekt som utförande av byggnads- eller anläggningsarbeten eller andra installationer eller arbeten, eller ingrepp i den naturliga omgivningen och i landskapet.

15

projekt

(16)  Projekt som omfattas av bilaga I inkluderar projekt för ”dammar och andra anläggningar avsedda för uppdämning eller permanent lagring av vatten, där den nya eller tillförda mängden uppdämt eller lagrat vatten överstiger 10 miljoner kubikmeter”.

16

(17)  Projekt som omfattas av bilaga II inkluderar dammar och andra fördämningar eller vattenmagasin för långvarigt bruk (projekt som inte omfattas av bilaga I).

17

(18)  EUT C 273, 27.7.2016, s. 1.

18

(19)  C-177/11, EU:C:2012:378, s. 19.

19

(20)  http://www.eea.europa.eu/soer

20

(21)  http://www.eea.europa.eu/publications/state-of-nature-in-the-eu

21

(22)  Meddelande från kommissionen: Mot en hållbar vattenförvaltning inom Europeiska unionen – Första steget i genomförandet av ramdirektivet för vatten 2000/60/EG (KOM(2007) 128 slutlig).

22

(23)  Arcadis 2011: Hydropower generation in the context of the EU WFD. Europeiska kommissionen, GD Miljö, 168 s.

23

http://bookshop.europa.eu/pl/hydropower-generation-in-the-context-of-the-eu-water-framework-directive-pbKH3013438/downloads/KH-30-13-438-EN-N/KH3013438ENN_002.pdf;pgid=y8dIS7GUWMdSR0EAlMEUUsWb0000A6euO_e0;sid=E0EKwHHfLLsKwiJMudqUZxP6sYJ2kNMcbxE=?FileName=KH3013438ENN_002.pdf&SKU=KH3013438ENN_PDF&CatalogueNumber=KH-30-13-438-EN-N

Se även ”Water management, Water Framework Directive & Hydropower. Common Implementation Strategy Workshop”.

(24)  Närmare uppgifter ges i den gemensamma genomförandestrategin för vattendirektivet: ”WFD and hydromorphological pressures, Technical Report, Good practice in managing the ecological impacts of hydropower schemes”: https://circabc.europa.eu/sd/a/68065c2b-1b08-462d-9f07-413ae896ba67/HyMo_Technical_Report.pdf

24

(25)  Finns på http://eur-lex.europa.eu/legal-content/sv/TXT/?uri=CELEX%3A32007R1100

25

(26)  ”Ecological flows in the implementation of the Water Framework Directive”: https://circabc.europa.eu/sd/a/4063d635-957b-4b6f-bfd4-b51b0acb2570/Guidance%20No%2031%20-%20Ecological%20flows%20%28final%20version%29.pdf.

26

”Ecological flows in the implementation of the Water Framework Directive”

(27)  Arcadis 2011: ”Hydropower generation in the context of the EU WFD”, Europeiska kommissionen, GD Miljö, 168 s.

27

(28)  Källor: Ferguson, Absolon, Carlson och Sandford 2006, Transaction of the American Fisheries Society 135:139–150). Calles och Greenberg 2009. River Research and Applications 25:1268–1286. Gustafsson 2010

28

Källor:

(29)  EU-domstolens dom C-142/16.

29

EU-domstolens dom C-142/16

(30)  EU-domstolens dom C-127/02.

30

(31)  Lambrecht H., Trautner J. (2007), Fachinformationssystem und Fachkonventionen zur Bestimmung der Erheblichkeit im Rahmen der FFH-VP – Endbericht zum Teil Fachkonventionen, Schlussstand Juni 2007 (Expertinformationssystem och expertregler för betydelsebedömning inom ramen för lämpliga bedömningar – Slutrapportdel – Expertregler, slutgiltig status juni 2007 [på tyska]).

31

(32)  Denna skala har rekommenderats för och används av experter med licens att utföra lämpliga bedömningar enligt tjeckisk lag sedan 2007: http://www.mzp.cz/cz/hodnoceni_vyznamnosti_vlivu_koncepci

32

(33)  Se även målen C-75/01, C-418/04 och C-508/04.

33

(34)  Se även målen C-166/97, C-96/98, C-57/89, C-44/95, C-75/01, C-415/01, C-6/04, C-508/04, C-241/08, C-491/08 och C-90/10.

34

(35)  Det är viktigt att notera att det finns en betydande skillnad mellan begränsande åtgärder och kompensationsåtgärder eller ekologiska återställande åtgärder (se avsnitt 5.3, s. 80).

35

(36)  Se domstolens dom C-142/16 http://curia.europa.eu/juris/liste.jsf?num=C-142/16 som diskuteras på s. 45. Se även s. 47 för exempel på möjliga begränsande åtgärder för vattenkraft.

36

(37)  https://ec.europa.eu/jrc/en/publication/working-group-ecostat-report-common-understanding-using-mitigation-measures-reaching-good-ecological

37

(38)  https://restorerivers.eu/wiki/index.php?title=Case_study%3AAustria_Upper_Mur_-_River_widening_Lässer_Au_(LIFE%2B_(LIFE%2B_08_NAT_A_614)_„Inner-Alpine_river_basin_management_–_Upper_River_Mur_-_murerleben_II%22_2010-2015

38

(39)  Slutsatser från det andra arbetsseminariet om den gemensamma genomförandestrategin om EU:s ramdirektiv för vatten och vattenkraft som hölls i Bryssel 2011, https://circabc.europa.eu/sd/a/23d94d2d-6b9c-4f17-9e15-14045cd541f3/Issue.pdf.

39

(40)  Informellt möte mellan vatten- och havsdirektörerna i EU-, kandidat- och Efta-länderna, Segovia, 27–28 maj 2010, https://circabc.europa.eu/w/browse/6414c39b-3d08-433a-8e00-0d20bcb249ad

40

(41)  Den gemensamma genomförandestrategin för ramdirektivet om vatten från 2006: Vattendirektivet och hydromorfologisk påverkan – policydokument. December 2006, https://circabc.europa.eu/sd/a/3dac5b10-1a16-4a31-a178-2f5401f30c50/.pdf

41

(42)  Den gemensamma genomförandestrategin för ramdirektivet om vatten från 2009: Vägledningsdokument nr 20 om undantag från miljömålen. Teknisk rapport – 2009-027, https://circabc.europa.eu/sd/a/2a3ec00a-d0e6-405f-bf66-60e212555db1/Guidance_document.pdf

42

(43)  Viktiga slutsatser, seminarium om den gemensamma genomförandestrategin för vattendirektivet och vattenkraft, Berlin, 4–5 juni 2007, https://circabc.europa.eu/w/browse/062ef598-2126-4e76-a481-cfa68a28435c

43

(44)  Domstolens dom av den 20 oktober 2005, kommissionen mot Förenade konungariket, C-6/04.

44

(45)  Kommissionen har tagit fram vägledningsdokument för att hjälpa människor förstå och tillämpa rätt förfarande för lämpliga bedömningar. Dessa kan hittas på kommissionens webbplats för Natura 2000, http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm

45

(46)  Domstolens dom, C-127/02.

46

(47)  Domstolens dom C-127/02, Landelijke Vereniging tot Behoud van de Waddenzee och Nederlandse Vereniging tot Bescherming van Vogels/Staatssecretaris van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij.

47

(48)  (Research Institute for Applied Ecology and Economics in the Alpine Region).

48

(49)  Kommissionens genomförandebeslut av den 11 juli 2011 om ett formulär för upplysningar om Natura 2000-områden (delgivet med nr K(2011) 4892) (EUT L 198, 30.7.2011, s. 39).

49

(50)  http://ec.europa.eu/environment/nature/knowledge/rep_habitats/index_en.htm

50

(51)  http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm

51

(52)  Betydelse avser här effekternas betydelse. Det ska inte förväxlas med behovsbedömningsstadiet där tonvikten ligger på sannolikheten för betydande effekter.

52

Betydelse

(53)  Se vägledningen om den gemensamma genomförandestrategin, nr 20.

53

(54)  Detta begrepp används också i artikel 4.7 i vattendirektivet.

54

(55)  Detta tillägg måste utses formellt av medlemsstatens myndigheter efter kommissionens godkännande.

55

---

| 18.6.2018 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 213/62 |
| --- | --- | --- | --- |

18.6.2018

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 213/62

---

Kommissionens tillkännagivande: Infrastruktur för energiöverföring och EU:s naturvårdslagstiftning

(2018/C 213/02)

INNEHÅLL

Sidan

| OM DETTA DOKUMENT | 65 |
| --- | --- |

| Syfte | 65 |
| --- | --- |

| Struktur och innehåll | 65 |
| --- | --- |

| Dokumentets art | 65 |
| --- | --- |

| 1. | EN FÖRNYAD ENERGIINFRASTRUKTUR FÖR EUROPA | 67 |
| --- | --- | --- |

1.

| 1.1 | Behovet av en förnyad energiinfrastruktur i Europa | 67 |
| --- | --- | --- |

1.1

| 1.2 | Utmaningar på infrastrukturområdet | 68 |
| --- | --- | --- |

1.2

| 1.2.1 | Elnät och lagring av el | 68 |
| --- | --- | --- |

1.2.1

| 1.2.2 | Ledningsnät för naturgas och lagring | 69 |
| --- | --- | --- |

1.2.2

| 1.2.3 | Transport av olja och olefiner samt infrastruktur för raffinering | 69 |
| --- | --- | --- |

1.2.3

| 1.2.4 | Avskiljning, transport och lagring av koldioxid (CCS) | 69 |
| --- | --- | --- |

1.2.4

| 1.3 | Typer av överförings- och distributionsanläggningar i bruk | 69 |
| --- | --- | --- |

1.3

| 1.3.1 | Anläggningar för överföring och distribution av gas och olja | 69 |
| --- | --- | --- |

1.3.1

| 1.3.2 | Överförings- och distributionsanläggningar för elkraft | 70 |
| --- | --- | --- |

1.3.2

| 1.4 | Projekt av gemensamt intresse | 70 |
| --- | --- | --- |

1.4

| 2. | EU:S NATURVÅRDSLAGSTIFTNING | 72 |
| --- | --- | --- |

2.

| 2.1 | Inledning | 72 |
| --- | --- | --- |

2.1

| 2.2 | Fågeldirektivet och habitatdirektivet | 72 |
| --- | --- | --- |

2.2

| 2.3 | Skötsel, förvaltning och skydd av Natura 2000-områden | 73 |
| --- | --- | --- |

2.3

| 2.3.1 | Att vidta praktiska bevarandeåtgärder och säkerställa att ingen försämring sker | 73 |
| --- | --- | --- |

2.3.1

| 2.3.2 | Tillståndsförfarandet för planer och projekt som påverkar Natura 2000-områden | 74 |
| --- | --- | --- |

2.3.2

| 2.4 | Artskyddsbestämmelser | 75 |
| --- | --- | --- |

2.4

| 3. | POTENTIELL PÅVERKAN AV ANLÄGGNINGAR FÖR ENERGIÖVERFÖRING PÅ NATURA 2000 OCH ARTER SOM SKYDDAS PÅ EU-NIVÅ | 76 |
| --- | --- | --- |

3.

| 3.1 | Inledning | 76 |
| --- | --- | --- |

3.1

| 3.2 | Behovet av att bedöma varje enskilt fall för sig | 76 |
| --- | --- | --- |

3.2

| 3.3 | En översikt över potentiell påverkan på arter och livsmiljöer som skyddas på EU-nivå | 77 |
| --- | --- | --- |

3.3

| 3.3.1 | Förlust, försämring eller fragmentering av livsmiljö | 77 |
| --- | --- | --- |

3.3.1

| 3.3.2 | Störningar och undanträngande | 77 |
| --- | --- | --- |

3.3.2

| 3.3.3 | Risk för kollision och dödande elchocker | 77 |
| --- | --- | --- |

3.3.3

| 3.3.4 | Barriäreffekter | 77 |
| --- | --- | --- |

3.3.4

| 3.4 | Att skilja mellan betydande och icke betydande påverkan | 78 |
| --- | --- | --- |

3.4

| 3.5 | Kumulativa effekter | 78 |
| --- | --- | --- |

3.5

| 4. | ELNÄTSINFRASTRUKTURERS POTENTIELLA PÅVERKAN PÅ VILDA FÅGLAR | 79 |
| --- | --- | --- |

4.

| 4.1 | Inledning | 79 |
| --- | --- | --- |

4.1

| 4.2 | Elnätsinfrastruktur | 79 |
| --- | --- | --- |

4.2

| 4.3 | Elinfrastrukturers potentiella negativa påverkan på vilda fåglar | 80 |
| --- | --- | --- |

4.3

| 4.3.1 | Dödande elchocker | 80 |
| --- | --- | --- |

4.3.1

| 4.3.2 | Kollision | 83 |
| --- | --- | --- |

4.3.2

| 4.3.3 | Förlust och fragmentering av livsmiljöer | 84 |
| --- | --- | --- |

4.3.3

| 4.3.4 | Störningar/undanträngande | 84 |
| --- | --- | --- |

4.3.4

| 4.3.5 | Elektromagnetiska fält | 84 |
| --- | --- | --- |

4.3.5

| 4.4 | Elinfrastrukturens potentiella positiva effekter på vilda fåglar | 84 |
| --- | --- | --- |

4.4

| 5. | MÖJLIGA BEGRÄNSANDE ÅTGÄRDER FÖR ELNÄTSINFRASTRUKTUR SOM PÅVERKAR VILDA FÅGLAR | 86 |
| --- | --- | --- |

5.

| 5.1 | Vad är begränsande åtgärder? | 86 |
| --- | --- | --- |

5.1

| 5.2 | Möjliga åtgärder för att begränsa negativa effekter av elrelaterade planer eller projekt på vilda fågelarter | 88 |
| --- | --- | --- |

5.2

| 5.2.1 | Att införa proaktiva åtgärder på planeringsnivå | 88 |
| --- | --- | --- |

5.2.1

| 5.2.2 | Undersöka potentiella begränsande och preventiva åtgärder på projektnivå | 90 |
| --- | --- | --- |

5.2.2

| 5.3 | Detaljerade tekniska rekommendationer för avhjälpande och begränsande åtgärder | 91 |
| --- | --- | --- |

5.3

| 5.3.1 | Begränsa antalet fall av dödande elchocker | 91 |
| --- | --- | --- |

5.3.1

| 5.3.2 | Begränsa antalet kollisioner | 92 |
| --- | --- | --- |

5.3.2

| 6. | VIKTEN AV ATT ANTA EN STRATEGISK PLANERINGSSTRATEGI | 93 |
| --- | --- | --- |

6.

| 6.1 | Fördelarna med integrerad planering | 93 |
| --- | --- | --- |

6.1

| 6.2 | Att fastställa lämplig lokalisering för energiöverföringsanläggningar | 94 |
| --- | --- | --- |

6.2

| 6.3 | Möjliga sätt att effektivisera tillståndsförfarandena för energiöverföringsanläggningar | 96 |
| --- | --- | --- |

6.3

| 6.3.1 | Tidig planering, fastställande av ”färdplaner” och omfattning | 96 |
| --- | --- | --- |

6.3.1

| 6.3.2 | Tidig och effektiv integrering av miljöbedömningar och av andra miljökrav | 97 |
| --- | --- | --- |

6.3.2

| 6.3.3 | Förfarandesamordning och tidsplaner | 98 |
| --- | --- | --- |

6.3.3

| 6.3.4 | Rapporternas kvalitet | 98 |
| --- | --- | --- |

6.3.4

| 6.3.5 | Gränsöverskridande samarbete | 98 |
| --- | --- | --- |

6.3.5

| 6.3.6 | Tidig och effektiv medverkan från allmänheten | 99 |
| --- | --- | --- |

6.3.6

| 7. | TILLSTÅNDSFÖRFARANDET ENLIGT ARTIKEL 6 I HABITATDIREKTIVET | 99 |
| --- | --- | --- |

7.

| 7.1 | Inledning | 99 |
| --- | --- | --- |

7.1

| 7.2 | Omfattningen av tillståndsförfarandet i artikel 6 | 100 |
| --- | --- | --- |

7.2

| 7.3 | Ett stegvis förfarande för genomförande av lämpliga bedömningar | 102 |
| --- | --- | --- |

7.3

| 7.3.1 | Steg ett: behovsbedömning | 102 |
| --- | --- | --- |

7.3.1

| 7.3.2 | Steg två: den lämpliga bedömningen | 102 |
| --- | --- | --- |

7.3.2

| 7.3.3 | Steg tre: att godkänna eller avslå planen eller projektet mot bakgrund av slutsatserna från den lämpliga bedömningen | 109 |
| --- | --- | --- |

7.3.3

| 7.4 | Undantagsförfarandet enligt artikel 6.4 | 109 |
| --- | --- | --- |

7.4

| 8. | INFRASTRUKTUR FÖR ENERGIÖVERFÖRING I DEN MARINA MILJÖN | 113 |
| --- | --- | --- |

8.

| 8.1 | En översikt över befintlig energiinfrastruktur i EU:s marina områden | 114 |
| --- | --- | --- |

8.1

| 8.1.1 | Olja och gas | 114 |
| --- | --- | --- |

8.1.1

| 8.1.2 | Vind-, vatten- och tidvattenkraft till havs | 115 |
| --- | --- | --- |

8.1.2

| 8.1.3 | Avskiljning och lagring av koldioxid (CCS) | 117 |
| --- | --- | --- |

8.1.3

| 8.1.4 | Överföringsnät | 117 |
| --- | --- | --- |

8.1.4

| 8.1.5 | Prognoser inför framtiden | 117 |
| --- | --- | --- |

8.1.5

| 8.2 | NATURA 2000 i den marina miljön | 119 |
| --- | --- | --- |

8.2

| 8.2.1 | Skyddet av den marina miljön, de marina livsmiljöerna och arterna | 119 |
| --- | --- | --- |

8.2.1

| 8.2.2 | Stödåtgärder och användbara informationskällor | 123 |
| --- | --- | --- |

8.2.2

| 8.3 | Möjliga konsekvenser och åtgärder för att minska dem | 124 |
| --- | --- | --- |

8.3

| 8.3.1 | Installation | 126 |
| --- | --- | --- |

8.3.1

| 8.3.2 | Drift | 129 |
| --- | --- | --- |

8.3.2

| 8.3.3 | Avveckling | 131 |
| --- | --- | --- |

8.3.3

| 8.3.4 | Kumulativa effekter | 131 |
| --- | --- | --- |

8.3.4

| 8.3.5 | Möjliga begränsande åtgärder | 132 |
| --- | --- | --- |

8.3.5

| 8.4 | Vikten av strategisk planering | 133 |
| --- | --- | --- |

8.4

| REFERENSER | 136 |
| --- | --- |

| BILAGA 1 – NATIONELLA OCH INTERNATIONELLA INITIATIV | 150 |
| --- | --- |

| BILAGA 2 – SYSTEMATISK, PRIORITERAD FÖRTECKNING ÖVER PÅVERKAN AV INTERAKTIONER MELLAN FÅGLAR OCH KRAFTLEDNINGAR (BIRDLIFE, 2013) | 157 |
| --- | --- |

| BILAGA 3 – SAMMANFATTNING AV BEVIS PÅ KRAFTLEDNINGARS PÅVERKAN PÅ POPULATIONSNIVÅN FÖR GLOBALT HOTADE FÅGELARTER (INTERNATIONELLA NATURVÅRDSUNIONEN, 2012) | 159 |
| --- | --- |

| BILAGA 4 – EXEMPEL PÅ KRAFTLEDNINGARS PÅVERKAN PÅ METAPOPULATIONER AV ARTER SOM ANGES I BILAGA I TILL FÅGELDIREKTIVET | 161 |
| --- | --- |

| BILAGA 5 – FÖRSLAG PÅ FÖRTECKNING ÖVER PRIORITERADE ARTER FÖR FÖREBYGGANDE OCH MINSKNING AV KRAFTLEDNINGARS PÅVERKAN I EU | 163 |
| --- | --- |

| BILAGA 6 – JÄMFÖRELSE AV FÖRFARANDEN ENLIGT LÄMPLIG BEDÖMNING, MILJÖKONSEKVENSBEDÖMNING OCH STRATEGISK MILJÖBEDÖMNING | 168 |
| --- | --- |

OM DETTA DOKUMENT

Syfte

I november 2010 offentliggjorde Europeiska kommissionen meddelandet Prioriteringar för energiinfrastrukturen för 2020 och framåt – Förslag för ett integrerat europeiskt energinätverk. Det innehåller en uppmaning om att på ett betydande sätt bygga ut infrastrukturen för energiöverföring för att trygga en säker och hållbar energiförsörjning till ett överkomligt pris i hela Europa, samtidigt som man minskar utsläppen av koldioxid.

I den nya förordningen om transeuropeiska energinät (EU) nr 347/2013 fastställs en EU-övergripande ram för planering och genomförande av energiinfrastruktur i EU. I förordningen fastslås nio strategiska prioriterade korridorer för energiinfrastruktur inom el, gas och olja, samt tre prioriterade EU-övergripande temaområden för motorvägar för el, smarta nät och nätverk för transport av koldioxid. Genom förordningen introduceras också en öppen och inkluderande process för att identifiera och välja ut särskilda projekt av gemensamt intresse som behövs för att genomföra de prioriterade korridorerna.

I likhet med alla utvecklingsåtgärder i EU måste infrastruktur för energiöverföring vara fullt förenlig med EU:s miljöpolitik, däribland art- och habitatdirektivet (nedan kallat habitatdirektivet) och fågeldirektivet (tillsammans kallade EU:s naturvårdsdirektiv). Detta dokument ger vägledning om hur detta bäst kan uppnås i praktiken. Särskild vikt läggs vid hur man korrekt tillämpar tillståndsförfarandet inom ramen för artikel 6 i habitatdirektivet, som kräver att alla planer och projekt som sannolikt kommer att ha betydande negativ påverkan på ett Natura 2000-område ska genomgå en s.k. lämplig bedömning innan de kan godkännas. Den behandlar även kraven för artskydd i landskapet i stort.

Avsikten med Natura 2000-områden är inte att förbjuda all utveckling, och nya byggprojekt är inte uteslutna. I stället måste byggprojekt genomföras på ett sätt som skyddar de sällsynta och hotade arter och livsmiljötyper för vilka områdena har utsetts. Detta kan ofta uppnås genom noggrann planering, god och inkluderande dialog och, där så befinns lämpligt, genom att använda lämpliga begränsande åtgärder för att eliminera eller motverka potentiell negativ påverkan från enskilda projekt, och även kumulativa effekter på områdets ursprungliga bevarandemål.

Detta dokument är utformat främst för exploatörer, systemansvariga för överföringssystem och myndigheter med ansvar för att ge tillstånd för planer och projekt för energiöverföring, men det borde även kunna intressera konsekvensanalyskonsulter, förvaltare av Natura 2000-områden, icke-statliga organisationer och andra aktörer som berörs av eller medverkar i planeringen, utformningen, genomförandet eller godkännandet av energiinfrastrukturplaner eller energiinfrastrukturprojekt. Det är tänkt att ge dem en överblick över vilka konsekvenser energiinfrastrukturförslag har för Natura 2000 och EU:s skyddade arter och livsmiljöer, och vilka metoder det finns för att begränsa negativa effekter.

Detta dokument kan även komma till användning vid bedömningsförfaranden inom ramen för direktivet om miljökonsekvensbedömning och direktivet om strategisk miljöbedömning för planer och projekt för energiöverföringsanläggningar för vilka det har bestämts att en lämplig bedömning av deras påverkan på Natura 2000 inte behövs.

Tillämpningsområde

Dokumentet ger vägledning och bästa praxis för installation, drift och avveckling av anläggningar för överföring och distribution av el, gas och olja i anknytning till Natura 2000-områden och arter som skyddas inom ramen för EU:s habitatdirektiv och fågeldirektiv i landskapet som helhet. Det berör endast energiöverföringsinfrastruktur och inte anläggningar för energiproduktion såsom oljeplattformar, kraftverksdammar, vindkraftverk och kraftstationer.

De typer av energiöverföringsinfrastruktur som avses är bland annat gas- och oljeledningar samt hög- och mellanspänningskablar för elöverföring och eldistributionsanläggningar, med fokus på det senare på land. Ett separat kapital rör energiöverföringsinfrastruktur i marin miljö.

Struktur och innehåll

Dokumentet innehåller åtta kapitel:

| — | Kapitel 1 och 2
  ger en överblick över EU:s politiska kontext vad gäller energiinfrastruktur och behovet av ett modernt, sammanlänkat energinät i Europa som är förenligt med TEN-E-förordningen. De belyser de rättsliga bestämmelser i fågeldirektivet och habitatdirektivet som exploatörer och systemansvariga för energiöverföring samt behöriga myndigheter bör vara medvetna om. Särskilt uppmärksammas tillståndsförfarandet i artikel 6 för alla planer eller projekt som kan ha betydande effekt på Natura 2000-områden samt de krav som gäller för EU:s skyddade arter i landskapet som helhet. |
| --- | --- |

—

Kapitel 1 och 2
  ger en överblick över EU:s politiska kontext vad gäller energiinfrastruktur och behovet av ett modernt, sammanlänkat energinät i Europa som är förenligt med TEN-E-förordningen. De belyser de rättsliga bestämmelser i fågeldirektivet och habitatdirektivet som exploatörer och systemansvariga för energiöverföring samt behöriga myndigheter bör vara medvetna om. Särskilt uppmärksammas tillståndsförfarandet i artikel 6 för alla planer eller projekt som kan ha betydande effekt på Natura 2000-områden samt de krav som gäller för EU:s skyddade arter i landskapet som helhet.

| — | Kapitel 3
  ger en allmän översikt över de olika typer av potentiella effekter som energiöverföringsinfrastruktur kan ha på livsmiljötyper och arter som skyddas enligt EU:s två naturvårdsdirektiv. Medvetenhet om dessa potentiella effekter garanterar inte bara att den lämpliga bedömningen i artikel 6 i habitatdirektivet genomförs korrekt utan bidrar också till att hitta lämpliga begränsande åtgärder som kan användas för att hindra de betydande negativa effekterna från att uppstå eller dämpa dem. |
| --- | --- |

—

Kapitel 3
  ger en allmän översikt över de olika typer av potentiella effekter som energiöverföringsinfrastruktur kan ha på livsmiljötyper och arter som skyddas enligt EU:s två naturvårdsdirektiv. Medvetenhet om dessa potentiella effekter garanterar inte bara att den lämpliga bedömningen i artikel 6 i habitatdirektivet genomförs korrekt utan bidrar också till att hitta lämpliga begränsande åtgärder som kan användas för att hindra de betydande negativa effekterna från att uppstå eller dämpa dem.

| — | I kapitel 4 och 5
  ligger fokus på potentiell påverkan av elnätinfrastruktur i synnerhet, och på att finna lämpliga åtgärder som begränsar påverkan under planerings- eller projektcykelns olika stadier. I kapitlen tillhandahålls också utförliga tekniska rekommendationer för lindrande och begränsande åtgärder när sådana är möjliga med utgångspunkt i erfarenhet av god praxis och den senaste forskningen i Europa. |
| --- | --- |

—

I kapitel 4 och 5
  ligger fokus på potentiell påverkan av elnätinfrastruktur i synnerhet, och på att finna lämpliga åtgärder som begränsar påverkan under planerings- eller projektcykelns olika stadier. I kapitlen tillhandahålls också utförliga tekniska rekommendationer för lindrande och begränsande åtgärder när sådana är möjliga med utgångspunkt i erfarenhet av god praxis och den senaste forskningen i Europa.

| — | Kapitel 6
  innehåller en redogörelse för fördelarna med att inta ett mer strategiskt och integrerat förhållningssätt till planering av energiöverföringsinfrastruktur på ett sätt som undviker eller minimerar den potentiella risken för att den ska stå i konflikt med EU:s naturvårdslagstiftning senare i planeringsprocessen när möjligheterna är mycket mer begränsade. I detta kapitel ges också en överblick över hur de olika konsekvensbedömningarna som krävs enligt EU:s miljölagar, bland annat enligt habitatdirektivet, lätt kan effektiviseras för projekt av gemensamt intresse, särskilt mot bakgrund av att väntetiderna för tillståndsförfarandet för projekt av gemensamt intresse enligt TEN-E-förordningen har förkortats. |
| --- | --- |

—

Kapitel 6
  innehåller en redogörelse för fördelarna med att inta ett mer strategiskt och integrerat förhållningssätt till planering av energiöverföringsinfrastruktur på ett sätt som undviker eller minimerar den potentiella risken för att den ska stå i konflikt med EU:s naturvårdslagstiftning senare i planeringsprocessen när möjligheterna är mycket mer begränsade. I detta kapitel ges också en överblick över hur de olika konsekvensbedömningarna som krävs enligt EU:s miljölagar, bland annat enligt habitatdirektivet, lätt kan effektiviseras för projekt av gemensamt intresse, särskilt mot bakgrund av att väntetiderna för tillståndsförfarandet för projekt av gemensamt intresse enligt TEN-E-förordningen har förkortats.

| — | I kapitel 7
  beskrivs tillståndsförfarandet enligt artikel 6 i habitatdirektivet. Syftet är att ge praktiska råd om hur detta tillståndsförfarande ska tillämpas för i synnerhet energiöverföringsinfrastruktur. |
| --- | --- |

—

I kapitel 7
  beskrivs tillståndsförfarandet enligt artikel 6 i habitatdirektivet. Syftet är att ge praktiska råd om hur detta tillståndsförfarande ska tillämpas för i synnerhet energiöverföringsinfrastruktur.

| — | I kapitel 8
  analyseras konsekvenserna av energiöverföringsinfrastruktur för den marina miljön. Här ges först en överblick över i den energiinfrastruktur som finns i dagsläget i EU:s marina vatten och den förväntade framtida utvecklingen. Sedan presenteras konsekvenserna för marina Natura 2000-område och skyddade arter med hänvisning till bestämmelser i habitatdirektivet och fågeldirektivet, samt relevanta stödåtgärder och vägledning från bland annat EU. Som tredje punkt granskas de potentiella effekterna av överföringsinfrastruktur (kablar och rörledningar) förknippad med olja, gas, vind, våg- och tidvattenkraft, och avskiljning, transport och lagring av koldioxid (CCS) på marina arter och livsmiljöer som skyddas av EU:s habitatdirektiv och fågeldirektiv. Exempel på god praxis finns med som en del av en diskussion om hur sådana effekter kan begränsas. Som fjärde punkt granskas fördelarna med strategisk planering för energiöverföringsinfrastruktur i den marina miljön, och även vikten av att sätta detta i ett sammanhang tillsammans med annan EU-lagstiftning och EU-politik, såsom ramdirektivet om en marin strategi och havsplanering). |
| --- | --- |

—

I kapitel 8
  analyseras konsekvenserna av energiöverföringsinfrastruktur för den marina miljön. Här ges först en överblick över i den energiinfrastruktur som finns i dagsläget i EU:s marina vatten och den förväntade framtida utvecklingen. Sedan presenteras konsekvenserna för marina Natura 2000-område och skyddade arter med hänvisning till bestämmelser i habitatdirektivet och fågeldirektivet, samt relevanta stödåtgärder och vägledning från bland annat EU. Som tredje punkt granskas de potentiella effekterna av överföringsinfrastruktur (kablar och rörledningar) förknippad med olja, gas, vind, våg- och tidvattenkraft, och avskiljning, transport och lagring av koldioxid (CCS) på marina arter och livsmiljöer som skyddas av EU:s habitatdirektiv och fågeldirektiv. Exempel på god praxis finns med som en del av en diskussion om hur sådana effekter kan begränsas. Som fjärde punkt granskas fördelarna med strategisk planering för energiöverföringsinfrastruktur i den marina miljön, och även vikten av att sätta detta i ett sammanhang tillsammans med annan EU-lagstiftning och EU-politik, såsom ramdirektivet om en marin strategi och havsplanering).

Genom hela dokumentet ges exempel på god praxis där det är möjligt för att visa hur energiöverföringsanläggningar och EU:s naturvårdslagstiftning effektivt kan göras förenliga i praktiken. De är en användbar källa till idéer om de olika typer av tekniker och tillvägagångssätt som kan användas.

Dokumentets art

Syftet med detta vägledningsdokument är att tydliggöra bestämmelserna i habitatdirektivet och fågeldirektivet och sätta in dem i ett sammanhang, nämligen energiöverföringsutveckling och energiöverföringsverksamhet. Dokumentet är inte av lagstiftningskaraktär utan ger snarare praktisk vägledning och bästa praxis rörande tillämpningen av befintliga regler. Som sådant speglar det endast kommissionens åsikt. Den slutgiltiga tolkningen av EU-direktiv görs av EU-domstolen.

Dokumentet kompletterar kommissionens befintliga allmänna vägledningsdokument med tolkning och metoder om artikel 6 i habitatdirektivet (1). Det rekommenderas att dessa vägledningar läses tillsammans med detta dokument.

Slutligen erkänns det i dokumentet att de två naturvårdsdirektiven regleras av subsidiaritetsprincipen och att det är upp till medlemsstaterna att avgöra hur de processuella krav som härrör därur bäst ska genomföras. Förfarandena för god praxis och de föreslagna metoderna som beskrivs i detta dokument är därför inte avsedda att vara preskriptiva. Snarare är deras syfte att erbjuda användbara råd, idéer och förslag som grundas på feedback och information från behöriga myndigheter, representanter från energiföretag, icke-statliga organisationer och andra experter och aktörer.

Kommissionen vill tacka alla som har deltagit i utarbetandet av detta vägledningsdokument för deras värdefulla bidrag och diskussioner.

1.   EN FÖRNYAD ENERGIINFRASTRUKTUR FÖR EUROPA

1.1   Behovet av en förnyad energiinfrastruktur i Europa

EU-länderna har kommit överens om en ny ram för energi fram till 2030, bland annat EU-övergripande mål och politiska mål vad gäller utsläpp av växthusgaser, förnybar energi, energieffektivitet och sammanlänkning av elnät. Syftet med dessa mål och politiska mål är att hjälpa EU att bygga upp ett mer konkurrenskraftigt, säkert och hållbart energisystem, och att uppfylla dess långsiktiga mål om att minska växthusgaserna fram till 2050.

Figur 1

Ramen för energi och klimat fram till 2030 – överenskomna överordnade mål

10 % sammanlänkning

–20 % utsläppavväxthusgaser

20 %förnybarenergi

15 % sammanlänkning

≥ 30 % energieffektivitet

≥ 27 %förnybarenergi

≥ –40 %utsläpp avväxthusgaser

20 %energieffektivitet

Kommissionen har som en av sina främsta prioriteringar lagt fram en ramstrategi för en motståndskraftig energiunion med en framåtblickande klimatpolitik (2). Den har som mål att hjälpa EU att uppfylla sina mål för 2030 och ge europeiska konsumenter tillgång till säker, hållbar och konkurrenskraftig el till ett överkomligt pris, och att låta dem dra nytta av den pågående genomgripande omvandlingen av Europas energisystem.

För att kunna uppfylla målen för 2030 är det mycket viktigt att Europas anläggningar för energiöverföring och energilagring moderniseras (3). Föråldrad och dåligt sammanlänkad infrastruktur är en stor begränsning för Europas ekonomi. Vindkraftproduktionens utveckling i Nordsjön och Östersjön hämmas till exempel av bristen på nät till havs och på land. Risken och kostnaderna för störningar och förluster förväntas också öka om inte EU investerar i smarta, effektiva och konkurrenskraftiga energinät, och utnyttjar sin potential för att förbättra energieffektiviteten.

EU:s nya politik för energiinfrastruktur kommer att bidra till att samordna och optimera nätverksutvecklingen på kontinental skala och på så sätt göra det möjligt för EU att till fullo dra nytta av ett integrerat europeiskt nät, en nytta som är långt större än värdet av dess enskilda beståndsdelar.

En europeisk strategi för fullständigt integrerade energiinfrastrukturer som bygger på smart och koldioxidsnål teknik kommer inte bara att minska kostnaderna för omläggningen till en koldioxidsnål ekonomi genom stordriftsfördelar för enskilda medlemsstater. Den kommer också att förbättra försörjningstryggheten och bidra till att stabilisera konsumentpriserna genom att se till att elektricitet och gas hamnar där de behövs. Europeiska nät kommer även att underlätta konkurrensen på EU:s inre energimarknad, bygga upp en solidaritet mellan medlemsstaterna och se till att europeiska medborgare och företag har tillgång till energikällor till rimliga priser.

För att hjälpa till att genomföra detta viktiga förändringssteg inom energiöverföring antog EU 2013 en ny TEN-E-förordning (EU) nr 347/2013 (4). I förordningen fastställs en omfattande EU-övergripande ram för planering och genomförande av energiinfrastruktur.

I förordningen inrättas nio strategiska prioriterade korridorer för infrastruktur inom el, gas och olja, och tre unionsövergripande prioriterade temaområden för motorvägar för el, smarta nät och nät för koldioxidtransport fastställs för att optimera nätens utveckling på Europanivå fram till 2020 och därefter.

Figur 2

Prioriterade korridorer för elektricitet, gas och olja

Image

1.2   Utmaningar på infrastrukturområdet

Utmaningen att sammanlänka och anpassa Europas energiinfrastruktur till nya behov rör alla sektorer och alla typer av energiöverföringsanläggningar.

1.2.1   Elnät och lagring av el

Elnäten kommer att behöva uppgraderas och moderniseras för att möta en ökande efterfrågan som har uppstått på grund av en stor omställning i den övergripande energivärdekedjan och energimixen som beror på att antalet tillämpningar och teknikområden som använder el som energikälla har mångdubblats. Ledningsnäten måste också byggas ut och uppgraderas för att främja integrationen på marknaden och för att bibehålla de befintliga systemsäkerhetsnivåerna, men framför allt för att kunna transportera och balansera elektricitet från förnybara energikällor som förväntas mer än fördubblas under perioden 2007–2020.

En betydande del av produktionskapaciteten kommer att finnas långt från de platser där den stora förbrukningen eller lagringen av energi sker. Betydande andelar kommer att komma från havsbaserade anläggningar, markmonterade sol- och vindkraftsparker i Sydeuropa, eller biomassaanläggningar i Central- och Östeuropa. Den decentraliserade produktionen förväntas också vinna mark.

Utöver dessa kortsiktiga krav behöver elnäten genomgå en omfattande utveckling för att hantera utfasningen av fossila bränslen i elsystemet fram till 2050, med stöd av ny teknik för högspänningsledningar och lagring som möjliggör en allt större andel förnybar energi, både från EU och från andra länder.

Samtidigt måste ledningsnäten bli smartare. Det kommer inte att vara möjligt att nå EU:s mål inför 2020 avseende energieffektivitet och förnybar energi utan mer innovation och smartare nätverk inom både kraftöverföring och kraftdistribution, särskilt vad gäller informations- och kommunikationsteknik. Denna kommer att spela en viktig roll för införandet av efterfrågehantering och andra smarta nättjänster.

1.2.2   Ledningsnät för naturgas och lagring

Naturgas förväntas fortsätta att spela en nyckelroll i EU:s energimix under de närmaste årtiondena, och kommer att bli viktigare som reservbränsle för variabel elproduktion. Gasnätverk står emellertid inför ytterligare krav på flexibilitet. De rörledningar som transporterar gasen behöver fungera i båda riktningar, och det behövs större lagringsmöjligheter och ett flexibelt flöde, både för flytande (LNG) och komprimerad naturgas (CNG).

1.2.3   Transport av olja och olefiner samt infrastruktur för raffinering

Om klimat-, transport- och energieffektivitetspolitiken fortsätter på den befintliga linjen kommer oljan ändå att förväntas utgöra omkring 30 % av den primära energin år 2030, och en betydande del av transportbränslena kommer troligtvis att vara oljebaserade. Försörjningstryggheten är beroende av integritet och flexibilitet i hela distributionskedjan, från råolja som levereras till raffinaderier till slutprodukterna som levereras till konsumenterna. Samtidigt kommer framtiden för transportinfrastrukturen för råolja och petroleumprodukter även att avgöras av utvecklingen i den europeiska raffineringssektorn, som för närvarande står inför en rad utmaningar.

1.2.4   Avskiljning, transport och lagring av koldioxid (CCS)

CCS-teknik kan minska koldioxidutsläpp i stor skala men befinner sig fortfarande på ett tidigt utvecklingsstadium. CCS förväntas börja införas kommersiellt inom elproduktionen och för industriella tillämpningar efter 2020. Eftersom de potentiella lagringsplatserna för koldioxid inte är jämnt utspridda i Europa och eftersom vissa medlemsstater endast har begränsad möjlighet till lagring inom sina nationsgränser, kan det bli nödvändigt att bygga en europeisk infrastruktur av ledningar som sträcker sig över statsgränser och genom den marina miljön.

1.3   Typer av överförings- och distributionsanläggningar i bruk

Sättet att transportera, distribuera och lagra olika energiformer varierar givetvis beroende på vilken typ av energi det gäller och huruvida transporten sker på land eller i den marina miljön. Till exempel överförs el i allmänhet med hjälp av elledningar eller kablar, medan gas och olja överförs med rörledningar.

I detta dokument ligger fokus särskilt på följande anläggningar (5):

| — | Markbundna anläggningar för överföring av gas och olja: nedgrävda rörledningar, rörledningar ovan jord inbegripet sådana som korsar vattendrag samt alla tillhörande komponenter (inmatningsstationer i början av ledningen, pumpstationer (olja) och kompressorstationer (gas), delleveransstation, linjeventilstationer, reglerstationer och slutleveransstationer). |
| --- | --- |

—

Markbundna anläggningar för överföring av gas och olja: nedgrävda rörledningar, rörledningar ovan jord inbegripet sådana som korsar vattendrag samt alla tillhörande komponenter (inmatningsstationer i början av ledningen, pumpstationer (olja) och kompressorstationer (gas), delleveransstation, linjeventilstationer, reglerstationer och slutleveransstationer).

| — | Markbundna anläggningar för överföring av el: nedgrävda kablar/markkablar, luftledningar och tillhörande komponenter (stolpar, understationer och omriktarstationer). |
| --- | --- |

—

Markbundna anläggningar för överföring av el: nedgrävda kablar/markkablar, luftledningar och tillhörande komponenter (stolpar, understationer och omriktarstationer).

1.3.1   Anläggningar för överföring och distribution av gas och olja

I allmänhet används rörledningar för att transportera stora mängder råolja, bearbetade oljeprodukter eller naturgas på land. Oljerörledningar tillverkas av stål- eller plaströr med en innerdiameter som vanligtvis är på mellan 100 och 1 200 mm. De flesta rörledningar är nedgrävda på en till två meters djup. Oljan hålls i rörelse av pumpstationer. Rörledningar för naturgas tillverkas av kolstål och har en diameter på mellan 51 och 1 500 mm. Gasen trycksätts av kompressorstationer.

Rörledningen dras längs ett så kallat ledningsrättsområde. I byggandet av en rörledning ingår valet av ledningssträckning som sedan måste övervakas för att se till att alla fysiska hinder förutses och avlägsnas. Vid behov genomförs grävning av rörgravar, särskilt vid huvudvägar och korsningar. Röret installeras sedan med sina tillhörande delar (ventiler, anslutningar etc.). Där det behövs täcks röret och rörgraven sedan över.

1.3.2   Överförings- och distributionsanläggningar för elkraft

Eftersom el än så länge inte kan lagras i stora kvantiteter, måste den produceras i realtid. Detta innebär att den ständigt pågående transporten av el till användarna bör vara så effektiv som möjligt. Elöverföring i landmiljöer innebär att el överförs från producerande kraftverk till högspänningsunderstationer i nära anslutning till platserna där efterfrågan är störst. Stora mängder el överförs vid höga spänningar till en understation (110–750 kV i Europa, ENTSO, 2012) för att minska energiförlusterna på långa avstånd.

I överföringsledningar används mestadels högspänd trefasig växelström (AC) som levererar stora mängder el över långa avstånd (Aplic, 2006). Högspänd likströmsteknik (HVDC) är mer effektivt på mycket långa avstånd (vanligtvis mer än 600 km). Elkraft kan överföras via luftledningar eller nedgrävda kablar. I samtliga fall är spänningen hög eftersom stora mängder el med dagens teknik bara kan överföras effektivt vid högspänning.

Elkraftdistribution levererar el från överföringssystemet till slutkunderna vid mellanspänning (ofta mindre än 33 kV). Skillnaden mellan högspänningsledningar och mellanspänningsledningar för distribution är viktig ur naturvårdssynpunkt, eftersom bara mellanspänningsledningar innebär en risk för elchocker, medan både överförings- och distributionsledningar innebär risk för kollision (6) (se kapitel 4).

El överförs vanligtvis via luftledningar som är upphängda i stolpar, men även nedgrävda kablar används ibland, särskilt i stadsmiljö eller på känsliga platser. Luftledningar påverkar den biologiska mångfalden, hälsan och landskapet på ett särskilt sätt som skiljer sig från nedgrävda kablars påverkan. Å andra sidan kan de initiala investeringskostnaderna för nedgrävda kablar ofta vara betydligt högre än kostnaden för luftledningar.

1.4   Projekt av gemensamt intresse (7)

I den befintliga TEN-E-förordningen, som trädde i kraft den 15 maj 2013, anges den rättsliga och politiska ramen för att optimera nätverksutvecklingen på Europanivå fram till 2020 och därefter. I förordningen fastställs 12 strategiska prioriterade korridorer och temaområden för energiinfrastruktur med transeuropeiska/gränsöverskridande dimensioner. I förordningen föreskrivs en process för att på tvåårig basis upprätta unionsövergripande förteckningar över projekt av gemensamt intresse (8) som bidrar till att utveckla energiinfrastrukturnät inom var och en av de tolv prioriterade korridorerna och temaområdena.

För att tas med i unionsförteckningen måste projekten medföra betydande fördelar för minst två EU-länder, bidra till integrering av marknader och ökad konkurrens, öka försörjningstryggheten och minska koldioxidutsläppen. Processen med att identifiera projekt grundas på regionalt samarbete där medlemsstaterna och olika aktörer som bidrar med sina kunskaper och sin expertis vad avser teknisk genomförbarhet och marknadsvillkor, både ur ett nationellt och ett europeiskt perspektiv, medverkar.

Den tredje unionsförteckningen över 173 energiinfrastrukturprojekt av gemensamt intresse (9) antogs i november 2017. Förteckningen omfattar 106 projekt som avser elektricitet, bland annat kraftledningar och ellagring, fyra projekt som avser smarta nät och 53 projekt som avser gas. För första gången finns även fyra projekt som avser koldioxidnät med i förteckningen över projekt av gemensamt intresse. Förteckningen över projekt av gemensamt intresse uppdateras vartannat år för att lägga till projekt som nyligen visat sig behövas och ta bort slutförda projekt.

Dessa projekt av gemensamt intresse kan nu vara berättigade till ekonomiskt stöd inom Fonden för ett sammanlänkat Europa (FSE). En budget på 5,35 miljarder euro har öronmärkts för transeuropeisk energiinfrastruktur inom ramen för denna nya fond för perioden 2014–2020. År 2016 beviljades under den andra och tredje ansökningsomgången totalt 707 miljoner euro i stöd till 27 projekt av gemensamt intresse. Av dessa bidrag gick elva till projekt inom elsektorn, 15 till projekt inom gassektorn och 1 till ett projekt för smarta nät. Åtta bidrag gick till byggnadsverk och 19 till studier. 800 miljoner euro i FSE-bidrag reserverades för projekt av gemensamt intresse 2017.

Eftersom dessa projekt är av strategisk vikt för EU är de föremål för ett effektiviserat planerings- och tillståndsförfarande. I detta ingår till exempel att en enda behörig nationell myndighet utses att fungera som gemensam kontaktpunkt för alla tillstånd samt en bindande tidsfrist på tre och ett halvt år för att godkänna projekt. Syftet är att påskynda förfarandena och se till att projekt som anses nödvändiga för att uppnå trygg energiförsörjning och uppfylla EU:s klimat- och energimål snabbt ges tillstånd och sätts igång, samtidigt som man ser till att de högsta standarder som föreskrivs genom unionens miljölagstiftning uppnås, samt att transparensen ökas och allmänhetens medverkan förbättras. Detta bör i sin tur öka projektens attraktivitet för investerare tack vare en förbättrad rättslig ram.

| Energiprojekt av gemensamt intresse: interaktiv karta

  Europeiska kommissionen har tagit fram en informationsplattform (10) där användaren kan hitta och identifiera vart och ett av de 173 projekten av gemensamt intresse som antogs 2017 i ett kartvisningsverktyg online. Projekt kan märkas ut på kartan efter typ av energi (el, gas, olja eller annan), typ av infrastruktur, land och/eller prioriterad korridor. Tekniska sammanfattningar görs också tillgängliga för varje projekt kort efter att dessa har godkänts. |
| --- |

Energiprojekt av gemensamt intresse: interaktiv karta

Europeiska kommissionen har tagit fram en informationsplattform (10) där användaren kan hitta och identifiera vart och ett av de 173 projekten av gemensamt intresse som antogs 2017 i ett kartvisningsverktyg online. Projekt kan märkas ut på kartan efter typ av energi (el, gas, olja eller annan), typ av infrastruktur, land och/eller prioriterad korridor. Tekniska sammanfattningar görs också tillgängliga för varje projekt kort efter att dessa har godkänts.

Det bör dock noteras att unionsförteckningen innehåller projekt av gemensamt intresse som är på olika utvecklingsstadier. Vissa befinner sig fortfarande i den tidiga utvecklingsfasen och därför behövs ytterligare undersökningar för att visa att projektet är genomförbart.

Införandet av sådana projekt i unionsförteckningen över projekt av gemensamt intresse bör heller inte påverka utgången av relevanta miljöbedömnings- och tillståndsförfaranden. Om ett projekt som ingår i unionsförteckningen över projekt av gemensamt intresse utvecklas så att det inte är förenligt med EU:s regelverk bör det tas bort från unionsförteckningen.

För att stödja medlemsstaterna i deras arbete med att fastställa lagstiftningsåtgärder och andra åtgärder för att förfarandena för miljökonsekvensbedömningar ska bli effektivare, och för att de MKB-förfaranden som krävs enligt unionsrätten rörande projekt av gemensamt intresse ska tillämpas konsekvent, gav kommissionen i juli 2013 ut ett vägledningsdokument (11).

| Vad betyder ”effektivisering”?


  Effektivisering betyder att förbättra och

  bättre samordna

  miljökonsekvensbedömningar, med syftet att

  minska onödig administrativ börda

  , skapa synergieffekter och således

  förkorta den tid

  som krävs för att slutföra bedömningsprocessen, samtidigt som

  en hög miljöskyddsnivå

  säkerställs genom övergripande miljöbedömningar i enlighet med EU:s miljölagstiftning.


  Källa: Vägledningsdokument Streamlining environmental assessment procedures for energy infrastructure ’Projects of Common Interest’ (PCIs), juli 2013 |
| --- |

Vad betyder ”effektivisering”?

Effektivisering betyder att förbättra och

  bättre samordna

  miljökonsekvensbedömningar, med syftet att

  minska onödig administrativ börda

  , skapa synergieffekter och således

  förkorta den tid

  som krävs för att slutföra bedömningsprocessen, samtidigt som

  en hög miljöskyddsnivå

  säkerställs genom övergripande miljöbedömningar i enlighet med EU:s miljölagstiftning.

Källa: Vägledningsdokument Streamlining environmental assessment procedures for energy infrastructure ’Projects of Common Interest’ (PCIs), juli 2013

Vägledningsdokumentet ger sex huvudrekommendationer för att effektivisera förfarandena. De grundar sig på, men sträcker sig också utöver, den erfarenhet av genomförande och den goda praxis som identifierats i medlemsstaterna hittills (se kapitel 4 för ytterligare detaljer).

Tonvikten i rekommendationerna ligger särskilt på

| — | tidig planering och fastställande av färdplaner och omfattning, |
| --- | --- |

—

tidig planering och fastställande av färdplaner och omfattning,

| — | tidig och effektiv integrering av miljöbedömningar och av andra miljökrav, |
| --- | --- |

—

tidig och effektiv integrering av miljöbedömningar och av andra miljökrav,

| — | samordnat förfarande och tidsfrister, |
| --- | --- |

—

samordnat förfarande och tidsfrister,

| — | datainsamling, datautbyte och kvalitetskontroll, |
| --- | --- |

—

datainsamling, datautbyte och kvalitetskontroll,

| — | gränsöverskridande samarbete, och |
| --- | --- |

—

gränsöverskridande samarbete, och

| — | effektiv medverkan från allmänhetens sida på ett tidigt stadium. |
| --- | --- |

—

effektiv medverkan från allmänhetens sida på ett tidigt stadium.

Efterföljande kapitel i denna vägledning handlar särskilt om tillståndsförfarandet enligt habitatdirektivet vad beträffar planer och projekt som rör energiöverföring. Övriga miljötillståndsförfaranden behandlas inte i detalj, men omnämns när det är relevant.

Detta dokument kompletterar därför ovannämnda effektiviseringsguide för projekt av gemensamt intresse, men har ett bredare tillämpningsområde och omfattar alla typer av olje-, gas- och elöverföringsinfrastruktur, oberoende av om dessa är projekt av gemensamt intresse eller inte.

2.   EU:S NATURVÅRDSLAGSTIFTNING

2.1   Inledning

Vissa planer och projekt för energiöverföringsinfrastruktur kan eventuellt påverka ett eller flera Natura 2000-områden i EU:s Natura 2000-nätverk, eller få följder för vissa sällsynta och hotade arter som skyddas av EU-lagstiftning. I art- och habitatdirektivet (nedan kallat habitatdirektivet) och fågeldirektivet fastställs de bestämmelser som måste iakttas i sådana fall. I detta kapitel ges en översikt över dessa bestämmelser. I efterföljande kapitel presenteras särskilda delar i tillståndsförfarandet enligt artikel 6 i habitatdirektivet i synnerhet, eftersom det rör planer eller projekt om energiöverföring.

2.2   Fågeldirektivet och habitatdirektivet

Att sätta stopp för förlusten av EU:s biologiska mångfald ses som en viktig del i Europa 2020-strategin, som uppmanar till en politik för smart och hållbar tillväxt för alla med beaktande av de viktiga socioekonomiska vinster som naturen bidrar med till samhället.

I mars 2010 fastställde EU:s stats- och regeringschefer ett ambitiöst mål: förlusten av den biologiska mångfalden i Europa skulle hejdas och utvecklingen vändas fram till 2020. I maj 2011 antog kommissionen en ny strategi för den biologiska mångfalden i EU fram till 2020 (KOM(2011) 244) (12) i vilken den politiska ramen för att uppnå detta fastställs.

Fågeldirektivet (13) och habitatdirektivet (14) utgör hörnstenarna i EU:s politik för biologisk mångfald. De gör det möjligt för alla EU-medlemsstater att arbeta tillsammans inom en gemensam rättslig ram för att bevara Europas mest hotade och värdefulla arter och livsmiljöer i hela deras naturliga utbredningsområde inom EU, oberoende av politiska eller administrativa gränser.

De två direktiven omfattar inte alla växt- och djurarter i Europa (dvs. inte hela den biologiska mångfalden i Europa). I stället handlar de om en undergrupp av cirka 2 000 arter som man behöver skydda för att förhindra att de minskar i antal eller att deras bevarandestatus försämras. Dessa omnämns ofta som arter av gemenskapsintresse eller EU:s skyddade arter. Omkring 230 sällsynta eller hotade livsmiljötyper skyddas också separat inom ramen för habitatdirektivet.

Det övergripande målet med de två direktiven är att se till att de arter och livsmiljötyper de skyddar bibehålls och återställs till gynnsam bevarandestatus (15) i hela deras naturliga utbredningsområde inom EU. Detta mål definieras i positiva termer och är inriktat på en gynnsam situation som ska uppnås och bevaras. Därför innebär det mer än att bara undvika försämring.

För att uppnå detta mål krävs det enligt EU:s naturvårdsdirektiv att medlemsstaterna ska göra följande:

| — | Utse och bevara kärnområden för skydd av arter och livsmiljötyper som är upptagna i bilagorna I och II till habitatdirektivet och i bilaga I till fågeldirektivet, samt för flyttfåglar. Dessa platser utgör delar av det EU-övergripande nätverket Natura 2000. |
| --- | --- |

—

Utse och bevara kärnområden för skydd av arter och livsmiljötyper som är upptagna i bilagorna I och II till habitatdirektivet och i bilaga I till fågeldirektivet, samt för flyttfåglar. Dessa platser utgör delar av det EU-övergripande nätverket Natura 2000.

| — | Inrätta ett artskyddssystem för alla vilda europeiska fågelarter och andra hotade arter som anges i bilagorna IV och V till habitatdirektivet. Detta skyddssystem gäller i artens hela naturliga utbredningsområde i EU, det vill säga i landskapet som helhet (både inom och utanför Natura 2000-områden). |
| --- | --- |

—

Inrätta ett artskyddssystem för alla vilda europeiska fågelarter och andra hotade arter som anges i bilagorna IV och V till habitatdirektivet. Detta skyddssystem gäller i artens hela naturliga utbredningsområde i EU, det vill säga i landskapet som helhet (både inom och utanför Natura 2000-områden).

2.3   Skötsel, förvaltning och skydd av Natura 2000-områden

Fram till idag har över 27 000 platser utsetts till Natura 2000-områden. Tillsammans omfattar de omkring 18 % av den europeiska landarealen och även betydande havsområden.

| NATURA 2000 VIEWER: ett användbart verktyg för exploatörer

  Visningsverktyget för Natura 2000 är ett internetbaserat GIS-kartsystem (geografiskt informationssystem) med vars hjälp exploatörer kan hitta och utforska alla Natura 2000-områden i EU-nätverket. Platserna kan undersökas i väldigt liten skala (1:500) vilket visar hur platsen är avgränsad och landskapets viktigaste egenskaper i mycket hög upplösning. Det finns en standardiserad datablankett för varje område med en förteckning över de arter och livsmiljötyper som området utsetts för, deras uppskattade populationsstorlek och bevarandestatus i området, samt områdets betydelse för arterna och livsmiljöerna i fråga inom EU.
  http://natura2000.eea.europa.eu/ |
| --- |

NATURA 2000 VIEWER: ett användbart verktyg för exploatörer

Visningsverktyget för Natura 2000 är ett internetbaserat GIS-kartsystem (geografiskt informationssystem) med vars hjälp exploatörer kan hitta och utforska alla Natura 2000-områden i EU-nätverket. Platserna kan undersökas i väldigt liten skala (1:500) vilket visar hur platsen är avgränsad och landskapets viktigaste egenskaper i mycket hög upplösning. Det finns en standardiserad datablankett för varje område med en förteckning över de arter och livsmiljötyper som området utsetts för, deras uppskattade populationsstorlek och bevarandestatus i området, samt områdets betydelse för arterna och livsmiljöerna i fråga inom EU.

http://natura2000.eea.europa.eu/

Skydd och bevarande av Natura 2000-områden styrs av bestämmelserna i artikel 6 i habitatdirektivet. De är indelade i två typer av åtgärder – den första (som styrs av artikel 6.1 och 6.2) (16) rör förvaltningen av bevarandet av alla Natura 2000-områden vid alla tidpunkter, medan den andra (som styrs av artikel 6.3 och 6.4) fastställer ett tillståndsförfarande för planer eller projekt som kan påverka ett Natura 2000-område negativt på ett betydande sätt.

Av denna artikel framgår det tydligt att Natura 2000-områden inte är förbjudna områden för utveckling. Nya planer och projekt är helt och hållet möjliga, förutsatt att vissa förfarandeåtgärder och praktiska skyddsmekanismer iakttas. Tillståndsförfarandet har införts för att säkerställa att sådana planer och projekt genomförs på ett sätt som är kompatibelt med Natura 2000-områdets bevarandemål.

2.3.1   Att vidta praktiska bevarandeåtgärder och säkerställa att ingen försämring sker

| Artikel 6 i habitatdirektivet:











  6.1 | För de särskilda bevarandeområdena skall medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för bevarande, vilket om så krävs innefattar utarbetande av lämpliga skötsel- och förvaltningsplaner särskilt för områdena eller integrerade i andra utvecklingsplaner, samt lämpliga lagar och andra författningar eller avtal, som motsvarar de ekologiska behoven hos de livsmiljötyper i bilaga 1 och de arter i bilaga 2 som finns i områdena. |
| --- | --- |

Artikel 6 i habitatdirektivet:

6.1

| 6.2 | Medlemsstaterna skall i de särskilda bevarandeområdena vidta lämpliga åtgärder för att förhindra försämring av livsmiljöerna och habitaten för arterna samt störningar av de arter för vilka områdena har utsetts, om sådana störningar kan ha betydande konsekvenser för målen med detta direktiv. |
| --- | --- |

6.2

I artikel 6.1 och 6.2 i habitatdirektivet föreskrivs att medlemsstaterna ska

| — | vidta praktiska bevarandeåtgärder som är nödvändiga för att bibehålla eller återställa livsmiljötyper och arter för vilka platsen har utsetts (artikel 6.1), |
| --- | --- |

—

vidta praktiska bevarandeåtgärder som är nödvändiga för att bibehålla eller återställa livsmiljötyper och arter för vilka platsen har utsetts (artikel 6.1),

| — | vidta åtgärder för att förhindra all försämring av livsmiljötyper eller alla betydande störningar av de arter som lever där (artikel 6.2). |
| --- | --- |

—

vidta åtgärder för att förhindra all försämring av livsmiljötyper eller alla betydande störningar av de arter som lever där (artikel 6.2).

När det gäller de förstnämnda måste medlemsstaterna fastställa bevarandemål för varje Natura 2000-område som grundar sig på bevarandestatus och de ekologiska behoven hos varje livsmiljötyp och art av EU-intresse som finns i området. Som minimum bör bevarandemålen syfta till att bibehålla bevarandetillståndet för de arter och livsmiljöer för vilka området har utsetts, och inte låta det försämras ytterligare.

Eftersom naturvårdsdirektivens övergripande mål är att arter och livsmiljöer ska uppnå en gynnsam bevarandestatus i sina naturliga utbredningsområden kan dock mer ambitiösa bevarandemål behövas för att förbättra deras bevarandetillstånd i enskilda områden. Det är särskilt viktigt för exploatörer, planeringsansvariga och myndigheter som sysslar med energiöverföring att vara medvetna om bevarandemålen för ett Natura 2000-område eftersom planens eller projektets potentiella negativa effekter kommer att bedömas i förhållande till dessa bevarandemål (17).

Även om det inte är obligatoriskt uppmuntrar habitatdirektivet naturvårdsmyndigheterna att ta fram planer för skötsel och förvaltning av Natura 2000 i nära samarbete med lokala aktörer (18). Dessa planer kan vara en mycket värdefull källa till information, eftersom de vanligtvis innehåller detaljerad information om de arter och livsmiljötyper för vilka området utsetts och redogör för platsens bevarandemål och, när det är lämpligt, förhållandet till annan markanvändning i området. I planerna anges också huvuddragen i de praktiska bevarandeåtgärder som krävs för att områdets bevarandemål ska uppnås.

2.3.2   Tillståndsförfarandet för planer och projekt som påverkar Natura 2000-områden

| Artikel 6 i habitatdirektivet:











  6.3 | Alla planer eller projekt som inte direkt hänger samman med eller är nödvändiga för skötseln och förvaltningen av ett område, men som enskilt eller i kombination med andra planer eller projekt kan påverka området på ett betydande sätt, skall på lämpligt sätt bedömas med avseende på konsekvenserna för målsättningen vad gäller bevarandet av området. Med ledning av slutsatserna från bedömningen av konsekvenserna för området och om inte annat följer av punkt 4, skall de behöriga nationella myndigheterna godkänna planen eller projektet först efter att ha försäkrat sig om att det berörda området inte kommer att ta skada och, om detta är lämpligt, efter att ha hört allmänhetens åsikt. |
| --- | --- |

Artikel 6 i habitatdirektivet:

6.3

| 6.4 | Om en plan eller ett projekt, på grund av att alternativa lösningar saknas, trots en negativ bedömning av konsekvenserna för området måste genomföras av tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse, inbegripet orsaker av social eller ekonomisk karaktär, skall medlemsstaten vidta alla nödvändiga kompensationsåtgärder för att säkerställa att Natura 2000 totalt sett förblir sammanhängande. Medlemsstaten skall underrätta kommissionen om de kompensationsåtgärder som vidtagits.


  Om det berörda området innehåller en prioriterad livsmiljötyp eller en prioriterad art, är de enda faktorer som får beaktas sådana som berör människors hälsa eller den allmänna säkerheten, betydelsefulla konsekvenser för miljön eller, efter ett yttrande från kommissionen, andra tvingande orsaker som har ett allt överskuggande allmänintresse. |
| --- | --- |

6.4

Om det berörda området innehåller en prioriterad livsmiljötyp eller en prioriterad art, är de enda faktorer som får beaktas sådana som berör människors hälsa eller den allmänna säkerheten, betydelsefulla konsekvenser för miljön eller, efter ett yttrande från kommissionen, andra tvingande orsaker som har ett allt överskuggande allmänintresse.

I artikel 6.3 och 6.4 i habitatdirektivet fastställs det tillståndsförfarande som måste följas när en plan eller ett projekt som skulle kunna påverka ett eller flera Natura 2000-områden läggs fram (19). Detta tillståndsförfarande gäller inte bara för planer eller projekt inom Natura 2000-området utan även för dem som genomförs utanför området men som skulle kunna ha en betydande påverkan på arternas och livsmiljöernas bevarande i området.

Artikel 6.3 i habitatdirektivet kräver att alla planer och projekt som kan ha en betydande negativ påverkan på ett Natura 2000-område ska genomgå en lämplig bedömning för att studera denna påverkan i detalj, med avseende på målsättningen vad gäller bevarandet av det berörda området. Den nationella myndigheten kan bara godkänna en plan eller ett projekt om den utifrån resultaten av den lämpliga bedömningen har förvissat sig om att det berörda området inte kommer att ta skada av planen eller projektet. Det är viktigt att poängtera att skyldigheten ligger i att visa frånvaro (snarare än förekomst) av negativ påverkan.

Beroende på vilken typ av påverkan som identifierats och hur allvarlig denna är kan det ibland vara möjligt att justera planen eller projektet och/eller införa vissa begränsande åtgärder för att undvika eller förebygga, undanröja eller minska påverkan till en obetydlig nivå så att planen eller projektet kan godkännas.

Om så inte är fallet måste planen eller projektet avslås och alternativa lösningar som orsakar mindre skada undersökas i stället. I exceptionella fall kan ett undantagsförfarande i enlighet med artikel 6.4 åberopas för att en plan eller ett projekt som negativ effekt på ett eller flera Natura 2000-områden ska kunna godkännas, om det kan visas att det inte finns några alternativ och att planen eller projektet av tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse anses nödvändigt. I sådana fall krävs det att lämpliga kompensationsåtgärder vidtas för att garantera att Natura 2000 totalt sett förblir sammanhängande.

Det är slutligen viktigt att observera att tillståndsförfarandet inom ramen för habitatdirektivet inte är detsamma som det som föreskrivs i direktivet om miljökonsekvensbedömning (MKB-direktivet) och i direktivet om strategisk miljöbedömning (SMB-direktivet), även om de kan integreras i varandra (se kapitel 7 för mer information). Till skillnad från MKB-/SMB-bedömningarna, vars resultat måste tas med i beräkningen när man beslutar om huruvida planen eller projektet ska godkännas, är slutsatserna i den lämpliga bedömningen definitiva och avgör om planen eller projektet kan godkännas.

2.4   Artskyddsbestämmelser

Den andra uppsättningen bestämmelser i EU:s två naturvårdsdirektiv rör skydd av vissa arter i hela deras utbredningsområde runtom i EU, det vill säga både inom och utanför Natura 2000-områden.

Vissa skyddade arter är potentiellt sårbara för vissa typer av energiinfrastrukturprojekt, till exempel luftledningar. Därför måste man också ta hänsyn till dessa bestämmelser när sådana planer och projekt övervägs i potentiellt känsliga områden utanför Natura 2000-områden inom ramen för MKB-/SMB-förfarandena.

Artskyddsbestämmelserna omfattar alla naturligt förekommande vilda fågelarter i EU samt andra arter som anges i förteckningen i bilagorna IV och V till habitatdirektivet.

I huvudsak påbjuder de att medlemsstaterna ska förbjuda följande:

| — | Att avsiktligt störa dessa arter under deras parnings-, uppfödnings-, övervintrings- och flyttningsperioder. |
| --- | --- |

—

Att avsiktligt störa dessa arter under deras parnings-, uppfödnings-, övervintrings- och flyttningsperioder.

| — | Att skada eller förstöra parningsplatser eller rastplatser. |
| --- | --- |

—

Att skada eller förstöra parningsplatser eller rastplatser.

| — | Att avsiktligt förstöra bon eller ägg, eller dra upp med rötterna eller förstöra skyddade växter. |
| --- | --- |

—

Att avsiktligt förstöra bon eller ägg, eller dra upp med rötterna eller förstöra skyddade växter.

De exakta bestämmelserna fastställs i artikel 5 i fågeldirektivet och artikel 12 (för djur) och artikel 13 (för växter) i habitatdirektivet (20).

| Artikel 5 i fågeldirektivet:



  Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 7 och 9 ska medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för att införa ett generellt system för skydd av samtliga de fågelarter som avses i artikel 1, där särskilt följande ska förbjudas:








  a) | Att avsiktligt döda eller fånga sådana fåglar oavsett vilken metod som används. |
| --- | --- |

Artikel 5 i fågeldirektivet:

Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 7 och 9 ska medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för att införa ett generellt system för skydd av samtliga de fågelarter som avses i artikel 1, där särskilt följande ska förbjudas:

a)

Att avsiktligt döda eller fånga sådana fåglar oavsett vilken metod som används.

| b) | Att avsiktligt förstöra eller skada deras bon och ägg eller bortföra deras bon. |
| --- | --- |

b)

Att avsiktligt förstöra eller skada deras bon och ägg eller bortföra deras bon.

| c) | Att samla in fågelägg i naturen och behålla dessa, även om de är tomma. |
| --- | --- |

c)

Att samla in fågelägg i naturen och behålla dessa, även om de är tomma.

| d) | Att avsiktligt störa dessa fåglar, särskilt under deras häcknings- och uppfödningsperiod, i den mån dessa störningar inte saknar betydelse för att uppnå syftet med detta direktiv. |
| --- | --- |

d)

Att avsiktligt störa dessa fåglar, särskilt under deras häcknings- och uppfödningsperiod, i den mån dessa störningar inte saknar betydelse för att uppnå syftet med detta direktiv.

| e) | Att förvara fåglar av sådana arter som inte får jagas eller fångas. |
| --- | --- |

e)

Att förvara fåglar av sådana arter som inte får jagas eller fångas.

Artikel 12 i habitatdirektivet:

| 1. | Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för införande av ett strikt skyddssystem i det naturliga utbredningsområdet för de djurarter som finns förtecknade i bilaga 4 a, med förbud mot








  a) | att avsiktligt fånga eller döda exemplar av dessa arter i naturen, oavsett hur detta görs, |
| --- | --- | --- |

1.

Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för införande av ett strikt skyddssystem i det naturliga utbredningsområdet för de djurarter som finns förtecknade i bilaga 4 a, med förbud mot

a)

att avsiktligt fånga eller döda exemplar av dessa arter i naturen, oavsett hur detta görs,

| b) | att avsiktligt störa dessa arter, särskilt under deras parnings-, uppfödnings-, övervintrings- och flyttningsperioder, |
| --- | --- |

b)

att avsiktligt störa dessa arter, särskilt under deras parnings-, uppfödnings-, övervintrings- och flyttningsperioder,

| c) | att avsiktligt förstöra eller samla in ägg i naturen, |
| --- | --- |

c)

att avsiktligt förstöra eller samla in ägg i naturen,

| d) | att skada eller förstöra parningsplatser eller rastplatser. |
| --- | --- |

d)

att skada eller förstöra parningsplatser eller rastplatser.

| 2. | För dessa arter skall medlemsstaterna förbjuda förvaring, transport och försäljning eller byte samt utbjudande till försäljning eller byte av exemplar som insamlats i naturen, med undantag av sådana som samlats på lagligt sätt före genomförandet av detta direktiv. |
| --- | --- |

2.

För dessa arter skall medlemsstaterna förbjuda förvaring, transport och försäljning eller byte samt utbjudande till försäljning eller byte av exemplar som insamlats i naturen, med undantag av sådana som samlats på lagligt sätt före genomförandet av detta direktiv.

| 3. | Det förbud som avses i punkt 1 a och b samt punkt 2 skall gälla alla levnadsstadier hos de djur som omfattas av denna artikel. |
| --- | --- |

3.

Det förbud som avses i punkt 1 a och b samt punkt 2 skall gälla alla levnadsstadier hos de djur som omfattas av denna artikel.

Artikel 13 i habitatdirektivet:

| 1. | Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för införande av ett strikt skyddssystem för de växtarter som finns förtecknade i bilaga 4 b, med förbud mot








  a) | att avsiktligt plocka, samla in, skära av, dra upp med rötterna eller förstöra dessa växter i deras naturliga utbredningsområde i naturen, |
| --- | --- | --- |

1.

Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för införande av ett strikt skyddssystem för de växtarter som finns förtecknade i bilaga 4 b, med förbud mot

a)

att avsiktligt plocka, samla in, skära av, dra upp med rötterna eller förstöra dessa växter i deras naturliga utbredningsområde i naturen,

| b) | att förvara, transportera och sälja eller byta exemplar av dessa arter som insamlats i naturen samt att utbjuda dem för försäljning eller byte, med undantag av sådana som samlats på lagligt sätt före genomförandet av detta direktiv. |
| --- | --- |

b)

att förvara, transportera och sälja eller byta exemplar av dessa arter som insamlats i naturen samt att utbjuda dem för försäljning eller byte, med undantag av sådana som samlats på lagligt sätt före genomförandet av detta direktiv.

| 2. | De förbud som avses i punkt 1 a och b skall gälla alla stadier i den biologiska cykeln hos de växter som omfattas av detta direktiv. |
| --- | --- |

2.

De förbud som avses i punkt 1 a och b skall gälla alla stadier i den biologiska cykeln hos de växter som omfattas av detta direktiv.

Undantag från dessa bestämmelser får medges vid vissa omständigheter (t.ex. för att förhindra att skördar, boskap, skogar, fiskevatten och vatten tar allvarlig skada), förutsatt att det inte finns någon annan tillfredsställande lösning och att följderna av undantaget är förenliga med direktivens övergripande syfte.

Villkoren för att tillämpa undantag fastställs i artikel 9 i fågeldirektivet och artikel 16 i habitatdirektivet. Med avseende på infrastruktur för energiöverföring är det främst orsaker som rör ”hänsyn till allmän hälsa och säkerhet” eller ”andra tvingande orsaker som har ett allt överskuggande allmänintresse” (ref. artikel 16.1 c) som kan gälla.

3.   POTENTIELL PÅVERKAN AV ANLÄGGNINGAR FÖR ENERGIÖVERFÖRING PÅ NATURA 2000 OCH ARTER SOM SKYDDAS PÅ EU-NIVÅ

3.1   Inledning

Energiinfrastrukturprojekt utgör vanligtvis inte något större hot mot den biologiska mångfalden. Det finns många fall där väl utformade och på ett lämpligt sätt förlagda byggprojekt inte har någon eller endast liten påverkan. Det finns också exempel där projekt totalt sett har bidragit med en nettonytta till naturen, särskilt i områden där den naturliga miljön redan är allvarligt utarmad. Men i och med detta försvinner inte skyldigheten att granska den möjliga påverkan som enskilda planer eller projekt kan ha på den naturliga miljön enligt de olika rättsliga miljöbedömningsförfaranden som är i kraft, bland annat MKB/SMB och en s.k. lämplig bedömning (se kapitel 7 för mer information).

I detta kapitel granskas typen av möjlig påverkan som energiinfrastruktur kan ha på de livsmiljöer och arter som skyddas enligt fågeldirektivet och habitatdirektivet. Dess syfte är att ge exploatörer, systemansvariga och behöriga myndigheter en översikt över de typer av möjlig påverkan de ska vara vaksamma på när de utarbetar planer eller projekt för infrastruktur för energiöverföring, och när de genomför lämpliga bedömningar inom det tillståndsförfarande som föreskrivs i artikel 6 i habitatdirektivet eller bedömningar i enlighet med MKB-direktivet och SMB-direktivet.

3.2   Behovet av att bedöma varje enskilt fall för sig

Det måste understrykas att de potentiella effekterna i mycket hög grad beror på den specifika energiinfrastrukturens konstruktion och lokalisering och på hur känsliga de livsmiljöer och arter med skydd på EU-nivå som finns i området är. Därför är det mycket viktigt att granska alla planer eller projekt utifrån varje enskilt fall.

Hur de enskilda projekten för energiöverföringsanläggningar, till exempel projekt av gemensamt intresse, är utformade beror självfallet på en lång rad faktorer, däribland vilken typ av energi som överförs och av vilken volym, den mottagande miljön (t.ex. om det är på land eller till havs), vilka avstånd som behövs för överföringen, och vilken kapacitet som behövs för mottagande eller lagring. Projekt kan gälla inte bara uppförandet utan även renovering och/eller avveckling av en eller flera av de anläggningar eller infrastrukturer som krävs för att överföra, ta emot eller lagra energi på land.

Vid bedömning av de potentiella effekterna på naturen och på vilda djur och växter är det viktigt att inte bara tänka på infrastrukturen i sig, utan även på alla tillhörande installationer och anläggningar, såsom tillfälliga tillfartsvägar, entreprenörers anläggningar och utrustningsförvaring, byggnadsmaterial, betongfundament, tillfällig kabeldragning, överskottsmassor och områden för jordöverskott, etc. Effekterna kan vara tillfälliga eller permanenta, på eller utanför området, de kan vara kumulativa och kan komma att ske vid olika tidpunkter under projektets gång (till exempel under uppbyggnadsfasen, renoverings-, underhålls- och/eller avvecklingsfaserna). Alla dessa faktorer måste tas i beaktande.

Artskyddsbestämmelserna i EU:s naturvårdsdirektiv måste tas i beaktande när det finns risk för att en energiinfrastrukturplan eller ett energiinfrastrukturprojekt kan orsaka dödsfall eller skada, eller avsiktliga störningar under häckning, uppfödning, övervintring och flyttning, eller en försämring eller förstöring av reproduktionsområden eller rastplatser för de arter som skyddas i de två direktiven (till exempel örnar och havslevande däggdjur). Detta strikta skyddssystem gäller i landskapet i stort, det vill säga både inom och utanför Natura 2000-områden.

| Begränsande åtgärder

  Den negativa påverkan som nämns i detta kapitel kan ibland begränsas effektivt. Begränsning av påverkan inbegriper att införa åtgärder i planen eller projektet för att eliminera dessa potentiella negativa effekter eller minska dem till en nivå där de inte längre är betydande. Detta innebär att de måste vara direkt kopplade till den sannolika påverkan och grundas på en god förståelse för arterna/livsmiljöerna i fråga.
  Begränsande åtgärder kan inbegripa ändrad lokalisering för projektet, men de kan också innebära att storlek, konstruktion och form ändras på olika delar som ingår i energiinfrastrukturen. De kan också utgöras av tillfälliga justeringar under uppbyggnads- och driftsfaserna. I nästa kapitel ges ytterligare information tillsammans med exempel på möjliga begränsande åtgärder. |
| --- |

Begränsande åtgärder

Den negativa påverkan som nämns i detta kapitel kan ibland begränsas effektivt. Begränsning av påverkan inbegriper att införa åtgärder i planen eller projektet för att eliminera dessa potentiella negativa effekter eller minska dem till en nivå där de inte längre är betydande. Detta innebär att de måste vara direkt kopplade till den sannolika påverkan och grundas på en god förståelse för arterna/livsmiljöerna i fråga.

Begränsande åtgärder kan inbegripa ändrad lokalisering för projektet, men de kan också innebära att storlek, konstruktion och form ändras på olika delar som ingår i energiinfrastrukturen. De kan också utgöras av tillfälliga justeringar under uppbyggnads- och driftsfaserna. I nästa kapitel ges ytterligare information tillsammans med exempel på möjliga begränsande åtgärder.

3.3   En översikt över potentiell påverkan på arter och livsmiljöer som skyddas på EU-nivå

Effekternas typ och omfattning beror i mångt och mycket på de arter och livsmiljöer med EU-skydd som finns i området, deras ekologi, utbredning och bevarandestatus. Därför måste alla planer eller projekt granskas enskilt utifrån varje enskilt fall. Här följer en översikt över de vanligast förekommande typerna av effekter som kan uppstå:

3.3.1   Förlust, försämring eller fragmentering av livsmiljö

Vid infrastrukturprojekt som avser energiöverföring kan mark behöva röjas och ytvegetation tas bort (benämns ofta direkt ianspråktagande av mark). Genom denna process kan befintliga livsmiljöer ändras, skadas, fragmenteras eller förstöras. Omfattningen av förlusten och försämringen av livsmiljöerna beror på projektets storlek, lokalisering och utformning, och på hur känsliga de påverkade livsmiljöerna är.

Det är viktigt att notera att samtidigt som det faktiska ianspråktagandet av mark kan verka begränsat kan de indirekta effekterna bli mycket mer omfattande, särskilt där utvecklingsåtgärder stör hydrologiska system eller geomorfologiska processer, och vatten- och jordkvaliteten. Sådan indirekt påverkan kan leda till allvarlig försämring, fragmentering och förlust av livsmiljöer, ibland till och med på ett väsentligt avstånd från det faktiska projektområdet.

Hur markant förlusten är beror också på hur sällsynta och känsliga de påverkade livsmiljöerna är och/eller på deras betydelse som födosöks-, reproduktions- eller övervintringsplatser för arter. Även vissa livsmiljöers potentiella roll som delar i en korridor eller språngbrädor som är viktiga för spridning och flyttning, samt för mer lokal förflyttning mellan t.ex. födosöksplatser och häckningsplatser, måste beaktas vid bedömning av hur betydande förlusten eller försämringen av livsmiljöer är.

3.3.2   Störningar och undanträngande

Om arter störs på sina invanda häckningsplatser, födosöksplatser eller rastplatser, eller längs flyttvägarna, kan det leda till undanträngande och utträngande, och således förlust av habitatanvändning. Arterna kan trängas undan från områden inom och runt omkring projektområdet på grund av till exempel ökad trafik, människors närvaro samt oljud, damm, föroreningar, artificiellt ljus eller vibrationer under eller efter uppbyggnadsarbetet.

Hur betydande påverkan är bestäms av störningarnas omfattning och svårighetsgrad och den påverkade artens känslighet, men även av tillgången och kvaliteten på andra lämpliga livsmiljöer i närheten där undanträngda djur kan etablera sig. När det gäller sällsynta och hotade arter kan även små eller tillfälliga störningar få allvarliga verkningar för arternas överlevnad i regionen på lång sikt.

3.3.3   Risk för kollision och dödande elchocker

Fåglar, och antagligen även fladdermöss, kan kollidera med olika delar av luftledningar och andra elektriska anläggningar ovan jord. Hur stor kollisionsrisken är beror mycket på områdets belägenhet och på de arter som lever där, samt på vädret, synlighetsfaktorer och kraftledningarnas specifika konstruktion (särskilt när det gäller dödande elchocker). Arter som lever länge, har låg reproduktionstakt och/eller är sällsynta eller redan befinner sig i ett sårbart bevarandetillstånd (såsom örnar, gamar och storkar) kan vara särskilt utsatta.

Risken för kollision och dödande elchocker för fåglar granskas närmare i kapitel 4 och 5. För fladdermöss råder det tyvärr en allmän brist på studier om de potentiella riskerna och effekterna av kollision med luftledningar, detta på grund av svårigheten att övervaka smådjurs död längs så långa linjära infrastrukturer.

3.3.4   Barriäreffekter

När det gäller elektricitet kan stora infrastrukturer för överföring, mottagning och lagring tvinga arter att helt röra sig runt området, både under flyttning och mer lokalt vid födosök. Huruvida detta utgör ett problem beror på en mängd faktorer, såsom storleken på understationen, på vilket avstånd från varandra och på vilket sätt elkablarna är dragna, i vilken utsträckning arterna trängs undan och hur väl de kan kompensera för den ökade energiförbrukningen, samt i vilken grad kopplingarna mellan födo-, sov- och häckningsplatser har brutits.

Nya bevis för att djur kan skrämmas bort från elkablar på grund av att dessa genererar UV-blixtar som är osynliga för människor har rapporterats av flera forskargrupper. En internationell forskargrupp har gjort en studie (21) inspirerad av observationer av att renar undviker kraftledningar dragna över den arktiska tundran. Även om kunskapen fortfarande är mycket begränsad är denna typ av undvikande och fragmentering i vissa specifika fall relevant för bedömningen av konsekvensernas omfattning.

3.4   Att skilja mellan betydande och icke betydande påverkan

Att identifiera de arter och livsmiljöer som sannolikt kommer att påverkas av en plan på eller ett projekt för infrastruktur för energiöverföring är det första steget i en konsekvensbedömning, oavsett om den utförs enligt artikel 6 i habitatdirektivet, om projektet påverkar ett Natura 2000-område eller, om det utförs inom ramen för MKB-direktivet eller SMB-direktivet, om det påverkar skyddade arter utanför Natura 2000-nätverket. Därefter är det nödvändigt att avgöra huruvida påverkan är betydande eller inte. Det rättsliga förfarandet för att avgöra ”betydelsen” av planer eller projekt med särskild påverkan på Natura 2000-områden beskrivs i kapitel 7. Här förklaras kort vissa av de allmänna principerna för bestämning av nivån av ”betydelse” när det gäller vilda djur och växter (oavsett om det är ett Natura 2000-område eller inte) för att bidra till helhetsförståelsen av detta begrepp.

Vilken betydelse effekter har måste bedömas från fall till fall och mot bakgrund av de arter och livsmiljöer som kan påverkas. Förlust av ett fåtal individer kan vara obetydligt för vissa arter men få allvarliga konsekvenser för andra. Populationsstorlek, spridning, utbredningsområde, reproduktionsstrategi och livslängd påverkar alla hur betydande effekterna blir. Detta varierar sannolikt mellan olika områden.

Effekternas inbördes koppling ska också tas i beaktande. Till exempel är markexploatering i sig inte nödvändigtvis betydande för vissa arter, men när det kombineras med stora risker för störningar eller undanträngning kan det försämra artens reproduktionsframgång, och slutligen minska dess överlevnadsgrad, på ett betydande sätt.

Bedömningen av betydelse måste också betraktas utifrån en lämplig geografisk skala. För flyttfåglar som rör sig över stora avstånd kan påverkan på en viss plats få konsekvenser för arten inom ett mycket större geografiskt område. På samma sätt kan det för stannfåglar med stora revir eller växlande habitatutnyttjande fortfarande vara nödvändigt att beakta möjlig påverkan på en regional snarare än lokal nivå.

Slutligen bör ovanstående överväganden grundas på bästa tillgängliga data. Detta kan kräva fältundersökningar avsedda för ändamålet, eller kontrollprogram en tid innan projektet.

3.5   Kumulativa effekter

Bedömningar av kumulativa effekter bör också beaktas vid fastställande av påverkan på Natura 2000-områden, i enlighet med vad som föreskrivs i artikel 6.3 i habitatdirektivet. De kumulativa effekterna av planer och projekt kan ofta vara mycket viktiga och måste bedömas noggrant. De kan uppstå när flera energiinfrastrukturer finns inom ett område eller längs en flyttningskorridor, eller när ett energiinfrastrukturprojekt genomförs i samma område som en annan typ av plan eller projekt (till exempel andra industriella byggprojekt). Den kumulativa effekten är den kombinerade effekten av alla dessa aktiviteter sammantaget. Det kan vara så att ett energiinfrastrukturprojekt i sig inte har en betydande påverkan, men om projektets påverkan läggs till den påverkan som andra planer och projekt i området har, kan projektens och/eller planernas sammanlagda påverkan bli betydande.

Till exempel kan ett oljeledningsprojekt som går igenom delar av en våtmark ge upphov till en liten, men acceptabel, tillfällig försämring av livsmiljöer, vilket gott och väl ligger inom vad den livsmiljön kan anpassa sig till. Men om våtmarken också utsätts för ett markavvattningsprojekt och/eller ett vägbyggnadsprojekt kan de hydrologiska effekterna av dessa projekt sammantaget leda till att livsmiljön förloras, fragmenteras eller torkar ut permanent. I detta fall är påverkan av det första och andra projektet vart och ett för sig inte märkbar, medan påverkan av båda projekten tillsammans kan vara betydande. Detta har följder för planeringsbesluten för båda projektförslagen.

Hänsyn måste tas till kumulativa effekter även under MKB- och SMB-förfaranden.

Eftersom energiinfrastrukturprojekt utvecklas snabbt inom EU är det viktigt att kumulativa effekter bedöms redan på ett tidigt stadium i en miljöbedömning, i stället för att det sker i slutet av processen och därmed fördröjer beslutet om huruvida projektförslaget är förenligt med EU:s lagstiftning.

4.   ELNÄTSINFRASTRUKTURERS POTENTIELLA PÅVERKAN PÅ VILDA FÅGLAR

4.1   Inledning

Föregående kapitel innehöll en allmän översikt av typer av potentiella effekter att vara vaksam på vid utveckling av infrastrukturprojekt, särskilt i och omkring Natura 2000-områden och i närheten av andra känsliga områden som används av arter som skyddas genom EU:s två naturvårdsdirektiv.

I detta kapitel ligger fokus på att analysera de potentiella effekterna av elinfrastruktur framför allt för vilda europeiska fåglar. Detta är ett ämne som har fått mycket uppmärksamhet under senare år och där effekterna kan komma att bli vanligare och mer betydande än för andra typer av markbunden energiinfrastruktur.

4.2   Elnätsinfrastruktur

Till skillnad från andra varor kan el inte lagras, så den måste produceras och transporteras till användarna i realtid. Följaktligen är elöverföringssystemet mer komplext och dynamiskt än andra försörjningsnät, exempelvis för vatten eller naturgas. I det ögonblick el har producerats i ett kraftverk levererar högspänningsledningar (110–750 kV i Europa, Entso, 2012) stora mängder el till understationer över stora avstånd. Från understationerna levererar mellanspänningsledningar (1–60 kV) och lågspänningsledningar (<1 kV) elen till privat- och företagskunder.

Figur 3

(USDA, 2009)

Elsystemet är starkt sammanflätat. I överföringsnätet ingår inte bara överföringsledningar från kraftverk till belastningscentrum, utan även ledningar mellan överföringsledningar för att systemet ska kunna säkerställa ett jämnt flöde av el. Om en överföringsledning tas ur funktion i en del av kraftnätet, dirigeras elen vanligtvis om till andra kraftledningar så att den kan fortsätta att levereras till kunderna (PSCW, 2009).

Elkraft kan överföras via luftledningar eller med nedgrävda kablar, med växelström eller likström. I samtliga fall är spänningen hög eftersom detta ger större effektivitet på långa sträckor (vanligtvis mer än 600 km). Luftledningar med växelström (AC-ledningar) är det traditionella sättet att överföra elektrisk energi (EASAC, 2009).

Fördelen med luftledningar jämfört med nedgrävda kablar är att kostnaden för att bygga luftledningar hittills har varit väsentligt lägre än för att installera nedgrävda kablar, och deras kapacitet har varit större. Luftledningars förväntade livslängd är hög och kan vara upp till 70 eller 80 år. De huvudsakliga nackdelarna med luftledningar är deras användning av mark, deras visuella påverkan och deras olika slags miljöpåverkan (EASEC, 2009) (22).

Konstruktioner för överföringsledningar ger stöd åt minst en trefaskrets. De har tre strömförande ledare (fler om i knippe), och kan ha en eller två jordledare installerade ovanför fasledarna för att skydda mot blixtnedslag. Konstruktioner för distributionsledningar kan ge stöd åt många olika ledarkonfigurationer (Aplic, 2006).

De flesta kommersiella växelströmsluftledningar använder någon form av stödstruktur som isolatorer och elektriska ledare är fästa vid. Stödstrukturerna kan bestå av trästolpar, ihåliga eller fackverksbaserade stålstrukturer, stålförstärkta betongpelare eller kompositstolpar tillverkade av glasfiberarmerad plast eller andra material. Isolatorerna görs av porslin eller polymermaterial som vanligtvis inte leder elektricitet. Elektriska ledare tillverkas vanligtvis av koppar eller aluminium (Bayle, 1999, Jans, 2000, Aplic, 2006).

Trefassystem används både för distributionsledningar och överföringsledningar. En av de främsta fördelarna med trefassystem är möjligheten att leverera stora mängder el över långa avstånd (Aplic, 2006).

4.3   Elinfrastrukturers potentiella negativa påverkan på vilda fåglar

Nedan följer en översikt över de viktigaste typerna av påverkan på vilda fågelarter. Vissa skyddade europeiska arter är uppenbarligen mer sårbara för vissa typer av påverkan – särskilt av dödande elchocker och kollision – på grund av sin storlek, morfologi, beteende och utbredning.

Tabellen i bilaga 2 innehåller en systematisk prioriterad lista över effekterna av interaktioner mellan fågelpopulationer och kraftledningar (Birdlife, 2013). Denna tabell innebär inte att dessa effekter kommer att inträffa så som beskrivits under alla förutsättningar. Mycket beror på vilken art det handlar om och på särskilda omständigheter i varje enskilt fall, och på om det finns korrigerande åtgärder för att begränsa effekterna.

| Varför är vissa fågelarter mer känsliga för kraftledningar än andra?

  Detta beror ofta på följande fysiologiska, beteendemässiga och ekologiska egenskaper:






  — | Stor kroppsstorlek. |
| --- | --- |

Varför är vissa fågelarter mer känsliga för kraftledningar än andra?

Detta beror ofta på följande fysiologiska, beteendemässiga och ekologiska egenskaper:

—

Stor kroppsstorlek.

| — | Dålig syn framåt. |
| --- | --- |

—

Dålig syn framåt.

| — | Huvudsakligen nattaktiva. |
| --- | --- |

—

Huvudsakligen nattaktiva.

| — | ”Dåliga flygare”, fåglar som har sämre manövreringsförmåga (kollision). |
| --- | --- |

—

”Dåliga flygare”, fåglar som har sämre manövreringsförmåga (kollision).

| — | Oerfarna flygare, unga fåglar (dödande elchocker och kollision). |
| --- | --- |

—

Oerfarna flygare, unga fåglar (dödande elchocker och kollision).

| — | Föredrar upphöjda platser för att sova, sitta eller bygga bo. |
| --- | --- |

—

Föredrar upphöjda platser för att sova, sitta eller bygga bo.

| — | Föredrar öppna och trädlösa miljöer (dödande elchocker). |
| --- | --- |

—

Föredrar öppna och trädlösa miljöer (dödande elchocker).

| — | Flockbeteende. |
| --- | --- |

—

Flockbeteende.

| — | Störningskänsliga arter. |
| --- | --- |

—

Störningskänsliga arter.

| — | Föredrar låglandsmiljöer (dvs. där kraftledningsnätet är mer utbyggt). |
| --- | --- |

—

Föredrar låglandsmiljöer (dvs. där kraftledningsnätet är mer utbyggt).

| — | Sällsynta och hotade arter (koppling till låg täthet, låg fruktsamhet, etc., se nedan). |
| --- | --- |

—

Sällsynta och hotade arter (koppling till låg täthet, låg fruktsamhet, etc., se nedan).

| — | Arter med låg täthet (med lägre potential för ersättning med andra individer). |
| --- | --- |

—

Arter med låg täthet (med lägre potential för ersättning med andra individer).

| — | Arter med låg reproduktionspotential (genom ökad dödlighet för vuxna individer tar det längre tid för populationen att återhämta sig efter en nedgång). |
| --- | --- |

—

Arter med låg reproduktionspotential (genom ökad dödlighet för vuxna individer tar det längre tid för populationen att återhämta sig efter en nedgång).

| — | Arter med låg fruktsamhet, låg dödlighet, lång förväntad livslängd (genom sänkt rekryteringspotential under konstant populationsförlust). |
| --- | --- |

—

Arter med låg fruktsamhet, låg dödlighet, lång förväntad livslängd (genom sänkt rekryteringspotential under konstant populationsförlust).

| — | Arter som flyttar interkontinentalt över långa avstånd (stor rumslig skala och mycket olika nivå av begränsning av effekter av kraftledningar). |
| --- | --- |

—

Arter som flyttar interkontinentalt över långa avstånd (stor rumslig skala och mycket olika nivå av begränsning av effekter av kraftledningar).

4.3.1   Dödande elchocker

Dödande elchocker kan ha en betydande påverkan på ett flertal fågelarter, och dödar tusentals fåglar varje år (23). Dödande elchocker kan inträffa när en fågel vidrör tvåfasledarna eller en ledare och ett jordat föremål samtidigt, särskilt när fjädrarna är våta (Bevanger, 1998). Arter som drabbas särskilt ofta av dödande elchocker är bland andra storkfåglar, rovfåglar, ugglor och tättingar (Ciconiiformes, Falconiformes, Strigiformes och Passeriformes) (Bevanger, 1998) – se tabellen nedan.

Det råder en stor enighet om att risken för fåglar beror på kraftanläggningarnas tekniska konstruktion och utformning. Framför allt är risken för dödande elchocker hög när det gäller ”dåligt konstruerade” elstolpar med mellanspänning (”mördarstolpar”) (BirdLife International, 2007).

Bland annat följande faktorer påverkar sannolikheten för att fåglar ska drabbas av dödande elchocker:

| — | Fågelns morfologi: Stora fåglar är mer sårbara på grund av att sannolikheten att de överbryggar mellanrummet mellan elektriska komponenter med utsträckta vingar eller andra kroppsdelar är högre än för små fåglar (Olendorff m.fl., 1981, Aplic, 2006). |
| --- | --- |

—

Fågelns morfologi: Stora fåglar är mer sårbara på grund av att sannolikheten att de överbryggar mellanrummet mellan elektriska komponenter med utsträckta vingar eller andra kroppsdelar är högre än för små fåglar (Olendorff m.fl., 1981, Aplic, 2006).

| — | Fågelns beteende: Fåglar som använder elstolpar som sitt-, sov- eller boplatser är mer sårbara (Bevanger, 1998). Markhäckande fåglar (kärrhökar och vissa ugglor) verkar sällan utsättas för dödande elchocker eftersom de normalt sett jagar i flykten och sitter på eller nära marken (Benson, 1981). |
| --- | --- |

—

Fågelns beteende: Fåglar som använder elstolpar som sitt-, sov- eller boplatser är mer sårbara (Bevanger, 1998). Markhäckande fåglar (kärrhökar och vissa ugglor) verkar sällan utsättas för dödande elchocker eftersom de normalt sett jagar i flykten och sitter på eller nära marken (Benson, 1981).

| — | Stolpens typ och konfiguration:







  — | De flesta dödsolyckor sker vid elstolpar för distributionsledningar med mellanspänning (1 kV till 60 kV), vilket beror på det begränsade utrymmet mellan de olika delarna (Haas & Nipkow, 2006). |
| --- | --- | --- |

—

Stolpens typ och konfiguration:

—

De flesta dödsolyckor sker vid elstolpar för distributionsledningar med mellanspänning (1 kV till 60 kV), vilket beror på det begränsade utrymmet mellan de olika delarna (Haas & Nipkow, 2006).

| — | Stolpar med speciella funktioner (stagade spännstolpar, skruvstolpar, avgreningsstolpar eller transformatorenheter) skördar många fler offer än enkla raklinjestolpar (Demeter m.fl., 2004). |
| --- | --- |

—

Stolpar med speciella funktioner (stagade spännstolpar, skruvstolpar, avgreningsstolpar eller transformatorenheter) skördar många fler offer än enkla raklinjestolpar (Demeter m.fl., 2004).

| — | López-López och hans kollegor (2011) visade att dödsolyckor bland fåglar skulle kunna ha reducerats kraftigt genom att farliga, dåligt konstruerade stolpar rustades upp. |
| --- | --- |

—

López-López och hans kollegor (2011) visade att dödsolyckor bland fåglar skulle kunna ha reducerats kraftigt genom att farliga, dåligt konstruerade stolpar rustades upp.

| — | Miljöfaktorer:







  — | Bytestillgång: antalet rovfåglar som utsätts för dödande elchocker ökar med antalet bytesdjur (Benson, 1981, Guil m.fl., 2011). |
| --- | --- | --- |

—

Miljöfaktorer:

—

Bytestillgång: antalet rovfåglar som utsätts för dödande elchocker ökar med antalet bytesdjur (Benson, 1981, Guil m.fl., 2011).

| — | Vegetationens struktur och täckning: vegetationsstrukturen kan påverka bytestillgången och predatorns födosöksframgång (Guil m.fl., 2011). |
| --- | --- |

—

Vegetationens struktur och täckning: vegetationsstrukturen kan påverka bytestillgången och predatorns födosöksframgång (Guil m.fl., 2011).

| — | Livsmiljö: fåglar använder oftare och drabbas oftare av dödande elchocker på elstolpar i områden där det finns få platser att sitta, till exempel gräsmarker, våtmarker (Haas m.fl., 2005, Lehman m.fl., 2007). |
| --- | --- |

—

Livsmiljö: fåglar använder oftare och drabbas oftare av dödande elchocker på elstolpar i områden där det finns få platser att sitta, till exempel gräsmarker, våtmarker (Haas m.fl., 2005, Lehman m.fl., 2007).

| — | Topografi: När det gäller dödande elchocker påverkar topografin var fåglarna väljer att sitta eller sova, och höjden på vegetationen påverkar tillgången på naturliga högt belägna sittplatser i området. Dödligheten för örnar ökade med lutningen, möjligen på grund av vanan att jaga från upphöjda sittplatser. Studier har visat att stolpar som står på framträdande platser omgivna av höga backar tenderar att generera fler fall av dödande elchocker. (Guil m.fl., 2011) |
| --- | --- |

—

Topografi: När det gäller dödande elchocker påverkar topografin var fåglarna väljer att sitta eller sova, och höjden på vegetationen påverkar tillgången på naturliga högt belägna sittplatser i området. Dödligheten för örnar ökade med lutningen, möjligen på grund av vanan att jaga från upphöjda sittplatser. Studier har visat att stolpar som står på framträdande platser omgivna av höga backar tenderar att generera fler fall av dödande elchocker. (Guil m.fl., 2011)

| — | Kön: Inom en och samma art hotas större honor mer av dödande elchocker (Ferrer & Hiraldo, 1992). |
| --- | --- |

—

Kön: Inom en och samma art hotas större honor mer av dödande elchocker (Ferrer & Hiraldo, 1992).

| — | Ålder: Juvenila och subadulta fåglar är mer benägna att drabbas av dödande elchocker än adulta individer. Detta beror sannolikt på bristen på erfarenhet av att landa och lyfta (Benson, 1981, Harness, 1997, Bevanger, 1998, Harness & Wilson, 2001, Janss & Ferrer, 2001, González m.fl., 2007). |
| --- | --- |

—

Ålder: Juvenila och subadulta fåglar är mer benägna att drabbas av dödande elchocker än adulta individer. Detta beror sannolikt på bristen på erfarenhet av att landa och lyfta (Benson, 1981, Harness, 1997, Bevanger, 1998, Harness & Wilson, 2001, Janss & Ferrer, 2001, González m.fl., 2007).

| — | Rumsliga faktorer: I vissa nyckelområden för fåglar är frekvensen av fall av dödande elchocker högre än i områden där tätheten är låg (till exempel häckningsområden med hög täthet, spridningszoner, samlingsplatser, sträcklokaler) (González m.fl., 2006, Cadahia m.fl., 2010). |
| --- | --- |

—

Rumsliga faktorer: I vissa nyckelområden för fåglar är frekvensen av fall av dödande elchocker högre än i områden där tätheten är låg (till exempel häckningsområden med hög täthet, spridningszoner, samlingsplatser, sträcklokaler) (González m.fl., 2006, Cadahia m.fl., 2010).

| — | Årstidsförknippade faktorer: De flesta dödsolyckor rapporteras under sensommaren, under perioden när ungarna blir flygga och strax därefter. Stora örnar är mer hotade under höst och vinter, kanske på grund av nedblötta fjädrar vid dåligt väder (regn, snö), vilket är centralt för risken för dödande elchocker. (Benson, 1981, Bevanger, 1998, Lasch m.fl., 2010, Manville, 2005, Lehman m.fl., 2007) |
| --- | --- |

—

Årstidsförknippade faktorer: De flesta dödsolyckor rapporteras under sensommaren, under perioden när ungarna blir flygga och strax därefter. Stora örnar är mer hotade under höst och vinter, kanske på grund av nedblötta fjädrar vid dåligt väder (regn, snö), vilket är centralt för risken för dödande elchocker. (Benson, 1981, Bevanger, 1998, Lasch m.fl., 2010, Manville, 2005, Lehman m.fl., 2007)

| — | Den förhärskande vindriktningen i förhållande till stolpregeln kan också bidra till att rovfåglar utsätts för dödande elchocker. Man misstänker att stolpar med stolpreglar vinkelrätt mot den förhärskande vindriktningen leder till färre dödsfall bland örnar än de som har stolpreglar diagonalt eller parallellt med vinden, på grund av de svårigheter som är förknippade med att lyfta och landa i sidvind. (Nelson och Nelson, 1976) |
| --- | --- |

—

Den förhärskande vindriktningen i förhållande till stolpregeln kan också bidra till att rovfåglar utsätts för dödande elchocker. Man misstänker att stolpar med stolpreglar vinkelrätt mot den förhärskande vindriktningen leder till färre dödsfall bland örnar än de som har stolpreglar diagonalt eller parallellt med vinden, på grund av de svårigheter som är förknippade med att lyfta och landa i sidvind. (Nelson och Nelson, 1976)

Följande tabell innehåller en översikt över europeiska fågelfamiljer som har identifierats som sårbara för dödande elchocker och/eller kollision (Birdlife, 2013).

Tabell 1

Svårhetsgrad av effekter på fågelpopulationer genom dödsfall på grund av elchocker och kollision med kraftledningar för olika fågelfamiljer i Eurasien

| Fågelfamiljer i Eurasien som internationellt har identifierats som sårbara för dödande elchocker och kollision | Dödsolyckor på grund av dödande elchocker | Dödsolyckor på grund av kollision |
| --- | --- | --- |
| Lommar (Gaviidae) och doppingar (Podicipedidae) | 0 | II |
| Liror (Procellariidae) | 0 | II |
| Sulor (Sulidae) | 0 | I |
| Pelikaner (Pelecanidae) | I | II-III |
| Skarvar (Phalacrocoracidae) | I | I |
| Hägrar (Ardeidae) | I | II |
| Storkar (Ciconiidae) | III | II |
| Ibisar (Threskiornithidae) | I | II |
| Flamingor (Phoenicopteridae) | 0 | II |
| Änder (Anatidae) | 0 | II |
| Rovfåglar (Accipitriformes och Falconiformes) | II-III | I–II |
| Hönsfåglar (Galliformes) | 0 | II-III |
| Rallar (Rallidae) | 0 | II |
| Tranor (Gruidae) | 0 | III |
| Trappar (Otidae) | 0 | III |
| Vadare (Charadriidae + Scolopacidae) | I | II-III |
| Labbar (Stercorariidae) och måsfåglar (Laridae) | I | II |
| Tärnor (Sternidae) | 0-I | I–II |
| Alkor (Alcidae) | 0 | I |
| Flyghöns (Pteroclididae) | 0 | II |
| Duvor (Columbidae) | I–II | II |
| Gökar (Cuculidae) | 0 | I–II |
| Ugglor (Strigiformes) | II-III | II |
| Nattskärror (Caprimulgidae) och seglare (Apodidae) | 0 | I–II |
| Härfåglar (Upupidae) och kungsfiskare (Alcedinidae) | I | I–II |
| Biätare (Meropidae) | 0-I | I–II |
| Blåkråkor (Coraciidae) | I–II | I–II |
| Hackspettar (Picidae) | I | I–II |
| Kråkfåglar (Corvidae) | II | I–II |
| Medelstora och små tättingar (Passeriformes) | I | I–II |
| 0= Inga dödsolyckor rapporterade eller sannolika.
  I= Dödsolyckor rapporterade, men inget tydligt hot mot fågelpopulationen.
  II= Stort antal dödsolyckor regionalt eller lokalt, men utan betydande påverkan på populationen.
  III= Dödsolyckor är en stor dödlighetsfaktor som hotar att utrota arten, regionalt eller i större skala. |

Fågelfamiljer i Eurasien som internationellt har identifierats som sårbara för dödande elchocker och kollision

Dödsolyckor på grund av dödande elchocker

Dödsolyckor på grund av kollision

Lommar (Gaviidae) och doppingar (Podicipedidae)

0

II

Liror (Procellariidae)

0

II

Sulor (Sulidae)

0

I

Pelikaner (Pelecanidae)

I

II-III

Skarvar (Phalacrocoracidae)

I

I

Hägrar (Ardeidae)

I

II

Storkar (Ciconiidae)

III

II

Ibisar (Threskiornithidae)

I

II

Flamingor (Phoenicopteridae)

0

II

Änder (Anatidae)

0

II

Rovfåglar (Accipitriformes och Falconiformes)

II-III

I–II

Hönsfåglar (Galliformes)

0

II-III

Rallar (Rallidae)

0

II

Tranor (Gruidae)

0

III

Trappar (Otidae)

0

III

Vadare (Charadriidae + Scolopacidae)

I

II-III

Labbar (Stercorariidae) och måsfåglar (Laridae)

I

II

Tärnor (Sternidae)

0-I

I–II

Alkor (Alcidae)

0

I

Flyghöns (Pteroclididae)

0

II

Duvor (Columbidae)

I–II

II

Gökar (Cuculidae)

0

I–II

Ugglor (Strigiformes)

II-III

II

Nattskärror (Caprimulgidae) och seglare (Apodidae)

0

I–II

Härfåglar (Upupidae) och kungsfiskare (Alcedinidae)

I

I–II

Biätare (Meropidae)

0-I

I–II

Blåkråkor (Coraciidae)

I–II

I–II

Hackspettar (Picidae)

I

I–II

Kråkfåglar (Corvidae)

II

I–II

Medelstora och små tättingar (Passeriformes)

I

I–II

0= Inga dödsolyckor rapporterade eller sannolika.

I= Dödsolyckor rapporterade, men inget tydligt hot mot fågelpopulationen.

II= Stort antal dödsolyckor regionalt eller lokalt, men utan betydande påverkan på populationen.

III= Dödsolyckor är en stor dödlighetsfaktor som hotar att utrota arten, regionalt eller i större skala.

4.3.2   Kollision

Kollision med kraftledningar dödar miljoner fåglar världen över och kan orsaka hög dödlighet hos vissa fågelarter (Bevanger 1994, 1998, Janss 2000, Aplic, 2006, Drewitt & Langston, 2008, Jenkins m.fl., 2010, Martin, 2011, Prinsen m.fl., 2011). Empiriska data och teoretiska överväganden pekar på att arter med hög vingbelastning och lågt sidoförhållande (vinglängd/vingbredd) löper en hög risk att kollidera med kraftledningar. Dessa fåglar kännetecknas av snabb flykt, och kombinationen av en tung kropp och små vingar begränsar snabba reaktioner på oväntade hinder (Bevanger, 1998). När antalet rapporterade offer för kollisioner anses stå i förhållande till den berörda artens abundans och populationsstorlek, tycks vissa arter av ordningarna hönsfåglar, tran- och rallfåglar, pelikanfåglar och storkfåglar (Galliformes, Gruiformes, Pelecaniformes och Ciconiiformes) vara drabbade i oproportionerligt högt antal (Bevanger, 1998) – se tabell 1.

Bland de faktorer som påverkar kollision finns följande:

| — | Fågelns morfologi: Fåglar med hög kroppsmassa och relativt korta vingar och stjärt som beskrivs som ”dåliga flygare”, löper större risk för kollision (Bevanger, 1998, Janss, 2000). |
| --- | --- |

—

Fågelns morfologi: Fåglar med hög kroppsmassa och relativt korta vingar och stjärt som beskrivs som ”dåliga flygare”, löper större risk för kollision (Bevanger, 1998, Janss, 2000).

| — | Fågelns fysiologi: Vissa fågelarter är åtminstone tillfälligt blinda i färdriktningen (Martin, 2011). |
| --- | --- |

—

Fågelns fysiologi: Vissa fågelarter är åtminstone tillfälligt blinda i färdriktningen (Martin, 2011).

| — | Fågelns beteende:







  — | Flockbeteende, där arter som gör dagliga rörelser i flock över kraftledningar till och från födoplatser, boplatser och sovplatser är särskilt sårbara (Janss, 2000). |
| --- | --- | --- |

—

Fågelns beteende:

—

Flockbeteende, där arter som gör dagliga rörelser i flock över kraftledningar till och från födoplatser, boplatser och sovplatser är särskilt sårbara (Janss, 2000).

| — | Fågelarter som regelbundet flyger lågt på natten eller i gryning och skymning drabbas oftare av kollision än arter som oftast flyger under dagen. |
| --- | --- |

—

Fågelarter som regelbundet flyger lågt på natten eller i gryning och skymning drabbas oftare av kollision än arter som oftast flyger under dagen.

| — | Hänsyn bör också tas till andra faktorer som till exempel väderförhållanden, ledningens konfiguration, ledningarnas sträckning, habitatutnyttjande, vegetation längs ledningarna, topografi, störningar, val av flyttvägar och rastplatser. |
| --- | --- |

—

Hänsyn bör också tas till andra faktorer som till exempel väderförhållanden, ledningens konfiguration, ledningarnas sträckning, habitatutnyttjande, vegetation längs ledningarna, topografi, störningar, val av flyttvägar och rastplatser.

| Att fåglar utsätts för dödande elchocker och kollision leder till ekonomiska förluster

  Strömavbrott som orsakas av fåglar minskar elens tillförlitlighet och ökar kostnaderna för att leverera elen. Vissa avbrott kanske bara berör ett fåtal kunder under kort tid, men de kan ändå påverka leveranssäkerhet och kundgarantier. Större strömavbrott kan ha dramatiska konsekvenser och kan orsaka betydande ekonomisk förlust för nätbolag och för konsumenter (Aplic, 2006).
  Bland kostnader förbundna med fågelrelaterade strömavbrott finns de som rör






  — | förlorade inkomster, |
| --- | --- |

Att fåglar utsätts för dödande elchocker och kollision leder till ekonomiska förluster

Strömavbrott som orsakas av fåglar minskar elens tillförlitlighet och ökar kostnaderna för att leverera elen. Vissa avbrott kanske bara berör ett fåtal kunder under kort tid, men de kan ändå påverka leveranssäkerhet och kundgarantier. Större strömavbrott kan ha dramatiska konsekvenser och kan orsaka betydande ekonomisk förlust för nätbolag och för konsumenter (Aplic, 2006).

Bland kostnader förbundna med fågelrelaterade strömavbrott finns de som rör

—

förlorade inkomster,

| — | återställning av elen, |
| --- | --- |

—

återställning av elen,

| — | reparation av utrustning, |
| --- | --- |

—

reparation av utrustning,

| — | borttagning av bon och andra åtgärder för begränsning av skador orsakade av djur, |
| --- | --- |

—

borttagning av bon och andra åtgärder för begränsning av skador orsakade av djur,

| — | tid för administration och ledning, |
| --- | --- |

—

tid för administration och ledning,

| — | utebliven service till kunder och negativ uppfattning hos allmänheten, och |
| --- | --- |

—

utebliven service till kunder och negativ uppfattning hos allmänheten, och

| — | sänkt tillförlitlighet för elsystemet (Aplic, 2006). |
| --- | --- |

—

sänkt tillförlitlighet för elsystemet (Aplic, 2006).

4.3.3   Förlust och fragmentering av livsmiljöer

De öppna ledningsgatorna längs kraftledningar kan fragmentera skogar och andra livsmiljöer. Kraftledningar kan även orsaka förlust av livsmiljöer genom att ge upphov till skogsbränder (Rich m.fl., 1994). En elinfrastrukturs faktiska ianspråktagande av mark kan vara relativt litet, men det kan ändå vara betydande om förlusten sker i en viss arts nyckelhabitat, eller om kumulativa effekter från andra projekt i samma område uppstår. Därför måste detta bedömas utifrån varje enskilt fall.

4.3.4   Störningar/undanträngande

Under uppbyggnadsfasen och när kraftledningar underhålls sker oundvikligen viss förstöring eller ändring av livsmiljöer (van Rooyen, 2004, McCann, 2005). Kraftledningar ovan jord kan leda till förlust av användbara födoområden på häckningsplatser, och även av miljöer som används som rast- och övervintringsplatser. Till exempel har nya studier visat att närvaron av en kraftledning påverkade stortrappens flygriktning och begränsade användningen av passande livsmiljöer (Raab m.fl., 2010), och att småtrapp undviker överföringsledningar, vilket är den viktigaste faktorn för att avgöra häckningstäthet på platser med för arten lämpliga livsmiljöer (Silva, 2010, Silva m.fl., 2010).

4.3.5   Elektromagnetiska fält

Alla elektriska strömmar, även de som går genom kraftledningar, ger upphov till elektromagnetiska fält. Därför utsätts många fågelarter, liksom människor, för elektromagnetiska fält under hela livet (Fernie och Reynolds, 2005). Det finns mycket forskning och stora motsättningar om huruvida elektromagnetiska fält påverkar ryggradsdjurs cellulära, endokrina, immunologiska och reproduktiva funktion. Forskningen som undersöker effekterna av elektromagnetiska fält på fåglar tyder på att fåglars beteende, reproduktiva framgång, tillväxt och utveckling, fysiologi och endokrinologi, och oxidativ stress i allmänhet, men inte alltid, förändras när de utsätts för elektromagnetiska fält (Fernie, 2000, Fernie och Reynolds, 2005).

4.4   Elinfrastrukturens potentiella positiva effekter på vilda fåglar

Kraftledningar och stolpar för överföring och distribution kan även ha ett antal gynnsamma effekter för vilda fåglar. Till exempel kan de bidra med följande:

| — | Häckningssubstrat, boplats: Det finns en rad skäl till att fåglar ibland häckar på elstolpar, bland annat brist på alternativa boplatser såsom träd eller klippor. Elstolpar erbjuder fåglar en stabil plattform som är skyddad mot däggdjurspredatorer där de kan bygga sina bon (van Rooyen, 2004, McCann, 2005). Kraftledningsstolpar kan utgöra underlag för att bygga bo i livsmiljöer där det är brist på naturliga strukturer, och de ger visst skydd och underlättar därigenom för vissa arter att expandera sitt utbredningsområde eller öka den lokala tätheten av vissa fåglar (Aplic, 2006). |
| --- | --- |

—

Häckningssubstrat, boplats: Det finns en rad skäl till att fåglar ibland häckar på elstolpar, bland annat brist på alternativa boplatser såsom träd eller klippor. Elstolpar erbjuder fåglar en stabil plattform som är skyddad mot däggdjurspredatorer där de kan bygga sina bon (van Rooyen, 2004, McCann, 2005). Kraftledningsstolpar kan utgöra underlag för att bygga bo i livsmiljöer där det är brist på naturliga strukturer, och de ger visst skydd och underlättar därigenom för vissa arter att expandera sitt utbredningsområde eller öka den lokala tätheten av vissa fåglar (Aplic, 2006).

| — | Sittplatser, sovplatser och utkiksplatser för jakt: Gamar och storkar söker ofta upp kraftledningskonstruktioner för att sova, eftersom de ger bättre skydd för hårt väder och marklevande rovdjur. Närvaron av elstolpar i livsmiljöer med öppet landskap är gynnsamt för vissa rovfåglar i och med att de erbjuder sittplatser med fri utsikt över jaktområden. Kraftledningskonstruktioner i områden som är relativt fria från träd har gjort miljontals kilometer av lämpliga livsmiljöer tillgängliga för rovfåglar som letar efter byten från utkiksposter (Olendoff m.fl., 1980). |
| --- | --- |

—

Sittplatser, sovplatser och utkiksplatser för jakt: Gamar och storkar söker ofta upp kraftledningskonstruktioner för att sova, eftersom de ger bättre skydd för hårt väder och marklevande rovdjur. Närvaron av elstolpar i livsmiljöer med öppet landskap är gynnsamt för vissa rovfåglar i och med att de erbjuder sittplatser med fri utsikt över jaktområden. Kraftledningskonstruktioner i områden som är relativt fria från träd har gjort miljontals kilometer av lämpliga livsmiljöer tillgängliga för rovfåglar som letar efter byten från utkiksposter (Olendoff m.fl., 1980).

| — | Skötsel av livsmiljöer: Kraftledningar kan också ge en sammanhängande livsmiljö för arter som kräver låg vegetation. Forskning i USA har visat att öppna ledningsgator längs kraftledningar erbjuder en livsmiljö för fågelarter som minskar i antal (Confer & Pascoe, 2003, Askins, 2012). |
| --- | --- |

—

Skötsel av livsmiljöer: Kraftledningar kan också ge en sammanhängande livsmiljö för arter som kräver låg vegetation. Forskning i USA har visat att öppna ledningsgator längs kraftledningar erbjuder en livsmiljö för fågelarter som minskar i antal (Confer & Pascoe, 2003, Askins, 2012).

| Life+-projektet Elia-RTE gör nytta i naturen (24)




  Elia (systemansvarig för överföringssystemet för högspänd el i Belgien) och RTE (systemansvarig för elöverföringssystemet i Frankrike) ledde ett 5-årigt projekt (2011–2017) för att förvalta och återställa över 300 hektar mark under mellanspända och högspända luftledningar i Vallonien och i Frankrike.
  Detta projekt ger exempel på naturvårdsåtgärder, och hur energiaktörer kan se infrastrukturutveckling som en möjlighet att gynna den biologiska mångfalden.


  Dammar

  (mål: 100 dammar på det 130 km stora projektområdet)

  Där jorden är lämplig (det finns ett impermeabelt lager: torvjordar, vita lerjordar och gleyjordmån) och främst i de områden som erbjuder goda möjligheter för sällsynta arter, grävdes dammar eller byggdes fördämningar vid dräneringskanaler för att översvämma områden på minst 25 m2 (minsta storlek för att begränsa igenslamningen, dvs. när dammar på naturlig väg fylls med löv). Nätverket av dammar i skogen kommer att göra det möjligt för groddjur, trollsländor, dykare och våtmarksfåglar att kolonisera och förhindra att populationer isoleras.


  Fruktträdgårdar

  (mål: 20 hektar med 8 000 träd)

  Ett antal mycket ovanliga och lokala småväxta fruktträdsarter, främst vildpäron (Pyrus pyraster), vildapel (Malus sylvestris) och mispel (Mespilus germanica) planterades under luftledningarna. De ökar mångfalden i skogsbeståndet och ger skydd och föda till en hel lokal fauna (stora djur, fåglar och insekter).


  Enkla blomsterängar

  (mål: 20 hektar)

  Enkla blomsterängar har återskapats vid tillträdesvägarna till de högspända kraftledningarna som en fristad för ovanliga växter, insekter, fåglar och små däggdjur. Genom regelbunden slåtter och borttagning av den slagna vegetationen blir jorden näringsfattig, vilket möjliggör för sällsynta eller försvunna växter att komma tillbaka. I extremfall återskapades blomsterängar genom sådd av frön från lokalt växtmaterial.


  Torvmarker och hedar

  (mål: att återställa eller på ett lämpligt sätt sköta 20 hektar)

  Det är möjligt att restaurera våtmarker och hedar under kraftledningar genom att ta bort det översta jordlagret, vilket gör det lättare för pionjärarter från den underliggande fröbanken i frövila att utvecklas. I vissa områden återställdes även vattennivåerna genom att diken täpptes igen, vilket ger nytt liv till fukthedar och torvmarker. Målet är att bibehålla och förbättra utbytet av växter och djur mellan befintliga torvmarker och hedar, däribland sådana som nyligen återställts.


  Betesdrift

  (mål: att sköta 20 hektar genom bete och 20 hektar genom slåtter)

  Beteshållning främjade restaureringen av förstörda torvmarker, hedar, magra ängsmarker och dalgångar, och hjälpte till att lösa problemet med dominanta arter som blåtåtel. I andra fall (höängar, torra hedar, magra ängsmarker) användes slåtter (genom avtal med lokala lantbrukare) med anpassad tidpunkt och frekvens för att bibehålla vegetationen på rätt nivå för en mängd växt-, insekts- och kräldjursarter.


  Invasiva arter

  (mål: att behandla 20 till 30 hektar)

  Under projektet har man fått bukt med eller fått kontroll över tillväxten av växtarter på listan över invasiva arter i Vallonien, i synnerhet glanshägg (Prunus serotina), syrenbuddleja (Buddleja davidii), jätteloka (Heracleum mantegazzianum), jättebalsamin (Impatiens glandulifera), parkslide (Fallopia japonica), boerstånds (Senecio inaequidens) och i viss utsträckning robinia (Robinia pseudoacacia).


  Fragmentering

  (mål: att skapa bryn på 30 km [90 ha] och återställa 40 km [120 ha])

  Inom projektets arbetsområde är de kraftledningsgator som skapats i skogarna i nuläget U-formade: i mitten finns kort gräs som klipps regelbundet, med en abrupt övergång till skogen med höga träd på båda sidor. Projektet skapade V-formade brynzoner mellan ledningsgatan och skogen.
  Dessa bryn, med större träd av flera olika arter, är gränszoner som ger mat och skydd åt många olika arter av insekter, däggdjur och fåglar som inte finns i ledningsgatorna där omgivningen är ”rensad” och underhålls regelbundet. Skogen berikas med sekundära trädslag som ofta är frånvarande. Brynzonerna minskar också de skador som vindar orsakar på skogsbeståndet genom att en lutande sida bildas. De kan också vara mycket rika på död ved som ger skydd åt ett stort antal insekter och erbjuder goda livsmiljöer för fåglar och fladdermöss. När brynen väl blivit täta växer höga träd (björk, gran, bok) som utgör en fara för ledningarna långsammare.


  Situation i projektets inledning och efter projektet |
| --- |

Life+-projektet Elia-RTE gör nytta i naturen (24)

Image

Elia (systemansvarig för överföringssystemet för högspänd el i Belgien) och RTE (systemansvarig för elöverföringssystemet i Frankrike) ledde ett 5-årigt projekt (2011–2017) för att förvalta och återställa över 300 hektar mark under mellanspända och högspända luftledningar i Vallonien och i Frankrike.

Detta projekt ger exempel på naturvårdsåtgärder, och hur energiaktörer kan se infrastrukturutveckling som en möjlighet att gynna den biologiska mångfalden.

Dammar

  (mål: 100 dammar på det 130 km stora projektområdet)

Där jorden är lämplig (det finns ett impermeabelt lager: torvjordar, vita lerjordar och gleyjordmån) och främst i de områden som erbjuder goda möjligheter för sällsynta arter, grävdes dammar eller byggdes fördämningar vid dräneringskanaler för att översvämma områden på minst 25 m2 (minsta storlek för att begränsa igenslamningen, dvs. när dammar på naturlig väg fylls med löv). Nätverket av dammar i skogen kommer att göra det möjligt för groddjur, trollsländor, dykare och våtmarksfåglar att kolonisera och förhindra att populationer isoleras.

Fruktträdgårdar

  (mål: 20 hektar med 8 000 träd)

Ett antal mycket ovanliga och lokala småväxta fruktträdsarter, främst vildpäron (Pyrus pyraster), vildapel (Malus sylvestris) och mispel (Mespilus germanica) planterades under luftledningarna. De ökar mångfalden i skogsbeståndet och ger skydd och föda till en hel lokal fauna (stora djur, fåglar och insekter).

Enkla blomsterängar

  (mål: 20 hektar)

Enkla blomsterängar har återskapats vid tillträdesvägarna till de högspända kraftledningarna som en fristad för ovanliga växter, insekter, fåglar och små däggdjur. Genom regelbunden slåtter och borttagning av den slagna vegetationen blir jorden näringsfattig, vilket möjliggör för sällsynta eller försvunna växter att komma tillbaka. I extremfall återskapades blomsterängar genom sådd av frön från lokalt växtmaterial.

Torvmarker och hedar

  (mål: att återställa eller på ett lämpligt sätt sköta 20 hektar)

Det är möjligt att restaurera våtmarker och hedar under kraftledningar genom att ta bort det översta jordlagret, vilket gör det lättare för pionjärarter från den underliggande fröbanken i frövila att utvecklas. I vissa områden återställdes även vattennivåerna genom att diken täpptes igen, vilket ger nytt liv till fukthedar och torvmarker. Målet är att bibehålla och förbättra utbytet av växter och djur mellan befintliga torvmarker och hedar, däribland sådana som nyligen återställts.

Betesdrift

  (mål: att sköta 20 hektar genom bete och 20 hektar genom slåtter)

Beteshållning främjade restaureringen av förstörda torvmarker, hedar, magra ängsmarker och dalgångar, och hjälpte till att lösa problemet med dominanta arter som blåtåtel. I andra fall (höängar, torra hedar, magra ängsmarker) användes slåtter (genom avtal med lokala lantbrukare) med anpassad tidpunkt och frekvens för att bibehålla vegetationen på rätt nivå för en mängd växt-, insekts- och kräldjursarter.

Invasiva arter

  (mål: att behandla 20 till 30 hektar)

Under projektet har man fått bukt med eller fått kontroll över tillväxten av växtarter på listan över invasiva arter i Vallonien, i synnerhet glanshägg (Prunus serotina), syrenbuddleja (Buddleja davidii), jätteloka (Heracleum mantegazzianum), jättebalsamin (Impatiens glandulifera), parkslide (Fallopia japonica), boerstånds (Senecio inaequidens) och i viss utsträckning robinia (Robinia pseudoacacia).

Fragmentering

  (mål: att skapa bryn på 30 km [90 ha] och återställa 40 km [120 ha])

Inom projektets arbetsområde är de kraftledningsgator som skapats i skogarna i nuläget U-formade: i mitten finns kort gräs som klipps regelbundet, med en abrupt övergång till skogen med höga träd på båda sidor. Projektet skapade V-formade brynzoner mellan ledningsgatan och skogen.

Dessa bryn, med större träd av flera olika arter, är gränszoner som ger mat och skydd åt många olika arter av insekter, däggdjur och fåglar som inte finns i ledningsgatorna där omgivningen är ”rensad” och underhålls regelbundet. Skogen berikas med sekundära trädslag som ofta är frånvarande. Brynzonerna minskar också de skador som vindar orsakar på skogsbeståndet genom att en lutande sida bildas. De kan också vara mycket rika på död ved som ger skydd åt ett stort antal insekter och erbjuder goda livsmiljöer för fåglar och fladdermöss. När brynen väl blivit täta växer höga träd (björk, gran, bok) som utgör en fara för ledningarna långsammare.

Situation i projektets inledning och efter projektet

5.   MÖJLIGA BEGRÄNSANDE ÅTGÄRDER FÖR ELNÄTSINFRASTRUKTUR SOM PÅVERKAR VILDA FÅGLAR

5.1   Vad är begränsande åtgärder?

När bedömningen av en energiinfrastrukturplan eller ett energiinfrastrukturprojekt som genomförs enligt artikel 6 i habitatdirektivet identifierar ett antal negativa effekter på ett Natura 2000-område avvisas planen eller projektet inte automatiskt. Beroende på de potentiella effekternas svårhetsgrad kan det vara möjligt att införa begränsande åtgärder som undanröjer eller förebygger planens eller projektets potentiella negativa påverkan eller minskar den till en icke betydande nivå.

Även om tonvikten i det här kapitlet ligger på Natura 2000-områdena bör åtgärder som minskar negativa effekter även planeras enligt MKB/SMB för planer och projekt för vilka det inte finns något behov av att utföra lämpliga bedömningar men som skulle ge negativa effekter på skyddade arter.

För att kunna avgöra vilka begränsande åtgärder som krävs är det nödvändigt att först bedöma planens eller projektets påverkan på arter och livsmiljötyper som är skyddade på EU-nivå som finns i Natura 2000-området (eventuellt den sammanlagda påverkan till följd av andra projekt eller planer). Därigenom kommer man att kunna identifiera de negativa effekternas art och omfattning, och få en grund utifrån vilken man kan bestämma vilken typ av begränsande åtgärder som krävs.

Kort sagt kan effektiv begränsning av skadliga effekter på Natura 2000-områden endast ske när de potentiella negativa effekterna till fullo har erkänts, bedömts och rapporterats. Identifieringen av de begränsande åtgärderna måste precis som själva konsekvensbedömningarna vara baserad på goda kunskaper om arterna/livsmiljöerna i fråga.

Begränsande åtgärder kan bland annat vara att ändra storlek, lokalisering, utformning och konfiguration på olika aspekter av energiinfrastrukturplanen eller -projektet (t.ex. att isolera ledarna för att undvika dödande elchocker). De kan också utgöras av tillfälliga justeringar under uppbyggnads- och driftsfaserna (till exempel att undvika byggnadsarbete under häckningsperioden).

Så snart lämpliga åtgärder för att begränsa konsekvenserna har identifierats och utarbetats i detalj kan planen eller projektet godkännas inom ramen för förfarandet i habitatdirektivets artikel 6 under förutsättning att dessa begränsande åtgärder genomförs i enlighet med de instruktioner som ges av den behöriga myndigheten.

Figur 4

Hierarkisk strategi för att anta begränsande åtgärder. Begränsning av negativ påverkan ska alltid sträva efter toppen av begränsningshierarkin (dvs. undvika påverkan vid källan)

| Strategi för begränsning av påverkan | Preferensordning |
| --- | --- |
| Undvik påverkan vid källan | Högst | |
| Minska påverkan vid källan |
| Bekämpa påverkan i området |
| Bekämpa påverkan vid mottagaren | Lägst |

Strategi för begränsning av påverkan

Preferensordning

Undvik påverkan vid källan

Högst

Image

Minska påverkan vid källan

Bekämpa påverkan i området

Bekämpa påverkan vid mottagaren

Lägst

Om betydande påverkan kvarstår i området, även efter att åtgärder för att begränsa påverkan har vidtagits, måste alternativa lösningar i stället undersökas (till exempel att ändra projektets lokalisering, ge byggprojektet en annan skala eller utformning, eller alternativa processer). Om några sådana inte finns, kan planen eller projektet fortfarande i exceptionella fall godkännas, förutsatt att villkoren i artikel 6.4 uppfylls och lämpliga kompensationsåtgärder godkänns som kompenserar för kvarvarande negativa effekter (se kapitel 7 för mer information) så att Natura 2000-nätverket inte äventyras.

För varje begränsande åtgärd som föreslås är det viktigt att göra följande:

| — | Förklara hur åtgärderna kommer att undvika eller minska den identifierade negativa påverkan på området till en icke betydande nivå. |
| --- | --- |

—

Förklara hur åtgärderna kommer att undvika eller minska den identifierade negativa påverkan på området till en icke betydande nivå.

| — | Lämna bevis på hur de kommer att garanteras och genomföras och av vem. |
| --- | --- |

—

Lämna bevis på hur de kommer att garanteras och genomföras och av vem.

| — | Lämna bevis på graden av säkerhet för att de ska lyckas. |
| --- | --- |

—

Lämna bevis på graden av säkerhet för att de ska lyckas.

| — | Lämna en tidslinje för projektet eller planen som anger när åtgärderna kommer att genomföras. |
| --- | --- |

—

Lämna en tidslinje för projektet eller planen som anger när åtgärderna kommer att genomföras.

| — | Lämna bevis på hur åtgärderna kommer att övervakas och hur ytterligare åtgärder kommer att genomföras om skadereduceringen visar sig vara otillräcklig. |
| --- | --- |

—

Lämna bevis på hur åtgärderna kommer att övervakas och hur ytterligare åtgärder kommer att genomföras om skadereduceringen visar sig vara otillräcklig.

| EcoMOL-projektet (Ecological Management of Overhead Lines) (25)

  Som en del av det tyska projektet ”Southwest Interconnecting Line/Thuringian Power Link” gjordes en studie (Erfurt University of Applied Sciences m.fl. 2010) vari det presenteras ett interdisciplinärt koncept för ekologisk skötsel och förvaltning av luftledningskorridorer (EcoMOL). Detta skulle kunna anpassas och tillämpas på olika europeiska regioner.
  I studien tas operatörernas tekniska krav upp, såsom säkerhetsavstånd och byggnadsarbete, för att kunna garantera överföringstillförlitligheten för högspända luftledningskorridorer. I studien anges metoder för att begränsa påverkan under byggnadsarbete, såsom förlust och försämring av livsmiljöer, och för att genomföra kompensationsåtgärder. Den delar in korridorens biotoptyper i höjdklasser, med utgångspunkt i arternas naturliga vegetationshöjd och eventuellt hur den kan modifieras genom skötsel. Vid planering av ledningsdragning delar studien därför upp korridoren i områden där ingen skog kommer att växa i framtiden, områden som är skogbevuxna för tillfället och områden utan avverkningskrav.
  Kombinationen av avverkningsprioritet och nuvarande och potentiella höjdzoner avgör omfattningen på möjliga nyskapande eller återställande åtgärder. Detaljerad planering ska genomföras separat för var och en av de tre delarna av skogsbrynet (utkant, skyddande bälte och vindskydd med låg täthet) utifrån vegetationshöjd.

  Figur 5


  Idealiskt trappstegsformat bryn längs en kraftledningsgata (FVA, 1996, modifierad) |
| --- |

EcoMOL-projektet (Ecological Management of Overhead Lines) (25)

Som en del av det tyska projektet ”Southwest Interconnecting Line/Thuringian Power Link” gjordes en studie (Erfurt University of Applied Sciences m.fl. 2010) vari det presenteras ett interdisciplinärt koncept för ekologisk skötsel och förvaltning av luftledningskorridorer (EcoMOL). Detta skulle kunna anpassas och tillämpas på olika europeiska regioner.

I studien tas operatörernas tekniska krav upp, såsom säkerhetsavstånd och byggnadsarbete, för att kunna garantera överföringstillförlitligheten för högspända luftledningskorridorer. I studien anges metoder för att begränsa påverkan under byggnadsarbete, såsom förlust och försämring av livsmiljöer, och för att genomföra kompensationsåtgärder. Den delar in korridorens biotoptyper i höjdklasser, med utgångspunkt i arternas naturliga vegetationshöjd och eventuellt hur den kan modifieras genom skötsel. Vid planering av ledningsdragning delar studien därför upp korridoren i områden där ingen skog kommer att växa i framtiden, områden som är skogbevuxna för tillfället och områden utan avverkningskrav.

Kombinationen av avverkningsprioritet och nuvarande och potentiella höjdzoner avgör omfattningen på möjliga nyskapande eller återställande åtgärder. Detaljerad planering ska genomföras separat för var och en av de tre delarna av skogsbrynet (utkant, skyddande bälte och vindskydd med låg täthet) utifrån vegetationshöjd.

Figur 5

Idealiskt trappstegsformat bryn längs en kraftledningsgata (FVA, 1996, modifierad)

Image

5.2   Möjliga åtgärder för att begränsa negativa effekter av elrelaterade planer eller projekt på vilda fågelarter

Resten av detta kapitel ska ägnas åt det urval av möjliga begränsande åtgärder som kan användas för elinfrastrukturplaner eller elinfrastrukturprojekt, särskilt i förhållande till vilda fågelarter. Åtgärder som begränsar negativ påverkan kan införas på plannivå eller på olika projektstadier.

5.2.1   Att införa proaktiva åtgärder på planeringsnivå

En rad åtgärder kan införas tidigt i beslutsprocessen, särskilt på det inledande planeringsstadiet, för att undvika eller minska risken för potentiell påverkan på Natura 2000-områden och på arter av vilda fåglar. Dessa kan omfatta följande:

Lagstiftning

Skapa och godkänn nationella lagstiftningsverktyg eller ändra befintliga sådana för att garantera följande:

| — | Att fåglar skyddas från de negativa effekterna av kraftledningar (till exempel genom skyldighet att använda nedgrävda kablar i känsliga områden). |
| --- | --- |

—

Att fåglar skyddas från de negativa effekterna av kraftledningar (till exempel genom skyldighet att använda nedgrävda kablar i känsliga områden).

| — | Att nya och fullständigt ombyggda kraftledningar är säkra för fåglar i sin utformning och inte behöver ändras eller rustas upp ytterligare. |
| --- | --- |

—

Att nya och fullständigt ombyggda kraftledningar är säkra för fåglar i sin utformning och inte behöver ändras eller rustas upp ytterligare.

| — | Att upprustning av befintliga kraftledningar och särskilt ”mördarstolpar” sker inom överskådlig tid. |
| --- | --- |

—

Att upprustning av befintliga kraftledningar och särskilt ”mördarstolpar” sker inom överskådlig tid.

Planering

| — | Använd den lämpliga bedömningen/strategiska miljöbedömningen från nationella utvecklingsplaner för kraftledningsinfrastruktur för att se till att Natura 2000, och hänsynstaganden och prioriteringar vad gäller bevarandet av vilda fåglar, till fullo tas med i beräkningen tidigt i beslutsprocessen. |
| --- | --- |

—

Använd den lämpliga bedömningen/strategiska miljöbedömningen från nationella utvecklingsplaner för kraftledningsinfrastruktur för att se till att Natura 2000, och hänsynstaganden och prioriteringar vad gäller bevarandet av vilda fåglar, till fullo tas med i beräkningen tidigt i beslutsprocessen.

| — | Justera, där det är möjligt, planerna så att de undviker känsliga Natura 2000-områden och andra platser som är viktiga för fågelarterna i förteckningen i kapitel 4. |
| --- | --- |

—

Justera, där det är möjligt, planerna så att de undviker känsliga Natura 2000-områden och andra platser som är viktiga för fågelarterna i förteckningen i kapitel 4.

| — | Identifiera särskilt känsliga fågelarter utifrån deras sårbarhet för kraftledningar, bevarandestatus, populationsstorlek och utbredning inom landet. |
| --- | --- |

—

Identifiera särskilt känsliga fågelarter utifrån deras sårbarhet för kraftledningar, bevarandestatus, populationsstorlek och utbredning inom landet.

| — | Identifiera prioriterade områden och platser utifrån de prioriterade fågelarternas utbredning, täthet och individantal och den befintliga och planerade infrastrukturen, och ta fram en nationell känslighetskarta för att identifiera konfliktcentra och andra prioriterade områden (högriskområden) för preventiva och begränsande åtgärder. |
| --- | --- |

—

Identifiera prioriterade områden och platser utifrån de prioriterade fågelarternas utbredning, täthet och individantal och den befintliga och planerade infrastrukturen, och ta fram en nationell känslighetskarta för att identifiera konfliktcentra och andra prioriterade områden (högriskområden) för preventiva och begränsande åtgärder.

| — | Prioritera kraftledningar för begränsning av påverkan på grundval av data om fågeldödlighet och utbredning. |
| --- | --- |

—

Prioritera kraftledningar för begränsning av påverkan på grundval av data om fågeldödlighet och utbredning.

| — | Undvik prioriterade områden och platser (häcknings- och övervintringsområden, sträcklokaler, häckningskolonier, samlingsplatser, kustlinjer, våtmarker) när det är möjligt vid planering/bestämning av sträckning av infrastruktur. |
| --- | --- |

—

Undvik prioriterade områden och platser (häcknings- och övervintringsområden, sträcklokaler, häckningskolonier, samlingsplatser, kustlinjer, våtmarker) när det är möjligt vid planering/bestämning av sträckning av infrastruktur.

| — | Ta fram riktlinjer för tekniska lösningar för att begränsa fågelkollisioner eller faran för dödande elchocker (till exempel Haas m.fl. 2005, Haas & Nikow, 2006, Prinsen m.fl., 2011). |
| --- | --- |

—

Ta fram riktlinjer för tekniska lösningar för att begränsa fågelkollisioner eller faran för dödande elchocker (till exempel Haas m.fl. 2005, Haas & Nikow, 2006, Prinsen m.fl., 2011).

| — | Genomför en förhandsutvärdering av de planerade preventiva och reaktiva strategiernas potentiella effektivitet för att se till att skötsel- och förvaltningsinsatser är evidensbaserade. |
| --- | --- |

—

Genomför en förhandsutvärdering av de planerade preventiva och reaktiva strategiernas potentiella effektivitet för att se till att skötsel- och förvaltningsinsatser är evidensbaserade.

| — | Upprätta en plan för genomförandet av de begränsande åtgärderna. |
| --- | --- |

—

Upprätta en plan för genomförandet av de begränsande åtgärderna.

| — | Inrätta en nationell databas och ett geografiskt informationssystem för hantering av data om interaktion mellan fåglar och kraftledningar och för lämplig markanvändningsplanering, inklusive kraftledningars optimala sträckning baserat på ekologiska, tekniska och ekonomiska kriterier. |
| --- | --- |

—

Inrätta en nationell databas och ett geografiskt informationssystem för hantering av data om interaktion mellan fåglar och kraftledningar och för lämplig markanvändningsplanering, inklusive kraftledningars optimala sträckning baserat på ekologiska, tekniska och ekonomiska kriterier.

Övervakning, forskning, utvärdering och rapportering av hur genomförandet fortskrider

| — | Bedöm utvecklingen utifrån de strategiska planernas mål, milstolpar och tidsramar. |
| --- | --- |

—

Bedöm utvecklingen utifrån de strategiska planernas mål, milstolpar och tidsramar.

| — | Utvärdera vilka lärdomar som dragits för att förbättra den framtida driften. |
| --- | --- |

—

Utvärdera vilka lärdomar som dragits för att förbättra den framtida driften.

| — | Ta fram genomföranderapporter för nyckelaktörer. |
| --- | --- |

—

Ta fram genomföranderapporter för nyckelaktörer.

| — | Stöd internationellt erfarenhetsutbyte. |
| --- | --- |

—

Stöd internationellt erfarenhetsutbyte.

| — | Delta i insatser för att rädda hotade långflyttande fåglar från kraftledningarnas negativa effekter. |
| --- | --- |

—

Delta i insatser för att rädda hotade långflyttande fåglar från kraftledningarnas negativa effekter.

| — | Initiera och stöd relevanta forskningsprojekt om preventiva och begränsande åtgärder och om utveckling och tillverkning av produkter för fågelsäkerhet. |
| --- | --- |

—

Initiera och stöd relevanta forskningsprojekt om preventiva och begränsande åtgärder och om utveckling och tillverkning av produkter för fågelsäkerhet.

| — | Ta fram en uppsättning övervakningsprotokoll som är standardiserade för olika förhållanden. |
| --- | --- |

—

Ta fram en uppsättning övervakningsprotokoll som är standardiserade för olika förhållanden.

| Förslag till ett generellt koncept för prioritering av områden och platser

  Det finns ett antal åtgärder som nationella myndigheter kan vidta för att prioritera områden där säkerhetsåtgärder för kraftledningar måste tas med i beräkningen som en prioritet. Den allmänna principen bakom denna strategi är att områden som hyser eller livnär flest prioriterade arter och en betydande del av sådana arters populationer bör väljas ut framför andra som nationella prioriteter för prevention och begränsning av konsekvenser.
  Både utsedda och icke utsedda områden och platser måste prioriteras efter hur viktiga de är (tillfällig eller permanent täthet och mängd individer) för prioriterade arter som områden av hög, medelhög och låg prioritet. |
| --- |

Förslag till ett generellt koncept för prioritering av områden och platser

Det finns ett antal åtgärder som nationella myndigheter kan vidta för att prioritera områden där säkerhetsåtgärder för kraftledningar måste tas med i beräkningen som en prioritet. Den allmänna principen bakom denna strategi är att områden som hyser eller livnär flest prioriterade arter och en betydande del av sådana arters populationer bör väljas ut framför andra som nationella prioriteter för prevention och begränsning av konsekvenser.

Både utsedda och icke utsedda områden och platser måste prioriteras efter hur viktiga de är (tillfällig eller permanent täthet och mängd individer) för prioriterade arter som områden av hög, medelhög och låg prioritet.

| Områdenas prioritetsnivå | Typ av område |
| --- | --- |
| OMRÅDEN AV HÖG PRIORITET
  Betydelse: Internationell
  (Till exempel:






  — | Särskilda skyddsområden [särskilda skyddsområden som har en bestämd funktion som rastplatser för ett internationellt sett betydande antal sårbara arter] |

Områdenas prioritetsnivå

Typ av område

OMRÅDEN AV HÖG PRIORITET

Betydelse: Internationell

(Till exempel:

—

Särskilda skyddsområden [särskilda skyddsområden som har en bestämd funktion som rastplatser för ett internationellt sett betydande antal sårbara arter]

| — | områden enligt IBA-kategorier [Important Bird Area] - Globalt: A1, A4i–iv; inom Europa: B1i–iv, B2; inom EU: C1, C2, C3, C4, C5, C6) |
| --- | --- |

—

områden enligt IBA-kategorier [Important Bird Area] - Globalt: A1, A4i–iv; inom Europa: B1i–iv, B2; inom EU: C1, C2, C3, C4, C5, C6)

Konfliktcentra för flera prioriterade arter med hög arttäthet, såsom

| — | viktiga häckningsområden för ”källpopulationer” av flera prioriterade arter, |
| --- | --- |

—

viktiga häckningsområden för ”källpopulationer” av flera prioriterade arter,

| — | samlingsplatser, |
| --- | --- |

—

samlingsplatser,

| — | viktiga rastplatser, |
| --- | --- |

—

viktiga rastplatser,

| — | viktiga övernattningsplatser, |
| --- | --- |

—

viktiga övernattningsplatser,

| — | viktiga övervintringsområden, |
| --- | --- |

—

viktiga övervintringsområden,

| — | sträcklokaler, |
| --- | --- |

—

sträcklokaler,

| — | viktiga flyttstråk, |
| --- | --- |

—

viktiga flyttstråk,

| — | viktiga flygvägar mellan övernattningsplatser och födosöksområden. |
| --- | --- |

—

viktiga flygvägar mellan övernattningsplatser och födosöksområden.

OMRÅDEN AV MEDELHÖG PRIORITET

Betydelse: Nationell

| — | Nationellt viktiga områden för en eller flera prioriterade arter. |
| --- | --- |

—

Nationellt viktiga områden för en eller flera prioriterade arter.

| — | Centrala häckningsområden och källpopulationer för flera prioriterade arter. |
| --- | --- |

—

Centrala häckningsområden och källpopulationer för flera prioriterade arter.

| — | De viktigaste tillfälliga bosättningsområdena. |
| --- | --- |

—

De viktigaste tillfälliga bosättningsområdena.

| — | Nationellt viktiga samlingsplatser. |
| --- | --- |

—

Nationellt viktiga samlingsplatser.

OMRÅDEN AV LÅG PRIORITET

Betydelse: Regional eller lokal

| — | Regionalt eller lokalt viktiga områden för prioriterade och icke prioriterade arter. |
| --- | --- |

—

Regionalt eller lokalt viktiga områden för prioriterade och icke prioriterade arter.

| Riktlinjerna från avtalet om bevarande av afro-eurasiska flyttande vattenfåglar (AEWA) om hur effekter av elnät kan undvikas eller reduceras

  I Guidelines on how to avoid or mitigate impact of electricity power grids on migratory birds in the African-Eurasian region som antogs 2012 av AEWA rekommenderas sju viktiga steg (Prinsen m.fl. 2012): | Steg 1: Utveckla och stöd strategisk långsiktig planering av landsomspännande kraftledningsnät, bland annat genom att dra lågspända och mellanspända kraftledningar under jord. Tillämpa lämpliga förfaranden för strategiska miljöbedömningar för beslut om behovet av kraftledningar på nationell skala och tillämpa liknande lämpliga miljökonsekvensbedömningar på uppbyggnaden av en kraftledning så snart det har beslutats att en sådan kraftledning behövs. Aspekter på risken för fågelkollisioner och dödande elchocker måste integreras i förfarandena för miljökonsekvensbedömning. |
| --- | --- |

Riktlinjerna från avtalet om bevarande av afro-eurasiska flyttande vattenfåglar (AEWA) om hur effekter av elnät kan undvikas eller reduceras

I Guidelines on how to avoid or mitigate impact of electricity power grids on migratory birds in the African-Eurasian region som antogs 2012 av AEWA rekommenderas sju viktiga steg (Prinsen m.fl. 2012):

Steg 1: Utveckla och stöd strategisk långsiktig planering av landsomspännande kraftledningsnät, bland annat genom att dra lågspända och mellanspända kraftledningar under jord. Tillämpa lämpliga förfaranden för strategiska miljöbedömningar för beslut om behovet av kraftledningar på nationell skala och tillämpa liknande lämpliga miljökonsekvensbedömningar på uppbyggnaden av en kraftledning så snart det har beslutats att en sådan kraftledning behövs. Aspekter på risken för fågelkollisioner och dödande elchocker måste integreras i förfarandena för miljökonsekvensbedömning.

| | Steg 2: Utveckla och stöd samarbete mellan alla aktörer (nätbolag, naturvårdare, statliga organisationer) till exempel genom att stödja samförståndsavtal på frivillig basis, eller, om det behövs, ålägg genom lagstiftning de allmännyttiga företagen att samarbeta för strategisk planering och för att begränsa de negativa effekterna på fåglar. |
| --- | --- |

Steg 2: Utveckla och stöd samarbete mellan alla aktörer (nätbolag, naturvårdare, statliga organisationer) till exempel genom att stödja samförståndsavtal på frivillig basis, eller, om det behövs, ålägg genom lagstiftning de allmännyttiga företagen att samarbeta för strategisk planering och för att begränsa de negativa effekterna på fåglar.

| | Steg 3: Ta fram vetenskapligt baserade databaser och rumsliga datamängder om förekomsten av skyddade områden och andra viktiga fågelområden och förekomsten av känsliga fågelarter, bland annat dessa arters flygvägar mellan häckningsområden, födosöksområden och rastplatser samt viktiga flyttkorridorer. Dessa datamängder förbättrar den strategiska planeringen i steg 1 och 2 och avgränsar prioriteringarna i steg 4. Om det inte finns någon tillgänglig data, till exempel från vanliga nationella projekt för kartläggning av fåglar måste fältdata samlas in under minst ett års tid. |
| --- | --- |

Steg 3: Ta fram vetenskapligt baserade databaser och rumsliga datamängder om förekomsten av skyddade områden och andra viktiga fågelområden och förekomsten av känsliga fågelarter, bland annat dessa arters flygvägar mellan häckningsområden, födosöksområden och rastplatser samt viktiga flyttkorridorer. Dessa datamängder förbättrar den strategiska planeringen i steg 1 och 2 och avgränsar prioriteringarna i steg 4. Om det inte finns någon tillgänglig data, till exempel från vanliga nationella projekt för kartläggning av fåglar måste fältdata samlas in under minst ett års tid.

| | Steg 4: Dra nya luftledningar på avstånd från viktiga fågelområden, med hänsyn tagen till om det finns skyddade områden (med antingen nationell eller internationell status), till abiotiska faktorer som påverkar konflikter mellan fåglar och kraftledningar och till relevanta fågelarters känslighet. |
| --- | --- |

Steg 4: Dra nya luftledningar på avstånd från viktiga fågelområden, med hänsyn tagen till om det finns skyddade områden (med antingen nationell eller internationell status), till abiotiska faktorer som påverkar konflikter mellan fåglar och kraftledningar och till relevanta fågelarters känslighet.

| | Steg 5: Ta fram prioriteringslistor över viktiga bevarandeområden och naturvårdsarter för att identifiera prioriteringar vad gäller insättning av åtgärder för att begränsa konsekvenserna av sträckor av nya kraftledningar och för upprustning av befintliga kraftledningar. |
| --- | --- |

Steg 5: Ta fram prioriteringslistor över viktiga bevarandeområden och naturvårdsarter för att identifiera prioriteringar vad gäller insättning av åtgärder för att begränsa konsekvenserna av sträckor av nya kraftledningar och för upprustning av befintliga kraftledningar.

| | Steg 6: Sätt in åtgärder för att begränsa konsekvenserna av problematiska avsnitt av kraftledningen, både befintliga och planerade sådana, för att minimera effekterna av dödande elchocker och fågelkollisioner med hjälp av de senaste teknikerna. |
| --- | --- |

Steg 6: Sätt in åtgärder för att begränsa konsekvenserna av problematiska avsnitt av kraftledningen, både befintliga och planerade sådana, för att minimera effekterna av dödande elchocker och fågelkollisioner med hjälp av de senaste teknikerna.

| | Steg 7: Utveckla och stöd utvärderingsprogram som använder standardiserade protokoll för att övervaka hur effektiva de begränsande åtgärderna är och för att förbättra teknikerna för att begränsa konsekvenser, bland annat övervakning av olyckor (dödande elchocker och kollision) och fåglars förekomst och rörelser för att (artspecifikt) kunna bedöma effekternas omfattning. |
| --- | --- |

Steg 7: Utveckla och stöd utvärderingsprogram som använder standardiserade protokoll för att övervaka hur effektiva de begränsande åtgärderna är och för att förbättra teknikerna för att begränsa konsekvenser, bland annat övervakning av olyckor (dödande elchocker och kollision) och fåglars förekomst och rörelser för att (artspecifikt) kunna bedöma effekternas omfattning.

5.2.2   Undersöka potentiella begränsande och preventiva åtgärder på projektnivå

På projektnivå är det rekommenderat att ta hänsyn till följande aspekter under den lämpliga bedömningen eller under genomförande av en konsekvensbedömning enligt MKB för projekt som kan påverka skyddade arter utanför Natura 2000 (se artikel 5 i fågeldirektivet och artikel 12 i habitatdirektivet).

Fas I. Innan byggarbetet inleds

| — | Undersök olika möjligheter att minska antalet fåglar som flyger in i kraftledningar i miljökonsekvensbedömningen/den lämpliga bedömningen av nya kraftledningar och av ombyggnad av kraftledningar. |
| --- | --- |

—

Undersök olika möjligheter att minska antalet fåglar som flyger in i kraftledningar i miljökonsekvensbedömningen/den lämpliga bedömningen av nya kraftledningar och av ombyggnad av kraftledningar.

| — | Planera fågelsäkra lösningar (nedgrävda kablar, plastöverdragna ledare, s.k. PAS-ledare) i överförings- och distributionsledningar när det är tekniskt och ekonomiskt möjligt, men särskilt i områden som är av stor betydelse för fåglar. |
| --- | --- |

—

Planera fågelsäkra lösningar (nedgrävda kablar, plastöverdragna ledare, s.k. PAS-ledare) i överförings- och distributionsledningar när det är tekniskt och ekonomiskt möjligt, men särskilt i områden som är av stor betydelse för fåglar.

| — | Se till att de nya luftledningarna är säkra för fåglar till sin utformning. |
| --- | --- |

—

Se till att de nya luftledningarna är säkra för fåglar till sin utformning.

| — | Gruppera ledningarna i ett knippe. |
| --- | --- |

—

Gruppera ledningarna i ett knippe.

| — | Placera om möjligt ledningar på avstånd från uppenbara flyttvägar, övernattningsplatser eller andra områden med hög fågelkoncentration. |
| --- | --- |

—

Placera om möjligt ledningar på avstånd från uppenbara flyttvägar, övernattningsplatser eller andra områden med hög fågelkoncentration.

| — | Planera så att vegetation, topografi eller konstgjorda strukturer bidrar till att avskärma ledningarna. |
| --- | --- |

—

Planera så att vegetation, topografi eller konstgjorda strukturer bidrar till att avskärma ledningarna.

| — | Planera för BACI-bedömning (Before-After Control-Impact) och stödövervakning. |
| --- | --- |

—

Planera för BACI-bedömning (Before-After Control-Impact) och stödövervakning.

| — | Ersätt reaktiva insatser, där enstaka stolpar rustas upp eller luftledningar ändras efter att döda fåglar påträffats, med ett strukturerat, proaktivt program för att undvika de flesta dödsfallen innan de inträffar. |
| --- | --- |

—

Ersätt reaktiva insatser, där enstaka stolpar rustas upp eller luftledningar ändras efter att döda fåglar påträffats, med ett strukturerat, proaktivt program för att undvika de flesta dödsfallen innan de inträffar.

Fas II. Uppbyggnad av nya ledningar

| — | Säkerställ att helt ombyggda ledningar är säkra för fåglar till sin utformning (till exempel nedgrävda kablar, plastöverdragna ledare (PAS-ledare), stolptoppar med säker utformning). |
| --- | --- |

—

Säkerställ att helt ombyggda ledningar är säkra för fåglar till sin utformning (till exempel nedgrävda kablar, plastöverdragna ledare (PAS-ledare), stolptoppar med säker utformning).

| — | Undvik stolpar som är utformade med stödisolatorer på nya luftledningar. |
| --- | --- |

—

Undvik stolpar som är utformade med stödisolatorer på nya luftledningar.

| — | Använd stolpar med hängisolatorer. |
| --- | --- |

—

Använd stolpar med hängisolatorer.

| — | Undvik att använda neutral kabel (jordkabel) ovanför ledarkablar när det är möjligt. |
| --- | --- |

—

Undvik att använda neutral kabel (jordkabel) ovanför ledarkablar när det är möjligt.

Fas III. Drift – underhåll, modernisering, ombyggnad och upprustning av befintliga ledningar

| — | Säkerställ att helt ombyggda ledningar är säkra för fåglar till sin utformning (till exempel nedgrävda kablar, plastöverdragna PAS-ledare, stolptoppar med säker utformning). |
| --- | --- |

—

Säkerställ att helt ombyggda ledningar är säkra för fåglar till sin utformning (till exempel nedgrävda kablar, plastöverdragna PAS-ledare, stolptoppar med säker utformning).

| — | Säkerställ att prioriterade kraftledningar vad beträffar fåglars bevarande/utbredning och de farligaste typerna av stolpar på alla ledningar rustas upp/byts ut till fågelvänliga ledningar och stolptyper med de senaste tekniska standarderna för fågelsäkerhet. |
| --- | --- |

—

Säkerställ att prioriterade kraftledningar vad beträffar fåglars bevarande/utbredning och de farligaste typerna av stolpar på alla ledningar rustas upp/byts ut till fågelvänliga ledningar och stolptyper med de senaste tekniska standarderna för fågelsäkerhet.

| — | Genomför standardiserad övervakning av kraftledningarnas effekter på fåglar och övervakning för att utvärdera de begränsande åtgärdernas effektivitet. |
| --- | --- |

—

Genomför standardiserad övervakning av kraftledningarnas effekter på fåglar och övervakning för att utvärdera de begränsande åtgärdernas effektivitet.

| — | Förbättra livsmiljöerna för att begränsa den påverkan kraftledningarna har på den biologiska mångfalden. |
| --- | --- |

—

Förbättra livsmiljöerna för att begränsa den påverkan kraftledningarna har på den biologiska mångfalden.

| — | Skapa livsmiljöer på samma sida av kraftledningen för att minimera antalet passeringar. |
| --- | --- |

—

Skapa livsmiljöer på samma sida av kraftledningen för att minimera antalet passeringar.

| — | Minimera mänsklig aktivitet/mänskliga störningar nära ledningarna (utbildningsprocess). |
| --- | --- |

—

Minimera mänsklig aktivitet/mänskliga störningar nära ledningarna (utbildningsprocess).

| — | Ta regelbundet fram rapporter om övervakningens och de begränsande åtgärdernas resultat och dela det med nyckelaktörerna. |
| --- | --- |

—

Ta regelbundet fram rapporter om övervakningens och de begränsande åtgärdernas resultat och dela det med nyckelaktörerna.

Fas IV. Avveckling

| — | Se till att ingen infrastruktur har lämnats kvar längs ledningsgatan. |
| --- | --- |

—

Se till att ingen infrastruktur har lämnats kvar längs ledningsgatan.

| — | Se till att livsmiljön är oskadad längs den tidigare ledningsgatan. |
| --- | --- |

—

Se till att livsmiljön är oskadad längs den tidigare ledningsgatan.

5.3   Detaljerade tekniska rekommendationer för avhjälpande och begränsande åtgärder

Följande begränsande åtgärder och tekniska parametrar rekommenderas för att garantera att anläggningar för elöverföring och eldistribution är fågelsäkra:

5.3.1   Begränsa antalet fall av dödande elchocker

Principer för att begränsa konsekvenser

| 1. | Byt ut elstolpar av stål mot mindre farliga betong- eller trästolpar. |
| --- | --- |

1.

Byt ut elstolpar av stål mot mindre farliga betong- eller trästolpar.

| 2. | Eftersom provisoriska isoleringsmaterial försämras och upprustade elstolpar med tiden kan förfalla och bli livsfarliga konstruktioner, måste användningen av stolpar med säkrare utformning (till exempel med hängisolatorer och med avstånd som överstiger det tillräckliga lägst tillåtna säkerhetsavståndet, se nedan) prioriteras framför provisoriska lösningar. |
| --- | --- |

2.

Eftersom provisoriska isoleringsmaterial försämras och upprustade elstolpar med tiden kan förfalla och bli livsfarliga konstruktioner, måste användningen av stolpar med säkrare utformning (till exempel med hängisolatorer och med avstånd som överstiger det tillräckliga lägst tillåtna säkerhetsavståndet, se nedan) prioriteras framför provisoriska lösningar.

| 3. | Byt ut stödisolatorer mot hängisolatorer eller rusta upp stödisolatorerna med senaste generationens isolerande kåpor av tillräcklig längd. |
| --- | --- |

3.

Byt ut stödisolatorer mot hängisolatorer eller rusta upp stödisolatorerna med senaste generationens isolerande kåpor av tillräcklig längd.

| 4. | Se till att avståndet mellan olika ledare och mellan ledare och jordkablar eller metalldelar är tillräckligt stort. |
| --- | --- |

4.

Se till att avståndet mellan olika ledare och mellan ledare och jordkablar eller metalldelar är tillräckligt stort.

| 5. | Se till att avståndet mellan ledarna är minst 1 400 mm. |
| --- | --- |

5.

Se till att avståndet mellan ledarna är minst 1 400 mm.

| 6. | Se till att avståndet mellan sittplatser (stolpregel, stolptoppar) och strömsatta delar är minst 600 mm. |
| --- | --- |

6.

Se till att avståndet mellan sittplatser (stolpregel, stolptoppar) och strömsatta delar är minst 600 mm.

| 7. | Avskräck fåglar från att sitta på osäkra platser. |
| --- | --- |

7.

Avskräck fåglar från att sitta på osäkra platser.

Rekommenderade metoder för att begränsa konsekvenserna

Stolpar med stödisolatorer

| — | Isolera isolatorer och ledare med isolerande plastkåpor,1 400 mm långa. |
| --- | --- |

—

Isolera isolatorer och ledare med isolerande plastkåpor,1 400 mm långa.

| — | Sätt på kabelrör, 1 400 mm långt. |
| --- | --- |

—

Sätt på kabelrör, 1 400 mm långt.

| — | Isolera den mellersta ledaren som är fäst vid en stödisolator på mellanliggande stolpar med horisontell fasplacering med en icke-ledande stolpregel för att uppnå det nödvändiga avståndet mellan de yttre ledarna. |
| --- | --- |

—

Isolera den mellersta ledaren som är fäst vid en stödisolator på mellanliggande stolpar med horisontell fasplacering med en icke-ledande stolpregel för att uppnå det nödvändiga avståndet mellan de yttre ledarna.

Stolpar med hängisolatorer

| — | Använd stolptyper där avståndet mellan den mellersta hängisolatorn och stolpens topp är minst 1 000 mm. |
| --- | --- |

—

Använd stolptyper där avståndet mellan den mellersta hängisolatorn och stolpens topp är minst 1 000 mm.

| — | För stolpar (triangulär eller valvformad typ) med hängisolatorer rekommenderas isolering av den mellersta ledaren med isolering längs totalt 2 000 mm, om det finns en farlig sittplats under den mellersta isolatorn längst upp på stolpen. |
| --- | --- |

—

För stolpar (triangulär eller valvformad typ) med hängisolatorer rekommenderas isolering av den mellersta ledaren med isolering längs totalt 2 000 mm, om det finns en farlig sittplats under den mellersta isolatorn längst upp på stolpen.

Stagade spännstolpar och avgreningsstolpar

| — | Använd isolatorkedjor som är minst 700 mm långa. |
| --- | --- |

—

Använd isolatorkedjor som är minst 700 mm långa.

| — | Dra minst två slackar under stolpregeln och isolera den tredje. |
| --- | --- |

—

Dra minst två slackar under stolpregeln och isolera den tredje.

| — | Använd isolerade slackar. |
| --- | --- |

—

Använd isolerade slackar.

Transformatorer, ändstolpar

| — | Bygg ändstolparna med tillräcklig isolering på slackarna och överspänningsavledarna. |
| --- | --- |

—

Bygg ändstolparna med tillräcklig isolering på slackarna och överspänningsavledarna.

Stolpar med kopplingsapparat

| — | Utforma stolparna så att det är osannolikt att fåglar sätter sig på frånskiljaren och/eller så att alla farliga delar är isolerade. |
| --- | --- |

—

Utforma stolparna så att det är osannolikt att fåglar sätter sig på frånskiljaren och/eller så att alla farliga delar är isolerade.

| — | Montera brytarna under stolpregeln. Slackarna måste vara isolerade. |
| --- | --- |

—

Montera brytarna under stolpregeln. Slackarna måste vara isolerade.

| — | Använd bussningsskydd. |
| --- | --- |

—

Använd bussningsskydd.

| — | Montera isolerade (ej ledande) sittplatser ovanför frånskiljaren upp längs hela stolpen eller vid sidan av stolptoppen. Iaktta kraven för minsta avstånd för fågelsäkerhet. |
| --- | --- |

—

Montera isolerade (ej ledande) sittplatser ovanför frånskiljaren upp längs hela stolpen eller vid sidan av stolptoppen. Iaktta kraven för minsta avstånd för fågelsäkerhet.

| — | Använd effektiva medel som avskräcker från att sitta på osäkra platser. |
| --- | --- |

—

Använd effektiva medel som avskräcker från att sitta på osäkra platser.

Ombyggnad av ledningar

| — | Byt ut luftledningar mot nedgrävda ledningar när så är möjligt. |
| --- | --- |

—

Byt ut luftledningar mot nedgrävda ledningar när så är möjligt.

| — | Undvik stolpar som är utformade med stödisolatorer på nya luftledningar. |
| --- | --- |

—

Undvik stolpar som är utformade med stödisolatorer på nya luftledningar.

| — | Använd stolpar med hängisolatorer. |
| --- | --- |

—

Använd stolpar med hängisolatorer.

5.3.2   Begränsa antalet kollisioner

| — | Minska antalet kollisionsplan (antalet vertikalt separerade ledare). |
| --- | --- |

—

Minska antalet kollisionsplan (antalet vertikalt separerade ledare).

| — | Undvik att använda neutral kabel (jordkabel) ovanför ledarkablar när det är möjligt. |
| --- | --- |

—

Undvik att använda neutral kabel (jordkabel) ovanför ledarkablar när det är möjligt.

| — | Montera stora, väl synliga markörer med hög kontrast (dvs. svart och vitt) och/eller rörliga fågelavvisare med reflex på strömsatta ledare och jordkablar. |
| --- | --- |

—

Montera stora, väl synliga markörer med hög kontrast (dvs. svart och vitt) och/eller rörliga fågelavvisare med reflex på strömsatta ledare och jordkablar.

6.   VIKTEN AV ATT ANTA EN STRATEGISK PLANERINGSSTRATEGI

6.1   Fördelarna med integrerad planering

Ett ineffektivt sätt att utarbeta en plan eller ett projekt, oavsett om det gäller överföringsinfrastruktur eller annan utvecklingsverksamhet, är att först utforma planen eller projektet för sitt syfte och sen, i ett senare skede, fundera över följderna för miljön och annan användning. Detta innebär att potentiella konflikter inte beaktas förrän i ett relativt sent skede i planeringsprocessen, vid en tidpunkt då det finns färre tillgängliga alternativ.

När utformningen redan har kommit så långt blir miljökonsekvensbedömningen ovillkorligen en övning i skadebegränsning, och även om alla regler för miljökonsekvensbedömningar följs till punkt och pricka finns det ingen garanti för att det ger ett bra resultat. Denna typ av strategi för utformning och planering av projekt kan också leda till långa diskussioner med planeringsmyndigheter, andra intressegrupper och icke-statliga organisationer under den offentliga samrådsfasen, vilket i sin tur kan orsaka svåra förseningar i planeringsprocessen och ge upphov till extra kostnader.

Det finns flera viktiga fördelar med att anta en integrerad och framsynt strategi för planering av energiöverföringsinfrastruktur som tar hänsyn både till behovet av energiöverföring och till ekologiska behov från start och under den inledande utformningen av projektet eller planen:

| — | Det främjar en mer interaktiv och transparent planeringsprocess och uppmuntrar till tidig och fortlöpande dialog, vilket kan bidra till att väsentligen minska den tid som totalt behövs för tillståndsförfarandet. |
| --- | --- |

—

Det främjar en mer interaktiv och transparent planeringsprocess och uppmuntrar till tidig och fortlöpande dialog, vilket kan bidra till att väsentligen minska den tid som totalt behövs för tillståndsförfarandet.

| — | Om strategisk planering (av markanvändning) utförs korrekt kan den bidra till att undvika eller minska antalet potentiella områdesspecifika konflikter på ett senare stadium i utvecklingsprocessen, när ekonomiska och juridiska resurser har bundits upp och manöverutrymmet är mindre. |
| --- | --- |

—

Om strategisk planering (av markanvändning) utförs korrekt kan den bidra till att undvika eller minska antalet potentiella områdesspecifika konflikter på ett senare stadium i utvecklingsprocessen, när ekonomiska och juridiska resurser har bundits upp och manöverutrymmet är mindre.

| — | Detta kan i sin tur också ge exploatörer ett mer transparent och stabilt regelverk och göra dem säkrare på att deras tillståndsansökan kommer att gå igenom eftersom man har tagit hänsyn till miljöaspekterna redan i den inledande projektidén. |
| --- | --- |

—

Detta kan i sin tur också ge exploatörer ett mer transparent och stabilt regelverk och göra dem säkrare på att deras tillståndsansökan kommer att gå igenom eftersom man har tagit hänsyn till miljöaspekterna redan i den inledande projektidén.

| — | Det kan också vara mer kostnadseffektivt i det långa loppet. Om möjliga åtgärder för att undvika eller begränsa konsekvenser har vägts in redan i ett tidigt utformnings- eller planeringsstadium är de sannolikt tekniskt enklare och billigare att integrera. |
| --- | --- |

—

Det kan också vara mer kostnadseffektivt i det långa loppet. Om möjliga åtgärder för att undvika eller begränsa konsekvenser har vägts in redan i ett tidigt utformnings- eller planeringsstadium är de sannolikt tekniskt enklare och billigare att integrera.

| — | Det kan leda till att nya, kreativa och innovativa lösningar utvecklas och till potentiella win-win-situationer som troligtvis inte hade undersökts om man hade haft ett mer klassiskt sektorsindelat förhållningssätt. |
| --- | --- |

—

Det kan leda till att nya, kreativa och innovativa lösningar utvecklas och till potentiella win-win-situationer som troligtvis inte hade undersökts om man hade haft ett mer klassiskt sektorsindelat förhållningssätt.

| — | Det kan bidra till att allmänheten får en bättre bild av projektet och de ansvariga institutionerna. |
| --- | --- |

—

Det kan bidra till att allmänheten får en bättre bild av projektet och de ansvariga institutionerna.

Samtidigt som det i början kan krävas en mer betydande investering för att förbereda och genomföra en så integrerad planeringsprocess, finns det starka bevis för att denna typ av strategi nästan undantagslöst ger betydande fördelar som med råge överstiger den extra investering som behövs i början.

En mer integrerad planeringsstrategi har även en stor påverkan på tillståndsprocessen för Natura 2000-områden enligt artikel 6.3 i habitatdirektivet. Även om det inte nödvändigtvis är en garanti för att projektansökan godkänns, underlättar det sannolikt tillståndsprocessen väsentligt.

Erfarenhet har visat att om miljöhänsyn beaktas tidigt i beslutsprocessen kan det leda till att lösningar hittas medan det fortfarande finns många möjliga vägar öppna.

Om denna dialog mellan olika sektorer i stället skjuts upp till de sista stadierna i tillståndsförfarandet i artikel 6.3, blir urvalet av lösningar mycket snävare (och dyrare att genomföra), och det finns en stor tendens till att diskussionen blir polariserad och mer konfrontativ.

Detta är särskilt fallet om en sektorspolitik eller utvecklingsstrategi har getts grönt ljus på hög statlig nivå utan att andra politiska konsekvenser har tagits med i beräkningen. När det sedan gäller mer utförliga planer och projekt har människor svårt att förstå varför förfarandet i artikel 6.3 kan blockera något som redan har beslutats politiskt på högsta nivå (trots att det har skett utan rumslig information).

Det kan emellertid finnas tillfällen när ett projekt helt enkelt inte är förenligt med Natura 2000-områdenas bevarandemål, eller skadar vissa vilda fågelarter oåterkalleligen. Tack vare den integrerade planeringsstrategin blir denna slutsats uppenbar mycket tidigt, och åtgärder kan vidtas för att undvika sådana konsekvenser där det är möjligt.

6.2   Att fastställa lämplig lokalisering för energiöverföringsanläggningar

Ett av de effektivaste sätten att undvika potentiella konflikter med Natura 2000-områden och arter som är skyddade på EU-nivå är att överväga lokaliseringen av nya energiöverföringsanläggningar på en strategisk planeringsnivå – till exempel genom en regional eller nationell utvecklingsplan – vilket gör det möjligt att till fullo beakta Natura 2000-områdenas känslighet. Detta kommer att göra det lättare att identifiera de bästa platserna för energiöverföring och samtidigt i möjligaste mån minimerar risken för potentiella konflikter med Natura 2000-områden för det enskilda projektet.

| Avtalet ”Accessible skies” i Ungern (26)

  Som ett resultat av ett tio år långt samarbete undertecknade den ungerska föreningen för ornitologi och naturvård MME/BirdLife Hungary ”Accessible Sky”-avtalet den 26 februari 2008 tillsammans med ministeriet för miljöfrågor och vatten och relevanta elbolag i Ungern. Målet med avtalet är att tillhandahålla en långsiktig lösning på problemet med att fåglar utsätts för dödande elchocker.
  Inom detta avtal tog MME 2008 fram en karta som visar nyckelområden för konflikt mellan kraftledningar och fågelpopulationer i Ungern. Elbolagen lovade en ”fågelvänlig” förändring av alla farliga kraftledningar i Ungern senast 2020, och att de skulle använda ”fågelvänliga” skötselmetoder för nyligen uppförda kraftledningar.

  Prioriteringar för bevarande av fåglar längs det mellanspända elnätet i Ungern




  Samordningskommittén med representanter från varje undertecknande part garanterar ett regelbundet och strukturerat samarbete. Elbolag och naturvårdsexperter samarbetar för att ta fram riktlinjer för den bästa tillgängliga tekniken på området som konstant uppdateras, och för att testa nya lösningar i fält. Ändringen av lagen om naturvård har ytterligare stärkt samarbetet.
  En av de lärdomar som dragits av avtalets genomförande är att samordningen och utvärderingen av genomförandet av avtal som inte är rättsligt bindande samt övervakningen av hur de fortskrider kräver mycket kapacitet, företrädesvis på den främsta naturvårdspartnerns sida. Att hitta tillräcklig finansiering för prioriterade insatser är fortfarande en stor utmaning. Nyligen genomförda insatser har genomförts tack vare att elnätsbolagen frivilligt tagit på sig att bidra med 25 % i medfinansiering till EU:s Life Natur-projekt. |
| --- |

Avtalet ”Accessible skies” i Ungern (26)

Som ett resultat av ett tio år långt samarbete undertecknade den ungerska föreningen för ornitologi och naturvård MME/BirdLife Hungary ”Accessible Sky”-avtalet den 26 februari 2008 tillsammans med ministeriet för miljöfrågor och vatten och relevanta elbolag i Ungern. Målet med avtalet är att tillhandahålla en långsiktig lösning på problemet med att fåglar utsätts för dödande elchocker.

Inom detta avtal tog MME 2008 fram en karta som visar nyckelområden för konflikt mellan kraftledningar och fågelpopulationer i Ungern. Elbolagen lovade en ”fågelvänlig” förändring av alla farliga kraftledningar i Ungern senast 2020, och att de skulle använda ”fågelvänliga” skötselmetoder för nyligen uppförda kraftledningar.

Prioriteringar för bevarande av fåglar längs det mellanspända elnätet i Ungern

Image

Samordningskommittén med representanter från varje undertecknande part garanterar ett regelbundet och strukturerat samarbete. Elbolag och naturvårdsexperter samarbetar för att ta fram riktlinjer för den bästa tillgängliga tekniken på området som konstant uppdateras, och för att testa nya lösningar i fält. Ändringen av lagen om naturvård har ytterligare stärkt samarbetet.

En av de lärdomar som dragits av avtalets genomförande är att samordningen och utvärderingen av genomförandet av avtal som inte är rättsligt bindande samt övervakningen av hur de fortskrider kräver mycket kapacitet, företrädesvis på den främsta naturvårdspartnerns sida. Att hitta tillräcklig finansiering för prioriterade insatser är fortfarande en stor utmaning. Nyligen genomförda insatser har genomförts tack vare att elnätsbolagen frivilligt tagit på sig att bidra med 25 % i medfinansiering till EU:s Life Natur-projekt.

| Nationell planering i Slovenien

  I Slovenien samarbetade systemansvarig för överföringssystemet (Elektro-Slovenija, d.o.o.) och en icke-statlig organisation som arbetar med naturvård (DOPPS – BirdLife Slovenija) kring planeringen och installationen av fågelvänliga överföringsledningar.
  I studien granskas flera ämnen som är nära relaterade till bevarande av fåglar och överföringsledningar: [1] begreppet hotad art och faktorer som hotar fågelpopulationer i Slovenien, [2] fågelarter i Slovenien och deras bevarandestatus, [3] lagstiftning och rättspraxis som är relevant för kraftledningar och bevarande av fåglar i Slovenien, [4] överföringsledningars påverkan på fåglar, [5] möjliga åtgärder för att minska de negativa och öka de positiva konsekvenserna av överföringsledningar för fåglar, [6] bedömning av de möjliga begränsande åtgärdernas effektivitet.
  Elektro-Slovenija, som är systemansvarig för överföringssystemet i Slovenien, har nyligen finansierat en utförlig granskning om interaktion mellan fåglar och överföringsledningar för att hitta sätt att bedriva sin verksamhet inte bara till förmån för elkonsumenterna utan även till förmån för fåglarna. Studien genomfördes av DOPPS – BirdLife Slovenija.
  Nästan 242 km av de befintliga överföringsledningarna går genom särskilda skyddsområden (Natura 2000) i Slovenien, och ytterligare 123 km av de planerade överföringsledningarna överlappar dessa områden. Det är inte alla fågelarter i dessa områden som är känsliga för interaktion med överföringsledningar, men de flesta områden hyser viktiga fågelpopulationer som skulle kunna hotas av överföringsledningar.
  Därför föreslås som ett resultat av deras samarbete följande vägledning för installation av fågelvänliga överföringsledningar:






  — | Samarbeta med fågelskydds-/naturvårdsorganisationer från projektets början. |
| --- | --- |

Nationell planering i Slovenien

I Slovenien samarbetade systemansvarig för överföringssystemet (Elektro-Slovenija, d.o.o.) och en icke-statlig organisation som arbetar med naturvård (DOPPS – BirdLife Slovenija) kring planeringen och installationen av fågelvänliga överföringsledningar.

I studien granskas flera ämnen som är nära relaterade till bevarande av fåglar och överföringsledningar: [1] begreppet hotad art och faktorer som hotar fågelpopulationer i Slovenien, [2] fågelarter i Slovenien och deras bevarandestatus, [3] lagstiftning och rättspraxis som är relevant för kraftledningar och bevarande av fåglar i Slovenien, [4] överföringsledningars påverkan på fåglar, [5] möjliga åtgärder för att minska de negativa och öka de positiva konsekvenserna av överföringsledningar för fåglar, [6] bedömning av de möjliga begränsande åtgärdernas effektivitet.

Elektro-Slovenija, som är systemansvarig för överföringssystemet i Slovenien, har nyligen finansierat en utförlig granskning om interaktion mellan fåglar och överföringsledningar för att hitta sätt att bedriva sin verksamhet inte bara till förmån för elkonsumenterna utan även till förmån för fåglarna. Studien genomfördes av DOPPS – BirdLife Slovenija.

Nästan 242 km av de befintliga överföringsledningarna går genom särskilda skyddsområden (Natura 2000) i Slovenien, och ytterligare 123 km av de planerade överföringsledningarna överlappar dessa områden. Det är inte alla fågelarter i dessa områden som är känsliga för interaktion med överföringsledningar, men de flesta områden hyser viktiga fågelpopulationer som skulle kunna hotas av överföringsledningar.

Därför föreslås som ett resultat av deras samarbete följande vägledning för installation av fågelvänliga överföringsledningar:

—

Samarbeta med fågelskydds-/naturvårdsorganisationer från projektets början.

| — | Planera överföringsledningens sträckning med hänsyn till särskilda förhållanden i området, utifrån konkreta året-runt-data om fåglar som förekommer i området. |
| --- | --- |

—

Planera överföringsledningens sträckning med hänsyn till särskilda förhållanden i området, utifrån konkreta året-runt-data om fåglar som förekommer i området.

| — | Undvik att installera överföringsledningar i områden med hög koncentration av fåglar som är känsliga för kollision samt reguljära flygvägar och flyttningskorridorer för dessa fåglar. |
| --- | --- |

—

Undvik att installera överföringsledningar i områden med hög koncentration av fåglar som är känsliga för kollision samt reguljära flygvägar och flyttningskorridorer för dessa fåglar.

| — | Använd befintliga kraftledningsgator och bygg ihop kraftledningarna med annan befintlig linjär infrastruktur. |
| --- | --- |

—

Använd befintliga kraftledningsgator och bygg ihop kraftledningarna med annan befintlig linjär infrastruktur.

| — | Justera konfigurationen på ledare och jordledningar. |
| --- | --- |

—

Justera konfigurationen på ledare och jordledningar.

| — | Utrusta kraftledningarna med markörer som ökar ledarnas, och särskilt jordledarnas, synlighet. |
| --- | --- |

—

Utrusta kraftledningarna med markörer som ökar ledarnas, och särskilt jordledarnas, synlighet.

| — | Om det inte är möjligt att undvika mycket känsliga områden och om det är genomförbart, lägg kablarna i mark. |
| --- | --- |

—

Om det inte är möjligt att undvika mycket känsliga områden och om det är genomförbart, lägg kablarna i mark.

| — | Sätt upp säkra plattformar och lådor för bon och på kraftledningsstolpar för att hjälpa vissa häckande fåglar. |
| --- | --- |

—

Sätt upp säkra plattformar och lådor för bon och på kraftledningsstolpar för att hjälpa vissa häckande fåglar.

| Tysk strategisk miljöbedömning av den tioåriga elnätutvecklingsplanen

  Tyska federala nätbyrån (Bundesnetzagentur) har genomfört en strategisk miljöbedömning av den tyska tioåriga elnätutvecklingsplanen. Följande elöverföringsanläggningar togs upp: Högspända kraftledningar för likström och växelström på land (ovan och under jord), submarina kablar, hybridnät och tillhörande delar.
  Målet med den strategiska miljöbedömningen är att






  — | så fullständigt som möjligt, identifiera, beskriva och tidigt bedöma de direkta och indirekta konsekvenserna av anläggningsplanen för miljön (särskilt för djur, växter och biologisk mångfald, och i synnerhet Natura 2000-områden), |
| --- | --- |

Tysk strategisk miljöbedömning av den tioåriga elnätutvecklingsplanen

Tyska federala nätbyrån (Bundesnetzagentur) har genomfört en strategisk miljöbedömning av den tyska tioåriga elnätutvecklingsplanen. Följande elöverföringsanläggningar togs upp: Högspända kraftledningar för likström och växelström på land (ovan och under jord), submarina kablar, hybridnät och tillhörande delar.

Målet med den strategiska miljöbedömningen är att

—

så fullständigt som möjligt, identifiera, beskriva och tidigt bedöma de direkta och indirekta konsekvenserna av anläggningsplanen för miljön (särskilt för djur, växter och biologisk mångfald, och i synnerhet Natura 2000-områden),

| — | systematisera och förstärka miljöfrågornas integrering i beslutsprocessen, |
| --- | --- |

—

systematisera och förstärka miljöfrågornas integrering i beslutsprocessen,

| — | förbättra transparensen i viktningen mellan särskilt ekonomiska, sociala och miljörelaterade frågor i beslutsprocessen. |
| --- | --- |

—

förbättra transparensen i viktningen mellan särskilt ekonomiska, sociala och miljörelaterade frågor i beslutsprocessen.

De olika miljöbedömningar om olika enskilda projekt som har inletts och utarbetats av olika institutioner, såsom ministerier, federala myndigheter, universitet, konsultfirmor och nätverksoperatörer, samlades in och användes i den strategiska miljöbedömningen. Det hölls även ett offentligt samråd för att diskutera vad som skulle analyseras och framtagandet av en gemensam metod, med syftet att inte behöva starta miljöbedömningar av enskilda nätutvecklingsprojekt från noll.

Till följd av detta blev omfattningen dock betydligt större och för första gången undersökte Bundesnetzagentur miljöpåverkan, inte bara av projekt på land utan även av projekt inom territorialvattnen. I vissa fall togs även miljöeffekterna av projekt som använder nedgrävda kablar med.

Dessutom utökas analysen av alternativa möjligheter i miljörapporten. Alternativ till enskilda projekt bedömdes, liksom ett alternativt nätanslutningssystem i territorialvattnen och olika överföringsteknik. Dessutom bedömde Bundesnetzagentur miljöeffekterna i olika utvecklingsscenarier, vilket hjälpte dem att göra välgrundade val och välja det som var minst skadligt för miljön.

6.3   Möjliga sätt att effektivisera tillståndsförfarandena för energiöverföringsanläggningar

En annan fördel med att anta ett mer strategiskt förhållningssätt till energiöverföringsplanering är att det bidrar till att organisera de olika tillståndsförfarandena och miljökonsekvensbedömningarna på ett effektivare sätt.

Denna effektiviseringsprocess har, när det gäller projekt av gemensamt intresse, formaliserats inom ramen för TEN-E-förordningen, och en särskild vägledning från kommissionen har tagits fram om hur sådana effektiviseringsmekanismer ska genomföras i praktiken samtidigt som de garanterar högsta möjliga nivå av miljöskydd i enlighet med EU:s miljölagstiftning.

Vägledningen ger en rad rekommendationer som, även om de har utformats för projekt av gemensamt intresse, också är mycket relevanta för alla andra planer och projekt för energiöverföringsinfrastruktur. De sammanfattas därför igen här (27).

Rekommendationerna är särskilt inriktade på

| — | tidig planering och fastställande av färdplaner och omfattning, |
| --- | --- |

—

tidig planering och fastställande av färdplaner och omfattning,

| — | tidig och effektiv integrering av miljöbedömningar och av andra miljökrav, |
| --- | --- |

—

tidig och effektiv integrering av miljöbedömningar och av andra miljökrav,

| — | samordnat förfarande och tidsfrister, |
| --- | --- |

—

samordnat förfarande och tidsfrister,

| — | datainsamling, datautbyte och kvalitetskontroll, |
| --- | --- |

—

datainsamling, datautbyte och kvalitetskontroll,

| — | gränsöverskridande samarbete och |
| --- | --- |

—

gränsöverskridande samarbete och

| — | effektiv medverkan från allmänheten på ett tidigt stadium. |
| --- | --- |

—

effektiv medverkan från allmänheten på ett tidigt stadium.

6.3.1   Tidig planering, fastställande av ”färdplaner” och omfattning

Såsom tidigare har påpekats i detta kapitel är tidig planering av och ”fastställande av färdplaner” för de olika bedömningarna och andra miljökrav som ska uppfyllas centralt för att effektiviseringen av miljöbedömningsförfaranden ska lyckas. I bästa fall görs detta på det mycket tidiga konceptstadiet för en plan eller ett projekt (till exempel fastställande av anslutningspunkter), och leder till en koncis färdplan för bedömningen som anger vilken typ av bedömning som ska ske vid vilken punkt i den övergripande bedömningen/det övergripande tillståndsförfarandet. Projektets initiativtagare bör ha huvudansvar för färdplanen, i nära samarbete med den samordnande myndigheten.

När det gäller en bedömning i olika stadier ska det även anges i färdplanen vilka aspekter som kan bedömas i vilket stadium av processen för att se till att de kompletterar varandra, samt för att undvika att vissa faktorer försummas och även undvika risken för repetitiva bedömningar. Färdplanen kan också ange hur och vid vilken punkt i processen andra miljökrav bör uppfyllas.

För att på ett korrekt sätt fastställa en färdplan för de olika bedömningar som krävs och andra aktuella miljökrav rekommenderas att omfattningen av alla potentiella miljöeffekter av ett projekt fastställs mycket tidigt, redan på utformningsstadiet. Ett mer utförligt fastställande av omfattningen kan ske i linje med projektets fortsatta utveckling, till exempel i fasen före ansökan (enligt kravet i artikel 10.4a i den nya TEN-E-förordningen) eller som en del av MKB/LB-processen.

Att fastställa omfattningen stimulerar till tidig dialog, hjälper till att identifiera relevant lagstiftning eller nödvändiga bedömningar och föreskrivna kontroller, eller potentiella konsekvenser som kan vara relevanta för projektet men som inte omedelbart har uppmärksammats av projektets initiativtagare. Det bidrar även till att identifiera relevanta data, möjliga alternativ, metoder för att samla in information och deras räckvidd och detaljnivå, samt frågor som är särskilt viktiga för berörda aktörer och för allmänheten. Genom att enas om vad som förväntas av bedömningen med de berörda myndigheterna från början kan initiativtagaren till projektet säkert och effektivt planera insamlingen av miljöinformation i god tid i förväg.

6.3.2   Tidig och effektiv integrering av miljöbedömningar och av andra miljökrav

Det rekommenderas starkt att genomföra miljöbedömningarna så tidigt som möjligt, på så djup detaljnivå som möjligt och på ett så tidigt stadium som möjligt i processen som helhet. En effektiv nivåindelning (”tiering”) (hierarkiskt samband) (28) (29) bör tillämpas för att säkerställa att olika bedömningar som erfordras enligt olika EU-lagar eller i olika faser i processen, bygger på och kompletterar varandra. Andra miljökrav än bedömningar (till exempel vad gäller det strikta artskyddssystemet i de två naturvårdsdirektiven) kan också integreras så tidigt som möjligt i den övergripande processen för att problem ska kunna hittas och avhjälpas på ett tidigt stadium, och för att förseningar och problem med acceptansen från allmänheten ska kunna undvikas under tiden fram till projekttillståndet.

För en tidig integrering av miljöbedömningar rekommenderas starkt att göra strategiska miljöbedömningar och, i tillämpliga fall, lämpliga bedömningar obligatoriska för nationella energiprogram och energiplaner (till exempel nätutvecklingsplaner som har sänts in av systemansvariga för överföringssystem och är godkända av behöriga myndigheter, i enlighet med direktiv 2009/72/EG (30)). Detta gör det möjligt att redan från början bedöma hur miljömässigt lämpliga olika typer av energikällor och olika lokaliseringar av energiprojekt är.

Det uppmuntrar till ett mer integrerat och effektivt förhållningssätt till fysisk planering där miljöaspekter tas med i beräkningen mycket tidigare i planeringsprocessen och på ett mycket mer strategiskt sätt. Det säkerställer också att bedömningsnivån alltid motsvarar planeringsnivån/beslutsfattandenivån och undviker att man ställs inför fullbordade faktum genom att projekt för vilka ingen relevant bedömning har gjorts integreras i nationella energiplaner. Detta kommer att leda till färre konflikter för de enskilda projekten, både när det gäller innehållet och när det gäller allmänhetens godkännande.

| Integrering av lämplig bedömning på olika nivåer i planerings- och tillståndsprocessen


  Tonvikten i den lämpliga bedömningen för nationell energiplanering eller nationell nätplanering ligger på att undvika känsliga platser, det vill säga platser där förläggning av föreslagen energiinfrastruktur skulle kunna äventyra bevarandemålen för Natura 2000-områden och utsätta arter som är skyddade på EU-nivå utanför Natura 2000-områden för risker. Detta innebär varken att energiinfrastruktur inte får byggas i Natura 2000-områden, eller att energiinfrastruktur utanför Natura 2000-områden inte kommer att skada Natura 2000-områdenas bevarandemål. Detta måste undersökas från fall till fall.

  För projektbaserad markanvändningsplanering kommer den lämpliga bedömningen att i större detalj fokusera på de potentiella konsekvenserna för Natura 2000-områden av de mer snävt definierade lokaliseringsalternativen. Detta kan vara alternativ som skiljer sig åt med några få kilometer eller mindre. I vissa fall gör den lämpliga bedömningen på denna nivå det möjligt att identifiera behovet av kompensationsåtgärder och till och med var dessa åtgärder ska genomföras.

  Slutligen kommer den lämpliga bedömningen inom ramen för tillståndsprocessen för ett visst projekt att fokusera på att ytterligare finjustera konsekvensernas typ och betydelse och eventuella nödvändiga begränsande åtgärder. I denna finjustering kan det ingå att definiera en lämpligare lokalisering samt den exakta arten av åtgärderna för att begränsa konsekvenserna. När det gäller projekt som motiveras av tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse kan mycket tid gå till spillo om behovet av omdragning eller kompensation uppkommer först i planerings- och tillståndsprocessens allra sista fas. Därför måste sådana problem beaktas på ett tidigt stadium. |
| --- |

Integrering av lämplig bedömning på olika nivåer i planerings- och tillståndsprocessen

Tonvikten i den lämpliga bedömningen för nationell energiplanering eller nationell nätplanering ligger på att undvika känsliga platser, det vill säga platser där förläggning av föreslagen energiinfrastruktur skulle kunna äventyra bevarandemålen för Natura 2000-områden och utsätta arter som är skyddade på EU-nivå utanför Natura 2000-områden för risker. Detta innebär varken att energiinfrastruktur inte får byggas i Natura 2000-områden, eller att energiinfrastruktur utanför Natura 2000-områden inte kommer att skada Natura 2000-områdenas bevarandemål. Detta måste undersökas från fall till fall.

För projektbaserad markanvändningsplanering kommer den lämpliga bedömningen att i större detalj fokusera på de potentiella konsekvenserna för Natura 2000-områden av de mer snävt definierade lokaliseringsalternativen. Detta kan vara alternativ som skiljer sig åt med några få kilometer eller mindre. I vissa fall gör den lämpliga bedömningen på denna nivå det möjligt att identifiera behovet av kompensationsåtgärder och till och med var dessa åtgärder ska genomföras.

Slutligen kommer den lämpliga bedömningen inom ramen för tillståndsprocessen för ett visst projekt att fokusera på att ytterligare finjustera konsekvensernas typ och betydelse och eventuella nödvändiga begränsande åtgärder. I denna finjustering kan det ingå att definiera en lämpligare lokalisering samt den exakta arten av åtgärderna för att begränsa konsekvenserna. När det gäller projekt som motiveras av tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse kan mycket tid gå till spillo om behovet av omdragning eller kompensation uppkommer först i planerings- och tillståndsprocessens allra sista fas. Därför måste sådana problem beaktas på ett tidigt stadium.

6.3.3   Förfarandesamordning och tidsplaner

Enligt den nya TEN-E-förordningen är medlemsstaterna skyldiga att välja mellan ett integrerat eller samordnat schema eller ett samarbetsschema för tillståndsgivning när de inför användning av en gemensam kontaktpunkt för tillstånd för projekt av gemensamt intresse. Även om den övergripande beslutsprocessens organisation inte är direkt kopplad till effektiviseringen av relevanta miljöbedömningsförfaranden, rekommenderas starkt att medlemsstaterna väljer antingen det integrerade eller det samordnade tillvägagångssättet för tillståndsprocessen, eftersom båda innebär en nivå av övergripande samordning som sannolikt kommer att maximera effektiviseringseffekterna även i samordningen av relevanta miljöbedömningsförfaranden.

Ytterligare ett kraftfullt verktyg för att effektivisera miljöbedömningsförfaranden kan vara att fastställa tidsfrister för delar av miljöbedömningsförfarandena eller för dessa förfaranden som helhet. På grund av de mycket specifika vetenskapliga och tekniska undersökningar som krävs för lämpliga bedömningar enligt habitatdirektivet måste tidsfrister för sådana bedömningar bestämmas från fall till fall, beroende på arten och varaktigheten av de fältundersökningar som krävs för de av EU skyddade arter och livsmiljötyper som finns i området.

Det är också viktigt att komma ihåg att tidsfristerna endast tjänar till att minska onödiga förseningar i bedömningsförfarandena och uppmuntra till att skapa synergier mellan bedömningar där så är möjligt, men att de inte på något sätt kan sänka kvaliteten på de miljöbedömningar som genomförs.

Genom det reviderade MKB-direktivet (2014/52/EU) har särskilda skyldigheter vad gäller införandet av tidsramar och förfaranden med en gemensam kontaktpunkt införts.

6.3.4   Rapporternas kvalitet

Genom att använda externa experter med lämpliga kvalifikationer och oberoende kvalitetskontroll kan det också säkerställas att bedömningsrapporterna är gedigna och att använda data är giltiga och relevanta. Detta bidrar till att undvika förseningar som orsakas av ofullständiga eller dåliga kvalitetsbedömningar. Dessutom måste medlemsstaterna i enlighet med det reviderade MKB-direktivet (2014/52/EU) se till att rapporterna från miljökonsekvensbedömningarna är fullständiga och av god kvalitet.

Denna fråga är särskilt relevant när det gäller tillståndsförfarandet i artikel 6, där skyldigheten ligger i att bevisa frånvaron av effekter (snarare än förekomsten av desamma) och där resultaten från den lämpliga bedömningen är bindande för den behöriga myndigheten.

6.3.5   Gränsöverskridande samarbete

För gränsöverskridande projekt måste medlemsstaterna samarbeta och samordna sinsemellan, särskilt vad gäller att definiera omfattningen och detaljnivån på den information som ska lämnas av projektets initiativtagare och schemat för tillståndsprocessen. Detta kan göras genom ett gemensamt förfarande, i synnerhet vad gäller bedömningen av konsekvenser för miljön och sannolikheten för att dessa sträcker sig över gränser. Sådana förfaranden kan organiseras gemensamt av de berörda medlemsstaternas behöriga myndigheter, eller också kan ett tredje organ (samordningsorgan) inrättas särskilt för gränsöverskridande samordning.

EU är part i konventionen om miljökonsekvensbeskrivningar i ett gränsöverskridande sammanhang (Esbokonventionen) och protokollet om strategiska miljöbedömningar (31). Utöver MKB-direktivet och SMB-direktivet föreskriver de att när det gäller planer och projekt som kan medföra en betydande påverkan på miljön i en annan medlemsstat, eller om en medlemsstat som kan komma att väsentligen påverkas så begär, måste den medlemsstat där planen, programmet eller projektet utarbetas, eller är avsett att utarbetas, innan planen eller projektet godkänns och så snart som möjligt informera den andra medlemsstaten om det (32). Kommissionen tog 2013 fram en vägledning om tillämpningen av förfarandet för miljökonsekvensbedömning för storskaliga gränsöverskridande projekt med syftet att underlätta godkännandet och det effektiva genomförandet av sådana projekt i framtiden (33).

Enligt den nya TEN-E-förordningen är sådant gränsöverskridande samarbete obligatoriskt för gränsöverskridande projekt av gemensamt intresse (artikel 8.3). Dessutom kan kommissionen om det uppstår stora svårigheter i genomförandet av ett projekt av gemensamt intresse, efter överenskommelse med de berörda medlemsstaterna, utse en europeisk samordnare som ska bistå i och underlätta bland annat det offentliga samrådet och tillståndsprocessen (artikel 6). En sådan samordnare kan också utses av medlemsstaterna själva i ett tidigare skede i processen och för att undvika att det uppstår svårigheter med genomförandet i ett senare skede.

6.3.6   Tidig och effektiv medverkan från allmänheten

EU:s lagstiftning om miljöbedömningar (till exempel MKB-direktivet och SMB-direktivet) och andra relevanta EU-instrument och internationella instrument (Århus-konventionen) ställer krav på att allmänheten ska få delta i godkännandeprocessen för projekt av gemensamt intresse. När det gäller habitatdirektivet är offentligt samråd inte obligatoriskt, men det är starkt rekommenderat, i tillämpliga fall.

Det kommer att vara viktigt för medlemsstaterna att bestämma den ideala omfattningen och tidpunkten för allmänhetens medverkan i förberedelseprocessen och tillståndsprocessen. Den tidiga planeringen och bestämning av färdplanen för miljöbedömningsförfaranden som rekommenderas ovan måste också inbegripa en tidig planering för och fastställande av färdplan för allmänhetens medverkan. Likaså skulle en tidig kartläggning av omfattningen kunna titta på de potentiella miljöeffekterna av ett framtida projekt, men också på projektets särskilda särdrag och potentiella problem vad beträffar allmänhetens deltagande.

Det är önskvärt att allmänheten redan har informerats om och involverats i fastställandet av projektets omfattning och dess färdplan på utformningsstadiet. Arrangemang för att fastställa omfattningen på projekt som riktar sig till allmänheten kan vara ett mycket bra sätt att informera och få tidig feedback från allmänheten.

7.   TILLSTÅNDSFÖRFARANDET ENLIGT ARTIKEL 6 I HABITATDIREKTIVET

7.1   Inledning

Som det har påpekats tidigare, utesluter EU:s naturvårdslagstiftning inte utvecklingsverksamhet i och omkring Natura 2000-områden. I stället kräver den att alla planer och projekt som kan antas ha en betydande negativ inverkan på ett eller flera Natura 2000-områden ska genomgå en lämplig bedömning i enlighet med artikel 6.3 i habitatdirektivet för att bedöma planens eller projektets konsekvenser för området.

I detta kapitel förklaras hur en lämplig bedömning i enlighet med artikel 6 ska gå till, särskilt för planer och projekt som gäller energiöverföringsinfrastruktur.

Eftersom Natura 2000 berör Europas mest värdefulla och hotade livsmiljöer och arter är förfarandena för att godkänna utvecklingsverksamhet som kan ha betydande negativ påverkan på dessa områden tillräckligt rigorösa för att undvika att underminera de övergripande målen med fågeldirektivet och habitatdirektivet.

Förseningar i godkännandeprocessen orsakas väldigt ofta av bedömningar av dålig kvalitet som gör det omöjligt för de behöriga myndigheterna att göra en klar bedömning av planens eller projektets effekter. Därför läggs stor vikt vid behovet av att fatta beslut på grundval av tillförlitlig vetenskaplig information och god sakkunskap.

Det är också viktigt att undvika att blanda samman de konsekvensbedömningar som utförs enligt MKB-direktivet och SMB-direktivet, och den lämpliga bedömning som utförs enligt artikel 6.3 i habitatdirektivet. Samtidigt som dessa bedömningar mycket ofta genomförs tillsammans som en del av ett integrerat förfarande har de olika syften och bedömer påverkan på olika miljöaspekter. En strategisk miljöbedömning eller en miljökonsekvensbedömning kan därför inte ersätta, eller vara ett substitut för, en lämplig bedömning.

Resultatet av de olika bedömningsförfarandena skiljer sig också åt. När det gäller miljökonsekvensbedömningar eller strategisk miljöbedömningar måste myndigheterna ta med konsekvenserna i beräkningen. För den lämpliga bedömningen är emellertid resultatet rättsligt bindande för den behöriga myndigheten och anger villkoren för dess slutliga beslut. Om den lämpliga bedömningen således inte kan bekräfta att Natura 2000-området som helhet inte kommer att ta skada trots att åtgärder som begränsar konsekvenserna har införts, kan planen eller projektet endast godkännas om villkoren i undantagsförfarandet som föreskrivs i artikel 6.4 uppfylls.

Bilaga 6 innehåller en jämförelse av konsekvensbedömningarna inom ramen för habitatdirektivet, MKB och SMB.

| Artikel 6.3 i habitatdirektivet



  Alla planer eller projekt som inte direkt hänger samman med eller är nödvändiga för skötseln och förvaltningen av ett område, men som enskilt eller i kombination med andra planer eller projekt kan påverka området på ett betydande sätt, skall på lämpligt sätt bedömas med avseende på konsekvenserna för målsättningen vad gäller bevarandet av området. Med ledning av slutsatserna från bedömningen av konsekvenserna för området och om inte annat följer av punkt 4, skall de behöriga nationella myndigheterna godkänna planen eller projektet först efter att ha försäkrat sig om att det berörda området inte kommer att ta skada och, om detta är lämpligt, efter att ha hört allmänhetens åsikt. |
| --- |

Artikel 6.3 i habitatdirektivet

Alla planer eller projekt som inte direkt hänger samman med eller är nödvändiga för skötseln och förvaltningen av ett område, men som enskilt eller i kombination med andra planer eller projekt kan påverka området på ett betydande sätt, skall på lämpligt sätt bedömas med avseende på konsekvenserna för målsättningen vad gäller bevarandet av området. Med ledning av slutsatserna från bedömningen av konsekvenserna för området och om inte annat följer av punkt 4, skall de behöriga nationella myndigheterna godkänna planen eller projektet först efter att ha försäkrat sig om att det berörda området inte kommer att ta skada och, om detta är lämpligt, efter att ha hört allmänhetens åsikt.

7.2   Omfattningen av tillståndsförfarandet i artikel 6

Fokus för tillståndsförfarandet och därför även för den lämpliga bedömningen ligger på arter och livsmiljötyper som skyddas genom fågeldirektivet och habitatdirektivet, och i synnerhet på de arter och livsmiljöer för vilka Natura 2000-området har utsetts.

Det innebär att den lämpliga bedömningen inte måste bedöma påverkan på annan fauna och flora om den inte är ekologiskt relevant för de arter och livsmiljöer som är skyddade på EU-nivå som finns i området. En lämplig bedömning enligt artikel 6.3 är därför snävare till omfattningen än en bedömning inom ramen för MKB-direktivet och SMB-direktivet, och är begränsad till följderna för Natura 2000-områden utifrån deras bevarandemål.

Vad gäller det geografiska tillämpningsområdet är bestämmelserna i artikel 6.3 inte begränsade till planer och projekt som uteslutande genomförs i Natura 2000-områden. De omfattar även utvecklingsverksamhet som ligger utanför Natura 2000-områden men som kan antas ha betydande påverkan på dessa områden. Den utlösande faktorn för en sådan bedömning är inte att projektet är lokaliserat inom Natura 2000, utan att det är troligt att projektet kommer att ha betydande påverkan på ett Natura 2000-område och på dess bevarandemål.

I detta ingår att beakta alla sannolika gränsöverskridande effekter. Om en plan eller ett projekt i ett land sannolikt kommer att ha betydande påverkan på ett Natura 2000-område i ett annat land, antingen enskilt eller i kombination med andra planer eller projekt, måste effekterna på Natura 2000-områdena i sin helhet i det andra landet också bedömas. Detta stämmer överens med Esbokonventionen och dess protokoll om strategiska miljöbedömningar, vilka genomfördes inom EU genom MKB-direktivet och SMB-direktivet (se punkt 6.3.5 i detta vägledningsdokument).

Effekterna måste bestämmas mot bakgrund av de arter och livsmiljötyper för vilka ett särskilt område har utsetts. Detta påverkar hur långt från projektområdet man ska leta efter eventuell påverkan. Till exempel kan en sällsynt växt som förekommer inom ett litet område och som kräver specifika habitatförhållanden bara påverkas av projekt i omedelbar närhet till den, jämfört med flyttfåglar som har bredare livsmiljökrav och därför kan påverkas av planer och projekt som genomförs längre bort.

Figur 6

Flödesschema över förfarandet i artikel 6.3 och 6.4 (grundat på kommissionens metodhandledning om artikel 6)

Tillstånd kan bara beviljasav andra tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse om kommissionen utfärdarett positivt yttrande och lämpliga kompensationsåtgärder vidtas

Ja

Ändra planens/projektets utformning

Bedöm konsekvenserna mot bakgrund av områdets bevarandemål

Tillstånd kan beviljas på villkor att lämpliga kompensationsåtgärder vidtas

Finns det överväganden vad gäller människors hälsa eller säkerhet eller viktiga miljömässiga vinster?

Finns det tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse?

Finns det en prioriterad livsmiljö eller art i området?

Undantag artikel 6.4

Nej

Tillstånd kan inte beviljas

Finns det alternativa lösningar?

Kan de negativa effekterna undanröjas,t.ex. genom begränsande åtgärder?

Tillstånd kan beviljas

Kan man dra slutsatsen att området i sin helhet inte kommer att ta skada av PP?

Bedöm kumulativa och kombinerade effekter med andra planer och/eller projekt

Lämplig bedömning

Behovsbedömning

Tillstånd kan inte beviljas

Nej

Nej

Nej

Nej

Ja

Ja

Ja

Ja

Ja

Ja

Ja

Ja

Nej

Nej

Kan PP antas ha betydandepåverkan på området?

Är planen eller projektet (PP) direkt kopplad till eller nödvändig för områdets naturvårdsförvaltning?

7.3   Ett stegvis förfarande för genomförande av lämpliga bedömningar

Förfarandet i artikel 6.3 måste utföras i en viss ordning. Varje steg avgör huruvida det behövs ett nästa steg i processen. Om man till exempel efter behovsbedömningen kan dra slutsatsen att inga negativa effekter på Natura 2000-området kommer att förekomma kan planen eller projektet godkännas utan att det behövs någon ytterligare bedömning.

Stegen är följande (se diagram):

| — | Steg ett: behovsbedömning – detta inledande steg är till för att avgöra om en plan eller ett projekt måste genomgå en lämplig bedömning eller inte. Om planen eller projektet kan antas ha betydande negativa effekter på ett Natura 2000-område krävs en lämplig bedömning. |
| --- | --- |

—

Steg ett: behovsbedömning – detta inledande steg är till för att avgöra om en plan eller ett projekt måste genomgå en lämplig bedömning eller inte. Om planen eller projektet kan antas ha betydande negativa effekter på ett Natura 2000-område krävs en lämplig bedömning.

| — | Steg två: lämplig bedömning – när det har beslutats att det behövs en lämplig bedömning måste en utförlig analys genomföras på planens potentiella effekter, enskilt eller i kombination med andra planer eller projekt, på Natura 2000-området som helhet mot bakgrund av dess bevarandemål. |
| --- | --- |

—

Steg två: lämplig bedömning – när det har beslutats att det behövs en lämplig bedömning måste en utförlig analys genomföras på planens potentiella effekter, enskilt eller i kombination med andra planer eller projekt, på Natura 2000-området som helhet mot bakgrund av dess bevarandemål.

| — | Steg tre: beslutsfattande – om den lämpliga bedömningen kommer fram till att området kommer att ta skada och detta inte kan avhjälpas med åtgärder som begränsar konsekvenserna, kommer de behöriga myndigheterna behöva avslå planen eller projektet. |
| --- | --- |

—

Steg tre: beslutsfattande – om den lämpliga bedömningen kommer fram till att området kommer att ta skada och detta inte kan avhjälpas med åtgärder som begränsar konsekvenserna, kommer de behöriga myndigheterna behöva avslå planen eller projektet.

Artikel 6.4 föreskriver vissa undantag från denna allmänna regel. Om bedömningen således kommer fram till att planen eller projektet kommer att skada Natura 2000-området kan den fortfarande godkännas under exceptionella omständigheter förutsatt att villkoren i artikel 6.4 uppfylls. Ovanstående visar tydligt att denna beslutsprocess bygger på försiktighetsprincipen. Tonvikten ligger på att med tillförlitlig stödbevisning objektivt visa att det inte kommer att förekomma några skadliga effekter på Natura 2000-området.

7.3.1   Steg ett: behovsbedömning

Första steget i förfarandet i artikel 6.3 är att avgöra om det faktiskt behövs en lämplig bedömning, det vill säga om en plan eller ett projekt sannolikt kommer att ha betydande effekt på ett Natura 2000-område. Om det kan fastställas med tillräcklig säkerhet att planen eller projektet inte kan antas ha betydande effekt, varken enskilt eller i kombination med andra planer eller projekt, kan de godkännas utan vidare bedömning.

Om det dock finns minsta tvekan, måste en lämplig bedömning genomföras så att dessa effekter kan granskas i sin helhet. Detta bekräftades av domstolen i beslutet om Waddenzee (C-127/02) där domstolen kom fram till att för ”att skyddsmekanismen i artikel 6.3 i livsmiljödirektivet skall utlösas krävs därmed inte, vilket för övrigt framgår av kommissionens guide för tolkning av denna artikel,”Förvaltning av Natura 2000-områden, bestämmelserna i artikel 6 i direktiv 92/43/EEG”, att det är klarlagt att den plan eller projekt som bedöms har en betydande påverkan på det berörda området. Det räcker med att det är troligt att planen eller projektet har en sådan påverkan.” I samma dom bekräftade domstolen att en sådan bedömning ska göras när det föreligger tvivel om att ett visst agerande inte kan ha en betydande påverkan. Detta för att på ett effektivt sätt förhindra att planer eller projekt som skadar det berörda området godkänns.

Orsaken till det slutliga beslutet om huruvida en lämplig bedömning ska genomföras bör anges och tillräcklig information bör ges för att motivera slutsatsen.

7.3.2   Steg två: den lämpliga bedömningen

När det har beslutats att det krävs en lämplig bedömning, måste en sådan bedömning genomföras innan den behöriga myndigheten fattar sitt beslut om huruvida de ska godkänna planen eller projektet. Såsom nämnts ovan är den lämpliga bedömningens syfte att bedöma följderna av planen eller projektet för området mot bakgrund av dess bevarandemål, antingen enskilt eller i kombination med andra planer eller projekt.

Termen ”lämplig” betyder i allt väsentligt att bedömningen måste vara lämplig för sitt syfte i enlighet med fågeldirektivet och habitatdirektivet, det vill säga syftet att skydda arter och livsmiljötyper som finns upptagna i de två direktiven. ”Lämplig” betyder också att bedömningen måste vara ett välgrundat beslut. Om beskrivningen inte innehåller en tillräckligt utförlig bedömning av effekterna på Natura 2000-området eller inte ger tillräckliga bevis för att det ska vara möjligt att dra tydliga slutsatser om huruvida området som helhet tar skada, uppfyller inte bedömningen sitt syfte och kan inte anses vara ”lämplig”.

Bedömningar som inskränker sig till allmänna beskrivningar och bara ger en ytlig översikt över befintliga data om naturen i området anses inte ”lämplig” inom ramen för artikel 6.3. Detta har bekräftats av EU-domstolen som har beslutat att ”[den lämpliga bedömningen bör innehålla] fullständiga, exakta och slutliga [...] slutsatser, på grundval av vilka varje rimligt vetenskapligt tvivel kan skingras vad beträffar de planerade arbetenas påverkan på det berörda [området].” (Kommissionen/Italien, C-304/05).

Domstolen underströk även vikten av att använda det bästa vetenskapliga kunnandet när de genomför de lämpliga bedömningarna för att göra det möjligt för de behöriga myndigheterna att med tillräcklig säkerhet dra slutsatsen att området inte kommer att ta skada. I detta avseende ansåg domstolen att ”alla aspekter av planen eller projektet som, enskilt eller i kombination med andra planer eller projekt, kan påverka nämnda mål identifieras med hjälp av [bästa] vetenskapliga kunnande på området.” (C-127/02, Paragraf 54).

På grund av den lämpliga bedömningens specialiserade art rekommenderas att bedömningen grundas på analyser som genomförs av ekologer med lämpliga kvalifikationer.

Slutligen bör noteras att även om det är initiativtagaren till projektet som genomför eller beställer den lämpliga bedömningen är det de behöriga myndigheternas ansvar att se till att den lämpliga bedömningen har genomförts korrekt och objektivt och att den med stödbevisning kan visa att Natura 2000-området som helhet inte kommer att ta skada, mot bakgrund av områdets bevarandemål.

—   
  Bedömning av konsekvenserna mot bakgrund av områdets bevarandemål

Såsom nämns ovan kommer bedömningen att bedöma planens eller projektets möjliga konsekvenser för området mot bakgrund av områdets bevarandemål. För att förstå vad bevarandemålen är, är det nödvändigt att se tillbaka på hur Natura 2000-områden väljs ut. Såsom tidigare har förklarats tas vart och ett av områdena med i Natura 2000-nätverket eftersom det är av bevarandevärde för en eller flera av livsmiljötyperna i bilaga I eller arterna i bilaga II till habitatdirektivet, eller arterna i bilaga I till fågeldirektivet samt regelbundet förekommande arter av flyttfåglar.

Områdets bevarandevärde vid den tidpunkt området utses registreras i en standardiserad datablankett. Denna innehåller områdets formella identifikationskod, dess namn, läge och storlek samt en detaljerad karta. På denna blankett registreras också områdets ekologiska egenskaper vilka har lett till att det har utsetts till Natura 2000-område. Blanketten ger också en bred bedömning av bevarandestatus för varje art eller livsmiljötyp som finns i området (värderat från A till D).

Den standardiserade datablanketten utgör därför referensunderlag när bevarandemål ska fastställas för området, i linje med de övergripande målen i habitatdirektivet (artikel 6.1). Som minimum kommer bevarandemålen att vara att bevara arterna och livsmiljöerna för vilka områdets utsågs i samma tillstånd (enligt vad som registrerats på den standardiserade datablanketten). Detta innebär att se till att deras tillstånd inte försämras under den nivån.

Dock sträcker sig habitatdirektivet och fågeldirektivets övergripande mål längre än att bara förhindra ytterligare försämring. Deras syfte är att se till att de arter och livsmiljötyper som är skyddade på EU-nivå når en gynnsam bevarandestatus i hela sitt naturliga utbredningsområde i EU. Således kan mer ambitiösa bevarandemål vara att återställa och förbättra de i området närvarande och de av EU skyddade arternas och livsmiljötypernas bevarandetillstånd (i enlighet med artikel 6.1).

Om mer ambitiösa bevarandemål har fastställts måste planens eller projektets påverkan mätas mot dessa mer ambitiösa mål. Om målet till exempel är att återställa populationen av lammgam till en viss nivå inom 8 år måste det bedömas om planen eller projektet kommer eller inte kommer att hindra detta bevarandemål från att uppnås, och inte bara om populationen kommer att fortsätta vara stabil.

Det rekommenderas att den som lägger fram projektet rådgör med de myndigheter som är ansvariga för Natura 2000-områdena så tidigt som möjligt för att få veta mer om området, dess bevarandemål och bevarandetillståndet för de livsmiljötyper och arter för vilka det har utsetts. Den personen kommer också att kunna uppge om det finns mer utförliga informationskällor om detta – till exempel en skötsel- och förvaltningsplan som antagits för området, eller övervakningsrapporter och studier om bevarandetillståndet för de berörda arterna och livsmiljötyperna inom den regionen, eller landet.

—   
  Insamling av den information som behövs för den lämpliga bedömningen

| Potentiella informationskällor för Natura 2000-områdena är bland andra:







  — | Standardiserade datablanketter för Natura 2000. |
| --- | --- |

Potentiella informationskällor för Natura 2000-områdena är bland andra:

—

Standardiserade datablanketter för Natura 2000.

| — | Skötsel- och förvaltningsplaner för Natura 2000. |
| --- | --- |

—

Skötsel- och förvaltningsplaner för Natura 2000.

| — | Aktuella data som publicerats i teknisk och vetenskaplig litteratur. |
| --- | --- |

—

Aktuella data som publicerats i teknisk och vetenskaplig litteratur.

| — | Naturvårdsmyndigheter, vetenskapliga experter och art- och livsmiljöspecialister, naturvårdsorganisationer, lokala experter. |
| --- | --- |

—

Naturvårdsmyndigheter, vetenskapliga experter och art- och livsmiljöspecialister, naturvårdsorganisationer, lokala experter.

| — | Rapporterna enligt artikel 12 i fågeldirektivet och artikel 17 i habitatdirektivet om arters och livsmiljöers bevarandestatus. |
| --- | --- |

—

Rapporterna enligt artikel 12 i fågeldirektivet och artikel 17 i habitatdirektivet om arters och livsmiljöers bevarandestatus.

Figur 7

Steg som ska vidtas som del av den lämpliga bedömningen

SAMLA IN BEFINTLIG INFORMATIONOCH UTFÖR YTTERLIGARE FÄLTSTUDIER OCH UNDERSÖKNINGAR EFTER BEHOV

AVGÖR OM DET FINNS NÅGRA KVARSTÅENDE EFFEKTER PÅ OMRÅDET SOM HELHET BETRAKTAT

DEFINIERA STUDIEOMRÅDET

IDENTIFIERA/BEDÖM PREVENTIVA OCH BEGRÄNSANDE ÅTGÄRDER

för att eliminera eller begränsa effekterna till en icke betydande nivå

UTFORMA ETT ÖVERVAKNINGS-PROGRAM

SAMLA IN INFORMATION OM ANDRA PLANER OCH PROJEKT

för att kunna bedöma kumulativa effekter

BEDÖM EFFEKTERNA OCH DERAS BETYDELSE

På de livsmiljötyper som studien riktar in sig på, arternas livsmiljöer och arterna samt områdets ekologiska struktur och funktion

IDENTIFIERA DE EKOLOGISKA SÄRDRAG SOM SKA BEAKTAS I BEDÖMNINGEN

Analysera projektåtgärdernas potentiella effekter på de arter och livsmiljöer som finns i området

RÅDGÖR MED BEHÖRIGA MYNDIGHETER OCH AKTÖRER

IDENTIFIERA NATURA 2000-OMRÅDET/-OMRÅDENAS BEVARANDEMÅL

Insamlingen av all nödvändig information om både projekten och Natura 2000-området är ett viktigt första steg i den lämpliga bedömningen. Detta är vanligen en process som behöver göras i flera omgångar. Om den första identifieringen och analysen visar att det finns viktiga kunskapsluckor, kan ytterligare grundläggande ekologiskt arbete och fältarbete för undersökningen behövas för att komplettera befintliga data.

Såsom tidigare har nämnts är det viktigt att den lämpliga bedömningen utgår från vetenskapligt kunnande inom detta område och kan skingra varje rimligt vetenskapligt tvivel vad beträffar de planerade arbetenas påverkan på det berörda området. Detta har bekräftats av flera av domstolens beslut. I Waddenzee-fallet (C-127/02) bekräftade domstolen att ”[de] behöriga nationella myndigheterna skall [...] godkänna [en plan eller ett projekt] först efter att ha försäkrat sig om att det berörda området inte kommer att ta skada av [det]. Så är fallet när det ur ett vetenskapligt perspektiv inte föreligger några rimliga tvivel om att verksamheten inte kan ha en skadlig inverkan.”

Utförliga undersökningar och fältarbete måste fokusera på de livsmiljöer och arter som är potentiellt känsliga för projektåtgärderna. Känsligheten måste analyseras med hänsyn tagen till det möjliga samspelet mellan projektåtgärderna (art, omfattning, metoder etc.) och de berörda livsmiljöerna och arterna (plats, ekologiska krav, livsnödvändiga områden, beteende etc.).

Alla fältstudier måste vara tillräckligt robusta och pågå tillräckligt länge för att ta hänsyn till det faktum att de ekologiska förhållandena varierar betydligt beroende på årstiden. Om en fältundersökning av en art till exempel genomförs under ett par dagar på vintern kommer den inte att omfatta artens habitatanvändning under de andra, viktigare tiderna på året (till exempel under flyttning eller häckning).

Om samråd med naturvårdsmyndigheter, andra vetenskapliga experter och naturvårdsorganisationer hålls tidigt i processen kommer det vara lättare att se till att det byggs upp en så fullständig bild som möjligt av området, de arter/livsmiljöer som finns där och den typ av effekter som ska analyseras, De kan även ge råd om den aktuella vetenskapliga information som finns tillgänglig om området och dess arter och livsmiljötyper som är skyddade på EU-nivå (däribland skötsel- och förvaltningsplaner för Natura 2000), och om vilka övriga grundläggande studier och fältundersökningar som kan behövas för att kunna bedöma projektets sannolika effekter.

Det är också möjligt att andra aktörer, såsom icke-statliga naturvårdsorganisationer, forskningsinstitutioner eller lokala organisationer, kan tillhandahålla ytterligare lokal kunskap och ekologisk information som är användbar för den lämpliga bedömningen.

—   
  Att identifiera negativa effekter

Så snart alla grundläggande data har samlats in och så snart det har kontrollerats att dessa är fullständiga, kan bedömningen av planens eller projektets effekter på Natura 2000-området inledas. Beskrivningen av potentiell negativ påverkan av planer och projekt som rör energiöverföringsinfrastruktur enligt beskrivningen i kapitel 3 och 4 bör vara en hjälp för att identifiera vilken typ av effekter som man bör leta efter.

Detta kan särskilt röra

| — | förlust, försämring eller fragmentering av livsmiljöer, |
| --- | --- |

—

förlust, försämring eller fragmentering av livsmiljöer,

| — | dödande elchocker eller kollision, |
| --- | --- |

—

dödande elchocker eller kollision,

| — | särskilda störningar och undanträngning, |
| --- | --- |

—

särskilda störningar och undanträngning,

| — | barriäreffekter. |
| --- | --- |

—

barriäreffekter.

Effekterna av varje projekt är unika och måste utvärderas utifrån varje enskilt fall. Detta ligger i linje med Waddenzee-fallet: ”Frågan huruvida effekterna är betydande skall, vid bedömningen av nämnda plans eller projekts framtida effekter [...] besvaras mot bakgrund av det berörda områdets särart och miljömässiga förhållanden.”

Det första steget är att identifiera vilka av de av EU skyddade livsmiljöer och arter som finns i varje område som skulle kunna påverkas och behöver genomgå vidare bedömning. Detta är viktigt eftersom varje art och livsmiljö har olika ekologiska livscykler och bevarandekrav. Effekterna på var och en av dessa varierar också från en plats till en annan beroende på deras bevarandetillstånd och de underliggande ekologiska förhållandena i området i fråga.

För varje effekt som påträffas kommer bedömningen också att titta på hur stora effekterna är, deras typ, omfattning, varaktighet, intensitet och tidpunkt.

Den lämpliga bedömningen innebär även att titta på alla aspekter av planen eller projektet som skulle kunna påverka området. Varje del av planen eller projektet måste undersökas i sin tur och de potentiella effekterna av varje del bör beaktas först i förhållande till var och en av de arter eller livsmiljötyper för vilka området utsetts. Därefter studeras effekterna av de olika delarna tillsammans, och i förhållande till varandra, så att samspelet mellan dem kan identifieras.

Samtidigt som fokus bör ligga på arter och livsmiljöer av EU-intresse som är orsak till att området utsetts, bör man komma ihåg att dessa särskilda naturvärden också samspelar med andra arter och livsmiljöer, samt med den fysiska miljön på komplexa sätt. Därför är det viktigt att alla element som anses vara oundgängliga för ekosystemets struktur, funktion och dynamik undersöks, eftersom en förändring skulle kunna ha en negativ effekt på de livsmiljötyper och arter som finns i området.

Effekter måste förutses så exakt som möjligt, och grunden för dessa förutsägelser bör tydliggöras och registreras i den lämpliga bedömningen (detta innebär att även ta med en förklaring av graden av säkerhet i förutsägelsen av effekterna).

Som med alla konsekvensbedömningar bör den lämpliga bedömningen genomföras inom ett strukturerat ramverk för att se till att förutsägelserna kan göras så objektivt som möjligt, med hjälp av kvantifierbara kriterier när så är möjligt. Detta kommer även i hög grad att underlätta uppgiften att utforma åtgärder som begränsar konsekvenserna som kan hjälpa till att eliminera de förutsedda effekterna eller minska dem till en obetydlig nivå.

Att förutse de troliga effekterna kan vara en svår uppgift eftersom man behöver en gedigen förståelse för de ekologiska processerna och vilka ekologiska behov som finns hos de arter eller livsmiljötyper som sannolikt kommer att påverkas. Det rekommenderas därför starkt att man ser till att få de expertråd och det vetenskapliga stöd som behövs när man genomför den lämpliga bedömningen.

| Vanliga metoder för att förutse effekter:

  I den lämpliga bedömningen bör bästa tillgängliga tekniker och metoder för att uppskatta effekternas omfattning tillämpas. Vissa av de tekniker som ofta används nämns i listan i följande ruta.






  — | Direkta mätningar, till exempel arealer av livsmiljötyper som gått förlorade eller påverkats, andel förluster av arters populationer, livsmiljöer och grupper. |
| --- | --- |

Vanliga metoder för att förutse effekter:

I den lämpliga bedömningen bör bästa tillgängliga tekniker och metoder för att uppskatta effekternas omfattning tillämpas. Vissa av de tekniker som ofta används nämns i listan i följande ruta.

—

Direkta mätningar, till exempel arealer av livsmiljötyper som gått förlorade eller påverkats, andel förluster av arters populationer, livsmiljöer och grupper.

| — | Flödesscheman, nätverk och systemdiagram för att identifiera effektkedjor som härrör från direkta effekter. Indirekta effekter omnämns som sekundära, tertiära effekter osv. enligt hur de uppkommer. Systemdiagram är mer flexibla än nätverk för att illustrera inbördes samband och processvägar. |
| --- | --- |

—

Flödesscheman, nätverk och systemdiagram för att identifiera effektkedjor som härrör från direkta effekter. Indirekta effekter omnämns som sekundära, tertiära effekter osv. enligt hur de uppkommer. Systemdiagram är mer flexibla än nätverk för att illustrera inbördes samband och processvägar.

| — | Kvantitativa prognosmodeller som bidrar med prognoser gjorda med matematiska metoder som baseras på data och antaganden om effekternas kraft och riktning. Modellerna kan extrapolera prognoser som stämmer överens med äldre och aktuella data (trendanalys, scenarier, analogier som överför information från andra relevanta platser) och intuitiva förutsägelser. Normativa modelleringsstrategier arbetar baklänges från ett önskat utfall för att bedöma om det föreslagna projektet kan uppnå dessa mål. |
| --- | --- |

—

Kvantitativa prognosmodeller som bidrar med prognoser gjorda med matematiska metoder som baseras på data och antaganden om effekternas kraft och riktning. Modellerna kan extrapolera prognoser som stämmer överens med äldre och aktuella data (trendanalys, scenarier, analogier som överför information från andra relevanta platser) och intuitiva förutsägelser. Normativa modelleringsstrategier arbetar baklänges från ett önskat utfall för att bedöma om det föreslagna projektet kan uppnå dessa mål.

| — | Studier på populationsnivå kan vara användbara för att bestämma populationseffekter på till exempel fåglar, fladdermöss eller marina däggdjur. |
| --- | --- |

—

Studier på populationsnivå kan vara användbara för att bestämma populationseffekter på till exempel fåglar, fladdermöss eller marina däggdjur.

| — | Geografiska informationssystem (GIS) används för att skapa modeller av rumsliga förhållanden, såsom begränsningsöverlägg, eller för att kartlägga känsliga områden och platser där livsmiljöer har försvunnit. GIS är en kombination av datoriserad kartografi, lagring av kartdata och ett system för databashantering som lagrar attribut såsom markanvändning eller lutning. Med GIS kan de lagrade variablerna visas, kombineras och analyseras mycket snabbt. |
| --- | --- |

—

Geografiska informationssystem (GIS) används för att skapa modeller av rumsliga förhållanden, såsom begränsningsöverlägg, eller för att kartlägga känsliga områden och platser där livsmiljöer har försvunnit. GIS är en kombination av datoriserad kartografi, lagring av kartdata och ett system för databashantering som lagrar attribut såsom markanvändning eller lutning. Med GIS kan de lagrade variablerna visas, kombineras och analyseras mycket snabbt.

| — | Information från tidigare liknande projekt kan vara användbar, särskilt om det gjorts kvantitativa prognoser som övervakats i drift. |
| --- | --- |

—

Information från tidigare liknande projekt kan vara användbar, särskilt om det gjorts kvantitativa prognoser som övervakats i drift.

| — | Expertutlåtande och expertbedömningar från tidigare erfarenheter och samråd om liknande utvecklingsprojekt för vattendrag i inlandet. |
| --- | --- |

—

Expertutlåtande och expertbedömningar från tidigare erfarenheter och samråd om liknande utvecklingsprojekt för vattendrag i inlandet.

| — | Beskrivning och korrelation: fysiska faktorer (till exempel vattenregim, ström, substrat) kan vara direkt relaterade till arternas utbredning och individantal. Om framtida fysiska förhållanden kan förutses, kan det vara möjligt att förutse livsmiljöers och populationers framtida utveckling eller arters och livsmiljöers respons utifrån detta. |
| --- | --- |

—

Beskrivning och korrelation: fysiska faktorer (till exempel vattenregim, ström, substrat) kan vara direkt relaterade till arternas utbredning och individantal. Om framtida fysiska förhållanden kan förutses, kan det vara möjligt att förutse livsmiljöers och populationers framtida utveckling eller arters och livsmiljöers respons utifrån detta.

| — | Kapacitetsanalyser innebär bland annat att identifiera stresströskeln under vilken populationers och ekosystems funktioner kan bibehållas. Det innebär bland annat att identifiera potentiellt begränsande faktorer, och matematiska ekvationer tas fram för att beskriva resursens eller systemets kapacitet i termer av den tröskel som tvingas fram av varje begränsande faktor. |
| --- | --- |

—

Kapacitetsanalyser innebär bland annat att identifiera stresströskeln under vilken populationers och ekosystems funktioner kan bibehållas. Det innebär bland annat att identifiera potentiellt begränsande faktorer, och matematiska ekvationer tas fram för att beskriva resursens eller systemets kapacitet i termer av den tröskel som tvingas fram av varje begränsande faktor.

Anpassad från ”Methodological guidance on the provisions of Article 6(3) and (4) of the Habitats Directive” http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/art6/natura_2000_assess_en.pdf

—   
  Att bedöma potentiella kumulativa effekter

Kumulativa effekter får inte förbises i bedömningen: det är inte bara ett rättsligt krav genom artikel 6.3 i habitatdirektivet, utan kan även få omfattande följder för planen eller projektet, samt för andra kommande planer eller projekt som läggs fram i samma område.

Energiinfrastrukturens utveckling går framåt i snabb takt i hela EU, och det är därför viktigt att de kumulativa effekterna bedöms till fullo tidigt i bedömningsprocessen, och inte bara blir en ”efterklokhet” i slutet.

I artikel 6.3 anges inte uttryckligen vilka andra planer och projekt som omfattas av bestämmelsen om kombination, men den underliggande avsikten är att ta hänsyn till kumulativa effekter som kan uppstå över tid. I det sammanhanget bör man beakta planer eller projekt som har slutförts, godkänts men inte slutförts, eller bara föreslagits.

När medlemsstaterna beaktar en föreslagen plan eller ett föreslaget projekt gör de inget antagande till förmån för andra liknande, men ännu inte godkända, planer eller projekt i framtiden. Om ett eller två projekt tvärtom redan har godkänts i området kan detta sänka den ekologiska tröskeln vad beträffar den betydelse som effekterna av framtida planer eller projekt i området kommer att ha.

Om elinfrastrukturprojekt i eller runt omkring en räcka Natura 2000-områden till exempel godkänns ett efter ett, kan det mycket väl vara så att bedömningen av det första eller andra projektet kommer fram till att Natura 2000-områdena inte kommer att ta skada, men de senare projekten kanske inte godkänns på grund av att effekterna av dem i kombination med effekterna av de tidigare projekten blir betydande nog för att området ska ta skada.

I detta sammanhang är det viktigt att energiinfrastrukturprojekt betraktas strategiskt och tillsammans inom ett större geografiskt område, och inte bara ses som enskilda, isolerade projekt.

—   
  Steg i den kumulativa bedömningen

Figur 8

Anpassad från Methodological guidance on the provisions of Article 6(3) and (4) of the Habitats Directive

http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/art6/natura_ 2000_assess_en.pdf

| Steg i bedömningen | Åtgärd att genomföra |
| --- | --- |
| Identifiera alla projekt/planer som kan verka i kombination | Identifiera alla möjliga källor till effekter från projektet eller planen i fråga, tillsammans med alla andra källor i den befintliga miljön och alla andra effekter som kan uppkomma av andra föreslagna projekt eller planer. |
| Identifiering av effekter | Identifiera effekttyperna (till exempel buller, minskning av vattenresurser, kemikalieutsläpp etc.) som kan antas påverka aspekter av områdets struktur och funktion som är känsliga för förändring. |
| Avgränsa bedömningen | Avgränsa undersökningen av kumulativa effekter: notera att avgränsningarna kommer att skilja sig åt för olika typer av effekter (till exempel effekter på vattenresurser, buller) och kan inbegripa avlägsna områden utanför området. |
| Identifiering av vägar | Identifiera potentiella vägar för ackumulation (till exempel via vatten eller luft, ackumulation av effekter i tid och rum). Undersök områdets förhållanden för att identifiera var sårbara aspekter av områdets struktur och funktion är hotade. |
| Förutsägande | Förutsägande av hur långtgående/omfattande de identifierade sannolika kumulativa effekterna är |
| Bedömning | Kommentera huruvida de potentiella kumulativa effekterna kan antas vara betydande. |

Steg i bedömningen

Åtgärd att genomföra

Identifiera alla projekt/planer som kan verka i kombination

Identifiera alla möjliga källor till effekter från projektet eller planen i fråga, tillsammans med alla andra källor i den befintliga miljön och alla andra effekter som kan uppkomma av andra föreslagna projekt eller planer.

Identifiering av effekter

Identifiera effekttyperna (till exempel buller, minskning av vattenresurser, kemikalieutsläpp etc.) som kan antas påverka aspekter av områdets struktur och funktion som är känsliga för förändring.

Avgränsa bedömningen

Avgränsa undersökningen av kumulativa effekter: notera att avgränsningarna kommer att skilja sig åt för olika typer av effekter (till exempel effekter på vattenresurser, buller) och kan inbegripa avlägsna områden utanför området.

Identifiering av vägar

Identifiera potentiella vägar för ackumulation (till exempel via vatten eller luft, ackumulation av effekter i tid och rum). Undersök områdets förhållanden för att identifiera var sårbara aspekter av områdets struktur och funktion är hotade.

Förutsägande

Förutsägande av hur långtgående/omfattande de identifierade sannolika kumulativa effekterna är

Bedömning

Kommentera huruvida de potentiella kumulativa effekterna kan antas vara betydande.

—   
  Att bestämma effekternas betydelse

Så snart effekterna har identifierats behöver en uppskattning göras av deras betydelse för området och dess särskilda naturvärden. Följande parametrar kan beaktas när betydelsen bedöms:

| — | Kvantitativa parametrar: till exempel hur mycket livsmiljö som försvinner för den arten eller livsmiljön. För vissa betraktas en förlust av även enskilda enheter eller små förekomstområden inom ett visst Natura 2000-område (till exempel för prioriterade livsmiljötyper och arter) som en betydande påverkan. För andra kan betydelsetröskeln vara högre. Återigen beror det på arterna och livsmiljötyperna, deras bevarandestatus i området samt deras framtidsutsikter. |
| --- | --- |

—

Kvantitativa parametrar: till exempel hur mycket livsmiljö som försvinner för den arten eller livsmiljön. För vissa betraktas en förlust av även enskilda enheter eller små förekomstområden inom ett visst Natura 2000-område (till exempel för prioriterade livsmiljötyper och arter) som en betydande påverkan. För andra kan betydelsetröskeln vara högre. Återigen beror det på arterna och livsmiljötyperna, deras bevarandestatus i området samt deras framtidsutsikter.

| — | Kvalitativa parametrar: effekternas betydelse bör också ta hänsyn till kvaliteten på livsmiljötypen eller arterna i det området. Till exempel kan det vara ett område med en viktig förekomst av arten (till exempel ett nyckelområde för förekomst, större områden av representativ ställning etc.) eller ett område där arten befinner sig på gränsen till sitt befintliga utbredningsområde. Livsmiljön eller arten kan vara i gott bevarandetillstånd inom området eller alternativt i dåligt bevarandetillstånd och i behov av återställande. |
| --- | --- |

—

Kvalitativa parametrar: effekternas betydelse bör också ta hänsyn till kvaliteten på livsmiljötypen eller arterna i det området. Till exempel kan det vara ett område med en viktig förekomst av arten (till exempel ett nyckelområde för förekomst, större områden av representativ ställning etc.) eller ett område där arten befinner sig på gränsen till sitt befintliga utbredningsområde. Livsmiljön eller arten kan vara i gott bevarandetillstånd inom området eller alternativt i dåligt bevarandetillstånd och i behov av återställande.

| — | Områdets vikt utifrån artbiologi, till exempel reproduktionsområden (häckningsplatser, lekområden etc.), födohabitat, skyddsmöjligheter, flyttvägar. |
| --- | --- |

—

Områdets vikt utifrån artbiologi, till exempel reproduktionsområden (häckningsplatser, lekområden etc.), födohabitat, skyddsmöjligheter, flyttvägar.

| — | Ekologiska funktioner som är nödvändiga för bibehållande eller återställning av arten och livsmiljön som finns i området, och för området som helhet. |
| --- | --- |

—

Ekologiska funktioner som är nödvändiga för bibehållande eller återställning av arten och livsmiljön som finns i området, och för området som helhet.

När det råder tvekan eller oenighet om graden av betydelse är det bäst att finna en bredare överenskommelse bland relevanta experter, till exempel regionala och/eller nationella specialister på det påverkade särskilda naturvärdet så att konsensus kan skapas runt detta.

—   
  Introduktion av begränsande åtgärder för att eliminera skadliga effekter

När de negativa effekterna har identifierats kommer det vara möjligt att överväga om begränsande åtgärder kan vidtas för att eliminera, förebygga eller minska dessa effekter till en icke betydande nivå (se kapitel 5 för förslag på olika typer av begränsande åtgärder som kan användas för energiinfrastrukturprojekt). När man undersöker lämpliga begränsande åtgärder är det viktigt att först beakta sådana åtgärder som kan eliminera effekternas orsaker och endast om detta inte är möjligt bör andra begränsande åtgärder som åtminstone betydligt kan minska eller dämpa projektets negativa effekter undersökas.

Åtgärder som begränsar konsekvenserna måste utformas särskilt för att eliminera eller reducera negativa effekter som identifierats under den lämpliga bedömningen. De får inte förväxlas med kompensationsåtgärder som är avsedda att kompensera för den orsakade skadan. Kompensationsåtgärder kan endast övervägas om planen eller projektet har godkänts som nödvändigt av tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse och där det inte finns några alternativ (inom ramen för artikel 6.4 – se nedan).

Föreslagna begränsande åtgärder kan innehålla

| — | detaljer om var och en av de åtgärder som föreslås och en förklaring till hur de kommer att eliminera eller reducera de skadliga effekter som har identifierats, |
| --- | --- |

—

detaljer om var och en av de åtgärder som föreslås och en förklaring till hur de kommer att eliminera eller reducera de skadliga effekter som har identifierats,

| — | bevis på hur de ska genomföras och av vem, |
| --- | --- |

—

bevis på hur de ska genomföras och av vem,

| — | en tidsplan för genomförande i förhållande till planen eller projektet (vissa åtgärder kan behöva sättas in innan utvecklingen kan fortsätta), |
| --- | --- |

—

en tidsplan för genomförande i förhållande till planen eller projektet (vissa åtgärder kan behöva sättas in innan utvecklingen kan fortsätta),

| — | information om hur åtgärden ska övervakas och hur resultatet ska föras tillbaka in i projektets dagliga drift (adaptiv förvaltning – se nedan). |
| --- | --- |

—

information om hur åtgärden ska övervakas och hur resultatet ska föras tillbaka in i projektets dagliga drift (adaptiv förvaltning – se nedan).

Detta gör det möjligt för den behöriga myndigheten att avgöra om åtgärderna kan eliminera de negativa effekter som identifierats (och inte oavsiktligt orsakar annan skada på arterna och livsmiljötyperna i fråga). Om de begränsande åtgärderna bedöms vara tillräckliga kommer de att integreras i beskrivningen av den slutliga planen eller det slutliga projektet, eller kan läggas till som ett villkor för att projektet ska godkännas.

—   
  Att avgöra om området som helhet har tagit skada

När projektets effekter har förutsetts så korrekt som möjligt, effekternas nivå av betydelse bedömts och alla möjliga begränsande åtgärder har utforskats, måste den lämpliga bedömningen nå en slutlig slutsats angående huruvida Natura 2000-området som helhet betraktat kommer att ta skada av dem.

Termen ”som helhet betraktat” relaterar tydligt till ekologisk helhet. ”Området som helhet betraktat” kan definieras som den sammanhängande summan av områdets ekologiska struktur, funktion och ekologiska processer, över hela ytan och för alla livsmiljöer, komplex av livsmiljöer och/eller populationer av arter för vilka området har utsetts. Ett område kan anses ha hög grad av helhet om den inneboende potentialen för att nå målsättningen för bevarandet av området uppnås, kapaciteten för självläkande och självförnyelse under dynamiska förhållanden bibehålls, och ett minimum av externt skötsel- och förvaltningsstöd behövs.

Om en plan eller ett projekt får negativa följder för ett område som helhet betraktat endast ur ett visuellt hänseende eller får betydande konsekvenser för andra livsmiljötyper eller arter än de för vilka området utsågs till Natura 2000, betraktas detta inte som en skadlig effekt i den mening som avses i artikel 6.3. Om å andra sidan en av de arter eller livsmiljötyper för vilka området har utsetts påverkas betydligt, har även området som helhet med nödvändighet tagit skada.

Uttrycket ”området som helhet betraktat” visar att fokus ligger på det specifika området. Således kan argumentet från en medlemsstat att skador på ett område eller delar av ett område kan motiveras på grundval av att bevarandestatus för livsmiljöerna och arterna det innehåller ändå kommer att fortsätta vara gynnsam inom Europas gränser inte accepteras.

I praktiken ligger tonvikten i bedömningen av området som helhet betraktat särskilt på att identifiera om projektet

| — | orsakar förändringar i viktiga ekologiska funktioner som är nödvändiga för de särskilda naturvärdena, |
| --- | --- |

—

orsakar förändringar i viktiga ekologiska funktioner som är nödvändiga för de särskilda naturvärdena,

| — | på ett betydande sätt förekomstarealen för livsmiljötyper (även sådana av lägre kvalitet) eller livskraften för populationer av arter i området som är särskilda naturvärden, |
| --- | --- |

—

på ett betydande sätt förekomstarealen för livsmiljötyper (även sådana av lägre kvalitet) eller livskraften för populationer av arter i området som är särskilda naturvärden,

| — | minskar områdets biologiska mångfald, |
| --- | --- |

—

minskar områdets biologiska mångfald,

| — | leder till att området fragmenteras, |
| --- | --- |

—

leder till att området fragmenteras,

| — | leder till förlust eller reducering av nyckelegenskaper för området (till exempel trädtäckning, regelbundna årliga översvämningar) som det särskilda naturvärdets status beror på, |
| --- | --- |

—

leder till förlust eller reducering av nyckelegenskaper för området (till exempel trädtäckning, regelbundna årliga översvämningar) som det särskilda naturvärdets status beror på,

| — | förhindrar att områdets bevarandemål uppnås. |
| --- | --- |

—

förhindrar att områdets bevarandemål uppnås.

7.3.3   Steg 3: att godkänna eller avslå planen eller projektet mot bakgrund av slutsatserna från den lämpliga bedömningen

Det är de behöriga nationella myndigheternas ansvar att godkänna planen eller projektet mot bakgrund av slutsatserna i den lämpliga bedömningen. Detta kan endast göras efter att man har förvissat sig om att området som helhet betraktat inte kommer att ta skada av dem. Om slutsatserna är positiva, i den mening att inget rimligt vetenskapligt tvivel kvarstår beträffande avsaknad av effekter på området, kan de behöriga myndigheterna ge sitt godkännande till planen eller projektet.

Det är tydligt att skyldigheten handlar om att bevisa avsaknad av effekter snarare än deras förekomst. Detta har bekräftats av flera av domstolens beslut. I Waddenzee-fallet (C-127/02) bekräftade domstolen att ”en plan eller ett projekt endast [kan] godkännas på villkor att de behöriga nationella myndigheterna har försäkrat sig om att planen eller projektet inte kommer att ha en skadlig inverkan på det berörda området. De behöriga myndigheterna skall [...] avslå en ansökan om godkännande när det råder osäkerhet om att planen eller projektet inte kommer att ha en skadlig inverkan på det område som berörs.”.

Den lämpliga bedömningen och dess slutsatser bör dokumenteras och rapporten från den lämpliga bedömningen bör vara tillräckligt utförlig och slutgiltig för att kunna visa hur man nått fram till det slutliga beslutet och på vilka vetenskapliga grunder det fattats.

7.4   Undantagsförfarandet enligt artikel 6.4

| Artikel 6.4



  Om en plan eller ett projekt, på grund av att alternativa lösningar saknas, trots en negativ bedömning av konsekvenserna för området måste genomföras av tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse, inbegripet orsaker av social eller ekonomisk karaktär, skall medlemsstaten vidta alla nödvändiga kompensationsåtgärder för att säkerställa att Natura 2000 totalt sett förblir sammanhängande. Medlemsstaten skall underrätta kommissionen om de kompensationsåtgärder som vidtagits.


  Om det berörda området innehåller en prioriterad livsmiljötyp eller en prioriterad art, är de enda faktorer som får beaktas sådana som berör människors hälsa eller den allmänna säkerheten, betydelsefulla konsekvenser för miljön eller, efter ett yttrande från kommissionen, andra tvingande orsaker som har ett allt överskuggande allmänintresse. |
| --- |

Artikel 6.4

Om en plan eller ett projekt, på grund av att alternativa lösningar saknas, trots en negativ bedömning av konsekvenserna för området måste genomföras av tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse, inbegripet orsaker av social eller ekonomisk karaktär, skall medlemsstaten vidta alla nödvändiga kompensationsåtgärder för att säkerställa att Natura 2000 totalt sett förblir sammanhängande. Medlemsstaten skall underrätta kommissionen om de kompensationsåtgärder som vidtagits.

Om det berörda området innehåller en prioriterad livsmiljötyp eller en prioriterad art, är de enda faktorer som får beaktas sådana som berör människors hälsa eller den allmänna säkerheten, betydelsefulla konsekvenser för miljön eller, efter ett yttrande från kommissionen, andra tvingande orsaker som har ett allt överskuggande allmänintresse.

Artikel 6.4 föreskriver undantag från den allmänna regeln i artikel 6.3. Detta är ingen automatisk process, det är upp till den person som lägger fram projektet eller planen att bestämma om de vill ansöka om undantag. I artikel 6.4 fastställs villkoren som måste uppfyllas i sådana fall och de steg som måste följas innan en behörig nationell myndighet kan godkänna en plan eller ett projekt som har bedömts orsaka skada på området som helhet betraktat inom ramen för artikel 6.3.

Artikel 6.4 kräver att den behöriga myndigheten ser till att följande villkor är uppfyllda innan man kan ta ett beslut om att godkänna eller inte godkänna en plan eller ett projekt som kan skada ett område:

| — | Det alternativ som läggs fram för att godkännas är det som orsakar minst skada på livsmiljöerna, på arterna och på ett Natura 2000-område som helhet, och det finns inget annat genomförbart alternativ som inte området som helhet betraktat skulle ta skada av. |
| --- | --- |

—

Det alternativ som läggs fram för att godkännas är det som orsakar minst skada på livsmiljöerna, på arterna och på ett Natura 2000-område som helhet, och det finns inget annat genomförbart alternativ som inte området som helhet betraktat skulle ta skada av.

| — | Det finns tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse som motiverar att planen eller projektet godkänns, däribland orsaker av social eller ekonomisk art. |
| --- | --- |

—

Det finns tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse som motiverar att planen eller projektet godkänns, däribland orsaker av social eller ekonomisk art.

| — | Alla kompensationsåtgärder som krävs för att säkerställa att Natura 2000-nätverket totalt sett förblir sammanhängande har vidtagits. |
| --- | --- |

—

Alla kompensationsåtgärder som krävs för att säkerställa att Natura 2000-nätverket totalt sett förblir sammanhängande har vidtagits.

Ordningen som dessa villkor undersöks i är viktig eftersom varje steg avgör om nästa steg är nödvändigt. Om det till exempel konstateras att det finns alternativ till planen eller projektet i fråga, finns ingen mening med att utreda om den ursprungliga planen eller det ursprungliga projektet är av ett väsentligt allmänintresse eller att utarbeta lämpliga kompensationsåtgärder, eftersom planen eller projektet i vilket fall som helst inte kan få tillstånd om det finns ett hållbart alternativ.

Figur 9

Flödesschema över villkoren i artikel 6.4

Tillstånd kan inte beviljas

Finns det villkor som handlar om människors hälsa eller säkerhet eller viktiga miljömässiga vinster?

Nej

Ja

Tillstånd kan beviljas Kompensationsåtgärder måstevidtas

Tillstånd kan beviljas av andra tvingande orsaker som har ettväsentligt allmänintresse, efter samråd med kommissionen.

Kompensationsåtgärder måstevidtas

Innehåller området en prioriterad livsmiljö eller art som skulle kunna påverkas av PP?

Finns det tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse?

Finns det alternativa lösningar?

PP kan skada området som helhet betraktat

Ja

Nej

Nej

Ja

Ja

—   
  Att bevisa frånvaro av alternativa lösningar

Sökandet efter alternativ kan vara ganska brett och bör vara kopplat till planens eller projektets mål av allmänintresse. Det kan omfatta alternativa lokaliseringar, annan skala eller utformning, andra byggmetoder eller processer och tillvägagångssätt.

Även om kravet att söka efter alternativ omfattas av artikel 6.4 är det i praktiken bra för planeraren att överväga alla möjliga alternativ så tidigt som möjligt när de börjar planera utvecklingsprojektet. Om ett lämpligt alternativ hittas på detta stadium som inte kan antas ha en betydande påverkan på ett Natura 2000-område, kan det godkännas omedelbart och en lämplig bedömning kommer inte att behövas.

I fall där projektet har genomgått en lämplig bedömning som har kommit fram till att området som helhet betraktat kommer att ta skada av projektet är det dock upp till den behöriga myndigheten att avgöra om det finns alternativa lösningar. Alla gångbara alternativ, även deras relativa inverkan på Natura 2000-området samt området som helhet bör analyseras.

De alternativa lösningar som väljs måste också genomgå en ny lämplig bedömning om det är troligt att de kommer ha en betydande påverkan på samma eller ett annat Natura 2000-område. Om alternativet liknar ursprungsförslaget kan en ny bedömning vanligtvis använda mycket av informationen från den första lämpliga bedömningen.

—   
  Tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse

I brist på alternativa lösningar, eller om det finns lösningar som till och med har fler negativa effekter på bevarandemålen eller det berörda området som helhet, måste de behöriga myndigheterna undersöka om det finns tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse som motiverar att planen eller projektet ska få tillstånd trots att ett Natura 2000-område som helhet kan ta skada av det.

Begreppet ”tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse” definieras inte i direktivet. Det framgår dock tydligt av formuleringen att om en plan eller ett projekt ska få tillstånd enligt artikel 6.4 måste det uppfylla samtliga tre följande villkor:

| — | Det måste finnas tvingande orsaker för att genomföra planen eller projektet – tvingande i denna mening betyder att projektet är centralt för samhället, snarare än bara önskvärt eller användbart. |
| --- | --- |

—

Det måste finnas tvingande orsaker för att genomföra planen eller projektet – tvingande i denna mening betyder att projektet är centralt för samhället, snarare än bara önskvärt eller användbart.

| — | Planen eller projektet måste vara av ett väsentligt intresse – med andra ord måste det visas att det är viktigare att genomföra en plan eller ett projekt än att uppfylla målen i fågeldirektivet eller habitatdirektivet. Det är tydligt att det inte räcker med vilken typ av allmänintresse av social eller ekonomisk art som helst, särskilt när det ställs emot vikten av de intressen som skyddas av direktivet. Det är också rimligt att anta att allmänintresset endast kan vara väsentligt om det är ett långsiktigt intresse: kortsiktiga ekonomiska intressen eller andra intressen som bara skulle generera kortsiktiga fördelar räcker inte för att väga upp de långsiktiga bevarandeintressen som skyddas av direktivet. |
| --- | --- |

—

Planen eller projektet måste vara av ett väsentligt intresse – med andra ord måste det visas att det är viktigare att genomföra en plan eller ett projekt än att uppfylla målen i fågeldirektivet eller habitatdirektivet. Det är tydligt att det inte räcker med vilken typ av allmänintresse av social eller ekonomisk art som helst, särskilt när det ställs emot vikten av de intressen som skyddas av direktivet. Det är också rimligt att anta att allmänintresset endast kan vara väsentligt om det är ett långsiktigt intresse: kortsiktiga ekonomiska intressen eller andra intressen som bara skulle generera kortsiktiga fördelar räcker inte för att väga upp de långsiktiga bevarandeintressen som skyddas av direktivet.

| — | Planen eller projektet måste vara av allmänintresse – det framgår tydligt av formuleringen att endast allmänintressen kan vägas mot direktivets bevarandemål. Således kan projekt som utarbetats av privata organ endast övervägas om de tjänar sådana allmänintressen och visar att de gör detta. |
| --- | --- |

—

Planen eller projektet måste vara av allmänintresse – det framgår tydligt av formuleringen att endast allmänintressen kan vägas mot direktivets bevarandemål. Således kan projekt som utarbetats av privata organ endast övervägas om de tjänar sådana allmänintressen och visar att de gör detta.

I andra stycket i artikel 6.4 nämns människors hälsa, den allmänna säkerheten och betydelsefulla konsekvenser för miljön som exempel på sådana tvingande skäl av väsentligt allmänintresse. Där tas även upp ”andra tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse” som är av social eller ekonomisk natur.

När det gäller projekt av gemensamt intresse inom ramen för TEN-E-förordningen ska de anses vara av allmänintresse ur ett energipolitiskt perspektiv, och kan anses vara av väsentligt allmänintresse förutsatt att de uppfyller alla villkor i artikel 6.4.

Det bör noteras att villkoren för väsentligt allmänintresse är strängare när det gäller genomförandet av en plan eller ett projekt som kan antas skada helheten av ett Natura 2000-området som innehåller prioriterade livsmiljötyper och/eller arter när de livsmiljötyperna eller arterna påverkas.

Dessa kan bara motiveras om de tvingande orsakerna av väsentligt allmänintresse rör

| — | människors hälsa och den allmänna säkerheten, eller |
| --- | --- |

—

människors hälsa och den allmänna säkerheten, eller

| — | väsentligt betydelsefulla konsekvenser för miljön, eller |
| --- | --- |

—

väsentligt betydelsefulla konsekvenser för miljön, eller

| — | av andra tvingande skäl om kommissionen har kommit med ett yttrande innan planen eller projektet godkänts. |
| --- | --- |

—

av andra tvingande skäl om kommissionen har kommit med ett yttrande innan planen eller projektet godkänts.

—   
  Kompensationsåtgärder

Om ovannämnda villkor uppfylls måste myndigheterna också se till att kompensationsåtgärder vidtas och införs innan projektet kan inledas. Kompensationsåtgärder utgör därför den ”sista utvägen” och används bara när beslutet att fortsätta med planen eller projektet har fattats på grund av att det har visats att det saknas alternativa lösningar och att projektet är nödvändigt av tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse enligt de villkor som beskrivs ovan.

Kompensationsåtgärder inom ramen för artikel 6.4 skiljer sig tydligt från de begränsande åtgärderna som infördes genom artikel 6.3. Begränsande åtgärder är åtgärder som syftar till att minimera, eller till och med eliminera, den negativa påverkan på ett område som sannolikt kommer att uppstå som en följd genomförandet av en plan eller ett projekt.

Kompensationsåtgärder är å andra sidan i strikt mening oberoende av projektet. De är avsedda att kompensera för planens eller projektets negativa effekter (efter det att alla möjliga begränsande åtgärder har införts i planen eller projektet) så att Natura 2000-nätverkets ekologiska sammanhang bibehålls. Kompensationsåtgärderna måste fullt ut kunna kompensera för den skada som åsamkats området och de av EU skyddade livsmiljöer och arter som finns i området, och måste vara tillräckliga för att skydda Natura 2000-nätverkets sammanhang.

För att säkerställa att Natura 2000 totalt sett förblir sammanhängande ska de kompensationsåtgärder som föreslås för en plan eller ett projekt särskilt

| — | bidra till bevarandet av påverkade livsmiljötyper och arter inom den berörda biogeografiska regionen eller inom samma utbredningsområde, flyttväg eller övervintringsområde för arter i den berörda medlemsstaten, |
| --- | --- |

—

bidra till bevarandet av påverkade livsmiljötyper och arter inom den berörda biogeografiska regionen eller inom samma utbredningsområde, flyttväg eller övervintringsområde för arter i den berörda medlemsstaten,

| — | fullgöra funktioner som är jämförbara med dem som motiverade att det ursprungliga området valdes ut, särskilt en tillräcklig geografisk spridning, |
| --- | --- |

—

fullgöra funktioner som är jämförbara med dem som motiverade att det ursprungliga området valdes ut, särskilt en tillräcklig geografisk spridning,

| — | vara ett tillägg till de vanliga skyldigheterna enligt direktivet; de kan alltså inte ersätta befintliga åtaganden som till exempel att genomföra skötsel- och förvaltningsplaner för Natura 2000. |
| --- | --- |

—

vara ett tillägg till de vanliga skyldigheterna enligt direktivet; de kan alltså inte ersätta befintliga åtaganden som till exempel att genomföra skötsel- och förvaltningsplaner för Natura 2000.

Följande räknas som kompensationsåtgärder inom ramen för artikel 6.4 enligt befintlig vägledning från kommissionen (34):

| — | Återskapande av en jämförbar livsmiljö eller biologisk förbättring av en undermålig livsmiljö inom ett befintligt utsett område förutsatt att detta går utöver områdets bevarandemål. |
| --- | --- |

—

Återskapande av en jämförbar livsmiljö eller biologisk förbättring av en undermålig livsmiljö inom ett befintligt utsett område förutsatt att detta går utöver områdets bevarandemål.

| — | Tillägg av ett nytt område av en kvalitet som är jämförbar med det ursprungliga områdets kvalitet i Natura 2000-nätverket. |
| --- | --- |

—

Tillägg av ett nytt område av en kvalitet som är jämförbar med det ursprungliga områdets kvalitet i Natura 2000-nätverket.

| — | Återskapande av en jämförbar livsmiljö eller biologisk förbättring av en undermålig livsmiljö utanför ett utsett område som sedan fogas till Natura 2000-nätverket. |
| --- | --- |

—

Återskapande av en jämförbar livsmiljö eller biologisk förbättring av en undermålig livsmiljö utanför ett utsett område som sedan fogas till Natura 2000-nätverket.

De livsmiljötyper och arter som påverkas negativt måste som minimum kompenseras i jämförbara proportioner, men med tanke på de höga risker och den vetenskapliga osäkerhet som är förknippade med att försöka återskapa eller återställa undermåliga livsmiljöer, rekommenderas starkt att tillämpa proportioner som gott och väl överstiger 1:1 för att vara säker på att åtgärden verkligen ger den nödvändiga kompensationen.

Det anses vara god praxis att anta kompensationsåtgärder så nära som möjligt till det påverkade området för att maximera möjligheten att säkerställa att Natura 2000-nätverket totalt sett förblir sammanhängande. Därför är det mest föredragna alternativet att förlägga kompensationen inom eller nära det berörda Natura 2000-området på en plats med passande förhållanden för att åtgärderna ska lyckas. Dock är detta inte alltid möjligt och det är nödvändigt att fastställa en rad prioriteringar som ska tillämpas vid sökning efter platser som uppfyller kraven i habitatdirektivet. Under dessa förhållanden utvärderas sannolikheten för att åtgärderna ska lyckas på lång sikt bäst genom vetenskapliga studier av trender som genomgått sakkunnig granskning.

Medlemsstaterna måste vara extra uppmärksamma när de negativa effekterna av en plan eller ett projekt uppstår i sällsynta livsmiljöer eller i livsmiljöer som behöver lång tid för att ge samma ekologiska funktionalitet. För vissa livsmiljöer och arter kanske det inte ens är möjligt att kompensera för förluster inom en rimlig tid eftersom deras utveckling kan ta årtionden, eller eftersom det helt enkelt är tekniskt omöjligt.

Slutligen måste kompensationsåtgärderna vidtas och vara helt funktionella innan arbetet med planen eller projektet inleds. Detta ska fungera som en buffert för projektets skadliga effekter på arterna och livsmiljöerna genom att det erbjuder dem lämpliga alternativa platser i kompensationsområdet. Om detta inte är helt uppnåeligt bör de behöriga myndigheterna kräva extra kompensation för de tillfälliga förluster som sker under tiden.

Information om kompensationsåtgärderna bör sändas in till kommissionen innan de vidtas och innan planen eller projektet i fråga genomförs. Det är därför tillrådligt att skicka information om kompensationsåtgärder till kommissionen så snart som de har antagits i planeringsprocessen för att kommissionen ska kunna bedöma om direktivets bestämmelser tillämpas korrekt.

8.   INFRASTRUKTUR FÖR ENERGIÖVERFÖRING I DEN MARINA MILJÖN

I detta avsnitt av dokumentet behandlas effekterna i samband med installation, drift och avveckling av infrastruktur för energiöverföring i den marina miljön och dess anslutning till det landbaserade ledningsnätet över tidvattenområden. De viktigaste komponenterna i denna infrastruktur är sjökablar och rörledningar. Påverkan från havsbaserade omformarstationer och LNG-terminaler, transport av olja och gas med sjötransport, hamnanläggningar och annan tillhörande infrastruktur och produktionsplattformar till havs behandlas inte i detta dokument. Information finns tillgänglig om de potentiella miljökonsekvenserna i samband med verksamheten inom denna infrastruktur. Det bör noteras att dessa effekter kan vara betydande, t.ex. vid oljeutsläpp och påverkan på marina livsmiljöer och arter inom Natura 2000. Det finns även relevanta riktlinjer från flera olika källor, däribland Europeiska kommissionen, konventionen för skydd av den marina miljön i Nordostatlanten (Ospar), konventionen om skydd av Östersjöområdets marina miljö (Helcom) och Internationella sjöfartsorganisationen (IMO), om möjliga begränsande åtgärder (35).

Miljökonsekvenserna av den havsbaserade olje- och gasindustrins energiöverföring i marina miljöer i Europa har varit föremål för omfattande studier i mer än 50 år. Under denna period har lärdomar, nya tekniker och en bättre förståelse för konsekvenserna resulterat i en stor mängd information om hur de möjliga effekterna kan undvikas och/eller lindras. Denna information är inte enbart relevant för olje- och gasindustrin, utan även för nyare marin energiteknik som havsbaserad vindkraft, marina strömturbiner och möjlig framtida infrastruktur för avskiljning och lagring av koldioxid (CCS). I detta avsnitt presenteras möjligheter och metoder för att begränsa effekterna mot bakgrund av goda erfarenheter i och utanför EU. Läsaren hänvisas även andra källor till information inom detta ämne.

8.1   En översikt över befintlig energiinfrastruktur i EU:s marina områden

Den ojämna fördelningen av energikällor som olja, gas, kol och även vissa förnybara energikällor i förhållande till de platser där energibehovet är störst betyder att energi i alla dess former måste transporteras över hela världen. En stor del av den infrastruktur som har byggts för överföring av nödvändiga råvaror finns i den marina miljön. I Europa finns denna infrastruktur inte bara i de relativt grunda vattnen kring kontinentalsockeln och i Östersjön, Irländska sjön och Nordsjön, utan även i de djupare vattnen i Medelhavet, Norska rännan och Atlanten norr och väster om Brittiska öarna.

Kablar och rörledningar utgör den största delen av infrastrukturen, och de befintliga rörledningarna kan även få nya användningsområden, till exempel inom CCS-verksamheten.

8.1.1   Olja och gas

Olja och gas har varit grunden för den havsbaserade energiindustrin i europeiska hav i närmare 50 år. Detta tog sin början när oljefälten Brent och Forties upptäcktes i Nordsjön under 1960-talet. Rörledningar av olika storlek och konstruktionsmaterial utgör merparten av den infrastruktur som behövs för att transportera vätskor i samband med olje- och gasproduktion (tabell 2). Infrastrukturen omfattar även hjälputrustning bestående av betongmadrasser som håller kvar ledningarna på havsbotten och korsningar som kan vara byggda med hjälp av madrasser, säckar med injekteringsbruk eller gjutna betongkonstruktioner med skyddande stenblockfyllning. Uppskattningsvis har 35 000–45 000 betongmadrasser lagts ut på och runt omkring infrastruktur för olja och gas i den brittiska sektorn av Nordsjön tillsammans med rörledningar och kablar med en längd av mer än 45 000 km (Oil & Gas UK, 2013).

Tabell 2

Kategorisering av rörledningar i drift i Nordsjön

(Figur 1 från Oil & Gas UK, 2013)

| Rörledning Beskrivning | Typiska dimensioner | Användningsområden | Primära konstruktionsmaterial | Ytterligare beläggningar |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Huvudledningar | Upp till 112 cm (44 tum) i diameter, upp till 840 kilometer långa | Viktig infrastruktur för export av olja och gas | Kolstål | Rostskyddsbeläggning plus viktbeläggning av betong |
| Fasta flödesledningar | Upp till 41 cm (16 tum) i diameter, mindre än 50 kilometer långa | Flödesledningar och kopplingsrör inom fältet | Kolstål eller legering med hög specifikation | Rostskyddsbeläggning av polymermaterial |
| Rörliga flödesledningar | Upp till 41 cm (16 tum) i diameter, upp till 10 kilometer långa | Flödesledningar och kopplingsrör inom fältet | Stomme av legeringar med hög specifikation och lager av polymermaterial, ändstycken av legeringar | Externa beläggningar av polymermaterial |
| Manöverkablar | Mellan 5 och 20 cm (mellan 2 och 8 tum) i diameter, upp till 50 kilometer långa | Kemisk och hydraulisk distribution och kommunikationsdistribution | Rör av termoplastiskt polymermaterial eller höglegerat stål, armerade | Externa beläggningar av polymermaterial |
| Strömkablar | Mellan 5 och 10 cm (mellan 2 och 4 tum) i diameter; upp till 300 km långa | Distribuering av el mellan och inom fält | Kopparkärnor med armering | Externa beläggningar av polymermaterial |

Rörledning Beskrivning

Typiska dimensioner

Användningsområden

Primära konstruktionsmaterial

Ytterligare beläggningar

Huvudledningar

Upp till 112 cm (44 tum) i diameter, upp till 840 kilometer långa

Viktig infrastruktur för export av olja och gas

Kolstål

Rostskyddsbeläggning plus viktbeläggning av betong

Fasta flödesledningar

Upp till 41 cm (16 tum) i diameter, mindre än 50 kilometer långa

Flödesledningar och kopplingsrör inom fältet

Kolstål eller legering med hög specifikation

Rostskyddsbeläggning av polymermaterial

Rörliga flödesledningar

Upp till 41 cm (16 tum) i diameter, upp till 10 kilometer långa

Flödesledningar och kopplingsrör inom fältet

Stomme av legeringar med hög specifikation och lager av polymermaterial, ändstycken av legeringar

Externa beläggningar av polymermaterial

Manöverkablar

Mellan 5 och 20 cm (mellan 2 och 8 tum) i diameter, upp till 50 kilometer långa

Kemisk och hydraulisk distribution och kommunikationsdistribution

Rör av termoplastiskt polymermaterial eller höglegerat stål, armerade

Externa beläggningar av polymermaterial

Strömkablar

Mellan 5 och 10 cm (mellan 2 och 4 tum) i diameter; upp till 300 km långa

Distribuering av el mellan och inom fält

Kopparkärnor med armering

Externa beläggningar av polymermaterial

Rörledningar för olja och gas finns i alla Europas regionala hav. I Medelhavet finns tre rörledningar som transporterar gas direkt från Nordafrika till Spanien och Italien. Rörledningar och kablar som hör till stora olje- och gasprojekt i norra delen av Nordsjön, gasprojekt i södra delen av Nordsjön såväl som produktionsbrunnar i Irländska sjön, Keltiska havet, Biscayabukten och Cádizbukten utgör också en del av överföringsinfrastrukturen (Ospar, 2010).

Sjökablar som används vid utvinning av olja och gas till havs är en annan komponent. Fyra olika typer används för överföring av växelström: oljeisolerade kablar med en eller tre ledare och kablar med isolering av polyetylen (PEX) med en eller tre ledare. Dessa har inte bara blivit allt vanligare i takt med utvecklingen inom sektorn under de senaste 50 åren, utan de har även blivit allt mer tekniskt avancerade. Numera kan vissa anordningar till havs, till exempel flytande produktions- och lagringsfartyg (Floating Production Storage and Offloading facilities, FPSO) drivas från landbaserade anläggningar via sjökablar.

8.1.2   Vind-, vatten- och tidvattenkraft till havs

Under de senaste två decennierna har tillväxten inom industrin för förnybar energi i Europa inneburit en utvidgning till den marina miljön. Till en början byggdes ett begränsat antal vindkraftverk med en produktionskapacitet på mindre än 1 MW nära stränderna längs Nordsjön och Östersjön. Efterhand som kraftverkens storlek och projektens omfattning har ökat har förändringar inom tekniken och ekonomin för vindkraft till havs gjort det möjligt att bygga kraftverk i djupare vatten, ibland mer än 20 km från land. Huvuddelen av de befintliga havsbaserade vindkraftparkerna i Europa finns i Nordsjön (figur 10, tabell 3) (36). Den största av dessa, London Array utanför floden Themsens mynning (175 kraftverk med en kombinerad kapacitet på 630 MW), är för närvarande den största havsbaserade vindkraftparken i världen.

Figur 10

| Installerad kapacitet – Kumulativ andel per land (MW)

  Storbritannien står för den största andelen av installerad havsbaserad vindkraftkapacitet i Europa med 40,8 % av alla installationer. Därefter följer Tyskland med 32,5 %. Trots att kapaciteten inte ökade under 2016 är Danmark fortfarande den tredje största marknaden med 10,1 %. Nederländerna (8,8 %) har gått om Belgien (5,6 %) och står numera för den fjärde största andelen i Europa. | |
| --- | --- |

Installerad kapacitet – Kumulativ andel per land (MW)

Storbritannien står för den största andelen av installerad havsbaserad vindkraftkapacitet i Europa med 40,8 % av alla installationer. Därefter följer Tyskland med 32,5 %. Trots att kapaciteten inte ökade under 2016 är Danmark fortfarande den tredje största marknaden med 10,1 %. Nederländerna (8,8 %) har gått om Belgien (5,6 %) och står numera för den fjärde största andelen i Europa.

Image

Tabell 3

Installerad havsbaserad vindkraftkapacitet i Europa i slutet av år 2016 (Wind Europe, 2016)

| LAND | BE | DE | DK | ES | FI | IE | NL | NO | SE | UK | TOTALT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Antal parker | 6 | 18 | 13 | 1 | 2 | 1 | 6 | 1 | 5 | 28 | 81 |
| Antal anslutna kraftverk | 182 | 947 | 517 | 1 | 11 | 7 | 365 | 1 | 86 | 1 472 | 3 589 |
| Installerad kapacitet | 712 MW | 4 108 MW | 1 271 MW | 5 MW | 32 MW | 25 MW | 1 118 MW | 2 MW | 202 MW | 5 156 MW | 12 631 MW |

LAND

BE

DE

DK

ES

FI

IE

NL

NO

SE

UK

TOTALT

Antal parker

6

18

13

1

2

1

6

1

5

28

81

Antal anslutna kraftverk

182

947

517

1

11

7

365

1

86

1 472

3 589

Installerad kapacitet

712 MW

4 108 MW

1 271 MW

5 MW

32 MW

25 MW

1 118 MW

2 MW

202 MW

5 156 MW

12 631 MW

Den infrastruktur som används för överföring av energi från havsbaserade vindkraftparker innefattar sjökablar med landfästen och anslutningsgropar. Allt eftersom antalet och storleken på dessa anläggningar har ökat har en motsvarande ökning av tätheten i kabelnäten nära land såväl som i kabelsystemen för export och inom parkerna och fälten kunnat konstateras. Den havsbaserade vindkraftparken Horns Rev 2 har till exempel ett internt kabelsystem på 70 km (37) (figur 11), och mer än 200 km kablar har lagts ut inom vindkraftparken London Array. Kablar för både växelström (AC) och högspänd likström (HVDC) används beroende på överföringskrav och kostnadsöverväganden.

Figur 11

Internt kabelsystem inom den havsbaserade vindkraftparken Horns Rev 2

Image

Jämfört med havsbaserad vindkraft befinner sig tekniken för omvandling av energi från vågor och tidvattenströmmar i ett relativt tidigt skede i den kommersiella utvecklingen. Trots detta har storskaliga prototyper tagits i drift, och i vissa fall levererar dessa redan energi till elnätet. De omfattar anläggningar som är flytande, delvis nedsänkta och fästa i havsbotten genom ankring, monopoler och gravitationsbaserade fundament (38). Särskilda utvecklingszoner i EU:s medlemsstater, däribland provningsanläggningar och nätinfrastruktur för licenstilldelning, finns tillgängliga för exploatörer i Irland, Danmark, Storbritannien, Portugal, Finland, Spanien, Frankrike och Italien. Inom Europa var den installerade kapaciteten mer än 14 MW i slutet av år 2016 (39), varav huvuddelen i brittiska vatten. Det europeiska centrumet för havsenergi (European Marine Energy Centre, EMEC) i Orkney har en fullskalig nätansluten provnings- och ackrediteringsanläggning i verkliga havsförhållanden, och företaget Wave Hub i norra Cornwall tillhandahåller gemensam infrastruktur för demonstration och provning av parker med vågkraftverk.

Vid överföring från våg- och strömkraftsanordningar krävs sannolikt samma typ av infrastruktur som används vid överföring av växelström från vindkraftverk till havs, även om HVDC-kablar också kan övervägas i framtiden. Med tanke på att de måste anläggas i mer energitäta havsmiljöer, däribland strömpåverkade steniga havsbottnar, kan det emellertid finnas behov av mer sofistikerade förtöjningsanordningar. I detta skede av utvecklingen ligger produktionsanläggningarna nära land och har därmed inte lika långtgående krav när det gäller infrastruktur för kablar och understationer som den mer utvecklade vindkraftsektorn.

8.1.3   Avskiljning och lagring av koldioxid (CCS)

Avskiljning av koldioxid vid förbränning av fossila bränslen, och dess transport och lagring i geologiska formationer under havsbottnen, är en relativt ny utveckling inom energisektorn. Processen kan inbegripa transport av koldioxid i rörledningar från landbaserade fabriker till havsbaserade lagringsmagasin eller från havsbaserade produktionsanläggningar för bearbetning på land och därefter tillbaka till havs för lagring. Erfarenheter som är relevanta för havsmiljön har vunnits genom processen för förbättrad utvinning av olja (Enhanced Oil Recovery, EOR) vid det norska gasfältet Sleipner Vest i norra Nordsjön och metoden för avskiljning och lagring vid gasfältet Sohvit, där koldioxid leds genom 152 km långa rörledningar tillbaka till fältet för insprutning i en saltformation djupt under havsbottnen (40). Koldioxiden komprimeras till sin täta fas (dvs. sin flytande eller överkritiska fas) för att möjliggöra ett effektivt flöde.

8.1.4   Överföringsnät

Flera olika stora och medelstora HVDC-förbindelser genomkorsar Östersjön. De omfattar ledningar mellan Finland och Sverige, Sverige och Polen, Danmark och Tyskland samt mellan Sverige och Tyskland. Den 580 km långa NorNed-ledningen i Nordsjön, som binder samman elnäten i Norge och Nederländerna, är den längsta havsbaserade högspänningskabeln i hela världen. I dagsläget finns det endast en kraftöverföringsledning mellan länderna i södra och östra Medelhavsområdet och EU:s medlemsstater, mellan Marocko och Spanien, men andra ledningar planeras till exempel mellan Tunisien och Italien (planerad idrifttagning år 2017). Andra exempel är undervattensledningarna mellan Italien och Grekland, från Korsika till Italien och från Sardinien till det italienska fastlandet.

8.1.5   Prognoser inför framtiden

Infrastrukturen för energiöverföring i haven kring Europa kommer i framtiden att genomgå underhåll, uppgradering och utvidgning såväl som en viss grad av avveckling. Detta kommer att behövas för att utnyttja de befintliga resurserna på bästa sätt, för att skapa större kapacitet (för produktion av förnybar energi till havs) och för att dra fördel av de nya teknikerna för havsbaserad elproduktion. Förändringarna drivs även av strategiska frågor som behovet av bättre energisäkerhet, optimeringen av systemet och överföringskostnaderna.

Nordsjön erbjuder unika möjligheter att producera en betydande mängd inhemsk, närproducerad energi med låga koldioxidutsläpp till den del av Europa där en stor del av bruttonationalprodukten genereras. Fram till år 2030 förväntas havsbaserade vindkraftparker stå för huvuddelen av denna nya energiproduktion. Det finns även en betydande potential för elhandel och marknadsintegrering, vilket skulle göra det möjligt att utjämna de strukturella skillnaderna i grossistpris mellan marknaderna i regionen (priserna i Storbritannien är betydligt högre än på kontinenten). Nordsjön har även utmärkta förutsättningar för provning och storskalig utbyggnad av nya koldioxidsnåla tekniker, däribland CCS, våg- och tidvattenenergi och lagring av energi till havs.

En förbättrad sammanlänkning och en samordnad utveckling av ett havsbaserat elnät kommer att vara nyckeln till utnyttjandet av denna potential. Ett integrerat system för energiresurserna i de nordliga haven kommer att främja den ekonomiska tillväxten och skapa högkvalificerade arbetstillfällen i regionen. Utvecklingen av ett sådant system skulle gynna alla länder med tanke på den höga graden av komplementaritet mellan ländernas energiprofiler.

Den befintliga infrastrukturen i havet används för att transportera stora volymer av olja och gas i och utanför Europa. Detta förväntas inte bara fortsätta, utan kommer sannolikt att kompletteras efterhand som produktionen blir lönsam längre från land och nya upptäckter görs, till exempel i kolvätefälten i Levantinska sjön i östra delen av Medelhavet. Ett antal olika infrastrukturförslag har lagts fram med målet att transportera gas från Ryssland, området kring Kaspiska havet, Mellanöstern, östra Medelhavsområdet och Nordafrika till Europeiska unionen. Flera av dessa förslag omfattar sektioner av havsbaserade rörledningar i Svarta havet, Medelhavet och Adriatiska havet.

Infrastrukturbehoven för CCS i Europa är ännu oklara, och det är svårt att förutse de framtida behoven av rörledningar även om vissa av förslagen har lagts fram för offentligt samråd.

Infrastruktur för att integrera en ökande produktion av energi från förnybara källor till havs är ett annat behov som förutses. All tillväxt inom denna sektor kommer att kräva en motsvarande utbyggnad av kabelnätet för överföring av elektricitet mellan produktionsplatserna och de landbaserade elnäten. De landbaserade näten måste också förstärkas. Det europeiska vindkraftsförbundet (numera Wind Europe) beräknar att den installerade kapaciteten år 2020 kommer att uppgå till 24,6 GW. År 2030 kan den havsbaserade vindkraften ha stigit till 150 GW, vilket motsvarar cirka 14 % av den förväntade efterfrågan på el inom EU (41). På medellång sikt förväntar sig branschen att Nordsjön kommer att fortsätta att vara den viktigaste regionen för utbyggnad till havs, även om Atlanten och Östersjön också kommer att locka viktiga utvecklingsprojekt.

Den kommersiella produktionen av elektricitet från våg- och tidvattenenergi är inte lika utvecklad som inom den havsbaserade vindkraften. Denna sektor beräknas leverera 120 MW i Storbritannien år 2020 (42). I den spanska regeringens plan för förnybar energi ingår målet att marin energi motsvarande 20–25 MW ska installeras varje år mellan 2016 and 2020. Projekt som motsvarar en produktion på 2 GW planeras för närvarande av Europas största nätbolag.

Ett nätformat elnät som kopplar samman kluster av havsbaserade vindkraftparker till nätnav och som kopplar dessa nav till förbindelsepunkter skulle medföra betydande samhällsfördelar jämfört med den traditionella metoden att koppla varje vindkraftpark till land var för sig. Det skulle även innebära en avsevärd minskning av den totala längden av sjökablar, och genom att samla ihop kablarna som leder till land skulle störningarna i den ömtåliga och värdefulla kustzonen kunna begränsas. Initiativet för energinät i länderna kring Nordsjön (North Seas Countries Offshore Grid Initiative, NSCOGI), som inrättades år 2009 av nio EU-medlemsstater och Norge, har tillsammans med kommissionen undersökt möjliga utformningar av ett elnät till havs, däribland genom projektet NorthSeaGrid (43) och en studie av fördelarna med ett nätformat elnät till havs (44). I Medelhavsområdet arbetar MEDRING med att främja förbindelser mellan de olika energisystemen i området. Detta arbete inbegriper planer för flera olika förbindelsepunkter för leverans av elektricitet till länderna i norr genom att utnyttja den enorma potentialen för vind- och solkraft i södra Medelhavsområdet (45).

Flera olika infrastrukturprojekt har föreslagits för att öka elnätets kapacitet. Dessa omfattar förbindelser via sjökablar för att förbättra anslutningarna mellan kuststaterna. Norge och Storbritannien planerar att anlägga en 700 km lång förbindelseledning före år 2020, och en ledning mellan Tyskland och Norge förväntas vara färdigställd år 2018. Flera olika projekt planeras för att förbättra förbindelsenivån mellan Storbritannien och Irland och kontinenten. Olika alternativ för utformningen av det havsbaserade elnätet diskuteras också för att införliva elektriciteten från vindkraftparker till havs. Projektet North Sea Grid har identifierat 16 olika förbindelseprojekt, varav några har potential att utvecklas till ett elnät som omfattar hela Nordsjön (46).

De prioriterade korridorer och områden för energiinfrastrukturen som anges i bilaga I till TEN-E-förordningen (47) omfattar det havsbaserade elnätet i det norra havsområdet som en prioriterad korridor för el och sammanlänkningsplanen för el i Östersjöländerna som en prioriterad korridor för gas. De prioriterade temaområden i TEN-E-förordningen som är mest relevanta för den marina energiinfrastrukturen är mottagandet av överskottsproduktion från vindkraft i och runt Nordsjön och Östersjön samt utvecklingen av infrastruktur för ett gränsöverskridande koldioxidnät.

Slutligen bör det noteras att avveckling av energiinfrastruktur blir en allt mer relevant verksamhet. I Nordsjön har detta pågått sedan 1990-talet i takt med att systemen närmar sig slutet av sin ekonomiska livslängd.

8.2   NATURA 2000 i den marina miljön

Fram till december 2014 hade fler än 3 000 marina Natura 2000-områden inrättats med en total yta på mer än 300 000 km2. Detta motsvarar drygt 5 % av havsytan i Europa. Täckningen varierar beroende på avståndet från land, och de flesta av områdena ligger nära kusten. De marina Natura 2000-områdena täcker till exempel 33 % av Europas havsområden inom 0–1 nautiska mil från kusten, men endast 2 % mellan 12 nautiska mil från kusten och gränserna för de exklusiva ekonomiska zonerna. Det har gjorts betydande framsteg när det gäller inrättandet av skyddade områden under de senaste åren, och medlemsstaternas insatser pågår fortfarande. Bedömningen för perioden mellan 2007 och 2012 enligt artikel 17 i habitatdirektivet visade emellertid att endast 9 % av de marina livsmiljöerna och 7 % av de marina arterna har en gynnsam bevarandestatus, medan statusen för 64 % av de marina arterna och cirka 25 % av de marina livsmiljöerna klassificerades som okänd (48).

De allmänna kraven i habitatdirektivet och fågeldirektivet, däribland inrättande och förvaltning av Natura 2000-nätverket, beskrivs i avsnitt 2 i detta dokument. I detta avsnitt behandlas och vidareutvecklas de aspekter som är särskilt relevanta vid planering eller genomförande av nya planer och projekt för energiinfrastruktur i den marina miljön, inbegripet kopplingarna till ramdirektivet om en marin strategi.

8.2.1   Skyddet av den marina miljön, de marina livsmiljöerna och arterna

Bilaga I i habitatdirektivet innehåller en förteckning över 230 olika livsmiljöer för vilka avsättande av skyddade områden och andra åtgärder krävs för att en gynnsam bevarandestatus ska kunna uppnås. Tio av dessa livsmiljöer betraktas som ”marina” av rapporteringsskäl:

| — | 1110 Sublittorala sandbankar |
| --- | --- |

—

1110 Sublittorala sandbankar

| — | 1120 Posidonia-bankar |
| --- | --- |

—

1120 Posidonia-bankar

| — | 1130 Estuarier |
| --- | --- |

—

1130 Estuarier

| — | 1140 Ler- och sandbottnar som blottas vid lågvatten |
| --- | --- |

—

1140 Ler- och sandbottnar som blottas vid lågvatten

| — | 1150 Kustnära laguner |
| --- | --- |

—

1150 Kustnära laguner

| — | 1160 Stora grunda vikar och sund |
| --- | --- |

—

1160 Stora grunda vikar och sund

| — | 1170 Rev |
| --- | --- |

—

1170 Rev

| — | 1180 Marina undervattensstrukturer orsakade av gasläckage |
| --- | --- |

—

1180 Marina undervattensstrukturer orsakade av gasläckage

| — | 1650 Smala vikar i boreal Östersjökust |
| --- | --- |

—

1650 Smala vikar i boreal Östersjökust

| — | 8330 Havsgrottor, helt eller delvis under vatten. |
| --- | --- |

—

8330 Havsgrottor, helt eller delvis under vatten.

Vissa av dessa livsmiljöer är kustnära, medan andra förekommer både i grunda hav och djupare vatten långt från land (49). Grottor som helt eller delvis ligger under vatten är förmodligen den miljö som löper minst risk att skadas av marin energiinfrastruktur, men alla de övriga kan påverkas av verksamheten i samband med konstruktion, underhåll och avveckling av marin energiinfrastruktur.

I habitatdirektivet och fågeldirektivet föreskrivs även att skyddsåtgärder måste vidtas för vissa marina arter, varav de flesta är mycket rörliga. När det gäller habitatdirektivet avses de valar, sälar, reptiler, fiskar, ryggradslösa djur och växter som ingår i förteckningen i bilaga II eller IV. Genom fågeldirektivet fastställs ett allmänt system för skydd av alla naturligt förekommande vilda arter i EU, däribland havsfåglar.

Exploatörer och planeringsansvariga måste bedöma de marina livsmiljöernas och arternas sårbarhet och vilka effekter den marina energiinfrastrukturen kan ha både inom och utanför Natura 2000-områdenas gränser.

Även om det anses att verksamheten inte är någon plan eller något projekt i den mening som avses i artikel 6.3 måste medlemsstaterna ändå säkerställa att de arter och livsmiljöer för vilka området har avsatts skyddas i enlighet med artikel 6.2. Om verksamheten har direkt samband med eller är nödvändig för förvaltningen av platsen (i linje med artikel 6.3) är det inte alltid nödvändigt att genomföra en lämplig bedömning.

Enligt artikel 12 i habitatdirektivet och artikel 5 i fågeldirektivet måste medlemsstaterna skydda de arter av gemenskapsintresse som ingår i bilaga IV respektive alla vilda fågelarter i deras naturliga utbredningsområde inom EU.

EU:s ramdirektiv om en marin strategi (nedan kallat havsmiljödirektivet) antogs i juni 2008. Genom direktivet fastställs en ram inom vilken medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som behövs för att uppnå eller upprätthålla en god miljöstatus i EU:s marina miljöer senast år 2020 (artikel 1.1). Det huvudsakliga syftet är att skydda och bevara den marina miljön, förhindra att den försämras eller, där det låter sig göras, återställa marina ekosystem i områden där de har påverkats negativt samt förhindra och minska effekterna på den marina miljön (artikel 1.2 a och b). Elva kvalitativa deskriptorer för fastställande av en god miljöstatus anges i bilaga I. Flera av dessa kan påverkas vid installation, underhåll och avveckling av marin energiinfrastruktur. Detta gäller deskriptor 1 (biologisk mångfald), deskriptor 6 (havsbottnens integritet), deskriptor 11 (tillförsel av energi, inbegripet undervattensbuller), deskriptor 7 (hydrografiska villkor), deskriptor 8 (förorening av främmande ämnen) och deskriptor 10 (marint avfall).

Två breda kategorier av livsmiljöer beaktas vid utvärdering, bestämning och övervakning av god miljöstatus: dominerande livsmiljöer och speciella livsmiljöer. De senare avser i första hand de som enligt gemenskapslagstiftningen (t.ex. habitatdirektivet och fågeldirektivet) eller internationella konventioner är av särskilt intresse för vetenskapen eller den biologiska mångfalden. Överlappningen med de marina livsmiljötyper som förtecknas i habitatdirektivet visas i tabell 4. Havsmiljödirektivet är inte inriktat på särskilda arter, utan snarare på alla beståndsdelar i den marina biologiska mångfalden. Alla arter som omfattas av fågeldirektivet och habitatdirektivet kommer därför även att omfattas av havsmiljödirektivet som en del av utvärderingen av god miljöstatus.

Tabell 4

Möjlig överlappning mellan marina livsmiljötyper i havsmiljödirektivet och habitatdirektivet (50)

| Dominerande livsmiljötyper på havsbottnen enligt havsmiljö-direktivet | LIVSMILJÖTYPER SOM INGÅR I FÖRTECKNINGEN I BILAGA 1 TILL HABITATDIREKTIVET OCH SOM BETRAKTAS SOM ”MARINA” VID RAPPORTERING ENLIGT ARTIKEL 17 |
| --- | --- |
| 1110
  Sublittorala sandbankar | 1120
  Posidonia-bankar | 1130
  Estuarier | 1140
  Ler-och sandbottnar som blottas vid lågvatten | 1150
  Kustnära laguner | 1160
  Stora grunda vikar och sund | 1170
  Rev | 1180
  Marina undervattensstrukturer orsakade av gasläckage | 1650
  Smala vikar i boreal Östersjökust | 8330
  Havsgrottor, helt eller delvis under vatten |
| Litorala hårdbottnar och biogena rev | | | | | | | | Dessa strukturer kan förekomma i många olika dominerande livs-miljöer | | |
| Litorala sediment | | | | | | | | | |
| Sublitorala hårdbottnar och biogena rev på grunt vatten | | | | | | | | | |
| Sublitorala grova sediment på grunt vatten | | | | | | | | | |
| Sublitoral sand på grunt vatten | | | | | | | | | |
| Sublitoral lera på grunt vatten | | | | | | | | | |
| Sublitorala blandade sediment på grunt vatten | | | | | | | | | |
| Sublitorala hårdbottnar och biogena rev på kontinentalsockeln | | | | | | | | | |
| Sublitorala grova sediment på kontinentalsockeln | | | | | | | | | |
| Sublitoral sand på kontinentalsockeln | | | | | | | | | |
| Sublitoral lera på kontinentalsockeln | | | | | | | | | |
| Sublitorala blandade sediment på kontinentalsockeln | | | | | | | | | |
| Hårdbottnar och biogena rev i den övre batyala zonen | | | | | | | | | |
| Sediment i den övre batyala zonen | | | | | | | | | |
| Hårdbottnar och biogena rev i den nedre batyala zonen | | | | | | | | | |
| Sediment i den nedre batyala zonen | | | | | | | | | |
| Hårdbottnar och biogena rev i den abyssala zonen | | | | | | | | | |
| Sediment i den abyssala zonen | | | | | | | | | |
| Estuarier (1130) omfattas i regel av vatten i övergångszon enligt vattendirektivet och kan därför ligga utanför tillämpningsområdet för havsmiljödirektivet. Kustnära laguner (1150) anses ingå den marina miljön om det finns en permanent förbindelse med havet. Kustnära livsmiljöer (t.ex. atlantiska havsstrandängar (1330), Spartina-mattor (1320)) ingår i de markbundna miljöerna enligt habitatdirektivet, men kan förekomma inom ”kustnära vatten” enligt vattendirektivet och därför falla inom tillämpningsområdet för havsmiljödirektivet. |

Dominerande livsmiljötyper på havsbottnen enligt havsmiljö-direktivet

LIVSMILJÖTYPER SOM INGÅR I FÖRTECKNINGEN I BILAGA 1 TILL HABITATDIREKTIVET OCH SOM BETRAKTAS SOM ”MARINA” VID RAPPORTERING ENLIGT ARTIKEL 17

1110

Sublittorala sandbankar

1120

Posidonia-bankar

1130

Estuarier

1140

Ler-och sandbottnar som blottas vid lågvatten

1150

Kustnära laguner

1160

Stora grunda vikar och sund

1170

Rev

1180

Marina undervattensstrukturer orsakade av gasläckage

1650

Smala vikar i boreal Östersjökust

8330

Havsgrottor, helt eller delvis under vatten

Litorala hårdbottnar och biogena rev

Dessa strukturer kan förekomma i många olika dominerande livs-miljöer

Litorala sediment

Sublitorala hårdbottnar och biogena rev på grunt vatten

Sublitorala grova sediment på grunt vatten

Sublitoral sand på grunt vatten

Sublitoral lera på grunt vatten

Sublitorala blandade sediment på grunt vatten

Sublitorala hårdbottnar och biogena rev på kontinentalsockeln

Sublitorala grova sediment på kontinentalsockeln

Sublitoral sand på kontinentalsockeln

Sublitoral lera på kontinentalsockeln

Sublitorala blandade sediment på kontinentalsockeln

Hårdbottnar och biogena rev i den övre batyala zonen

Sediment i den övre batyala zonen

Hårdbottnar och biogena rev i den nedre batyala zonen

Sediment i den nedre batyala zonen

Hårdbottnar och biogena rev i den abyssala zonen

Sediment i den abyssala zonen

Estuarier (1130) omfattas i regel av vatten i övergångszon enligt vattendirektivet och kan därför ligga utanför tillämpningsområdet för havsmiljödirektivet. Kustnära laguner (1150) anses ingå den marina miljön om det finns en permanent förbindelse med havet. Kustnära livsmiljöer (t.ex. atlantiska havsstrandängar (1330), Spartina-mattor (1320)) ingår i de markbundna miljöerna enligt habitatdirektivet, men kan förekomma inom ”kustnära vatten” enligt vattendirektivet och därför falla inom tillämpningsområdet för havsmiljödirektivet.

8.2.2   Stödåtgärder och användbara informationskällor

Europeiska unionen och dess medlemsstater, såväl som andra europeiska länder, är avtalsslutande parter i olika relevanta internationella miljökonventioner och miljöavtal. Dessa har bidragit till utformningen av den rättsliga ramen för politiken och lagstiftningen med avseende på den biologiska mångfalden inom EU, och har även hjälpt till att definiera förhållandet mellan EU och andra länder. De europeiska och nationella rättsliga ramarna för bevarande av natur och biologisk mångfald måste utarbetas utifrån de åtaganden som ingåtts enligt dessa konventioner och avtal. De åtaganden som är mest relevanta för bevarandet av den biologiska mångfalden i Europa när det gäller marin energiinfrastruktur beskrivs nedan.

Konventionen för skydd av den marina miljön i Nordostatlanten (Ospar) ger ett underlag för femton regeringar längs de västra kusterna och avrinningsområdena i Europa i deras samarbete med EU för att skydda den marina miljön i Nordostatlanten. I Ospars strategi för biologisk mångfald och ekosystem identifieras utläggning, underhåll och avveckling av kablar och rörledningar som en av de mänskliga verksamheter som kan ha negativ inverkan på den marina miljön. Rörledningarnas möjliga påverkan har bedömts inom Ospars gemensamma program för bedömning och utvärdering som en del av utvärderingen av omfattningen och effekterna av olje- och gasindustrin till havs (Ospar, 2009a), medan Osparkommittén för biologisk mångfald har bedömt miljökonsekvenserna av användningen av sjökablar (Ospar, 2009). Genom Ospar har riktlinjer även tagits fram för bästa miljöpraxis vid utläggning och drift av kablar, däribland möjligheten till begränsande åtgärder (Ospar, 2012). Inom Ospars systerorganisation, Bonnavtalet (51), används också ett integrerat tillvägagångssätt för att hantera effekterna av oavsiktliga utsläpp av olja och andra skadliga ämnen i den marina miljön.

Konventionen om skydd av Östersjöområdets marina miljö (Helcom eller Helsingforskonventionen) omfattar Östersjön och alla inlandsvatten i dess avrinningsområden. Alla länder som gränsar till Östersjön är avtalsslutande parter tillsammans med EU. Handlingsplanen för Östersjön (2007), som utarbetades under ledning av Helcom och antogs av samtliga kuststater och EU, omfattar avtal som innebär att de avtalsslutande parterna måste följa relevanta förfaranden för att förhindra, minska eller så långt som möjligt uppväga all negativ påverkan på miljön som orsakas av installationer till havs, inbegripet sjökablar och rörledningar.

De avtalsslutande parterna i konventionen om skydd av Medelhavets marina miljö och kustregion (Barcelonakonventionen) har åtagit sig att ”förhindra, minska och bekämpa föroreningen av Medelhavet och skydda och stärka den marina miljön i området” (artikel 4.1). De skyldigheter som är särskilt relevanta för den marina energiinfrastrukturen är de som gäller förorening till följd av undersökning och utnyttjande av kontinentalsockeln och havsbottnen och dess underjord (”offshore-protokollet”), i första hand förfaranden vid nödsituationer och övervakning som har ratificerats av EU.

Genom konventionen om miljökonsekvensbeskrivningar i ett gränsöverskridande sammanhang (Esbokonventionen) främjas internationellt samarbete och deltagande av allmänheten när miljökonsekvenserna av en planerad verksamhet förväntas korsa en gräns. Rörledningar med stor diameter för olja och gas finns med i förteckningen över verksamheter som sannolikt medför betydande negativa konsekvenser över gränserna och som bör omfattas av det förfarande för miljökonsekvensbeskrivning som fastställs i konventionen.

Konventionen om skydd av flyttande vilda djur (Bonnkonventionen) syftar till att bevara flyttande vilda djurarter i deras naturliga utbredningsområde. Flera olika avtal som har undertecknats enligt denna konvention är relevanta för hanteringen av konflikter mellan flyttande djur och marin energiinfrastruktur:

Avtalet till skydd för småvalar i Östersjön, Nordostatlanten, Irländska sjön och Nordsjön (Ascobans) syftar till att samordna de tio parternas åtgärder för att minska negativ påverkan till följd av bifångster, habitatförlust, havsförorening och akustiska störningar. En resolution om undervattensbullrets negativa effekter för marina däggdjur vid utbyggnad av förnybar energiproduktion till havs antogs år 2009, och en resolution om de skadliga effekterna av ljud, fartyg och andra former av störningar för små valar antogs år 2006. Båda är relevanta för att beakta de möjliga konsekvenserna vid utbyggnad av marin energiinfrastruktur.

Avtalet om skydd för valar i Svarta havet, Medelhavet och den angränsande delen av Atlanten (Accobams) är en samarbetsram för bevarandet av marin biologisk mångfald i Medelhavet och Svarta havet. Avtalets huvudsakliga syfte är att minska hotet mot och öka kunskapen om valar i de här haven. Avtalet omfattar resolutioner om utvärdering och konsekvensbedömning av människoskapat buller, vilket är relevant för hanteringen av konflikter mellan de valar som är skyddade enligt habitatdirektivet och den marina energiinfrastrukturen. Riktlinjer för begränsande åtgärder avseende undervattensbuller har också utarbetats (Accobams-MOP5, 2013).

8.3   Möjliga konsekvenser och åtgärder för att minska dem

Energiinfrastrukturens miljökonsekvenser för den marina biologiska mångfalden kan uppstå genom biologisk, fysisk eller kemisk belastning, och de exakta effekterna beror på en rad olika faktorer. Dessa omfattar huruvida infrastrukturen befinner sig i installation-, drifts- eller avvecklingsfas, arbetenas tidpunkt och frekvens samt infrastrukturens storlek och placering. Belastningen på de skyddade livsmiljöerna och arterna kan vara direkt eller indirekt, och effekterna kan vara akuta eller kroniska. De möjliga konsekvenserna för livsmiljöer och arter inom Natura 2000 sammanfattas i tabell 5. Effekterna och de möjliga åtgärderna för att minska dem beskrivs nedan. Alla projekt måste utvärderas från fall till fall för att bestämma om åtgärderna är tillräckliga för att skydda Natura 2000-nätverkets intressen.

När det gäller planer och projekt för marin energiinfrastruktur kan emellertid vissa begränsningar påverka de lämpliga bedömningarnas kvalitet, däribland

| — | tillgången till information och möjligheten att samla in relevanta uppgifter, |
| --- | --- |

—

tillgången till information och möjligheten att samla in relevanta uppgifter,

| — | den vetenskapliga kunskapen om ekologiska processer, om känsligheten för olika typer av påverkan hos marina livsmiljöer och arter inom Natura 2000 samt om möjliga kumulativa effekter, |
| --- | --- |

—

den vetenskapliga kunskapen om ekologiska processer, om känsligheten för olika typer av påverkan hos marina livsmiljöer och arter inom Natura 2000 samt om möjliga kumulativa effekter,

| — | experimentella eller dåligt utvecklade riskreduceringsstrategier och begränsad tid för att utvärdera deras effektivitet, |
| --- | --- |

—

experimentella eller dåligt utvecklade riskreduceringsstrategier och begränsad tid för att utvärdera deras effektivitet,

| — | nya typer av utbyggnad som fortfarande är under utveckling och komplexa såtillvida att de kan ha både markbundna och marina komponenter. |
| --- | --- |

—

nya typer av utbyggnad som fortfarande är under utveckling och komplexa såtillvida att de kan ha både markbundna och marina komponenter.

Mycket av arbetet i samband med konsekvensbedömningen av marin förnybar energi (våg- och tidvattenenergi) har hittills gällt produktionsanordningarna. Dessa har ännu inte tagits i drift i en omfattning som gör de kan bli kommersiellt lönsamma. De möjliga miljökonsekvenserna av kraftverksparker och den infrastruktur som krävs för överföring av elektriciteten återstår därför att utvärdera. Det finns även en viss osäkerhet i vår förståelse för omfattningen och komplexiteten i den marina energiinfrastrukturens kombinerade och kumulativa effekter i samband med andra marina verksamheter, därav behovet av strategisk planering som föreslås i avsnitt 4. I regel krävs en bedömning från fall till fall för att identifiera typen och svårhetsgraden av de sannolika effekterna med hänsyn till de specifika omständigheterna och de tillgängliga uppgifterna.

Tabell 5

Den potentiella känsligheten för olika typer av påverkan på livsmiljöer och arter inom Natura 2000 i samband med konstruktion, underhåll och avveckling av marin energiinfrastruktur

| | FYSISK FÖRLUST/SKADA | BIOLOGISK STÖRNING/SKADA/FÖRLUST | HYDROLOGISK FÖRÄNDRING | FARLIGA ÄMNEN | ELEKTROMAGNETISKA FÄLT+ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sandbankar | V | V | V | V | |
| Posidonia-bankar | V | V | V | V | |
| Estuarier | V | V | V | V | |
| Ler- och sandbottnar | V | V | V | V | |
| Kustnära laguner | V | V | V | V | |
| Vikar och sund | V | V | V | V | |
| Rev | V | V | V | V | |
| Strukturer orsakade av gasläckage | V | V | V | V | |
| Smala vikar i boreal Östersjökust | V | V | V | V | |
| Grottor* | ? | ? | ? | V | |
| |
| Valar | ? | V | ? | V | |
| Sälar | ? | V | ? | V | |
| Reptiler | ? | V | ? | V | |
| Fiskar | ? | V | V | V | V |
| Ryggradslösa djur | V | V | ? | V | |
| Växter | V | V | V | V | |
| Havsfåglar | | V | | V | |
| * | osannolik plats för kabeldragning |

FYSISK FÖRLUST/SKADA

BIOLOGISK STÖRNING/SKADA/FÖRLUST

HYDROLOGISK FÖRÄNDRING

FARLIGA ÄMNEN

ELEKTROMAGNETISKA FÄLT+

Sandbankar

V

V

V

V

Posidonia-bankar

V

V

V

V

Estuarier

V

V

V

V

Ler- och sandbottnar

V

V

V

V

Kustnära laguner

V

V

V

V

Vikar och sund

V

V

V

V

Rev

V

V

V

V

Strukturer orsakade av gasläckage

V

V

V

V

Smala vikar i boreal Östersjökust

V

V

V

V

Grottor*

?

?

?

V

Valar

?

V

?

V

Sälar

?

V

?

V

Reptiler

?

V

?

V

Fiskar

?

V

V

V

V

Ryggradslösa djur

V

V

?

V

Växter

V

V

V

V

Havsfåglar

V

V

*

osannolik plats för kabeldragning

| + | mekanismer och effekter fortfarande dåligt kända |
| --- | --- |

+

mekanismer och effekter fortfarande dåligt kända

| ? | okända/dåligt kända |
| --- | --- |

?

okända/dåligt kända

—   
  Sammanfattning av möjliga konsekvenser

Det finns en stor mängd information om de möjliga konsekvenserna av undervattensledningar till följd av deras omfattande och långvariga användning för att transportera olja och gas i den marina miljön. Kabeldragning är också en allmänt använd teknik, även om det mesta av informationen om dess eventuella miljökonsekvenser kommer från telekommunikationssektorn. Kablar som används för att transportera energi är vanligen tyngre, styvare och tjockare. Metoder för att undvika eller minska miljökonsekvenserna av både kablar och rörledningar har också varit föremål för undersökningar, däribland strategier som är relevanta för livsmiljöer och arter inom Natura 2000.

De mest uppenbara konsekvenserna är skador, störningar eller förluster av bentiska livsmiljöer vid nedläggning av kablar och rörledningar. Detta beror på att kablarna och rörledningarna ofta grävs ner i områden med mjuka sediment. Konsekvenserna är starkt beroende av vilka tekniker och maskiner som används, såväl som typen av sediment. Det påverkade området kan omfatta en zon inom 10–20 meter från ledningen. Bottenfaunan i den påverkade zonen kan återhämta sig, även om uppsättningen av arter kan vara annorlunda. Återhämtningstakten påverkas även av typen av sediment och de lokala förhållandena. Effekterna beror på förändringarnas omfattning och varaktighet såväl som platsens specifika egenskaper. Olika typer av sediment kan också tillföras, vilket kan förändra områdets karaktär. Grunda sandbankar, mjuka sediment i vikar och sund, ler- och sandbottnar i tidvattenzonen, sjögräsängar, Posidonia-ängar och rev är några av de Natura 2000-livsmiljöer som är sårbara för direkt skada eller förändring i samband med dragning av kablar och rörledningar. I vissa fall måste kablarna korsa områden med steniga havsbottnar. Skador på olika livsmiljöer, till exempel rev, kan uppstå om rännor måste grävas ut i stenbottnen.

Anläggning av konstgjorda hårda ytor för kablar och rörledningar, såväl som stenbeklädnader och betongmadrasser som skydd för fungerande infrastruktur eller avvecklade rörledningar, kan även ha lokala konsekvenser genom att möjliggöra kolonisering av arter som inte är typiska för livsmiljöer med mjuka sediment. Invasiva främmande arter kan också kolonisera och sprida sig från sådana konstruktioner. Förändringar av grumligheten, havsströmmarna och topografin är andra möjliga belastningar som kan påverka bottenfaunan i närheten av kablar och rörledningar. Installationsarbetet kan även leda till förändrade födosöksbeteenden, störningar och undanträngning av marina däggdjur och havsfåglar som är skyddade enligt habitatdirektivet eller fågeldirektivet. Mindre är känt om effekterna av de elektromagnetiska fält som omger kablarna. Detta kan vara ett problem för olika fiskarter, däribland stören, en art som är skyddad enligt habitatdirektivet och som är känd för att kunna upptäcka dessa typer av fält. Värmeutstrålning kan också påverka vissa arter som är känsliga för små höjningar av den omgivande temperaturen, men typen och omfattningen av eventuella effekter på bottenfaunan, till exempel de arter som är knutna till sandbankar, är inte känd. Kablar med en utformning som minskar eller eliminerar sådana utsläpp diskuteras i avsnittet om begränsande åtgärder.

Riskerna med kemiska föroreningar och de möjliga konsekvenserna för livsmiljöer och arter inom Natura 2000 är också aspekter som måste beaktas. Sådana föroreningar kan härröra från skadade rörledningar, störningar av förorenade sediment eller skadliga ämnen från havererade kablar. Utsläpp från fartyg i samband med konstruktion och underhåll av infrastruktur kan påverka vattenkvaliteten, även om det är svårt att skilja dessa från mer allmänna utsläpp från konstruktions- och underhållsarbeten till havs.

—   
  Sammanfattning av möjliga begränsande åtgärder

Osparkommissionen har gjort en användbar sammanfattning av de möjliga begränsande åtgärderna för att minimera eller undanröja miljökonsekvenserna i samband med nedläggning av sjökablar (tabell 6) (52). Dessa åtgärder gäller i första hand en noggrann kabeldragning och schemaläggning av installationsarbetet, val av lämpliga kabeltyper och lämpliga metoder för nedgrävning samt användning av inerta material om skyddande höljen behövs. Störningar av havsbottnen, buller, föroreningar, kvävning, förlust av livsmiljöer, korridorer för spridning av främmande arter och kumulativa effekter är också relevanta aspekter när det gäller konstruktion och underhåll av undervattensledningar.

Tabell 6

Möjliga begränsande åtgärder för att undanröja eller minska miljökonsekvenserna av olika antropogena belastningar vid nedläggning och drift av kablar (från Ospar, 2009)

| | Begränsande åtgärder |
| --- | --- |
| Miljökonsekvenser | Val av dragningsväg | Konstruktionstider | Nedgrävningsteknik | Nedgrävningsdjup | Kabeltyp | Borttagning |
| Störning | x | x | x | (x) | (x) | Se texten |
| Buller | (x) | (x) | (x) | | | |
| Värmeutstrålning | (x) | | | x | x | |
| Elektromagnetisk | | | | x | x | |
| Förorening | x | | (x) | (x) | x | x |
| Kumulativa effekter* | x | x | x | x | x | |
| x: viktig åtgärd, (x): mindre viktig åtgärd, *: otillräcklig kunskap |

Begränsande åtgärder

Miljökonsekvenser

Val av dragningsväg

Konstruktionstider

Nedgrävningsteknik

Nedgrävningsdjup

Kabeltyp

Borttagning

Störning

x

x

x

(x)

(x)

Se texten

Buller

(x)

(x)

(x)

Värmeutstrålning

(x)

x

x

Elektromagnetisk

x

x

Förorening

x

(x)

(x)

x

x

Kumulativa effekter*

x

x

x

x

x

x: viktig åtgärd, (x): mindre viktig åtgärd, *: otillräcklig kunskap

Följande avsnitt innehåller mer information om möjliga konsekvenser och begränsande åtgärder i samband med installation, drift och avveckling av kablar och rörledningar.

8.3.1   Installation

En rad olika metoder används för att lägga ut kablar och rörledningar under havsytan. I områden med mjuka sediment kan plogar och utrustning för vattenspolning användas individuellt eller i kombination för att skapa rännor, vanligen 1–3 meter djupa, varefter kablarna och rörledningarna grävs ner direkt. Det uppgrävda materialet kan även avlägsnas från platsen eller deponeras längs rännorna för att användas som fyllnadsmaterial om kablarna eller rörledningarna ska grävas ner vid ett senare tillfälle. Dödligheten bland ryggradslösa djur längs den föreslagna sträckningen blir sannolikt högre om vattenspolning används (sedimenten löses upp under kabeln så att den kan sjunka ner till ett förutbestämt djup) eftersom sedimenten blandas och djuren exponeras för predatorer. Om plogar används kan medarna som stöder plogen lämna avtryck på ytan, särskilt i zoner med mjuka sediment. Möjliga konsekvenser under dessa förhållanden är ökad kompaktering av sedimenten och störningar av den marina faunan. Störningszonens utbredning beror på miljöns egenskaper och installationsmetoden (53).

Rörliga arter kan undvika de påverkade områdena, men många av de ryggradslösa djuren är fastsittande. Vissa biogena revmiljöer, till exempel bäddar av hästmusslor och kalkhaltiga alger på grunda sandbankar samt sjögräsängar kan vara särskilt sårbara för direkta förluster eller kvävning av suspenderade sediment (t.ex. Ospar 2010). Lokala skador på bentiska samhällen i revmiljöer kan även uppstå när kablar korsar steniga havsbottnar, antingen genom nötning eller utgrävning av rännor i mjuka och hårda stenlager.

Resuspension och återmobilisering av näringsämnen och skadliga ämnen vid utgrävning av rännor utgör en risk i områden med förorenade sediment. Förändringar i havsbottnens profil kan även leda till förändringar av de hydrodynamiska egenskaperna. Detta kan påverka stabiliteten i grunda livsmiljöer, till exempel sandbankar, och förändra sammansättningen i de marina växt- och djursamhällena. Slutligen är det viktigt att ta hänsyn till de möjliga konsekvenserna av verksamheten när infrastrukturen väl tas i drift. När det gäller rörledningar inbegriper denna verksamhet pumpning av provningsvatten som innehåller biocider och korrosionsskyddsmedel. Sammansättningen och spridningen av provningsvatten måste övervakas, även om de ökade koncentrationerna vid utsläppspunkterna generellt bedöms som kortsiktiga. Det finns inte tillräckligt med information för att mäta de möjliga effekterna på de marina växt- och djursamhällena inom Natura 2000 eller på de skyddade arterna.

FÖRÄNDRINGAR AV BENTISKA LIVSMILJÖER, SAMHÄLLEN OCH ARTER

De omedelbara effekterna av nedläggning av kablar och rörledningar är lokala skador, nötning samt undanträngning och störning av livsmiljöer och arter vid havsbottnen i ett stråk kring konstruktionerna (Söker m.fl., 2000). Bentiska samhällen inom och i närheten av rännorna kan påverkas av spridning, nedgrävning och omrörning av sediment, pålagring av finsediment och förändringar av de kemiska egenskaperna genom resuspension av föroreningar eller störning av anoxiska lager. Dessa effekter kan emellertid vara kortsiktiga eller resultera i knappt märkbara långsiktiga förändringar vars betydelse är svår att avgöra.

En studie av konsekvenserna och återhämtningen i samband med en kabelränna till vindkraftparken Nysted i lagunen Rødsand, ett Natura 2000-område i Danmark, visade betydande skillnader i Macoma-samhällena på grunt vatten omedelbart efter anläggningen. Skottätheten och biomassan av ålgräsrhizom minskade också i närheten av rännan (på grund av den kombinerade effekten av skuggning och nedgrävning), men återhämtade sig inom två år till samma värden som före anläggningen (Birklund, 2003). Den bentiska makrofaunan längs en sjökabel i Östersjön mellan Sverige och Polen visade också tecken på återhämtning utan några betydande förändringar av sammansättningen, individtätheten eller biomassan som entydigt kunde hänföras till kabelinstallationen efter ett år (Andrulewicz m.fl., 2003).

Dessa studier visar att betydande konsekvenser kan förekomma på växt- och djursamhällen i områden med mjuka sediment, till exempel grunda sandbankar, men att effekterna ofta är relativt kortlivade och begränsade till en 10 meter bred kabelkorridor (Ospar, 2009). Mer långsiktiga effekter kan konstateras på biogena rev som består av arter som är känsliga för kvävning, till exempel bäddar av kalkalger, på undervattensstrukturer orsakade av gasläckage eller på bankar med långlivade arter som behöver lång tid för att återetablera sig, till exempel hästmusslor. De exakta effekterna beror på livsmiljöerna och platsens egenskaper.

Bortsett från direkta skador kan konstruktionsarbeten orsaka andra belastningar på bentiska livsmiljöer och arter, däribland ökning av grumligheten, frisättning av föroreningar och förändringar av sedimentens sammansättning. Effekterna beror på förändringarnas omfattning och varaktighet såväl som platsens specifika egenskaper. Mjuka sediment som sprids till steniga revmiljöer eller livsmiljöer som är känsliga för kvävning, till exempel bäddar av Posidonia eller kalkhaltiga alger, är ett större problem än omflyttning av sediment till områden med liknande egenskaper (Zucco m.fl., 2006, Hall-Spencer och Moore, 2000). Olika typer av sediment kan också tillföras, vilket kan förändra områdets karaktär. Vid den havsbaserade vindkraftparken Nysted i Danmark medförde behovet att täcka över de exponerade kablarna en tid efter anläggningsarbetet att man importerade singel för att fylla igen rännor som grävts i ett område med mjuka sediment (Andrulewicz m.fl., 2003).

I områden med stenbotten, rörlig sand eller stora vattendjup där havsbottnen inte lämpar sig för nedgrävning av kablar och rörledningar kan infrastrukturen skyddas eller stabiliseras med hjälp av stenbeklädnader och betongmadrasser. En tillfällig ökning av grumligheten kommer sannolikt att märkas i anläggningsområdet även om inga rännor grävs. Stenfyllningsarbetena kan innebära att 1 ton sten släpps ner per kvadratmeter i ett 5 meter brett område på vardera sidan av rörledningen, vilket innebär att en stor mängd material med andra egenskaper än de befintliga sedimenten före installationen tillförs i området.

| Exempel på begränsande åtgärder i grunda livsmiljöer inom Natura 2000-nätverket

  Den föreslagna dragningen av SwePol-ledningen mellan Sverige och Polen till delar av Natura 2000-området Słupsk Bank ändrades delvis som en begränsande åtgärd. Det mesta av ledningen passerar genom hotade livsmiljöer, men de steniga områdena vid Słupsk Bank undveks för att skydda olika arter av rödalger som minskar i antal. Inom samma projekt eliminerades en möjlig kemisk förorening av klor genom att utformningen ändrades från ett system med monopoler som skulle kräva galvaniska offeranoder till ett system med två poler (Andrulewicz m.fl., 2003). |
| --- |

Exempel på begränsande åtgärder i grunda livsmiljöer inom Natura 2000-nätverket

Den föreslagna dragningen av SwePol-ledningen mellan Sverige och Polen till delar av Natura 2000-området Słupsk Bank ändrades delvis som en begränsande åtgärd. Det mesta av ledningen passerar genom hotade livsmiljöer, men de steniga områdena vid Słupsk Bank undveks för att skydda olika arter av rödalger som minskar i antal. Inom samma projekt eliminerades en möjlig kemisk förorening av klor genom att utformningen ändrades från ett system med monopoler som skulle kräva galvaniska offeranoder till ett system med två poler (Andrulewicz m.fl., 2003).

SKADOR PÅ LIVSMILJÖER OCH ARTER I TIDVATTENZONEN

Livsmiljöer och arter i tidvattenzonen som skyddas genom habitatdirektivet och fågeldirektivet kan vara utsatta för störningar, skador och förluster till följd av nedläggning av kablar och rörledningar. De livsmiljöer inom Natura 2000 som är särskilt känsliga för påverkan är marina vikar och sund, smala vikar i boreal Östersjökust, estuarier, ler- och sandbottnar i tidvattenzonen och Posidonia-bankar. Bland de mest sårbara skyddade arterna märks vadare och änder.

Effekterna på faunan är ofta dramatiska, men de kan vara kortsiktiga. En studie av effekterna vid grävning av rännor för installation av rörledningar över ett tidvattenområde med ler- och sandbottnar i Irland visade till exempel att alla bentiska evertebrater försvann och att sedimentens struktur förändrades omedelbart efter att arbetet hade slutförts. Det påverkade området återkoloniserades senare i sådan utsträckning att det inte syntes någon märkbar skillnad i antalet individer av alla arter som samlades in i sedimentkärnor sex månader senare, även om artsammansättningen hade förändrats (Lewis m.fl., 2002). Andra studier har rapporterat liknande effekter, men även om artrikedomen kan återställas kan det ta flera år innan den totala biomassan når liknande nivåer som det omgivande ostörda området. Återhämtningen beror på vilka arter som finns närvarande i det omgivande området, deras livscykel och rörlighet samt tidpunkten för konstruktionsarbetena.

| Exempel på begränsande åtgärder som tillämpas för att skydda livsmiljöer i tidvattenzonen

  De begränsande åtgärderna i samband med landföring av kablar och anläggning av anslutningsgropar i estuarier och andra livsmiljöer i tidvattenzonen omfattar allt från omdragning för att undvika känsliga områden, minimering av det påverkade området, noggrann tidsplanering av konstruktionsarbetet och användning av mindre skadliga grävningstekniker. Dessa är några av de begränsande åtgärder som användes när exportkablar lades ut över ett tidvattenområde utanför Swalekanalen för att ansluta vindkraftparken London Array till överföringsnätet (London Array/National Grid 2007).






  — | Inga arbeten får utföras inom Swalekanalens naturreservat och Ramsar-område, eller inom 500 meter från områdenas gräns mot havet, under perioden mellan den 1 oktober och den 31 mars. |
| --- | --- |

Exempel på begränsande åtgärder som tillämpas för att skydda livsmiljöer i tidvattenzonen

De begränsande åtgärderna i samband med landföring av kablar och anläggning av anslutningsgropar i estuarier och andra livsmiljöer i tidvattenzonen omfattar allt från omdragning för att undvika känsliga områden, minimering av det påverkade området, noggrann tidsplanering av konstruktionsarbetet och användning av mindre skadliga grävningstekniker. Dessa är några av de begränsande åtgärder som användes när exportkablar lades ut över ett tidvattenområde utanför Swalekanalen för att ansluta vindkraftparken London Array till överföringsnätet (London Array/National Grid 2007).

—

Inga arbeten får utföras inom Swalekanalens naturreservat och Ramsar-område, eller inom 500 meter från områdenas gräns mot havet, under perioden mellan den 1 oktober och den 31 mars.

| — | Arbeten får inte under några omständigheter utföras i områden med ålgräsängar eller vid de viktigaste musselbankarna. Detta gäller alla arbeten i samband med nedläggning av kablar, inbegripet förtöjningspunkter för pråmar (om sådana behövs). |
| --- | --- |

—

Arbeten får inte under några omständigheter utföras i områden med ålgräsängar eller vid de viktigaste musselbankarna. Detta gäller alla arbeten i samband med nedläggning av kablar, inbegripet förtöjningspunkter för pråmar (om sådana behövs).

| — | Kablar som dras över tidvattenområdet måste grävas ner till ett djup av minst 1 meter och installeras i normala fall genom plogning och grävning av rännor. Om rännor används inom tidvattenområdet ska utgrävningen och den efterföljande återfyllningen av kabelrännan utföras på ett sätt som gör att sedimentprofilen bibehålls. Vattenspolning bör endast övervägas i exceptionella fall och måste godkännas i förväg och övervakas. |
| --- | --- |

—

Kablar som dras över tidvattenområdet måste grävas ner till ett djup av minst 1 meter och installeras i normala fall genom plogning och grävning av rännor. Om rännor används inom tidvattenområdet ska utgrävningen och den efterföljande återfyllningen av kabelrännan utföras på ett sätt som gör att sedimentprofilen bibehålls. Vattenspolning bör endast övervägas i exceptionella fall och måste godkännas i förväg och övervakas.

| — | Ornitologiska undersökningar av strandremsan, tidvattenområdet och landområdet bör utföras mellan oktober och mars varje år under konstruktionsarbetet och i minst ett år därefter. |
| --- | --- |

—

Ornitologiska undersökningar av strandremsan, tidvattenområdet och landområdet bör utföras mellan oktober och mars varje år under konstruktionsarbetet och i minst ett år därefter.

| — | Inga arbeten får utföras innan åtgärder avseende hantering och lagring av potentiellt skadliga ämnen, hantering av utsläpp och anläggning av ytvattendränering har godkänts av lämpliga tillsynsorgan. |
| --- | --- |

—

Inga arbeten får utföras innan åtgärder avseende hantering och lagring av potentiellt skadliga ämnen, hantering av utsläpp och anläggning av ytvattendränering har godkänts av lämpliga tillsynsorgan.

| — | Personal och entreprenörer måste få information om områden med känslig miljö och vilka arbetsmetoder som krävs för att skydda dessa områden. |
| --- | --- |

—

Personal och entreprenörer måste få information om områden med känslig miljö och vilka arbetsmetoder som krävs för att skydda dessa områden.

| — | Metoderna för nedläggning av kablar i tidvattenområden bör väljas så att frigörandet av suspenderade sediment minimeras. |
| --- | --- |

—

Metoderna för nedläggning av kablar i tidvattenområden bör väljas så att frigörandet av suspenderade sediment minimeras.

| — | All konstruktionsverksamhet bör utföras på ett sätt som minimerar störningarna av fågelfaunan, t.ex. genom tekniker för riktad belysning. |
| --- | --- |

—

All konstruktionsverksamhet bör utföras på ett sätt som minimerar störningarna av fågelfaunan, t.ex. genom tekniker för riktad belysning.

STÖRNING OCH UNDANTRÄNGNING AV LÅNGFLYTTANDE ARTER

Det är välkänt att buller och förekomsten av människor, maskiner och verksamheter i samband med konstruktionsarbeten både inom tidvattenområden och områden till havs påverkar beteendet hos långvandrande arter som havsfåglar, vadare, änder, valar, sälar, sköldpaddor och fiskar som är skyddade enligt habitatdirektivet eller fågeldirektivet. De huvudsakliga effekterna är störning och undanträngning. De möjliga konsekvenserna beror på vilka arter som berörs och kan omfatta förlust av födosöksmöjligheter, kollisionsrisker och hinder mot förflyttningar, vilket kan medföra betydande energikostnader. Dykande fåglar är kända för att vara särskilt känsliga för visuella störningar och kan trängas undan av fartygstrafik (Mendel m.fl., 2008). Konsekvenser kan även uppträda på längre sikt, till exempel hörselskador hos marina däggdjur som är exponerade för höga ljudnivåer under långa tidsperioder. En kritisk fråga är nivån på bakgrundsljudet i förhållande till bullret från konstruktionsverksamheten, eftersom detta påverkar djurens förmåga att upptäcka och reagera på belastningen (Robinson och Lepper, 2013).

Vid nedläggning av kablar och rörledningar uppstår buller vanligen i samband med grävning av rännor, nedläggning av ledningar och utplacering av stenbeklädnader. När en 65 km lång exportkabel skulle anläggas från vindkraftparken Beatrice i havsviken Moray Firth beräknades installationsbullret genom modellering för att identifiera den potentiella störningszonen för olika arter (se rutan nedan). Ospar har gjort bedömningen att det inte finns några tydliga indikationer på att undervattensbuller som orsakas av installation av sjökablar utgör någon större risk för den marina faunan (Ospar, 2009).

| Undersökningar för bedömning av riskerna för rörliga marina arter

  En bedömning av den förmodade bullerbelastningenpåverkan i samband med installationen av de 65 km långa exportkablarna från vindkraftparken Beatrice till landfästet i Moray Firth på Skottlands nordöstra kust genomfördes genom modellering av de potentiella effekterna på olika arters beteende (Nedwell m.fl., 2012). Resultaten tyder på att grävning av rännor är den verksamhet som har störst konsekvenser för de olika marina arterna och att tumlaren är den art som troligen påverkas mest. | Måttet dBht (art) har tagits fram som en metod för att kvantifiera risken för påverkan på beteendet hos en art i undervattensmiljö (Nedwell m.fl., 2007). Ljudet uppfattas olika av olika arter. Nivåer över 90 dBht ansågs framkalla en starkt undvikande reaktion hos praktiskt taget alla individer. |
| --- | --- |
| | |

Undersökningar för bedömning av riskerna för rörliga marina arter

En bedömning av den förmodade bullerbelastningenpåverkan i samband med installationen av de 65 km långa exportkablarna från vindkraftparken Beatrice till landfästet i Moray Firth på Skottlands nordöstra kust genomfördes genom modellering av de potentiella effekterna på olika arters beteende (Nedwell m.fl., 2012). Resultaten tyder på att grävning av rännor är den verksamhet som har störst konsekvenser för de olika marina arterna och att tumlaren är den art som troligen påverkas mest.

Image

Måttet dBht (art) har tagits fram som en metod för att kvantifiera risken för påverkan på beteendet hos en art i undervattensmiljö (Nedwell m.fl., 2007). Ljudet uppfattas olika av olika arter. Nivåer över 90 dBht ansågs framkalla en starkt undvikande reaktion hos praktiskt taget alla individer.

Image

I detta fall förutsågs en kortvarig lokal bullerstörning under kabelnedläggningen, vilken kunde leda till tillfällig undanträngning av marina däggdjur från en mycket liten del av deras lämpliga livsmiljö (Arcus, 2012). Andra aspekter av konstruktionsarbetet ansågs utgöra betydande risker för öresvin och knubbsälar, vilka följaktligen var föremål för begränsande åtgärder, t.ex. ”mjukstart” vid pålningsarbeten och användning av observatörer.

8.3.2   Drift

De negativa konsekvenserna i samband med driften av kablar och rörledningar uppstår i första hand genom föroreningar. Detta kan gälla akuta händelser som oavsiktliga utsläpp från stödfartyg eller från brustna rörledningar. Kroniska effekter till följd av nedbrytning av kablar och rörledningar och läckage av kemikalier kan också förekomma. De möjliga effekterna av elektromagnetiska fält och ökade temperaturer i anslutning till kablarna har inte studerats lika ingående. Underhålls- och reparationsarbeten som orsakar resuspension av sediment och skadliga ämnen kommer att leda till liknande effekter som under installationsarbetet.

FÖRORENINGAR

Skador kan uppstå på rörledningarna till följd av korrosion, rörelser i havsbottnen eller kontakt med ankare och redskap för bottenfiske. Konsekvenserna kan vara små kortvariga eller långvariga läckage eller katastrofala utsläpp som leder till allvarliga föroreningar. I den europeiska databasen över incidenter med gasledningar anges externa störningar som den vanligaste orsaken till incidenter (48,4 %) följt av konstruktionsfel/materialfel och korrosion, men ingen skillnad görs mellan undervattensledningar och andra gasledningar (EGIG, 2011). Kolväten och gaser som koldioxid, metan och vätesulfid är några av de föroreningar som kan spridas i vattnet.

En annan källa till föroreningar är de offeranoder som används för att bromsa rörledningarnas korrosion i havsvatten. Komponenterna i dessa anoder (kvicksilver, koppar, kadmium och bly) kan spridas genom sedimenten och ackumuleras i vissa marina arter. Korrosionshastigheten hos dessa anoder beror på de lokala förhållandena, däribland vattendjup, temperatur och salthalt. Sannolikheten för effekter på livsmiljöer och arter inom Natura 2000 är oklar.

När det gäller CCS-verksamhet avgör temperatur och tryck huruvida den koldioxid som transporteras genom rörledningarna är flytande eller gasformig. Detta måste kontrolleras noggrant, eftersom hydratbildning i ledningen ökar den inre korrosionen och kan orsaka blockeringar som ökar risken för att ledningen skadas. Den allvarligaste effekten om rörledningen skadas eller brister är försurning av det omgivande vattnet.

Oljeföroreningarnas akuta och kroniska effekter på marina arter och livsmiljöer som omfattas av habitatdirektivet och fågeldirektivet, däribland marina däggdjur, havsfåglar, sjögräsängar och ler- och sandbottnar, har studerats noggrant och är väl dokumenterade (54). Detsamma gäller behovet av övervakning och beredskapsplanering för att undvika en eskalering av incidenter och minska konsekvenserna. Information finns även tillgänglig om effekterna av andra föroreningar, däribland tungmetaller i marina däggdjur och de potentiella effekterna av havsförsurning, men inte specifikt med avseende på marin energiinfrastruktur.

Den viktigaste metoden för att minska föroreningarna från kablar och rörledningar är att minimera risken för utsläpp genom en anpassad utformning och regelbundna kontroller. Den regelbundna övervakningen fungerar som ett system för tidig varning, och beredskapsplaneringen omfattar åtgärder för att minska effekterna på de marina livsmiljöerna och arterna om en incident inträffar.

ELEKTROMAGNETISKA FÄLT OCH DERAS EFFEKTER PÅ FISK

Elektromagnetiska fält med låg frekvens uppstår vid överföring av elektricitet, även längs sjökablar. Elektriska fält kan även uppstå i den omgivande miljön genom förflyttning av vatten och organismer genom det magnetiska fältet. Marina organismer som använder elektromagnetiska fält vid navigering, storskalig förflyttning, småskalig orientering, födosök eller parbildning kan därför uppvisa vissa effekter om det elektromagnetiska fältet är tillräckligt stort och/eller urskiljbart från bakgrundsnivåerna. Kunskapen om sannolikheten för och betydelsen av eventuella effekter är fortfarande bristfällig (Boehlert och Gill, 2010). Simuleringar av magnetiska fält kring den bipolära överföringsledningen mellan Sverige och Polen antydde att förändringarna av inklinationen inte skulle överstiga de naturliga variationerna i det markbundna fältet vid ett avstånd på mer än 20 meter från kablarna. Mätningar på plats av det magnetiska fältet vid en installerad sjökabel visade att värdena inte översteg de som förutsågs av simuleringarna (Andrulewicz m.fl., 2003).

Hajar, rockor och störar är grupper som är kända för att upptäcka elektriska fält, och vissa av dessa uppvisar ett förändrat beteende inom det elektromagnetiska fält som kan uppstå runt kablarna. När det gäller magnetiska fält har övervakningen av migrerande europeisk ål (A. anguilla) i Östersjön visat att ålarna tillfälligt undviker kablarna under flyttningen, men det framkom inte några bevis för att detta skulle utgöra ett permanent hinder. Förändringar i beteendet hos arter som är knutna till sandbankar, däribland småfläckig rödhaj (S. canicula), knaggrocka (R. clavata) och pigghaj (S. acanthias), har också rapporterats, även om effekten varierade mellan olika individer (55).

En viss begränsning har redan åstadkommits genom avskärmning enligt en industristandard, vilken minskar de direkt utstrålade elektriska fälten men inte den magnetiska komponenten. Andra möjligheter är ändringar av kabelns utformning, minskningar av strömflödet och djupare nedgrävning.

Mekanismerna och effekterna av elektromagnetiska fält på marina organismer är inte fullständigt kända. Kunskap saknas även om hur betydande den genererade fältstyrkan är i förhållande till jordens magnetfält. Nuvarande praxis i Europa är att elektromagnetiska fält ska beaktas i miljökonsekvensbeskrivningen och att ett godkännande måste erhållas, men skyldigheten att övervaka och undersöka potentiella effekter varierar i de olika medlemsstaterna.

FÖRÄNDRINGAR AV BOTTENFAUNAN

På längre sikt kan anläggningen av hårda substrat för kablar och rörledningar på havsbottnen ha en ”reveffekt” när de koloniseras av olika arter (56). Bland de arter som förväntas kolonisera stenbeklädnader och betongmadrasser kring rörledningar i den norra delen av utvecklingsområdet Mariner i Nordsjön kan nämnas hydroider, mjuka koraller, havsanemoner, rörmaskar, havstulpaner, manteldjur och rörliga organismer som kräftdjur, havsborstmaskar och tagghudingar (Statoil, 2012). Vid vindkraftparkerna Nysted och Horns Rev har kolonisationen kring kraftverkens fundament lett till en ökad biomassa och mer varierade livsmiljöer. Anläggningen av hårda ytor i ett område som domineras av sandiga sediment har lett till betydande förändringar av bottenfaunan. Invasiva främmande arter kan också spridas genom kolonisering av dessa konstruktioner, i synnerhet om temperaturen också förändras. Små temperaturhöjningar kan förekomma inom några centimeter från överföringskablarna beroende på nedgrävningsdjupet, typen av kabel och de omgivande sedimentens egenskaper. Dessa temperaturhöjningar är sannolikt större i anslutning till växelströmskablar än vid kablar för högspänd likström vid samma överföringshastighet. Värmeutstrålning kan förändra de fysikalisk-kemiska förhållandena i sedimenten och öka bakterieaktiviteten, vilket kan skapa sekundära effekter för den bottenlevande faunan och floran (Meissner och Sordyl, 2006). Det finns belägg för att vissa arter är känsliga även för mindre höjningar av den omgivande temperaturen, men typen och betydelsen av de eventuella effekterna på bentiska samhällen, till exempel de som är knutna till sandbankar, är inte kända.

8.3.3   Avveckling

Det finns olika internationella förpliktelser när det gäller avveckling av anläggningar till havs, till exempel de som fastställts av Ospar (beslut 98/3), men dessa omfattar inte kablar och rörledningar. De potentiella konsekvenserna för marina livsmiljöer och arter vid avveckling av kablar och rörledningar liknar de som har beskrivits för installationsverksamheten och kan stödjas av liknande begränsande åtgärder. När det gäller rörledningar är det första steget att spola och rengöra ledningarna. Därefter tas ledningarna antingen bort från havsbottnen eller delas och lämnas kvar på plats med lämpligt skydd och efterföljande övervakning. Nedgrävda kablar måste ibland friläggas genom plogning eller vattenspolning innan de kan tas bort, vilket leder till att sedimenten och de bottenlevande samhällena rubbas. Madrasser och annan tillhörande infrastruktur kan behöva tas bort med hjälp av en gripskopa beroende på deras skick.

Tekniker som används för att ta bort rörledningar, däribland upprullning, delning samt lyftning och bogsering vid ytan eller vid ett kontrollerat djup, kan orsaka direkta skador på livsmiljöer vid havsbottnen, störa eller tränga undan rörliga arter och försämra vattenkvaliteten om det förekommer utsläpp från fartygstrafiken eller verksamheten. De fysiska störningarna av havsbottnen, den ökade grumligheten, risken för kvävning av bottenfaunan och återhämtningstakten är sannolikt samma som de som beskrivs för installationsverksamheten, och de påverkar samma livsmiljöer och arter på båda sidor av ledningen. Äldre madrasser eller sådana som har brutits sönder kan behöva tas bort med hjälp av konventionella gripskopor. Stenblock som läggs ut på havsbottnen för att skydda delar av de avvecklade rörledningarna ger en hård yta för fastsättning i ett område som domineras av mjuka sediment, vilket förändrar de marina samhällena.

Avvecklingsplaner måste i regel ha utarbetats redan i början av ett projekt med en bedömning från fall till fall, eftersom planerna varierar beroende på ledningens typ, diameter, längd, tillstånd och skick. Alternativen omfattar att lämna kvar på plats, att återanvända på plats, att återanvända på annan plats eller att ta bort och ta om hand på land. Vid en undersökning av avvecklingsalternativen för de danska fälten väster om Jylland framkom till exempel att det första och sista av dessa alternativ bör utvärderas vidare. Om rörledningarna lämnas kvar på havsbottnen behövs sannolikt en långsiktig övervakning för att säkerställa stabiliteten och säkerheten för andra aktörer som använder havet, eftersom det kan ta flera decennier innan ledningarnas skick börjar försämras (HSE, 1997).

8.3.4   Kumulativa effekter

Projekten inom den marina energiinfrastrukturen är inte isolerade händelser. De är en del av verksamheten inom olja och gas, CCS, havsbaserad vindkraft och förnybar energiproduktion till havs, och de kan även ligga i nära anslutning till andra planer och projekt. Den kombinerade effekten av dessa verksamheter, oavsett om de är avvecklade, aktiva eller planerade för framtiden, kan leda till kumulativa miljökonsekvenser för livsmiljöer och arter inom Natura 2000-nätverket. Långflyttande arter som marina däggdjur, fiskar och havsfåglar är särskilt sårbara eftersom de kan påverkas av verksamheter på flera olika platser, även sådana som ligger långt ifrån varandra.

Kumulativa effekter kan till exempel uppstå inom ett enskilt projekt på grund av omfattningen av infrastrukturen och verksamheten på platsen (kablar, rörledningar, plattformar, trafik med underhållsfartyg). Risken för kumulativa effekter ökar också om det finns andra projekt i närheten. Vid vindkraftparken Beatrice i norra Nordsjön gjordes bedömningen att bullret i samband med nedläggningen av kablar och ökningen av suspenderat material i området kring anläggningen inte hade någon betydande inverkan. När de utvärderades tillsammans med andra verksamheter på platsen och ett närliggande projekt för förnybar energi visade det sig emellertid att det kombinerade konstruktionsbullret kunde ha en kumulativ effekt på beståndet av sill, ål, lax och havsöring. Å andra sidan gjordes bedömningen att inga ytterligare effekter skulle påverka transporten av sediment när de två projekten utvärderades tillsammans (Arcus, 2012).

En utvärdering av de kumulativa effekterna måste genomföras som en del av miljökonsekvensbeskrivningen och den strategiska miljöbedömningen. Detta är ett rättsligt krav för den lämpliga bedömningen av planer och projekt enligt habitatdirektivet. Undersökning av potentiella konsekvenser, förslag på åtgärder för att minska och övervaka effekterna samt rapportering av områden där det råder osäkerhet är viktiga delar av utvärderingen. Det finns både allmänna och sektorspecifika riktlinjer om bedömningen av kumulativa effekter (t.ex. RenewableUK, 2013), och ytterligare information ges i avsnitt 7.3 i detta dokument.

8.3.5   Möjliga begränsande åtgärder

Riktlinjer för begränsande åtgärder anges i avsnitt 5 i detta dokument. De viktigaste möjligheterna att begränsa påverkan på livsmiljöer och arter inom Natura 2000 i samband med projekt för marin energiinfrastruktur anges i nedanstående förteckning.

| Möjliga alternativ för begränsande åtgärder i olika stadier av energiinfrastrukturprojekt


  Utvärdering







  — | Undersökning, behovsbedömning och inledande utvärdering av installations-, drifts- och avvecklingsfaserna för att identifiera potentiella belastningar, effekter och konsekvenser för livsmiljöer och arter inom Natura 2000. Begränsande åtgärder ska föreslås som en del av denna process. |
| --- | --- |

Möjliga alternativ för begränsande åtgärder i olika stadier av energiinfrastrukturprojekt

Utvärdering

—

Undersökning, behovsbedömning och inledande utvärdering av installations-, drifts- och avvecklingsfaserna för att identifiera potentiella belastningar, effekter och konsekvenser för livsmiljöer och arter inom Natura 2000. Begränsande åtgärder ska föreslås som en del av denna process.

Dragning/utplacering

| — | Lägg korridorer för kablar och rörledningar så att de undviker Natura 2000-livsmiljöer och minskar konsekvenserna för arter som är skyddade inom EU, t.ex. genom att undvika Posidonia-bankar, rastplatser för sälar och födosöksområden för vadare och änder. |
| --- | --- |

—

Lägg korridorer för kablar och rörledningar så att de undviker Natura 2000-livsmiljöer och minskar konsekvenserna för arter som är skyddade inom EU, t.ex. genom att undvika Posidonia-bankar, rastplatser för sälar och födosöksområden för vadare och änder.

| — | Undvik anläggning av understationer/omvandlarstationer i Natura 2000-områden. |
| --- | --- |

—

Undvik anläggning av understationer/omvandlarstationer i Natura 2000-områden.

| — | Undvik dragning genom områden där det finns risk för spridning av skadliga ämnen eller förorenade sediment. |
| --- | --- |

—

Undvik dragning genom områden där det finns risk för spridning av skadliga ämnen eller förorenade sediment.

Miljöavtryck

| — | Minska störningszonen genom att minimera korridorerna, till exempel genom att anpassa infrastrukturens typ och storlek, minska mellanrummet mellan rännorna och använda buntning och parallell dragning av kablarna. |
| --- | --- |

—

Minska störningszonen genom att minimera korridorerna, till exempel genom att anpassa infrastrukturens typ och storlek, minska mellanrummet mellan rännorna och använda buntning och parallell dragning av kablarna.

| — | Minimera kabelvägarnas förbindelser mellan produktionsanordningar (inom kraftverksparken), omvandlar- och understationer och nätanslutningspunkter på land. |
| --- | --- |

—

Minimera kabelvägarnas förbindelser mellan produktionsanordningar (inom kraftverksparken), omvandlar- och understationer och nätanslutningspunkter på land.

| — | Använd installationsmetoder (t.ex. nedplöjning, vattenspoling, horisontell riktad borrning, fångdammar) som minimerar störningen av livsmiljöerna på havsbottnen och i tidvattenzonen. |
| --- | --- |

—

Använd installationsmetoder (t.ex. nedplöjning, vattenspoling, horisontell riktad borrning, fångdammar) som minimerar störningen av livsmiljöerna på havsbottnen och i tidvattenzonen.

| — | Överväg möjligheten att samordna anläggningen av rännor och installera reservkapacitet med tanke på framtida behov. |
| --- | --- |

—

Överväg möjligheten att samordna anläggningen av rännor och installera reservkapacitet med tanke på framtida behov.

| — | Minimera mängden av material som dumpas på havsbottnen. |
| --- | --- |

—

Minimera mängden av material som dumpas på havsbottnen.

Tidsram

| — | Minimera tidsåtgången vid installation och avveckling för att minska störningsperioden. |
| --- | --- |

—

Minimera tidsåtgången vid installation och avveckling för att minska störningsperioden.

Planering

| — | Minimera tiden mellan utgrävning av rännor och nedgrävning av kablar och rörledningar. |
| --- | --- |

—

Minimera tiden mellan utgrävning av rännor och nedgrävning av kablar och rörledningar.

| — | Planera verksamheten vid installation och avveckling för att undvika perioder när störning av skyddade arter kan förväntas ha betydande konsekvenser, till exempel under häcknings- och flyttningsperioder. |
| --- | --- |

—

Planera verksamheten vid installation och avveckling för att undvika perioder när störning av skyddade arter kan förväntas ha betydande konsekvenser, till exempel under häcknings- och flyttningsperioder.

Utformning

| — | Analysera vilken storlek och typ av infrastruktur som krävs med avseende på de sannolika miljökonsekvenserna, t.ex. kabeltyper som minskar magnituden och utbredningen av elektromagnetiska fält. |
| --- | --- |

—

Analysera vilken storlek och typ av infrastruktur som krävs med avseende på de sannolika miljökonsekvenserna, t.ex. kabeltyper som minskar magnituden och utbredningen av elektromagnetiska fält.

Hanteringsfrågor

| — | Undvik metoder för installation och avveckling som kan förväntas leda till buller och visuella störningar, t.ex. explosiva ämnen. |
| --- | --- |

—

Undvik metoder för installation och avveckling som kan förväntas leda till buller och visuella störningar, t.ex. explosiva ämnen.

| — | Använd begränsande åtgärder för att minska risken för föroreningar och vidta beredskapsåtgärder för att hantera eventuella incidenter. |
| --- | --- |

—

Använd begränsande åtgärder för att minska risken för föroreningar och vidta beredskapsåtgärder för att hantera eventuella incidenter.

| — | Använd begränsande åtgärder för att minska risken för konsekvenser om buller kan förväntas vara ett problem, t.ex. aktiva ljudreducerande åtgärder (bubbelgardiner, isolering av pålar, fångdammar), mjukstart och övervakning av marina däggdjur vid påldrivning. |
| --- | --- |

—

Använd begränsande åtgärder för att minska risken för konsekvenser om buller kan förväntas vara ett problem, t.ex. aktiva ljudreducerande åtgärder (bubbelgardiner, isolering av pålar, fångdammar), mjukstart och övervakning av marina däggdjur vid påldrivning.

| — | Minska magnituden och utbredningen av elektromagnetiska fält genom att ta hänsyn till kabeltyp och nedgrävningsdjup. |
| --- | --- |

—

Minska magnituden och utbredningen av elektromagnetiska fält genom att ta hänsyn till kabeltyp och nedgrävningsdjup.

| — | Välj alternativ för avveckling som minimerar de möjliga miljökonsekvenserna i överensstämmelse med rättsliga skyldigheter. |
| --- | --- |

—

Välj alternativ för avveckling som minimerar de möjliga miljökonsekvenserna i överensstämmelse med rättsliga skyldigheter.

Övervakning

| — | Förbered snabba åtgärder/insatser om tröskelvärdena är nära att överskridas, t.ex. när det gäller ledningarnas fysiska tillstånd, övertäckningen av kablar, buller, elektromagnetiska fält. |
| --- | --- |

—

Förbered snabba åtgärder/insatser om tröskelvärdena är nära att överskridas, t.ex. när det gäller ledningarnas fysiska tillstånd, övertäckningen av kablar, buller, elektromagnetiska fält.

Verksamhetsram

| — | Arbeta i enlighet med befintlig internationell, europeisk och nationell lagstiftning med avseende på relevanta riktlinjer, t.ex. Marpol, Ospar, SMB/lämplig bedömning. |
| --- | --- |

—

Arbeta i enlighet med befintlig internationell, europeisk och nationell lagstiftning med avseende på relevanta riktlinjer, t.ex. Marpol, Ospar, SMB/lämplig bedömning.

8.4   Vikten av strategisk planering

Den marina energiinfrastrukturen är en av många verksamheter som ska dela på utrymmet i Europas hav. I många delar av världen identifieras potentiella konflikter genom en havsplaneringsprocess. Havsplanering används även som grund för ett mer integrerat och strategiskt tillvägagångssätt för att planera användningen av våra hav inom olika sektorer, däribland miljöskydd och naturvård.

| Möjliga fördelar med havsplanering (på grundval av Unesco/IOC (57)
  )


  Ekonomiska fördelar:







  — | Större säkerhet för den privata sektorn vid planering av nya investeringar, ofta med en livstid på 30 år. |
| --- | --- |

Möjliga fördelar med havsplanering (på grundval av Unesco/IOC (57)
  )

Ekonomiska fördelar:

—

Större säkerhet för den privata sektorn vid planering av nya investeringar, ofta med en livstid på 30 år.

| — | Identifiering av kompatibla användningsområden inom samma utvecklingsområde. |
| --- | --- |

—

Identifiering av kompatibla användningsområden inom samma utvecklingsområde.

| — | Minskning av konflikter mellan oförenliga användningsområden och mellan olika användningsområden och naturen. |
| --- | --- |

—

Minskning av konflikter mellan oförenliga användningsområden och mellan olika användningsområden och naturen.

| — | Smidigt tillståndsförfarande. |
| --- | --- |

—

Smidigt tillståndsförfarande.

| — | Främjande av effektiv användning av resurser och utrymme. |
| --- | --- |

—

Främjande av effektiv användning av resurser och utrymme.

Miljöfördelar:

| — | Identifiering av områden med stort biologiskt eller ekologiskt värde. |
| --- | --- |

—

Identifiering av områden med stort biologiskt eller ekologiskt värde.

| — | Införlivande av mål för den biologiska mångfalden och ekosystemen som en central del av havsplaneringen och hanteringen av kust- och havsområdena genom en ekosystembaserad metod. |
| --- | --- |

—

Införlivande av mål för den biologiska mångfalden och ekosystemen som en central del av havsplaneringen och hanteringen av kust- och havsområdena genom en ekosystembaserad metod.

| — | Avsättning av områden för biologisk mångfald och naturvård, och även för förnybar energi av klimatskäl. |
| --- | --- |

—

Avsättning av områden för biologisk mångfald och naturvård, och även för förnybar energi av klimatskäl.

| — | Tillhandahållande av ett planeringsunderlag för ett nätverk av skyddade marina områden. |
| --- | --- |

—

Tillhandahållande av ett planeringsunderlag för ett nätverk av skyddade marina områden.

| — | Minskning av de negativa konsekvenserna av människans användning av de marina ekosystemen baserat på en strategisk miljöbedömning som tar hänsyn till kumulativa effekter. |
| --- | --- |

—

Minskning av de negativa konsekvenserna av människans användning av de marina ekosystemen baserat på en strategisk miljöbedömning som tar hänsyn till kumulativa effekter.

| — | Bevarande av vidsträckta öppna ytor till havs genom att stora områden hålls fria från konkret användning. |
| --- | --- |

—

Bevarande av vidsträckta öppna ytor till havs genom att stora områden hålls fria från konkret användning.

Sociala fördelar:

| — | Bättre möjligheter för allmänheten och myndigheterna att delta i gränsöverskridande samråd och samarbete. |
| --- | --- |

—

Bättre möjligheter för allmänheten och myndigheterna att delta i gränsöverskridande samråd och samarbete.

| — | Identifiering av konsekvenserna av beslut om att avsätta havsområden för viss användning (eller förbud mot användning) för samhällen och ekonomier på land. |
| --- | --- |

—

Identifiering av konsekvenserna av beslut om att avsätta havsområden för viss användning (eller förbud mot användning) för samhällen och ekonomier på land.

| — | Identifiering och förbättrat skydd av vårt kulturarv. |
| --- | --- |

—

Identifiering och förbättrat skydd av vårt kulturarv.

| — | Identifiering och bevarande av sociala och andliga värden i samband med användningen av havets resurser. |
| --- | --- |

—

Identifiering och bevarande av sociala och andliga värden i samband med användningen av havets resurser.

Inom EU föreskrivs genom havsmiljödirektivet att medlemsstaterna ska utarbeta marina strategier för sina egna vatten och samordnade strategier med andra medlemsstater för Östersjön, Nordostatlanten, Medelhavet och Svarta havet. Detta är miljöpelaren i EU:s integrerade havspolitik, som främjar en ekosystembaserad strategi för förvaltning och integration av miljöhänsyn inom olika politiska områden. Havsplanering har identifierats som ett sektorsöverskridande verktyg som stöd för dessa mål. Genom direktiv 2014/89/EU om upprättandet av en ram för havsplanering (havsplaneringsdirektivet) (58) uppmanas medlemsstaterna att inrätta och genomföra havsplanering i syfte att stödja en hållbar utveckling av de marina områdena genom en ekosystembaserad strategi och en samexistens mellan relevanta verksamheter och användningsområden. I skäl 23 i direktivet konstateras att havsplaner som sannolikt kommer att ha betydande konsekvenser för miljön omfattas av direktiv 2001/42/EG och att planer som omfattar Natura 2000-områden kan kombineras med kraven i artikel 6 i habitatdirektivet för att undvika dubbelarbete.

Den strategiska planeringen av marina områden omfattar följande punkter:

| — | Utveckling av hållbara verksamheter till havs och skydd av den marina miljön på grundval av en gemensam ram och jämförbara rättsliga konsekvenser. |
| --- | --- |

—

Utveckling av hållbara verksamheter till havs och skydd av den marina miljön på grundval av en gemensam ram och jämförbara rättsliga konsekvenser.

| — | Minskning av risken för rumsliga konflikter på grund av den ökade användningen av havets resurser, med hänsyn till skyddet av den marina miljön, på ett sådant sätt att de sociala och ekonomiska kraven på de marina områdena är kompatibla med skyddet av den marina miljön och dess ekologiska funktioner. |
| --- | --- |

—

Minskning av risken för rumsliga konflikter på grund av den ökade användningen av havets resurser, med hänsyn till skyddet av den marina miljön, på ett sådant sätt att de sociala och ekonomiska kraven på de marina områdena är kompatibla med skyddet av den marina miljön och dess ekologiska funktioner.

| — | Stöd vid genomförandet av den befintliga EU-lagstiftningen. |
| --- | --- |

—

Stöd vid genomförandet av den befintliga EU-lagstiftningen.

| — | En gemensam strategi som ger de medlemsstater som tillämpar havsplanering möjlighet att dela med sig av sin kunskap. |
| --- | --- |

—

En gemensam strategi som ger de medlemsstater som tillämpar havsplanering möjlighet att dela med sig av sin kunskap.

Erfarenheten har gång på gång visat att hänsyn till miljöaspekter i ett tidigt skede av beslutsprocessen kan göra det lättare att hitta lösningar om det finns ett stort antal tillgängliga alternativ. Miljöhänsyn främjar även en öppnare och mer kreativ beslutsprocess som gör det lättare att hitta gemensamma fördelar och win-win-lösningar och som är mindre kostsam eller betungande att genomföra. Detta kan även innefatta informella strategier och processer på förhand eller parallellt med de formella planeringsförfarandena, till exempel integrerad förvaltning av kustområdena för att ta hänsyn till samspelet mellan hav och land, eller användning av matriser för att analysera konsekvensernas betydelse.

Om denna sektorsöverskridande dialog inte genomförs förrän i slutskedet av det tillståndsförfarande som avses i artikel 6.3 blir lösningarna snävare och mindre effektiva i ett övergripande rumsligt sammanhang (och mer kostsamma att genomföra). Samtidigt riskerar diskussionen att bli polariserad och mer konfliktfylld.

Den allt mer gränsöverskridande karaktären hos många marina energiinfrastrukturprojekt är ett annat skäl till att strategisk planering kan vara till nytta genom att säkerställa en enhetlig strategi för projektarbetet om många parter och rättsliga ramar är inblandade.

Gränsöverskridande planering genomförs även inom den marina energisektorn (t.ex. initiativet för energinät i länderna kring Nordsjön) såväl som för andra användningsområden (t.ex. BaltSeaPlan och TPEA-projektet [för gränsöverskridande planering i den europeiska delen av Atlanten], som omfattar Spanien, Portugal, Irland och Storbritannien). Planeringen av ett elnät för havsbaserade vindkraftparker i den tyska ekonomiska zonen är ett exempel på hur en sektorspecifik strategi kan tillämpas med miljöskydd som en av huvudprinciperna och hur denna strategi kan integreras i en fysisk plan över flera sektorer. Om en liknande strategi används över gränserna och under planeringen av alternativ för överföring och generering skulle det även göra det möjligt att identifiera kumulativa effekter i stor skala och ta itu med dessa innan planerna godkänns.

| Fysisk planering för användning av rörledningar och kablar i den tyska ekonomiska zonen och planering av ett havsbaserat elnät i Tysklands ekonomiska zon i Nordsjön

  I den tyska planen fastställs riktlinjer för den fysiska utvecklingen tillsammans med mål och principer för användningen av den tyska ekonomiska zonen i enlighet med den tyska lagen om fysisk planering. Planen omfattar bestämmelser om att nedläggningen av rörledningar och sjökablar ska samordnas med andra verksamheter som sjöfart, fiske och naturvård. Prioriterade områden har avsatts för sjöfart, rörledningar och produktion av vindkraft till havs, och andra användningsområden är förbjudna såvida de inte är kompatibla i överensstämmelse med internationell rätt. Vindkraftverk är emellertid inte tillåtna i Natura 2000-områden. Vid övergången till territorialvattnen och vid korsningen till trafiksepareringssystemen ska sjökablar för transport av energi som genereras i den ekonomiska zonen dras längs särskilt avsedda korridorer. I och med att planen har inrättats har en strategisk miljöbedömning utförts. För att minimera de möjliga negativa konsekvenserna för den marina miljön vid nedläggning av rörledningar och kablar föreskrivs i planen att känsliga livsmiljöer inte får genomkorsas under de perioder då de olika arterna är särskilt sårbara. Skador på eller förstörelse av skyddsvärda sandbankar, rev och områden med bottenlevande samhällen, vilka utgör särskilt känsliga livsmiljöer, ska undvikas vid nedläggning och användning av rörledningar och kablar, och bästa miljöpraxis enligt Osparkonventionen ska följas. Planen ska även säkerställa att de prioriterade områdena för rörledningar och vindkraftparker överlappar.
  Nätanslutningar till de havsbaserade vindkraftparkerna planeras av myndigheten Bundesamt für Seeschiffahrt und Hydrographie i enlighet med den tyska energilagen. En plan för det havsbaserade elnätet har varit i kraft som en sektorsövergripande strategi för Nordsjön sedan mars 2013, och en liknande plan håller på att utarbetas för Östersjön. Genom denna plan identifieras vindkraftparker som är lämpliga för sammanförda nätanslutningar, platser för omvandlarstationer, dragningsvägar för nätanslutningar, gränsöverskridande kablar (förbindelseledningar) och dragningsvägar för möjliga korsanslutningar mellan olika nätinfrastrukturer. Planeringsprinciperna i dokumentet, däribland maximal sammanlänkning av kablar och undvikande av dragningsvägar genom Natura 2000-områden, syftar till att minska det område som behövs för nätinfrastruktur och att minska de möjliga konsekvenserna för den marina miljön. Planen har varit föremål för en strategisk miljöbedömning och innehåller en beräkning av kapaciteten och den förväntade tidpunkten för de havsbaserade nätanslutningar som ska byggas under de kommande 10 åren. De fysiska föreskrifterna i dessa planer kommer att integreras i de uppdaterade havsplanerna för den tyska ekonomiska zonen i Nordsjön och Östersjön (BSH, 2012).

  Fysisk plan för det havsbaserade elnätet i Tysklands ekonomiska zon i Nordsjön år 2012 |
| --- |

Fysisk planering för användning av rörledningar och kablar i den tyska ekonomiska zonen och planering av ett havsbaserat elnät i Tysklands ekonomiska zon i Nordsjön

I den tyska planen fastställs riktlinjer för den fysiska utvecklingen tillsammans med mål och principer för användningen av den tyska ekonomiska zonen i enlighet med den tyska lagen om fysisk planering. Planen omfattar bestämmelser om att nedläggningen av rörledningar och sjökablar ska samordnas med andra verksamheter som sjöfart, fiske och naturvård. Prioriterade områden har avsatts för sjöfart, rörledningar och produktion av vindkraft till havs, och andra användningsområden är förbjudna såvida de inte är kompatibla i överensstämmelse med internationell rätt. Vindkraftverk är emellertid inte tillåtna i Natura 2000-områden. Vid övergången till territorialvattnen och vid korsningen till trafiksepareringssystemen ska sjökablar för transport av energi som genereras i den ekonomiska zonen dras längs särskilt avsedda korridorer. I och med att planen har inrättats har en strategisk miljöbedömning utförts. För att minimera de möjliga negativa konsekvenserna för den marina miljön vid nedläggning av rörledningar och kablar föreskrivs i planen att känsliga livsmiljöer inte får genomkorsas under de perioder då de olika arterna är särskilt sårbara. Skador på eller förstörelse av skyddsvärda sandbankar, rev och områden med bottenlevande samhällen, vilka utgör särskilt känsliga livsmiljöer, ska undvikas vid nedläggning och användning av rörledningar och kablar, och bästa miljöpraxis enligt Osparkonventionen ska följas. Planen ska även säkerställa att de prioriterade områdena för rörledningar och vindkraftparker överlappar.

Nätanslutningar till de havsbaserade vindkraftparkerna planeras av myndigheten Bundesamt für Seeschiffahrt und Hydrographie i enlighet med den tyska energilagen. En plan för det havsbaserade elnätet har varit i kraft som en sektorsövergripande strategi för Nordsjön sedan mars 2013, och en liknande plan håller på att utarbetas för Östersjön. Genom denna plan identifieras vindkraftparker som är lämpliga för sammanförda nätanslutningar, platser för omvandlarstationer, dragningsvägar för nätanslutningar, gränsöverskridande kablar (förbindelseledningar) och dragningsvägar för möjliga korsanslutningar mellan olika nätinfrastrukturer. Planeringsprinciperna i dokumentet, däribland maximal sammanlänkning av kablar och undvikande av dragningsvägar genom Natura 2000-områden, syftar till att minska det område som behövs för nätinfrastruktur och att minska de möjliga konsekvenserna för den marina miljön. Planen har varit föremål för en strategisk miljöbedömning och innehåller en beräkning av kapaciteten och den förväntade tidpunkten för de havsbaserade nätanslutningar som ska byggas under de kommande 10 åren. De fysiska föreskrifterna i dessa planer kommer att integreras i de uppdaterade havsplanerna för den tyska ekonomiska zonen i Nordsjön och Östersjön (BSH, 2012).

Fysisk plan för det havsbaserade elnätet i Tysklands ekonomiska zon i Nordsjön år 2012

Image

REFERENSER

ACCOBAMS-MOP5, 2013 Methodological Guide: Guidance on underwater noise mitigation measures. ACCOBAMS-MOP5/2013/Doc24.

AEWA (2008) International Single Species Action Plan for the Conservation of the Lesser White-fronted Goose (Western Palearctic Population) Anser erythropus. Agreement on the Conservation of African-Eurasian Migratory Waterbirds (AEWA). Tekniskt dokument.

Anderson, D.R. (2001) ”The need to get the basics right in wildlife field studies.”Wildlife Society Bulletin, 29: 1294–1297.

Andrews, A., (1990), ”Fragmentation of habitat by roads and utility corridors: a review.”Australian Zoologist 26(3–4), s.130–141. Tillgänglig på: shanespark.com/Documents/Andrews (1990) Fragmentation of Habitat by Roads and Utility Corridors A Review.pdf (Hämtad 11 april 2012).

Andrulewicz, E., Napierska, D. och Otremba, Z. (2003), ”The environmental effects of the installation and functioning of the submarine SwePol Link HVDC transmission lie: a case study of the Polish Marine Area of the Baltic Sea.”J.Sea.Res 49:337–345.

Angelov, I., Hashim, I., Oppel, S. (2012), ”Persistent electrocution mortality of Egyptian Vultures Neophron percnopterus over 28 years in East Africa.”Bird Conservation International (publicerad online).

Arcus (2012), Beatrice Offshore Wind Farm Environmental Statement. Non-Technical Summary. Arcus Renewable Energy Consulting Ltd.

Askins, R.A, Folsom-O'Keefe, C.M., Hardy, M.C. (2012), ”Effects of vegetation, corridor width and regional land use on early successional birds on power line corridors.”PloS one, 7(2): e31520.

Avian Power Line Interaction Committee (APLIC) (2006), Suggested Practices for Avian Protection on Power Lines: The State of the Art in 2006. Edison Electric Institute, APLIC och California Energy Commission. Washington, D.C och Sacramento, CA, USA.

Ayers, D. och Wallace, G. (1997), ”Pipeline trenches: an underutilised resource for finding fauna.” I: P. Hale och D. Lamb (red.) Conservation Outside Nature Reserves. Brisbane: Centre for Conservation Biology, The University of Queensland, s. 349–357.

Barber, J.R., Crooks, K.R. och Fristrup, K.M. (2010), ”The costs of chronic noise exposure for terrestrial organisms.”Trends in ecology & evolution, 25(3), s.180–9. Tillgänglig på: www.sciencedirect.com/science/article/pii/S0169534709002614 (Hämtad 17 mars 2012).

Bayle, P. (1999), ”Preventing Birds of Prey Problems at Transmission Lines in Western Europe.”Journal of Raptor Research, 33(1): 43–48.

Bayne, E.M., Habib, L. och Boutin, S. (2008), ”Impacts of chronic anthropogenic noise from energy-sector activity on abundance of songbirds in the boreal forest.”Conservation biology : the journal of the Society for Conservation Biology, 22(5), s.1186–93. Tillgänglig på: www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/18616740 (Hämtad 26 april 2012).

BCTC (2006), Environmental Assessment Certificate Application – Vancouver Island Transmission Reinforcement Project,

Bell, S.S. m.fl. (2001), ”Faunal response to fragmentation in seagrass habitats: implications for seagrass conservation.”Biological Conservation, 100(1), s.115–123. Tillgänglig på linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0006320700002123 (Hämtad 2 maj 2012).

Bennett, P.M. och Owens, I.P.F. (1997), ”Variation in extinction risk among birds: chance or evolutionary predisposition?”Proceedings of the Royal Society of London B:401–408.

Benson, P.C. (1981) Large raptor electrocution and power pole utilization: a study in six western states. Doktorsavhandling, Brigham Young University, Provo, UT, USA.

BERR (2008), Review of Cabling Techniques and Environmental Effects Applicable to the Offshore Wind Farm Industry – teknisk rapport,

Bevanger, K. (1994b), Bird interactions with utility structures: collision and electrocution, causes and mitigating measures. Ibis, 136: 412–425.

Bevanger, K. (1995), ”Estimates and population consequences of Tetraonid mortality caused by collisions with high tension power lines in Norway.”Journal of Applied Ecology, 32: 745–753.

Bevanger, K. (1998), ”Biological and Conservation Aspects of Bird Mortality Caused by Electricity Power Lines: a Review.”Biological Conservation, 86: 67–76.

Bevanger, K. (1999), ”Estimating bird mortality caused by collision and electrocution with power lines; a review of methodology.” I: Ferrer, M., Janss, G.F. (red.), Birds and Power Lines: Collision, Electrocution, and Breeding. Quercus, Madrid, Spanien, s. 29–56.

Bevanger, K., Overskaug, K. (1998), ”Utility Structures as a mortality factor for Raptors and Owls in Norway.” I: Chancellor, R.D., B.-U. Meyburg och J.J. Ferrero (red.) Holarctic Birds of Prey. ADENEX-WWGBP, Berlin, Tyskland.

Binetti, R. m.fl. (2000), ”Environmental risk assessment of linear alkyl benzene, an intermediate for the detergency industry.”International Journal of Environmental Health Research, 10(2), s.153–172. Tillgänglig på: www.tandfonline.com/doi/abs/10.1080/09603120050021155 (Hämtad 27 april 2012).

BirdLife International (2004), Birds in Europe: population estimates, trends and conservation status. Cambridge, Storbritannien: BirdLife International. (BirdLife Conservation Series nr 12).

Birdlife International (2007), Principuttalande om fåglar och kraftledningar. Birdlifes arbetsgrupps antagna principförklaringar om fågeldirektivet och habitatdirektivet. www.birdlife.org/action/change/europe/habitat_directive/index.html

Birklund, J. (2003), Marine Biological Surveys along the cable trench in the Lagoon of Rødsand in September 2002 and March 2003. DHI Water & Environment. 37 sidor

Bocquené, G., Chantereau, S., Clérendeau, C., Beausir, E., Ménard, D., Raffin, B., Minier, C., m.fl. (2004). ”Biological effects of the ”Erika” oil spill on the common mussel (Mytilus edulis).”Aquatic Living Resources, 17(3), s. 309–316.

Boehlert, G.W. och Gill, A.B. (2010), ”Environmental and ecological effects of ocean renewable energy development. A current synthesis.”Oceanography 23(2), s. 68–81.

Borrmann, C.B. (2006), Wärmeemission von Stromkabeln in Windparks – Laboruntersuchungen zum Einfluss auf die benthische Fauna. Rostock University, Institute of Applied Ecology Ltd.

Bruderer, B., Peter, D. och Steuri, T. (1999), ”Behaviour of migrating birds exposed to x-band radar and a bright light beam.”The Journal of Experimental Biology, 202, s. 1015–1022.

Budzinski, H., Mazéas, O., Tronczynski, J., Désaunay, Y., Bocquené, G. och Claireaux, G. (2004), ”Link between exposure of fish (Solea solea) to PAHs and metabolites: Application to the ”Erika” oil spill.”Aquatic Living Resources, 17(3), s. 329–334.

Bulgarian Society for the Protection of Birds (BSPB) (2010), Safe Ground for Redbreasts. LIFE+-projektets webbplats: bspb-redbreasts.org/?page_id=6

Bulgarian Society for the Protection of Birds (BSPB) Save the Raptors. Conservation of Imperial Eagle and Saker Falcon in Bulgaria. LIFE+-projektets webbplats: www.saveraptors.org

Bundesamt für Seeschifffahrt und Hydrographie (2012), Spatial Offshore Grid Plan for the German Exclusive Economic Zone of the North Sea. Utförlig sammanfattning. Inofficiell översättning.

Cadahía, L., López-lópez, P., Urios, V. (2010), Satellite telemetry reveals individual variation in juvenile Bonelli's Eagle dispersal areas. Ibis, 147(2): 415–419.

Cadiou, B., Riffaut, L., McCoy, K. D., Cabelguen, J., Fortin, M., Gélinaud, G., Le Roch, A., m.fl. (2004). ”Ecological impact of the ”Erika” oil spill: Determination of the geographic origin of the affected common guillemots.”Aquatic Living Resources, 17(3), s. 369–377.

Camphuysen, C.J., Dieckhoff, M.A., Fleet, D.M. och Laursen, K. (2009), ”Oil Pollution and Seabirds. Thematic Report No. 5.3.” I: Marencic, H. och Vlas, J. de (red.) (2009), Quality Status Report 2009. Wadden Sea Ecosystem No. 25. Common Wadden Sea Secretariat, Trilateral Monitoring and Assessment Group, Wilhelmshaven, Tyskland.

Carrete, M., Sánchez-Zapata, J.A., Benítez, J.R., Lobón, M., Donázar, J.A. (2009), ”Large scale risk-assessment of wind-farms on population viability of a globally endangered long-lived raptor.”Biological Conservation, 142(12): 2954–2961.

Carter, L., Burnett, D., Drew, S. m.fl. (2009), ”Submarine Cables and the Oceans – Connecting the World.”UNEP-WCMC Biodiversity Series No. 31. ICPC/UNEP/UNEP-WCMC.

Chandrasekara, W.U. och Frid, C.L.J. (1998), ”A laboratory assessment of the survival and vertical movement of two epibenthic gastropod species, Hydrobia ulvae (Pennant) and Littorina littorea (Linnaeus), after burial in sediment.”Journal of Experimental Marine Biology and Ecology, 221(2), s.191–207. Tillgänglig på: www.sciencedirect.com/science/article/B6T8F-3S967BY-3/2/8d8547d6fd13b48bcdb40c1fe171482c (Hämtad 20 april 2012).

Clarke, D.J. och White, J.G., 2008. ”Towards ecological management of Australian powerline corridor vegetation.” Landscape and Urban Planning, 86(3–4), s.257–266. Tillgänglig på: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0169204608000509 (Hämtad 27 april 2012).

CONCAWE (2011), Performance of European cross-country oil pipelines – Statistical summary of reported spillages in 2010 and since 1971.

Confer, J.L., Pascoe, S.M. (2003), ”Avian communities on utility rights-of-ways and other managed shrublands in the northeastern United States.”Forest Ecology and Management, 185: 193–205.

Cooney, R. (2004), ”Better safe than sorry? The precautionary principle and biodiversity conservation.”Oryx 38: 357–358.

Crivelli, A.J., Jerrentrup, H., Mitchev, T. (1987), ”Electric power lines: a cause of mortality in Pelecanus crispus Bruch, a world endangered bird species, in Porto-Lago, Greece.”Colonial Waterbirds 11: 301–305.

Curtis, M.R., Vincent, A.C.J. (2008), ”Use of population viability analysis to evaluate CITES trade-management options for threatened marine fishes.”Conservation Biology 22: 1225–1232.

Daan, R. och Mulder, M., (1996), ”On the short-term and long-term impact of drilling activities in the Dutch sector of the North Sea.”ICES Journal of Marine Science, 53, s.1036–1044. Tillgänglig på: icesjms.oxfordjournals.org/content/53/6/1036.short (Hämtad 27 april 2012).

Daan, R., Mulder, M. och Van Leeuwen, A. (1994), ”Differential sensitivity of macrozoobenthic species to discharges of oil-contaminated drill cuttings in the North Sea.”Netherlands Journal of Sea Research, 33(1), s.113–127. Tillgänglig på: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/0077757994900566 (Hämtad 27 april 2012).

Deeks, J.J., Higgins J.P.T., Altman D.G. (2005), ”Analysing and presenting results.” I: Cochrane Handbook for Systematic Reviews of Interventions 4.2.5 (uppdaterad maj 2005), avsnitt 8. (J.P.T. Higgins och S. Green [red.]). Tillgänglig på: www.cochrane.org/resources/handbook/hbook.htm.

De la Huz, R., Lastra, M., Junoy, J. m.fl. (2005) ”Biological impacts of oil pollution and cleaning in the intertidal zone of exposed sandy beaches: Preliminary study of the ”Prestige” oil spill.”Est.Coast.Shelf.Sci. 65:19–29.

Demeter, I. (2004), Medium-Voltage Power Lines and Bird Mortality in Hungary. Tekniskt dokument. MME/BirdLife Hungary.

Department of Energy and Climate Change, 2010. Planning For New Energy Infrastructure, London.

Dernie, K.M., Kaiser, M.J. och Warwick, R.M. (2003), ”Recovery rates of benthic communities following physical disturbance.”Journal of Animal Ecology, 72(6), s.1043–1056. Tillgänglig på: onlinelibrary.wiley.com/doi/10.1046/j.1365-2656.2003.00775.x/full (Hämtad 6 april 2012).

Deutsche WindGuard GmbH och Greenpeace International (2005), Offshore Wind Energy – Implementing a New Powerhouse for Europe.

Dierschke, V. och Bernotat, D. (2012), ”Übergeordnete Kriterien zur Bewertung der Mortalität wildlebender Tiere im Rahmen von Projekten und Eingriffen – unter besonderer Berücksichtigung der deutschen Brutvogelarten.” (Hämtad 1 december 2012), 175 sidor. http://www.bfn.de/0306_eingriffe-toetungsverbot.html.

Dodd, A.M. m.fl. (2007), The Appropriate Assessment of Spatial Plans in England: a guide to why, when and how to do it. Tillgänglig på: www.rspb.org.uk/Images/NIAA_tcm9-196528.pdf.

Doody, J.S. m.fl. (2003), ”Fauna by-catch in pipeline trenches: conservation, animal ethics, and current practices in Australia.”Australian Zoologist, 32(3), s. 410–419.

Drewitt, A.L., Langston, R.H.W. (2008), ”Collision effects of wind-power generators and other obstacles on birds.”Annals of the New York Academy of Sciences, 1134: 233–66.

Duhamel, B och Beaussant, H. (2011), EU Energy Strategy in the South Mediterranean. Generaldirektoratet för EU-intern politik. Utredningsavdelning A. Ekonomisk politik och vetenskapspolitik. 110 sidor

EASAC (2009), Transforming Europe's Electricity Supply – An Infrastructure Strategy for a Reliable, Renewable and Secure Power System. The Royal Society. London, Storbritannien.

EGIG (2011), Gas Pipeline incidents. 8th report of the European Gas Pipeline Incident Data group. EGIG 11.R.0402 (version 2).

Ellis, D.H., Smith, D.G., Murphy, J.R. (1969), ”Studies on raptor mortality in western Utah.”Great Basin Naturalist 29: 165–167.

ENTSO (2012) ENTSO-E Grid Map. Tillgänglig på: www.entsoe.eu/nc/resources/grid-map/?sword_list[]=Kv

Environ & InterGen, 2010. Spalding Energy Expansion – Gas Pipeline – Environmental statement – Non-technical summary – Volume 1.

Erfurt University of Applied Sciences, IBU Ingenieurbüro Schöneiche GmbH & Co. KG och 50 Hertz Transmission GmbH (2010), Ecological management of overhead lines (EcoMOL): General overview. Tillgänglig på: www.50hertz.com/en/file/100304_EcoMOL_ShortReport_eng_final_med.pdf.

ERM Iberia (2004), MEDGAZ natural gas transportation system – Environmental impact assessment – Final report,

Europeiska kommissionen (2000), Förvaltning av Natura 2000-områden. Bestämmelserna i artikel 6 i direktiv 92/43/EEG (habitatdirektivet). Bryssel, Belgien. Tillgänglig på: ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm.

Europeiska kommissionen (2002), Bedömning av planer och projekt som väsentligt påverkar Natura 2000-områden, metodologisk vägledning om bestämmelserna i artikel 6.3 och 6.4 i habitatdirektivet 92/43/EEG. Impacts Assessment Unit, School of Planning, Oxford Brookes University, Oxford, Storbritannien.

Europeiska kommissionen (2007), Vägledning om artikel 6.4 i direktiv 92/43/EEG (habitatdirektivet). Bryssel, Belgien.

Europeiska kommissionen (2011), Vår livförsäkring, vårt naturkapital – en strategi för biologisk mångfald i EU fram till 2020. Bryssel, Belgien.

Europeiska kommissionen (2012), Natura 2000-nätverket. Bryssel, Belgien. Tillgänglig på: ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/index_en.htm

Europeiska kommissionen (2013), Streamlining environmental assessment procedures for energy infrastructure Projects of Common Interest (PCIs). Europeiska kommissionen. Energi och miljö.

Europeiska kommissionen (2000), Förvaltning av Natura 2000-områden – Bestämmelserna i artikel 6 i direktiv 92/43/EEG (habitatdirektivet), Luxemburg. Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer.

Europeiska kommissionen (2001a), Bedömning av planer och projekt som väsentligt påverkar Natura 2000-områden – metodologisk vägledning om bestämmelserna i artikel 6.3 och 6.4 i habitatdirektivet 92/43/EEG, Luxemburg.

Europeiska kommissionen (2001b), Guidelines for the Assessment of Indirect and Cumulative Impacts as well as Impact Interactions, Luxemburg. Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer.

Europeiska kommissionen (2007), Vägledning om artikel 6.4 i direktiv 92/43/EEG (habitatdirektivet) – Förtydligande av begreppen alternativa lösningar, tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse, kompensationsåtgärder, totalt sett sammanhängande och yttrande från kommissionen: ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/art6/guidance_art6_4_sv.pdf.

Europeiska kommissionen (2010), Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén: Prioriteringar för energiinfrastrukturen för 2020 och framåt – Förslag för ett integrerat europeiskt energinätverk.

Europeiska kommissionen (2011a), Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén: Vår livförsäkring, vårt naturkapital – en strategi för biologisk mångfald i EU fram till 2020, KOM(2011) 244 final.

Europeiska kommissionen (2011b), Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén: Energifärdplan för 2050, KOM(2011) 885 final.

Europeiska kommissionen (2011c), Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om riktlinjer för transeuropeiska energiinfrastrukturer och om upphävande av beslut nr 1364/2006/EG /* KOM/2011/0658 final – 2011/0300 (COD) *.,

Europeiska kommissionen, Energiinfrastruktur – Prioriteringar för energiinfrastrukturen för 2020 och framåt. Tillgänglig på: ec.europa.eu/energy/infrastructure/strategy/2020_en.htm.

Europeiska miljöbyrån (2010a), Europas miljö – tillstånd och utblick 2010 – biologisk mångfald.

Europeiska miljöbyrån (2010b), Europas miljö – tillstånd och utblick 2010 – markanvändning.

Europeiska miljöbyrån (2011), Landscape fragmentation in Europe – EEA:s rapport nr 2/2011 – Gemensam rapport för EEA och FOEN.

EWEA (2014), Wind in power. 2013 European Statistics. Februari 2014. European Wind Energy Association. 12 sidor.

Faulkner, W. (1999), AGL Central West Project: Marsden- Dubbo gas pipeline. Fauna impact monitoring. Utkast till rapport till NSW National Parks and Wildlife Service and AGL.

Fernie, K.J. och Reynolds, S.J. (2005), ”The effects of electromagnetic fields from power lines on avian reproductive biology and physiology: a review.”Journal of toxicology and environmental health. Del B, Critical reviews, 8(2), s.127–140. Tillgänglig på: www.tandfonline.com/doi/abs/10.1080/10937400590909022 (Hämtad 21 mars 2012).

Fernie, K.J., Bird, D.M., Dawson, R.D., Lague, P.C. (2000) ”Effects of Electromagnetic Fields on the Reproductive Success of American Kestrels.”Physiological and Biochemical Zoology, 73(1): 60–65.

Fernie, K.J., Reynolds, S. J. (2005), ”The effects of electromagnetic fields from power lines on avian reproductive biology and physiology: a review.”Journal of Toxicology and Environmental Health, 8(2): 127–40.

Ferrer, M. (2001), The Spanish Imperial Eagle. Lynx Edicions. Barcelona, Spanien.

Ferrer. M., Hiraldo. F. (1992), ”Man-induced sex-biased mortality in the Spanish Imperial Eagle.”Biological Conservation 60: 57–60.

Fischer, J. m.fl. (2007), ”Mind the sustainability gap.”Trends in ecology & evolution, 22(12), s.621–4. Tillgänglig på: www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/17997188 (Hämtad 7 mars 2012).

Freemark, K. (1995), ”Impacts of agricultural herbicide use on terrestrial wildlife in temperate landscapes: A review with special reference to North America.”Agriculture, Ecosystems & Environment, 52(2–3), s. 67–91. Tillgänglig på: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/016788099400534L (Hämtad 26 april 2012).

Frost, M.T., Rowden, A.A. och Attrill, M.J. (1999), ”Effect of habitat fragmentation on the macroinvertebrate infaunal communities associated with the seagrass Zostera marina L.”Aquatic Conservation: Marine and Freshwater Ecosystems, 9(3), s.255–263. Tillgänglig på: doi.wiley.com/10.1002/(SICI)1099-0755(199905/06)9:3<255::AID-AQC346>3.0.CO;2-F (Hämtad 2 maj 2012).

Garcia-del-Rey, E., Rodriguez-Lorenzo, J.A. (2011), ”Avian mortality due to power lines in the Canary Islands with special reference to the steppe-land birds.”Journal of Natural History, volym 45, nr 35–36: 2159–2169.

Gesteira, J.L.G. och Dauvin, J.-C. (2000), ”Amphipods are Good Bioindicators of the Impact of Oil Spills on Soft-Bottom Macrobenthic Communities.”Marine Pollution Bulletin, 40(11), s.1017–1027. Tillgänglig på: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0025326X00000461 (Hämtad 27 april 2012).

GIE (2012), Gas Infrastructure Europe Key Messages on Energy roadmap 2050. http://www.gie.eu/index.php/13-news/gie/161-gie-publishes-its-new-qkey-messages-energy-roadmap-2050q-brochure.

Gleason, N.C. (2008), ”Impacts of Power Line Rights-of-Way on Forested Stream Habitat in Western Washington.” I: J. W. Goodrich-Mahoney m.fl. (red.) Environment Concerns in Rights-of-Way Management 8th International Symposium. Amsterdam: Elsevier, s. 665–678. Tillgänglig på: www.sciencedirect.com/science/article/pii/B9780444532237500757.

González, L.M., Margalida, A., Mañosa, S., Sánchez, R., Oria, J., Molina, J.I., Caldera, J. (2007), ”Causes and Spatio-temporal Variations of Non-natural Mortality in the Vulnerable Spanish Imperial Eagle Aquila adalberti During a Recovery Period.”Oryx, 41(04): 495–502.

Goosem, M. och Marsh, H. (1997), ”Fragmentation of a Small-mammal Community by a Powerline Corridor through Tropical Rainforest.”Wildlife Research, 24(5), s. 613. Tillgänglig på: www.publish.csiro.au/paper/WR96063 (Hämtad 27 april 2012).

Grande, J.M., Serrano, D., Tavecchia, G., Carrete, M., Ceballos, O., Tella, J.L. and Donázar, J.A. (2009), ”Survival in a long-lived territorial migrant: effects of life-history traits and ecological conditions in wintering and breeding areas.”Oikos, 118: 580–590.

Granström, A. (2001), ”Fire management for biodiversity in the European boreal forest.”Scandinavian Journal of Forest Research, 16 (Supplement 3), s. 62–69. Tillgänglig på: www.tandfonline.com/doi/abs/10.1080/028275801300090627 (Hämtad 26 april 2012).

GRT gaz, Dossier du maître d'ouvrage – Débat public sur le projet Eridan,

Guil, F., Fernández-Olalla, M., Moreno-Opo, R., Mosqueda, I., Gómez, M.E., Aranda, A., Arredondo, A. (2011), ”Minimising Mortality in Endangered Raptors due to Power Lines: The Importance of Spatial Aggregation to Optimize the Application of Mitigation Measures.”PloS one, 6(11), e28212.

Haas, D., Nipkow, M. (2006), Caution: Electrocution! NABU Bundesverband. Bonn, Tyskland.

Haas, D., Nipkow, M., Fiedler, G., Schneider, R., Haas, W., Schürenberg, B. (2005), ”Protecting birds from powerlines.”Nature and Environment, nr 140. Council of Europe Publishing, Strasbourg.

HABIB, L., BAYNE, E.M. och BOUTIN, S. (2006); ”Chronic industrial noise affects pairing success and age structure of ovenbirds Seiurus aurocapilla.”Journal of Applied Ecology, 44(1), s.176–184. Tillgänglig på: doi.wiley.com/10.1111/j.1365-2664.2006.01234.x (Hämtad 18 april 2012).

Hall-Spencer, J.M. och Moore, P.G. (2000), ”Scallop dredging has profound, long-term impacts on maerl habitats.”ICES J.Mar.Sci 57:1407–1415.

Harness, R.E. (1997), Raptor electrocutions caused by rural electric distribution power lines. Ft. Collins: Colorado State University; 110 sidor. mastersuppsats.

Harness, R.E., Wilson, K.R. (2001), ”Utility structures associated with raptor electrocutions in rural areas.”Wildlife Society Bulletin 29, 612–623.

Heubeck, M., Camphuysen, K. C. J., Bao, R., Humple, D., Sandoval Rey, A., Cadiou, B., Bräger, S., m.fl. (2003). ”Assessing the impact of major oil spills on seabird populations.”Marine pollution bulletin, 46(7), s. 900–2.

Hirst, J.A. och Attrill, M.J. (2008), ”Small is beautiful: An inverted view of habitat fragmentation in seagrass beds.”Estuarine, Coastal and Shelf Science, 78(4), s. 811–818. Tillgänglig på linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0272771408000929 (Hämtad 2 maj 2012).

Hirst, R.A. m.fl. (2005), ”The resilience of calcareous and mesotrophic grasslands following disturbance.”Journal of Applied Ecology, 42(3), s. 498–506. Tillgänglig på: onlinelibrary.wiley.com/doi/10.1111/j.1365-2664.2005.01028.x/full (Hämtad 9 april 2012).

Hollmen, A. m.fl. (2007), ”The value of open power line habitat in conservation of ground beetles (Coleoptera: Carabidae) associated with mires.”Journal of Insect Conservation, 12(2), s.163–177. Tillgänglig på: www.springerlink.com/index/510hq085388q826h.pdf (Hämtad 12 april 2012).

Horváth, M., Demeter, I., Fatér, I., Firmánszky, G., Kleszó, A., Kovács, A., Szitta, T., Tóth, I., Zalai, T., Bagyura, J. (2011), ”Population Dynamics of the Eastern Imperial Eagle (Aquila heliaca) in Hungary between 2001 and 2009.”Acta Zoologica Bulgarica, Suppl. 3, 2011: 61–70.

Horváth, M., Nagy, K., Papp, F., Kovács, A., Demeter, I., Szügyi, K., Halmos, G. (2008), Assessment of the Hungarian medium-voltage electric grid based on bird conservation considerations. MME/BirdLife Hungary, Budapest (på ungerska).

Hovel, K.A. och Lipcius, R.N. (2001), ”HABITAT FRAGMENTATION IN A SEAGRASS LANDSCAPE: PATCH SIZE AND COMPLEXITY CONTROL BLUE CRAB SURVIVAL.”Ecology, 82(7), s. 1814–1829. Tillgänglig på: www.esajournals.org/doi/abs/10.1890/0012-9658(2001)082[1814:HFIASL]2.0.CO;2 (Hämtad 2 maj 2012).

Hovel, K.A. och Lipcius, R.N. (2002), ”Effects of seagrass habitat fragmentation on juvenile blue crab survival and abundance.”Journal of Experimental Marine Biology and Ecology, 271(1), s. 75–98. Tillgänglig på linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0022098102000436 (Hämtad 2 maj 2012).

Hovel, K.A. (2003), ”Habitat fragmentation in marine landscapes: relative effects of habitat cover and configuration on juvenile crab survival in California and North Carolina seagrass beds.”Biological Conservation, 110(3), s. 401–412. Tillgänglig på linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0006320702002343 (Hämtad 2 maj 2012).

Howard, D.C., Wadsworth R.A., Whitaker J.W., Hughes N., Bunce R.G.H. (2009), ”The impact of sustainable energy production on land use in Britain through to 2050.”Land Use Policy 26S s. 284–292.

HSE (1997), ”The abandonment of offshore pipelines. Methods and Procedures for Abandonment.” Health and Safety Executive. Offshore Technology Report 535. HSE Books.

Jenssen, B.M. (1996), ”An overview of exposure to, and effects of, petroleum oil and organochlorine pollution in Grey Seals (Halichoerus grypus).”The Science of the Total Environment 186:109–118.

IMO (2011a), Ballast Water Management. Tillgänglig på: www.imo.org/ourwork/environment/ballastwatermanagement/Pages/Default.aspx (Hämtad 13 april 2012).

IMO (2011b), International Convention for the Control and Management of Ships' Ballast Water and Sediments (BWM). Tillgänglig på: www.imo.org/About/Conventions/ListOfConventions/Pages/International-Convention-for-the-Control-and-Management-of-Ships%27-Ballast-Water-and-Sediments-(BWM).aspx.

Infante, S., Neves, J., Ministro, J. och Brandão, R. (2005), Estudo sobre o Impacto das Linhas Eléctricas de Média e Alta Tensão na Avifauna em Portugal. Quercus Associação Nacional de Conservação da Natureza e SPEA Sociedade Portuguesa para o Estudo das Aves, Castelo Branco (relatório não publicado). Tillgänglig på: www.spea.pt/fotos/editor2/relatorio_edp_icn_spea_quercus_avifaunai.pdf

IPCC (2005), IPCC Special Report on Carbon dioxide capture and storage Working Group III of the Intergovernmental Panel on Climate Change m.fl., red., Cambridge, UK, New York, USA. Cambridge University Press.

Jackson, C.W. m.fl. (2011), ”Static electric fields modify the locomotory behaviour of cockroaches.”The Journal of experimental biology, 214(Pt 12), s.2020–6. Tillgänglig på: jeb.biologists.org/content/214/12/2020.short (Hämtad 12 april 2012).

Jackson, M.J. och James, R. (1979), ”The influence of bait digging on cockle, Cerastoderma edule, populations in North Norfolk.”Journal of Applied Ecology, 16(3), s. 671–679. Tillgänglig på: www.mendeley.com/research/influence-bait-digging-cockle-cerastodermaedule-populations-north-norfolk-england-uk-13/ (Hämtad 11 april 2012).

Jacques Whitford Limited (2006), Vancouver Island Transmission Reinforcement Project Technical Data Report: Potential Effects of Alkylbenzene Release to the Marine Environment.,

Janss, G.F.E, Ferrer, M. (2001), ”Avian Electrocution Mortality in Relation to Pole Design and Adjacent Habitat in Spain.”Bird Conservation International, 3–12.

Janss, G.F.E. (2000), ”Avian Mortality from Power Lines: a Morphologic Approach of a Species-specific Mortality.”Biological Conservation, 95: 353–359.

Jenkins, A.R., Smallie, J.J., Diamond, M. (2010), ”Avian collisions with power lines: a global review of causes and mitigation with a South African perspective.”Bird Conservation International, 20(03): 263–278.

Johnson, M. och Heck KL, J. (2006), ”Effects of habitat fragmentation per se on decapods and fishes inhabiting seagrass meadows in the northern Gulf of Mexico.”Marine Ecology Progress Series, 306, s. 233–246. Tillgänglig på: www.int-res.com/abstracts/meps/v306/p233-246/ (Hämtad 2 maj 2012).

JRC-report Evaluation of Smart Grid projects within the Smart Grid Task Force Expert Group 4 (EG4)

Karyakin, I.V. (2012) ”Birds of prey and power lines in northern Eurasia: What are the prospects for survival?”Raptors Conservation 24: 69–86.

King, D.I. m.fl. (2009), ”Effects of width, edge and habitat on the abundance and nesting success of scrub–shrub birds in powerline corridors.”Biological Conservation, 142(11), s. 2672–2680. Tillgänglig på: www.sciencedirect.com/science/article/pii/S0006320709002717 (Hämtad 23 mars 2012).

Klarić, S., Pavičić-Hamer, D. och Lucu, Č. (2004), ”Seasonal variations of arsenic in mussels Mytilus galloprovincialis.”Helgoland Marine Research, 58(3), s.216–220. Tillgänglig på: www.springerlink.com/index/10.1007/BF01606105 (Hämtad 27 april 2012).

Ko, J.-Y. och Day, J.W. (2004), ”A review of ecological impacts of oil and gas development on coastal ecosystems in the Mississippi Delta.”Ocean & Coastal Management, 47(11–12), s. 597–623. Tillgänglig på: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0964569104000973 (Hämtad 13 april 2012).

Kuijper, D.P.J., Schut, J., Van Dullemen, D., Toorman,H., Goossens, N., Ouwehand, J. och Limpens, H.J.G.A. (2008), ”Experimental evidence of light disturbance along the commuting routes of pond bats (Myotis dasycneme).” Vereniging voor Zoogdierkunde en Zoogdierbescherming, 51(1), s. 37–49.

Kunz, T.H. m.fl. (2007), ”Ecological impacts of wind energy development on bats: questions, research needs, and hypotheses.”Frontiers in Ecology and the Environment, 5(6), s.315–324. Tillgänglig på: www.esajournals.org/doi/abs/10.1890/1540-9295(2007)5%5B315:EIOWED%5D2.0.CO;2 (Hämtad 12 april 2012).

Kuussaari, M. m.fl. (2003), Voimajohtoaukeiden merkitys niittyjen kasveille ja perhosille – Significance of Power Line Areas for Grassland Plants and Butterflies Finnish Environment Institute, red., Helsingfors.

Kyläkorpi, L. och Grusell, E. (2001), Livsmiljö i kraftledningsgatan. Tillgänglig på: scholar.google.fr/scholar?hl=fr&q=“Livsmiljö+i+Kraftledningsgatan”&btnG=Rechercher&lr=&as_ylo=&as_vis=0#0 (Hämtad 30 april 2012).

Lasch, U., Zerbe, S., Lenk, M. (2010), ”Electrocution of Raptors at Power Lines in Central Kazakhstan.”Waldökologie, Landschaftforschung und Naturschutz, 9: 95–100.

Lehman, R.N., Kennedy, P.L., Savidge, J.A. (2007), ”The state of the art in raptor electrocution research: A global review.”Biological Conservation, 136, 2: 159–174.

Lensu, T. m.fl. (2011), ”The role of power line rights-of-way as an alternative habitat for declined mire butterflies.”Journal of environmental management, 92(10), s. 2539–46. Tillgänglig på: www.sciencedirect.com/science/article/pii/S0301479711001745 (Hämtad 12 april 2012).

Lévesque, L.M. och Dubé, M.G. (2007), ”Review of the effects of in-stream pipeline crossing construction on aquatic ecosystems and examination of Canadian methodologies for impact assessment.”Environmental monitoring and assessment, 132(1–3), s. 395–409. Tillgänglig på: www.springerlink.com/index/cu76l5guk3u28106.pdf (Hämtad 20 mars 2012).

Lewis, L.J., Davenport, J. och Kelly, T.C. (2002), ”A Study of the Impact of a Pipeline Construction on Estuarine Benthic Invertebrate Communities.”Estuarine, Coastal and Shelf Science, 55(2), s. 213–221. Tillgänglig på: www.sciencedirect.com/science/article/pii/S0272771401908984 (Hämtad 9 mars 2012).

López-López, P., Ferrer, M., Madero, A., Casado, E., McGrady, M. (2011), ”Solving Man-induced Large-scale Conservation Problems: the Spanish Imperial Eagle and Power Lines.”PloS one, 6(3), e17196.

London Array/National Grid (2007), Ecological Mitigation and Management Plan. London Array Offshore Wind Farm Project and associated grid connection works. Oktober 2007. 17 sidor.

Lorne, J.K. och Salmon, M. (2007), ”Effects of exposure to artificial lighting on orientation of hatching sea turtles on the beach and in the ocean.”Endangered species research, 1, s. 23–30.

Macreadie, P.I. m.fl. (2009), ”Fish Responses to Experimental Fragmentation of Seagrass Habitat.”Conservation biology : the journal of the Society for Conservation Biology. Tillgänglig på: www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/19183213 (Hämtad 23 mars 2012).

Manville, A.M. (2005), ”Bird Strikes and Electrocutions at Power Lines, Communication Towers, and Wind Turbines: State of the Art and State of the Science – Next Steps Toward Mitigation 1.”USDA Forest Service Technical report, s. 1051–1064.

Marshall, J.S. och Vandruff, L.W. (2002), ”Impact of selective herbicide right-of-way vegetation treatment on birds.”Environmental management, 30(6), s. 801–6. Tillgänglig på: www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/12402095 (Hämtad 17 april 2012).

Martin, G.R. (2011), Översiktsartikel ”Understanding bird collisions with man-made objects: a sensory ecology approach.”Ibis, 239–254.

Meissner, K. och Sordyl, H. (2006), ”Literature Review of Offshore Wind Farms with Regard to Benthic Communities and Habitats.” I: Zucco, C., Wende, W., Merck, T., Köchling, I. & Köppel, J. (red.): Ecological Research on Offshore Wind Farms: International Exchange of Experiences – PART B: Literature Review of the Ecological Impacts of Offshore Wind Farms. BfN-Skripten 186: 1–45.

Meißner, K., Bockhold, J. och Sordyl, H. (2006), ”Problem Kabelwärme? – Vorstellung der Ergebnisse von Feldmessungen der Meeresbodentemperatur im Bereich der elektrischen Kabel im Offshore-Windpark Nysted Havmøllepark (Dänemark).” I: Bundesamt für Seeschifffahrt und Hydrographie (BSH), red. Meeresumwelt-Symposium. Hamburg, Rostock. Tillgänglig på: scholar.google.fr/scholar?hl=fr&q=Problem+Kabelwärme?&btnG=Rechercher&lr=&as_ylo=&as_vis=0#0 (Hämtad 13 april 2012).

Mendel, B., Sonntag, N., Wahl, m.fl. (2008), ”Profiles of seabirds and waterbirds of the German North and Baltic Seas. Distribution, ecology and sensitivities to human activities within the marine environment.”Naturschutz und Biologische Vielfalt 61, Bundesamt für Naturschutz, Bonn – Bad Godesberg, 427 sidor.

MME/BirdLife Hungary (2011), Budapest Declaration on bird protection and power lines. Tillgänglig på: www.mme.hu/termeszetvedelem/budapest-conference-13-04-2011.html.

Myers, N. (1993), ”Biodiversity and Precautionary Principle.”Ambio, 22: 74–79.

Nedwell, J.R., Brooker, A.G. och Barham, R.J. (2012) ”Assessment of underwater noise during the installation of export power cables at the Beatrice Offshore Wind Farm.”Subacoustech Environmental Report nr E318R0106

Nedwell, J., Langworthy, J. och Howell, D. (2003), Assessment of sub-sea acoustic noise and vibration from offshore wind turbines and its impact on marine wildlife; initial measurements of underwater noise during construction of offshore windfarms, and comparison with background noise – Rapport nr 544 R.

Nekola, J.C. (2012), ”The impact of a utility corridor on terrestrial gastropod biodiversity.”Biodiversity and Conservation, 21(3), s. 781–795. Tillgänglig på: www.springerlink.com/index/3357H23G15537M77.pdf (Hämtad 11 april 2012).

Nellemann, C. m.fl. (2003), ”Progressive impact of piecemeal infrastructure development on wild reindeer.”Biological Conservation, 113(2), s. 307–317. Tillgänglig på: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S000632070300048X (Hämtad 16 mars 2012).

Nikolaus, G. (1984), ”Large numbers of birds killed by electric power line.”Scopus, 8: 42.

Nikolaus, G. (2006), ”Where have all the African vultures gone?”Vulture News, 55: 65–67.

Oil and Gas UK, (2013), Decommissioning of Pipelines in the North Sea Region. Oil & Gas UK. 48 sidor.

OGB (2010), Riser & pipeline release frequencies, London, Bryssel.

Olendorff, R.R., Motroni, R.S., Call, M.W. (1980), Raptor Management: The State of the Art in 1980. Bureau of Land Management Technical Note nr 345. US Department of Interior, Denver, USA.

Olson, C.V. (2002), ”Human-related causes of raptor mortality in western Montana: things are not always as they seem.” I: Carlton, R.G. (red.), Avian Interactions with Utility and Communication Structures, Proceedings of a Workshop. Electric Power Research Institute, Palo Alto, CA, USA, s. 71–82.

Osparkommissionen (2008), Background document on potential problems associated with power cables other than those for oil and gas activities,

Ospar (2009), Assessment of the environmental impacts of cables. Biodiversity Series. 18 sidor.

Ospar (2010), Background document for maerl beds. Osparkommissionen. 34 sidor.

Ospar (2012), Guidelines on Best Environmental Practice (BEP) in Cable Laying and Operation. Avtal 2012–2. Ospar 12/22/1, bilaga 14.

Parsons Brinkerhoff & Cable Consulting International Ltd, 2012. Electricity Transmission Costing Study – An Independent Report Endorsed by the Institution of Engineering & Technology.

Prinsen, H.A.M., G.C. Boere, N. Píres och J.J. Smallie (red.) (2011), Review of the conflict between migratory birds and electricity power grids in the African-Eurasian region. CMS Technical Series, AEWA Technical Series nr XX. Bonn, Tyskland. Tillgänglig på: www.cms.int/bodies/COP/cop10/docs_and_inf_docs/inf_38_electrocution_review.pdf.

Prinsen, H.A.M., J.J. Smallie, G.C. Boere och N. Píres (red.), 2012. Guidelines on how to avoid or mitigate impact of electricity power grids on migratory birds in the African-Eurasian region. CMS Technical Series nr XX, AEWA Technical Series, Bonn, Tyskland. Tillgänglig på: www.unep-aewa.org/meetings/en/stc_meetings/stc7docs/pdf/stc7_20_electrocution_guidelines.pdf.

Prommer, M. (2011), ”Electrocuted Sakers.”Saker LIFE, BNPI, Ungern. sakerlife2.mme.hu/en/content/electrocuted-sakers

PSCW (2009), Electric Transmission Lines. Wisconsin, USA.

Pullin, A.S., Stewart, G.B. (2006), ”Guidelines for systematic review in conservation and environmental management.”Conservation biology: the journal of the Society for Conservation Biology, 20(6), s. 1647–56.

Raab, R., Spakovszky, P., Julius, E., Schütz, C., Schulze, C.H. (2010), ”Effects of power lines on flight behaviour of the West-Pannonian Great Bustard Otis tarda population.”Bird Conservation International: 1–14.

Real, J., Grande, J.M., Mañosa, S., Antonio, J. (2001), ”Causes of Death in Different Areas for Bonelli's Eagle Hieraaetus fasciatus in Spain.”Bird Study, 221–228.

Reed, B. och Hovel, K. (2006), ”Seagrass habitat disturbance: how loss and fragmentation of eelgrass Zostera marina influences epifaunal abundance and diversity.”Marine Ecology Progress Series, 326, s. 133–143. Tillgänglig på: www.int-res.com/abstracts/meps/v326/p133-143/ (Hämtad 2 maj 2012).

RenewableUK (2013), Cumulative Impact Assessment Guidelines. Guiding Principles for cumulative impacts assessment in offshore wind farms. Juni 2013.

Rheindt, F.E. (2003), ”The impact of roads on birds: Does song frequency play a role in determining susceptibility to noise pollution?”Journal of Ornithology, 144(3), s. 295–306. Tillgänglig på: www.springerlink.com/index/10.1007/BF02465629 (Hämtad 24 april 2012).

Rich, A.C., Dobkin, D.S. och Niles, L.J. (1994), ”Defining Forest Fragmentation by Corridor Width: The Influence of Narrow Forest-Dividing Corridors on Forest-Nesting Birds in Southern New Jersey.”Conservation Biology, 8(4), s. 1109–1121. Tillgänglig på: onlinelibrary.wiley.com/doi/10.1046/j.1523-1739.1994.08041109.x/abstract (Hämtad 30 april 2012).

Rich, A.C., Dobkin, D.S., Niles, L.J. (1994), ”Defining forest fragmentation by corridor width: the influence of narrow forest-dividing corridors on forest-nesting birds in southern New Jersey.”Conservation Biology, 8: 1109–1121.

Rich, C. och Longcore, T. (red.) (2006), Ecological Consequences of Artificial Night Lighting. Washington, Island Press.

Roberts, D.A. (2012), ”Causes and ecological effects of resuspended contaminated sediments (RCS) in marine environments.”Environment international, 40, s. 230–43. Tillgänglig på: www.sciencedirect.com/science/article/pii/S0160412011002704 (Hämtad 16 april 2012).

Robinson, S.P och Lepper, P.A. (2013) Scoping study: Review of current knowledge of underwater noise emissions from wave and tidal stream energy devices. The Crown Estate (2013),

RTE, 2011. Liaison électrique souterraine à courant continu à 320 000 volts SAVOIE – PIEMONT – Etude d'impact.

RTE, Projet de zone d'accueil de production d'électricité de Lavera-Fos – Etude d'impact.

Russell, K.N., Ikerd, H. och Droege, S. (2005), ”The potential conservation value of unmowed powerline strips for native bees.”Biological Conservation, 124(1), s. 133–148. Tillgänglig på: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0006320705000467 (Hämtad 17 mars 2012).

Schaub, M., Aebischer, A., Gimenez, O., Berger, S., Arlettaz, R. (2010), ”Massive Immigration Balances High Anthropogenic Mortality in a Stable Eagle Owl Population: Lessons for Conservation.”Biological Conservation, 143(8): 1911–1918.

Schreiber, M. m.fl. (2004), Maßnahmen zur Vermeidung und Verminderung negativer ökologischer Auswirkungen bei der Netzanbindung und -integration von Offshore-Windparks – Abschlussbericht, Bramsche.

Secretariat of the Convention on Biological Diversity, 2010. Global Biodiversity Outlook 3, Montréal. Tillgänglig på: www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/22532583 (Hämtad 27 april 2012).

Sergio, F., Marchesi, L., Pedrini, P., Ferrer, M., Penteriani, V. (2004), ”Electrocution Alters the Distribution and Density of a Top Predator, the Eagle Owl Bubo bubo.”Journal of Applied Ecology, december: 836–845.

Silva, J.P., Santos, M., Queirós,L., Leitão, D., Moreira, F., Pinto, M., Leqoc, M., Cabral, J.A. (2010), ”Estimating the influence of overhead transmission power lines and landscape context on the density of little bustard Tetrax tetrax breeding populations.”Ecological Modelling 221: s. 1954–1963.

Skonberg, E.R. m.fl. (2008), ”Inadvertent Slurry Returns during Horizontal Directional Drilling: Understanding the Frequency and Causes.” I: J. W. Goodrich-Mahoney m.fl. (red.) Environment Concerns in Rights-of-Way Management 8th International Symposium. Amsterdam: Elsevier, s. 613-621.

Slabbekoorn, H. och Ripmeester, E. a P. (2008), ”Birdsong and anthropogenic noise: implications and applications for conservation.”Molecular ecology, 17(1), s. 72–83. Tillgänglig på: www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/17784917 (Hämtad 4 mars 2012).

SmartGrids ERA-Net (2012), Mapping & Gap Analysis of current European Smart Grids Projects. Report by the EEGI Member States Initiative: A pathway towards functional projects for distribution grids. Austrian Institute of Technology, Österrike.

Söker, H., Rehfeldt, K., Santjer, F. m.fl. (2000) Offshore Wind Energy in the North Sea. Technical Possibilities and Ecological Considerations – A study for Greenpeace. 83 sidor.

SP Transmission & National Grid (2011a), Western HVDC Link – Environmental Appraisal Supporting Report – Northern Point of Connection: Hunterson – Ardneil Bay Undergournd HDVC Cable.

SP Transmission & National Grid (2011b), Western HVDC Link – Environmental Report – Marine Cable Route.

Statoil (2012), Mariner Area Development Environmental Statement. DECC Project Reference: D/4145/2012.

Strevens, T.C. (2007), Powerline easements: ecological impacts and effects on small mammal movement. University of Wollongong. Tillgänglig på: ro.uow.edu.au/theses/691/ (Hämtad 23 februari 2012).

Strevens, T.C., Puotinen, M.L. och Whelan, R.J. (2008), ”Powerline Easements: Ecological Impacts and Contribution to Habitat Fragmentation from Linear Features.”Pacific Conservation Biology, 14(3), s. 159–168.

Summers, P.D., Cunnington, G.M. och Fahrig, L. (2011), ”Are the negative effects of roads on breeding birds caused by traffic noise?”Journal of Applied Ecology, 48(6), s. 1527–1534. Tillgänglig på: onlinelibrary.wiley.com/doi/10.1111/j.1365-2664.2011.02041.x/full (Hämtad 29 mars 2012).

Swannell, R.P., Lee, K. och McDonagh, M. (1996), ”Field evaluations of marine oil spill bioremediation.”Microbiological reviews, 60(2), s. 342–365. Tillgänglig på: www.pubmedcentral.nih.gov/articlerender.fcgi?artid=239447&tool=pmcentrez&rendertype=abstract (Hämtad 6 juli 2012).

Swanson, C. och Isaji, T. (2006), Simulations of sediment transport and deposition from cable burial operations in Nantucket Sound for the Cape Wind Energy project. Tillgänglig på: www.mms.gov/offshore/renewableenergy/DEIS/Report References - Cape Wind Energy EIS/Report No 4.1.1-2.pdf (Hämtad 17 april 2012).

Temple, S.A. (1986), ”The problem of avian extinctions.” I: Johnston, R.F (red.) Current Ornithology, Vol. 3: 453–485 Plenum, New York.

Thompson, P.M., Wilson, B., Grellier, K., Hammond, P.S. (2001), ”Combining power analysis and population viability analysis to compare traditional and precautionary approaches to conservation of coastal cetaceans.”Conservation Biology, 14: 1253–1263.

Tintó, A., Real, J., Manosa, S. (2001), ”Avaluació del risc d'electrocució d'aus en línies elèctriques situades a Sant Llorenç del Munt i rodalies. V Trobada d'estudiosos de Sant Llorenç del Munt i l'Obac.”Monografies, 35: 129–133.

Tri-State (2009), San Luis Valley – Calumet – Comanche Transmission Project. Southern Colorado Transmission Improvements. Working with Landowners. Colorado, USA.

Tucker, G.M., Evans, M.I. (1997), Habitats for birds in Europe: a conservation strategy for the wider environment. Cambridge, Storbritannien: BirdLife International (BirdLife Conservation Series nr 6).

UNEP (2011), UN Wildlife Meeting Pushes to Make Power Lines Safer for Birds. Meddelande från UNEP COP 10. Bergen, Norge.

Ussenkov, S.M. (1997), ”Contamination of harbor sediments in the eastern Gulf of Finland (Neva Bay), Baltic Sea.”Environmental Geology, 32(4), s. 274–280. Tlilgänglig på: www.springerlink.com/openurl.asp?genre=article&id=doi:10.1007/s002540050217 (Hämtad 27 april 2012).

Vallejo, V.R., Arianoutsou, M. och Moreira, F. (2012), ”Fire Ecology and Post-Fire Restoration Approaches in Southern European Forest Types.” I: F. Moreira m.fl. (red.) Post-Fire Management and Restoration of Southern European Forests. Springer Nederländerna, s. 93–119. Tillgänglig på: dx.doi.org/10.1007/978-94-007-2208-8_5 (Hämtad 26 april 2012).

Van Rooyen, C. (2004), ”The Management of Wildlife Interactions with Overhead Lines.” I: The fundamentals and practice of overhead line maintenance (132kV and above), s. 217–245. Eskom Technology, Services International, Johannesburg.

Van Rooyen, C. (2012), Bird Impact Assessment Report. Tekniskt dokument.

Venus, B., McCann, K. (2005), Bird Impact Assessment Study. Tekniskt dokument (s. 1–45).

Vistnes, I. m.fl. (2001), ”Wild reindeer: impacts of progressive infrastructure development on distribution and range use.”Polar Biology, 24(7), s. 531–537. Tillgänglig på: www.springerlink.com/openurl.asp?genre=article&id=doi:10.1007/s003000100253 (Hämtad 27 april 2012).

Walker, L. J. och Johnston, J. (1999), Guidelines for the Assessment of Indirect and Cumulative Impacts as well as Impact Interactions. Europeiska kommissionen. ec.europa.eu/environment/eia/eia-support.htm

Wetlands International, Wings Over Wetlands – UNEP-GEF African-Eurasian Flyways Project (2011), The Critical Site Network: Conservation of Internationally Important Sites for Waterbirds in the African-Eurasian Waterbird Agreement area. Wetlands International, Ede, Nederländerna och BirdLife International, Cambridge, Storbritannien.

Williams, R.J. och Bradstock, R.A. (2008), ”Large fires and their ecological consequences: introduction to the special issue.”International Journal of Wildland Fire, 17(6), s. 685. Tillgänglig på: www.publish.csiro.au/?paper=WF07155 (Hämtad 25 april 2012).

Woinarski, J.C.Z. m.fl. (2000), ”A different fauna?: captures of vertebrates in a pipeline trench, compared with conventional survey techniques; and a consideration of mortality patterns in a pipeline trench.”Australian Zoologist, 31(3), s. 421–431.

Wolff, A. (2010), Plan de gestion 2010 – 2014 – Section A : Diagnostic et enjeux.

Xu, J., Pancras, T. och Grotenhuis, T. (2011), ”Chemical oxidation of cable insulating oil contaminated soil.”Chemosphere, 84(2), s.272–7. Tillgänglig på: www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/21571353 (Hämtad 26 april 2012).

Zalles, J.I., Bildstein, K.L. (2000), Raptor watch: A Global directory of Raptor Migration Sites. Cambridge, Storbritannien: BirdLife International och Kempton, PA, USA: ”Hawk Mountain Sanctuary” (Birdlife Conservation Series, volym 9).

Zozaya, E.L., Brotons, L. och Saura, S. (2011), ”Recent fire history and connectivity patterns determine bird species distribution dynamics in landscapes dominated by land abandonment.”Landscape Ecology, 27(2), s.171–184. Tillgänglig på: www.springerlink.com/index/10.1007/s10980-011-9695-y (Hämtad 13 mars 2012).

Zucco, C. m.fl. (2006), Ecological research on Offshore Wind Farms: International Exchange of Experiences – Del B: Literature Review of Ecological Impacts, Bonn.

---

(1)  Alla dokument kan laddas ned från http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm

(2)  COM(2015) 80 final.

(3)  Energy infrastructure: priorities for 2020 and Beyond – a blueprint for an integrated European energy network https://ec.europa.eu/energy/sites/ener/files/publication/MJ3010705ENC.pdf

(4)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 347/2013 av den 17 april 2013 om riktlinjer för transeuropeiska energiinfrastrukturer och om upphävande av beslut nr 1364/2006/EG och om ändring av förordningarna (EG) nr 713/2009, (EG) nr 714/2009 och (EG) nr 715/2009 (EUT L 115, 25.4.2013, s. 39).

(5)  Marin infrastruktur för energiöverföring behandlas i avsnitt 8 i detta dokument.

(6)  I denna vägledning avser termen ”överföring” hela systemet, från överföring i strikt bemärkelse till distribution. Om påverkan skiljer sig mellan överföringsledningar, regionala kraftledningar och distributionsledningar kommer den specifika termen att användas.

(7)  https://ec.europa.eu/energy/en/topics/infrastructure/projects-common-interest

(8)  De energiinfrastrukturkategorier som ska utvecklas i enlighet med TEN-E-förordningen anges i bilaga II till förordningen.

(9)  https://ec.europa.eu/energy/sites/ener/files/publication/MJ3010705ENC.pdf

(10)  http://ec.europa.eu/energy/infrastructure/transparency_platform/map-viewer

(11)  Vägledningsdokument ”Streamlining environmental assessment procedures for energy infrastructure ’Projects of Common Interest’ (PCIs), juli 2013. http://ec.europa.eu/environment/eia/pdf/PCI_guidance.pdf

(12)  http://ec.europa.eu/environment/nature/biodiversity/strategy/index_en.htm

(13)  Direktiv 2009/147/EG (kodifierad version av rådets direktiv 79/409/EEG om bevarande av vilda fåglar, i dess ändrade lydelse) – se http://ec.europa.eu/environment/nature/legislation/index_en.htm

(14)  Rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter, konsoliderad version 1.1.2007 – http://ec.europa.eu/environment/nature/legislation/index_en.htm

(15)  Begreppet ”gynnsam bevarandestatus” nämns inte i fågeldirektivet, men motsvarande krav finns i artikel 4.1 och 4.2 i fågeldirektivet för särskilda skyddsområden.

(16)  Det bör klargöras att artikel 6.1 i habitatdirektivet inte gäller för särskilda skyddsområden. Motsvarade bestämmelser gäller dock för särskilda skyddsområden i enlighet med artikel 4.1 och 4.2 i fågeldirektivet, där ”särskilda åtgärder för bevarande” föreskrivs för de särskilda skyddsområdena. I enlighet med artikel 7 i habitatdirektivet gäller dock artikel 6.2–6.4 i samma direktiv för både områden av gemenskapsintresse och redan klassificerade särskilda skyddsområden.

(17)  http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/commission_note/commission_note2_SV.pdf

(18)  http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/commission_note/comNote%20conservation%20measures_SV.pdf

(19)  I enlighet med artikel 7 i habitatdirektivet gäller bestämmelserna i artikel 6.3 och 6.4 i samma direktiv både för områden av gemenskapsintresse och redan klassade särskilda skyddsområden.

(20)  Se Guidance document on the strict protection of animal species of Community interest under the Habitats Directive http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/guidance/index_en.htm

(21)  http://onlinelibrary.wiley.com/doi/10.1111/cobi.12262/full

(22)  http://www.easac.eu/fileadmin/PDF_s/reports_statements/Transforming.pdf

(23)  https://www.unenvironment.org/news-and-stories/story/planning-can-help-prevent-renewable-energy-surge-harming-wildlife

(24)  http://www.life-elia.eu/en/

(25)  En projektsammanfattning finns på http://www.50hertz.com/en/file/100304_EcoMOL_ShortReport_eng_final_med.pdf

(26)  www.birdlife.org/datazone/sowb/casestudy/240

(27)  Vägledningsdokument Streamlining environmental assessment procedures for energy infrastructure ’Projects of Common Interest’ (PCIs), juli 2013. http://ec.europa.eu/environment/eia/pdf/PCI_guidance.pdf

(28)  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/SV/TXT/PDF/?uri=CELEX:52009DC0469&from=sv

(29)  Begreppet ”tiering” kan definieras som att skilja mellan olika nivåer i planeringen – policy, planer, program – som färdigställs efter varandra och påverkar varandra (EC 1999). Tiering handlar om hur de olika nivåerna i planeringen förhåller sig till varandra.

(30)  Direktiv 2009/72/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för el.

(31)  Rådets beslut av den 27 juni 1997 om slutande, på gemenskapens vägnar, av konventionen om miljökonsekvensbeskrivningar i ett gränsöverskridande sammanhang (Esbokonventionen) (förslag EGT C 104, 24.4.1992, s. 5; beslutet ej offentliggjort) och rådets beslut 2008/871/EG av den 20 oktober 2008 om godkännande på Europeiska gemenskapens vägnar av protokollet om strategiska miljöbedömningar till FN/ECE:s Esbokonvention från 1991 om miljökonsekvensbeskrivningar i ett gränsöverskridande sammanhang (EUT L 308, 19.11.2008, s. 33).

(32)  Artikel 7 i SMB-direktivet och artikel 7 i MKB-direktivet.

(33)  http://ec.europa.eu/environment/eia/pdf/Transboundry%20EIA%20Guide.pdf

(34)  http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/art6/new_guidance_art6_4_sv.pdf

(35)  http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/Wind_farms.pdf; http://ec.europa.eu/news/energy/101013_en.htm; http://qsr2010.ospar.org/en/ch07_01.html http://www.ospar.org/content/content.asp?menu=00210305000000_000000_000000

(36)  https://windeurope.org/wp-content/uploads/files/about-wind/statistics/WindEurope-Annual-Offshore-Statistics-2016.pdf

(37)  http://www.4coffshore.com/windfarms/horns-rev-2-denmark-dk10.html

(38)  http://si-ocean.eu/en/upload/docs/WP3/Technology%20Status%20Report_FV.pdf

(39)  https://ec.europa.eu/jrc/en/news/jrc-ocean-energy-status-report-2016-edition

(40)  http://sequestration.mit.edu/tools/projects/index.html

(41)  https://windeurope.org/about-wind/reports/wind-energy-in-europe-scenarios-for-2030/

(42)  http://www.renewableuk.com/en/renewable-energy/wave-and-tidal/

(43)  http://northseagrid.info/project-description

(44)  http://ec.europa.eu/energy/infrastructure/studies/doc/2014_nsog_report.pdf

(45)  http://www.europarl.europa.eu/meetdocs/2009_2014/documents/itre/dv/160/160620/16062011_study_pe457373_en.pdf

(46)  http://e3g.org/showcase/North-Seas-Grid

(47)  http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2013:115:0039:0075:SV:PDF

(48)  http://ec.europa.eu/environment/nature/knowledge/rep_habitats/index_en.htm

(49)  Europeiska kommissionen (2013). Tolkningsmanualen för Europeiska unionens livsmiljöer. EUR 28, april 2013. http://ec.europa.eu/environment/nature/legislation/habitatsdirective/docs/Int_Manual_EU28.pdf

(50)  http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/marine/docs/FAQ%20final%202012-07-27.pdf

(51)  https://www.bonnagreement.org/

(52)  http://qsr2010.ospar.org/media/assessments/p00437_Cables.pdf

(53)  En zon som är mellan 2 och 8 meter bred, beroende på plogens storlek, anges av (Carter m.fl., 2009).

(54)  T.ex. Camphuysen m.fl. (2009), Jenssen (1996), de la Huz m.fl. (2005).

(55)  Sammanfattning i miljökonsekvensbeskrivningen i ansökan om arrendering av strandremsan för provanläggningen för marin energi i Atlanten (Amets), bilaga 4 (2010).

(56)  T.ex. Meissner och Sordyl, 2006 http://www.bfn.de/fileadmin/MDB/documents/themen/meeresundkuestenschutz/downloads/Forschungsberichte/Ecological_Research_Offshore-Wind_Part_B_Skripten_186.pdf

(57)  http://www.unesco-ioc-marinesp.be/msp_faq

(58)  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/SV/TXT/HTML/?uri=CELEX:32014L0089&from=EN

---

BILAGA 1

Nationella och internationella initiativ

Exempel på nationell lagstiftning

Detta avsnitt innehåller exempel på nationell lagstiftning om energiöverföringsanläggningars påverkan på den biologiska mångfalden.

Tyskland

I artikel 41 i den tyska lagen om naturskydd och landskapsvård (Gesetz über Naturschutz und Landschaftspflege) anges att stolpar och tekniska komponenter för medelspänningskablar som ska konstrueras ska vara utformade för att skydda fåglar från dödande elchocker. För befintliga medelspänningskablar som utgör en hög risk för fåglar ska nödvändiga åtgärder vidtas fram till den 31 december 2012 för att skydda fåglar från dödande elchocker.

Slovakien

Enligt artikel 4 i den slovakiska lagen nr 543/2002 (lagsamling) om skydd av natur och landskap (dess ändrade lydelse) är alla som konstruerar eller utför planerad rekonstruktion av luftledningar skyldiga att använda sig av tekniska lösningar som förhindrar att fåglar dödas. I samma artikel anges även att om det har bekräftats att fåglar dödas på elledningar eller telekommunikationsanläggningar kan organet för naturskydd föreskriva att en förvaltare av elledningar eller telekommunikationsanläggningar ska vidta åtgärder för att förhindra att fåglar dödas. Miljökontoren i distrikten eller regionerna yttrar sig om alla territoriella beslut eller byggnadslov (inklusive för elinfrastrukturer). År 2007 utarbetades riktlinjer för att förhindra att fåglar dödas på elinfrastruktur. Riktlinjerna innehåller en sammanfattning av rättsliga verktyg, en beskrivning av lämpliga tekniska lösningar för både bergs- och slättområden och förslag på ytterligare lösningar (till exempel icke juridiskt bindande möten med energibolag innan beslutet fattas).

Spanien

I Spanien har man godkänt följande regionala och nationella lagar om dödande elchocker som drabbar fåglar: I dekret 178/2006 (av den 10 oktober) (1) fastställs regler för att skydda fåglar från högspänningsledningar i Junta de Andalucía och i kungligt dekret 1432/2008 (av den 29 augusti) (2) fastställs tekniska åtgärder för högspänningsledningar för att skydda fåglar. Detta nationella dekret hindrar bolag att sätta upp farliga kraftledningar i känsliga områden för fåglar (inklusive särskilda skyddsområden). I dekretet fastställs bindande tekniska föreskrifter för utformning av elstolpar, antikollisionsåtgärder, arbetsplanering etc.

Genomförande av internationella konventioner

I flera medlemsstater genomförs även rekommendation nr 110 i Bernkonventionen genom att det i nationell lagstiftning införs tekniska säkerhetsstandarder som rör kraftledningar, planering och antikollisionsåtgärder.

Frivilliga avtal och verktyg

Detta avsnitt innehåller exempel på frivilliga avtal om energiöverföringsanläggningars påverkan på den biologiska mångfalden.

Europeiska elnätsförklaringen om elnätsutveckling och naturvård i Europa (3)

Flera europeiska icke-statliga organisationer, systemansvariga för överföringssystem och anhängare har undertecknat förklaringen den 10 november 2011. Det huvudsakliga målet är att tillhandahålla avtalade principer som ska vägleda intressenterna i arbetet för att minska den negativa påverkan på naturmiljön (biologisk mångfald och ekosystem) som kan uppstå i samband med utbyggnad av elöverföringsanläggningar (både luftledningar och markkablar). Förklaringen omfattar övergripande principer och principer för strategisk planering, bland annat anpassning till behovet att ta hänsyn till miljöfrågor redan i de tidigaste skedena (princip 4.1.1) och användning av verktyg för rumslig kartläggning (princip 4.1.4). Den omfattar även principer för projektplanering och minskning av befintliga kraftledningars påverkan.

Initiativet för elnät med förnybara energikällor (4)

Initiativet är ett samarbete mellan icke-statliga organisationer och systemansvariga för överföringssystem från hela Europa. Genom det uppmuntrar man till öppna och miljökänsliga elnätsutvecklingar för att främja ytterligare stadig tillväxt av förnybar energi och energiövergång. Initiativets medlemmar kommer från ett flertal europeiska länder och utgörs bland annat av systemansvariga för överföringssystem från Belgien (Elia), Frankrike (RTE), Tyskland (50Hertz och TenneT), Italien (Terna), Nederländerna (TenneT), Spanien (Red Eléctrica), Schweiz (Swissgrid) samt Norge (Statnett) och Spanien (REE). Andra medlemmar är icke-statliga organisationer som WWF International, BirdLife Europe, Fundación Renovables, Germanwatch, Legambiente, Royal Society for the Protection of Birds (RSPB), Climate Action Network (CAN) Europe och Natuur&Milieu. Initiativet inleddes i juli 2009.

Avtalet om ett tillgängligt luftrum (5)

Avtalet undertecknades den 26 februari 2008 av den ungerska föreningen för ornitologi och naturvård (MME/BirdLife Ungern), tillsammans med miljö- och vattenministeriet och relevanta elbolag i Ungern. Syftet med avtalet är att tillhandahålla en långsiktig lösning på problemet med dödande elchocker som drabbar fåglar. I linje med avtalet tog föreningen fram en karta under 2008 med prioriterade konfliktområden mellan kraftledningar och fågelbestånd i Ungern. Elbolagen lovade en ”fågelvänlig” förändring av alla farliga kraftledningar i Ungern senast 2020, och att de skulle använda ”fågelvänliga” skötselmetoder för nyligen uppförda kraftledningar. I samarbetet mellan elbolag och bevarandeexperter uppdateras ständigt riktlinjerna för motsvarande bästa tillgängliga teknik och nya lösningar prövas på fältet.

Budapestförklaringen om fågelskydd och kraftledningar (6)

Förklaringen antogs under den senaste konferensen om kraftledningar och fågeldödlighet i Europa (Budapest, 13 april 2011). Konferensen anordnades gemensamt av MME/BirdLife Ungern, ministeriet för landsbygdsutveckling i Ungern och BirdLife Europe. Deltagarna bestod av intressenter från europeiska och centralasiatiska länder, Europeiska kommissionen, deltagare inom ramen för avtalet om bevarande av afro-eurasiska flyttande vattenfåglar inom FN:s miljöprogram, energibolag och nätbolag, experter, företag och icke-statliga organisationer. Genom förklaringen uppmanades alla intresserade parter att gemensamt genomföra ett program med uppföljningsåtgärder för att effektivt minimera fågeldödlighet som orsakas av kraftledningar, både på och utanför den europeiska kontinenten.

Den slovakiska tekniska normen

År 2009 utfärdade det östslovakiska elbolaget en intern teknisk norm vid namn Konstruktion och anpassning av luftledningar på 22 kV med hänsyn till fågelskydd.

Initiativet för energi och biologisk mångfald (7)

När ledande energibolag insåg värdet av att skydda biologisk mångfald redan tidigt i olje- och gasutvecklingen anslöt sig flera av dem till ledande naturvårdsorganisationer, i syfte att utveckla och främja bevarandemetoder för biologisk mångfald för att nå detta mål. Deras partnerskap, initiativet för energi och biologisk mångfald, inleddes 2001 och upphörde 2007, och genom det framställdes praktiska riktlinjer, verktyg och modeller för att förbättra den miljömässiga prestandan för energiverksamhet, minska skador på den biologiska mångfalden och öka möjligheterna för naturvård på alla platser där olje- och gasresurser utvecklas.

Life+-programmet (8)

Life+ är EU:s finansiella instrument för stöd till miljö- och naturvårdsprojekt. Flera Life+-projekt är inriktade på elinfrastrukturers påverkan på fåglar och i många planer om fågelskydd ingår föreskrifter om elledningar. I tabellen nedan visas en icke-uttömmande överblick över dessa projekt från år 2000.

Life+-projekt som är kopplade till elinfrastrukturer och fåglar

| Referens | Titel | Medlemsstat |
| --- | --- | --- |
| LIFE04 NAT/ES /000034 (9) | Zepa eléct. Aragón – anpassning av kraftledningar i Aragoniens särskilda skyddsområde

  Det övergripande syftet med projektet var att genomföra en strategi som utformats av regeringen i Aragonien för att anpassa luftledningsnätet till bevarandebehoven för 16 särskilda skyddsområden i regionen. | ES |
| LIFE06 NAT/E /000214 (10) | Tendidos Electricos Murcia – korrigering av farliga luftledningar i särskilda skyddsområden för fåglar i regionen Murcia

  Genom projektet genomförs den strategi som utformats av den regionala regeringen i Murcia för att korrigera luftledningar enligt bevarandebehoven för fem särskilda skyddsområden i det regionala Natura 2000-nätverket. | ES |
| LIFE10 NAT/BE /000709 (11) | Elia – utveckling av bäddar för eltransportnät för att främja biologisk mångfald

  Syftet med Eliaprojektet för biologisk mångfald är att utveckla innovativ teknik för att skapa och upprätthålla korridorer under luftledningar, vilket maximerar ledningarnas möjliga fördelar för biologisk mångfald. | BE |
| LIFE05 ENV/NL /000036 (12) | Efet – demonstration av en ny miljövänlig högspänningsluftledning

  Syftet med projektet var att demonstrera en ny kombination av elstolpar och elledningar med hög spänning som ger ifrån sig mycket lägre magnetiska fältstyrkor, vilket minskar den negativa påverkan på miljö och hälsa. | NL |
| LIFE00 NAT/IT /007142 (13) | Po Enel – förbättring av livsmiljöer genom återställning och/eller omvandling av elanläggningar som redan finns eller som uppförs i Podeltats naturpark

  Det huvudsakliga syftet med detta Life Natur-projekt var att minska och undanröja risken för kollisioner och dödande elchocker som drabbar fåglar i 20 fastställda riskområden, som omfattar totalt cirka 91 km kraftledningar. | IT |
| Andra Life-projekt fokuserar på skydd av särskilda fågelarter och omfattar därför åtgärder som rör kraftledningars påverkan på fåglar, till exempel kejsarörn Aquila heliaca i Donaubäckenet (LIFE02 NAT/H/008627 och LIFE03 NAT/SK/000098), Otishu för skydd av stortrapp Otis tarda i Ungern (LIFE04 NAT/HU/000109), Zepa La Serena för förvaltning av PSA-SCI La Serena y Sierras periféricas (LIFE00 NAT/E/007348), Grosstrappe – gränsöverskridande skydd av stortrappen i Österrike (LIFE05 NAT/A/000077 och LIFE09 NAT/AT/000225), Ochrona bociana białego – skydd av populationen av vit stork i OSO Natura 2000 Ostoja Warmińska (LIFE09 NAT/PL/000253) etc. |

Referens

Titel

Medlemsstat

LIFE04 NAT/ES /000034 (9)

Zepa eléct. Aragón – anpassning av kraftledningar i Aragoniens särskilda skyddsområde

Det övergripande syftet med projektet var att genomföra en strategi som utformats av regeringen i Aragonien för att anpassa luftledningsnätet till bevarandebehoven för 16 särskilda skyddsområden i regionen.

ES

LIFE06 NAT/E /000214 (10)

Tendidos Electricos Murcia – korrigering av farliga luftledningar i särskilda skyddsområden för fåglar i regionen Murcia

Genom projektet genomförs den strategi som utformats av den regionala regeringen i Murcia för att korrigera luftledningar enligt bevarandebehoven för fem särskilda skyddsområden i det regionala Natura 2000-nätverket.

ES

LIFE10 NAT/BE /000709 (11)

Elia – utveckling av bäddar för eltransportnät för att främja biologisk mångfald

Syftet med Eliaprojektet för biologisk mångfald är att utveckla innovativ teknik för att skapa och upprätthålla korridorer under luftledningar, vilket maximerar ledningarnas möjliga fördelar för biologisk mångfald.

BE

LIFE05 ENV/NL /000036 (12)

Efet – demonstration av en ny miljövänlig högspänningsluftledning

Syftet med projektet var att demonstrera en ny kombination av elstolpar och elledningar med hög spänning som ger ifrån sig mycket lägre magnetiska fältstyrkor, vilket minskar den negativa påverkan på miljö och hälsa.

NL

LIFE00 NAT/IT /007142 (13)

Po Enel – förbättring av livsmiljöer genom återställning och/eller omvandling av elanläggningar som redan finns eller som uppförs i Podeltats naturpark

Det huvudsakliga syftet med detta Life Natur-projekt var att minska och undanröja risken för kollisioner och dödande elchocker som drabbar fåglar i 20 fastställda riskområden, som omfattar totalt cirka 91 km kraftledningar.

IT

Andra Life-projekt fokuserar på skydd av särskilda fågelarter och omfattar därför åtgärder som rör kraftledningars påverkan på fåglar, till exempel kejsarörn Aquila heliaca i Donaubäckenet (LIFE02 NAT/H/008627 och LIFE03 NAT/SK/000098), Otishu för skydd av stortrapp Otis tarda i Ungern (LIFE04 NAT/HU/000109), Zepa La Serena för förvaltning av PSA-SCI La Serena y Sierras periféricas (LIFE00 NAT/E/007348), Grosstrappe – gränsöverskridande skydd av stortrappen i Österrike (LIFE05 NAT/A/000077 och LIFE09 NAT/AT/000225), Ochrona bociana białego – skydd av populationen av vit stork i OSO Natura 2000 Ostoja Warmińska (LIFE09 NAT/PL/000253) etc.

Projektet Bestgrid (14)

Projektet Bestgrid inleddes i april 2013 och utgörs av fyra pilotprojekt i Belgien, Tyskland och Storbritannien. Under projektets gång har nio parter (systemansvariga för överföringssystem, europeiska icke-statliga organisationer och ett forskningsinstitut) arbetat tillsammans för att förbättra lokal och offentlig acceptans av nätutvecklingsprocesser. Målen med projektet var att förstärka öppenheten och det offentliga deltagandet, att göra tillståndsförfaranden snabbare genom att proaktivt uppmärksamma eller till och med överträffa miljöskyddsstandarder och att uppmuntra till genomförandet av ett konstruktivt offentligt engagemang i tillståndsförfaranden för projekt av gemensamt intresse som rör den europeiska energiinfrastrukturen. Inom projektet har en handbok om naturskydd i elnätsplanering utarbetats. (15)

Kampanjen för europeiska företag och biologisk mångfald (16)

Kampanjen för europeiska företag och biologisk mångfald inleddes av ett konsortium av europeiska icke-statliga organisationer och bolag som styrs och samordnas av Global Nature Fund, i syfte att stärka den privata sektorns åtagande för biologisk mångfald och ekosystemtjänster. Kampanjen stöds av Europeiska unionens finansiella instrument för miljön (Life+). Initiativ för företag och biologisk mångfald håller på att utarbetas i många delar av världen och av flera olika aktörer, både icke-kommersiella organisationer, företag och näringslivsorganisationer.

Initiativet för portugisiska företag och biologisk mångfald (17)

Syftet med initiativet för portugisiska företag och biologisk mångfald är att genom frivilliga avtal med lång varaktighet främja en gemensam grund för samarbete mellan de två distinkta systemen företag och biologisk mångfald, vilket främjar införandet av företagsriktlinjer och företagsstrategier för den biologiska mångfalden. Speciellt värt att nämna är att handböcker om energiöverföringsanläggningars påverkan på den biologiska mångfalden har utarbetats av de portugisiska myndigheterna (institutet för naturvård och biologisk mångfald) och portugisiska systemansvariga för överföringssystem och systemansvariga för distributionssystem.

Åtgärder i samband med Slovakiens statliga naturvårdsorgan (18)

Slovakiens statliga naturvårdsorgan (expertorganet inom miljöministeriet) samarbetar med tre huvudsakliga eldistributionsbolag (verksamma i östra, centrala och västra Slovakien). Samarbetet stöds av de icke-statliga ornitologiska organisationerna och har stärkts av flera olika projekt inom programmet för miljö och klimatpolitik. Det sträcker sig från det skriftliga avtalet till strategin att undanröja de hot som kraftledningar på 22 kV innebär för fåglar. Genom ett långsiktigt samarbete som stärkts genom flera olika projekt inom programmet för miljö och klimatpolitik har man bland annat åstadkommit inrättande av årsplaner, ett stegvist fastställande av prioriterade sektioner, samarbete vad gäller metoder och främjande och testning av begränsningsåtgärder.

Relevanta internationella konventioner och avtal om natur och biologisk mångfald

Europeiska unionen och dess medlemsstater, såväl som de flesta andra europeiska länder, är avtalsslutande parter i flera relevanta internationella miljökonventioner och miljöavtal. Europeiska och nationella rättsliga ramar om skydd av natur och biologisk mångfald måste därför också ta fullständig hänsyn till de åtaganden som ingåtts under dessa konventioner och avtal.

Konventionerna och avtalen har bidragit till att forma den rättsliga ramen för EU:s politik och lagstiftning om biologisk mångfald och har också hjälpt till att fastställa förhållandet mellan EU och andra länder. Nedan anges de mest relevanta av dessa konventioner och avtal som rör energiinfrastrukturer och naturvård i Europa. Flera av dem omfattar även specifika rekommendationer och resolutioner om energiinfrastrukturer och naturliv, särskilt om luftledningar (19).

Konventionen om biologisk mångfald (20)

Konventionen om biologisk mångfald är ett globalt fördrag som antogs i Rio de Janeiro i juni 1992. I konventionen utvidgades omfattningen av skydd av den biologiska mångfalden från arter och livsmiljöer till den hållbara användningen av biologiska resurser till förmån för hela mänskligheten. I nuläget är 193 länder parter i konventionen.

Konventionen om skydd av europeiska vilda djur och växter samt deras naturliga miljö (21)

Bernkonventionen trädde i kraft 1982. Den har spelat en väsentlig roll i förstärkningen av arbetet för att skydda den biologiska mångfalden i Europa. Konventionen har ratificerats av 45 av Europarådets medlemsstater, av Europeiska unionen och av fyra länder i Afrika. Ett viktigt mål för konventionen är upprättandet av Emerald Network (22), ett nät av områden av särskilt intresse för bevarande. Detta fungerar jämsides med EU:s Natura 2000-nätverk. Bernkonventionens ständiga kommitté antog 2004 en rekommendation (nr 110) om minskning av skadliga effekter som elöverföringsanläggningar ovan jord (kraftledningar) har på fåglar (23). År 2011 uppmanade ständiga kommittén konventionens parter att lämna in en rapport vartannat år om framstegen i genomförandet av rekommendation nr 110.

Konventionen om skydd av flyttande vilda djur (24)

Syftet med konventionen om skydd av flyttande vilda djur, eller Bonnkonventionen, är att bevara flyttande arter i hela deras naturliga utbredningsområde. Den trädde i kraft 1983 och har nu undertecknats av 116 parter. Nedan anges flera resolutioner, rekommendationer och avtal som har undertecknats inom konventionen och som är relevanta för hanteringen av konflikter mellan flyttande djur och energiinfrastrukturer, särskilt luftledningar:

| | Resolution 7.4 (25) om dödande elchocker som drabbar flyttfåglar ingår i konventionen om skydd av flyttande vilda djur, och i den uppmanas alla parter och icke-parter att begränsa riskerna för dödande elchocker genom att vidta lämpliga åtgärder under planeringen och uppförandet av ledningar. |
| --- | --- |

Resolution 7.4 (25) om dödande elchocker som drabbar flyttfåglar ingår i konventionen om skydd av flyttande vilda djur, och i den uppmanas alla parter och icke-parter att begränsa riskerna för dödande elchocker genom att vidta lämpliga åtgärder under planeringen och uppförandet av ledningar.

| | Åtgärdskatalogen i dokument UNEP/CMS/Inf.7.21. |
| --- | --- |

Åtgärdskatalogen i dokument UNEP/CMS/Inf.7.21.

| | Handlingsplanen för samförståndsavtalet om bevarande av flyttande rovfåglar i Afrika och Eurasien (26) anger kraftledningar som ett grundläggande hot för fåglar. I planen utformas därför prioriterade åtgärder för att minska kraftledningarnas inverkan. Enligt prioriterad åtgärd b i planen är syftet att, så långt det är möjligt, främja höga miljöstandarder, inklusive genom miljökonsekvensbedömningar, under planeringen och uppförandet av strukturer, för att minska dessa strukturers påverkan på arter, särskilt vad gäller kollisioner och dödande elchocker, och att försöka minska påverkan av befintliga strukturer i de fall där det är uppenbart att de har en negativ påverkan på de berörda arterna.
  I handlingsplanen föreslås följande fyra verksamheter i samband med kraftledningar och rovfåglar:






  — | 1.4 Granska relevant lagstiftning och vidta åtgärder där det är möjligt för att se till att alla nya kraftledningar utformas i syfte att undvika att dödande elchocker drabbar rovfåglar. |
| --- | --- | --- |

Handlingsplanen för samförståndsavtalet om bevarande av flyttande rovfåglar i Afrika och Eurasien (26) anger kraftledningar som ett grundläggande hot för fåglar. I planen utformas därför prioriterade åtgärder för att minska kraftledningarnas inverkan. Enligt prioriterad åtgärd b i planen är syftet att, så långt det är möjligt, främja höga miljöstandarder, inklusive genom miljökonsekvensbedömningar, under planeringen och uppförandet av strukturer, för att minska dessa strukturers påverkan på arter, särskilt vad gäller kollisioner och dödande elchocker, och att försöka minska påverkan av befintliga strukturer i de fall där det är uppenbart att de har en negativ påverkan på de berörda arterna.

I handlingsplanen föreslås följande fyra verksamheter i samband med kraftledningar och rovfåglar:

—

1.4 Granska relevant lagstiftning och vidta åtgärder där det är möjligt för att se till att alla nya kraftledningar utformas i syfte att undvika att dödande elchocker drabbar rovfåglar.

| — | 2.3 Utför riskanalyser i viktiga områden (inklusive de områden som anges i tabell 3 i samförståndsavtalet om rovfåglar) för att fastställa och hantera faktiska eller potentiella orsaker till betydande oavsiktligt vållad dödlighet som härrör från mänsklig aktivitet (inklusive bränder, utplacering av gift, användning av bekämpningsmedel, kraftledningar och vindturbiner). |
| --- | --- |

—

2.3 Utför riskanalyser i viktiga områden (inklusive de områden som anges i tabell 3 i samförståndsavtalet om rovfåglar) för att fastställa och hantera faktiska eller potentiella orsaker till betydande oavsiktligt vållad dödlighet som härrör från mänsklig aktivitet (inklusive bränder, utplacering av gift, användning av bekämpningsmedel, kraftledningar och vindturbiner).

| — | 3.2 Vidta, om möjligt, nödvändiga åtgärder för att se till att de befintliga kraftledningar som utgör det största hotet för rovfåglar modifieras för att undvika att dödande elchocker drabbar rovfåglar. |
| --- | --- |

—

3.2 Vidta, om möjligt, nödvändiga åtgärder för att se till att de befintliga kraftledningar som utgör det största hotet för rovfåglar modifieras för att undvika att dödande elchocker drabbar rovfåglar.

| — | 5.5 Övervaka kraftledningars och vindparkers påverkan på rovfåglar, inklusive genom analyser av befintliga uppgifter, t.ex. ringmärkningsdata. |
| --- | --- |

—

5.5 Övervaka kraftledningars och vindparkers påverkan på rovfåglar, inklusive genom analyser av befintliga uppgifter, t.ex. ringmärkningsdata.

| | Avtalet om bevarande av afro-eurasiska flyttande vattenfåglar (27) innehåller en uppmaning till samordnade åtgärder längs hela migrationsvägar eller flyttningsvägar. Det trädde i kraft 1999 och omfattar 119 länder och 235 arter av vattenfåglar. Europeiska gemenskapen ratificerade avtalet 2005.






  Exempel: riktlinjer från avtalet om bevarande av afro-eurasiska flyttande vattenfåglar inom FN:s miljöprogram (28)

  Det tyska energibolaget RWE Rhein-Ruhr Netzservice GmbH (RWE RR NSG) och sekretariatet för avtalet om bevarande av afro-eurasiska flyttande vattenfåglar inom FN:s miljöprogram undertecknade ett partnerskapsavtal vid det 37:e mötet i ständiga kommittén för konventionen om skydd av flyttande vilda djur (Bonn, 23–24 november 2010). Som en del av avtalet finansierade RWE RR NSG förberedelsen av en oberoende granskning av konflikter mellan flyttfåglar och elnät i den afro-eurasiska regionen (Prinsen m.fl., 2011) och utarbetandet av riktlinjer för att begränsa och undvika sådana konflikter (Prinsen m.fl., 2012).
  I slutet av 2010 fick ett internationellt konsortium av expertorganisationer i uppdrag att utarbeta granskningen och riktlinjerna, på uppdrag av sekretariatet för avtalet om bevarande av afro-eurasiska flyttande vattenfåglar inom FN:s miljöprogram, och även för konventionen om skydd av flyttande vilda djurs vägnar och denna konventions samförståndsavtal om rovfåglar. I riktlinjerna tillhandahålls flera tekniska och rättsliga tillvägagångssätt för att undvika eller begränsa påverkan av dödande elchocker och kollisioner för flyttfåglar i hela den afro-eurasiska regionen. Riktlinjerna innehåller även förslag på bedömning och övervakning av effektiviteten för begränsande och förebyggande åtgärder.
  Vid det 5:e partsmötet, och efter formella samråd, antogs dessa riktlinjer som riktlinjer för bevarande, i den mening som avses i artikel IV i avtalet (utkast till resolution AEWA/MOP5 DR10 Revidering och antagande av riktlinjer för bevarande). Europeiska unionen är part i avtalet, liksom de flesta medlemsstater. Riktlinjerna hjälper parterna att genomföra sina åtaganden enligt avtalet. |
| --- | --- |

Avtalet om bevarande av afro-eurasiska flyttande vattenfåglar (27) innehåller en uppmaning till samordnade åtgärder längs hela migrationsvägar eller flyttningsvägar. Det trädde i kraft 1999 och omfattar 119 länder och 235 arter av vattenfåglar. Europeiska gemenskapen ratificerade avtalet 2005.

Exempel: riktlinjer från avtalet om bevarande av afro-eurasiska flyttande vattenfåglar inom FN:s miljöprogram (28)

Det tyska energibolaget RWE Rhein-Ruhr Netzservice GmbH (RWE RR NSG) och sekretariatet för avtalet om bevarande av afro-eurasiska flyttande vattenfåglar inom FN:s miljöprogram undertecknade ett partnerskapsavtal vid det 37:e mötet i ständiga kommittén för konventionen om skydd av flyttande vilda djur (Bonn, 23–24 november 2010). Som en del av avtalet finansierade RWE RR NSG förberedelsen av en oberoende granskning av konflikter mellan flyttfåglar och elnät i den afro-eurasiska regionen (Prinsen m.fl., 2011) och utarbetandet av riktlinjer för att begränsa och undvika sådana konflikter (Prinsen m.fl., 2012).

I slutet av 2010 fick ett internationellt konsortium av expertorganisationer i uppdrag att utarbeta granskningen och riktlinjerna, på uppdrag av sekretariatet för avtalet om bevarande av afro-eurasiska flyttande vattenfåglar inom FN:s miljöprogram, och även för konventionen om skydd av flyttande vilda djurs vägnar och denna konventions samförståndsavtal om rovfåglar. I riktlinjerna tillhandahålls flera tekniska och rättsliga tillvägagångssätt för att undvika eller begränsa påverkan av dödande elchocker och kollisioner för flyttfåglar i hela den afro-eurasiska regionen. Riktlinjerna innehåller även förslag på bedömning och övervakning av effektiviteten för begränsande och förebyggande åtgärder.

Vid det 5:e partsmötet, och efter formella samråd, antogs dessa riktlinjer som riktlinjer för bevarande, i den mening som avses i artikel IV i avtalet (utkast till resolution AEWA/MOP5 DR10 Revidering och antagande av riktlinjer för bevarande). Europeiska unionen är part i avtalet, liksom de flesta medlemsstater. Riktlinjerna hjälper parterna att genomföra sina åtaganden enligt avtalet.

| | Överenskommelse om skydd av fladdermöss i Europa (29) (Eurobats) avser skyddet av alla 45 arter av fladdermöss som förekommer i Europa. Den trädde i kraft 1994. I nuläget har 32 länder anslutit sig. Överenskommelsens huvudsakliga verksamheter utgörs av genomförandet av gemensamma skyddsstrategier och ett internationellt utbyte av erfarenheter. |
| --- | --- |

Överenskommelse om skydd av fladdermöss i Europa (29) (Eurobats) avser skyddet av alla 45 arter av fladdermöss som förekommer i Europa. Den trädde i kraft 1994. I nuläget har 32 länder anslutit sig. Överenskommelsens huvudsakliga verksamheter utgörs av genomförandet av gemensamma skyddsstrategier och ett internationellt utbyte av erfarenheter.

| | Avtalet till skydd för småvalar i Östersjön och Nordsjön (30) (Ascobans) syftar till samordning av åtgärder för att minska den negativa påverkan av bifångster, bortfall av livsmiljöer, havsförorening och akustiska störningar bland de tio parterna. Avtalet inleddes 1991. År 2006 antogs en resolution om skadliga konsekvenser av ljud för småvalar, med relevans för potentiell påverkan från energiinfrastrukturer. |
| --- | --- |

Avtalet till skydd för småvalar i Östersjön och Nordsjön (30) (Ascobans) syftar till samordning av åtgärder för att minska den negativa påverkan av bifångster, bortfall av livsmiljöer, havsförorening och akustiska störningar bland de tio parterna. Avtalet inleddes 1991. År 2006 antogs en resolution om skadliga konsekvenser av ljud för småvalar, med relevans för potentiell påverkan från energiinfrastrukturer.

| | Avtalet om skydd för valar i Svarta havet, Medelhavet och den angränsande delen av Atlanten (31) (Accobams) är en samarbetsram för skyddet av den marina mångfalden i Medelhavet och Svarta havet. Avtalets huvudsakliga syfte är att minska hotet mot och öka kunskapen om valar i de här haven. Det trädde i kraft 2001. |
| --- | --- |

Avtalet om skydd för valar i Svarta havet, Medelhavet och den angränsande delen av Atlanten (31) (Accobams) är en samarbetsram för skyddet av den marina mångfalden i Medelhavet och Svarta havet. Avtalets huvudsakliga syfte är att minska hotet mot och öka kunskapen om valar i de här haven. Det trädde i kraft 2001.

Konventionen om våtmarker av internationell betydelse (32)

Ramsarkonventionen är ett mellanstatligt avtal som utgör en ram för nationella åtgärder och internationellt samarbete för bevarande och klok användning av våtmarker. Den antogs 1971 och ändrades 1982 och 1987. I nuläget finns det 160 parter och hittills har 2006 områden över hela världen lagts till i Ramsarförteckningen över våtmarker av internationell betydelse. I konventionen förutses ingen ratificering av överstatliga organ som Europeiska unionen, men alla medlemsstater i EU är avtalsslutande parter.

Konventionen för skydd av den marina miljön i Nordostatlanten (33)

Genom konventionen för skydd av den marina miljön i Nordostatlanten vägleds det internationella samarbetet i en rad frågor, inklusive skydd av den marina mångfalden och marina ekosystem, påverkan genom eutrofiering och farliga ämnen samt övervakning och bedömningar. Den inleddes 1992, efter sammanslagningen av Oslokonventionen och Pariskonventionen (från 1972 respektive 1974). Flera undersökningar om potentiell påverkan av energiinfrastruktur på den marina miljön har inletts under ledning av konventionen.

Konventionen om skydd av Östersjöområdets marina miljö (34)

Konventionen om skydd av Östersjöområdets marina miljö, eller Helsingforskonventionen, omfattar hela Östersjöbäckenet och allt inlandsvatten i bäckenets avrinningsområde. Den antogs 1980 och reviderades 1992. Alla länder runt Östersjön samt EU är avtalsslutande parter.

Konventionen om skydd av Medelhavets marina miljö och kustregion (35)

Syftet med Barcelonakonventionen är främst att reglera och minska den negativa påverkan av alla slags förorenande ämnen i Medelhavsområdet. Den inrättades 1976 och ändrades senast 1995. De flesta länder som gränsar mot havet har undertecknat konventionen.

Nordsjöländernas initiativ för havsbaserade energinät

Nordsjöländernas initiativ för havsbaserade energinät är ett avtal mellan Nordsjöländerna om utvecklingen av havsbaserade energinät, särskilt i syfte att främja en strategisk, samordnad och kostnadseffektiv utveckling av havsbaserade och landbaserade energinät.

---

(1)  DECRETO 178/2006, de 10 de octubre, por el que se establecen normas de protección de la avifauna para las instalaciones eléctricas de alta tensión.

(2)  REAL DECRETO 1432/2008, de 29 de agosto, por el que se establecen medidas para la protección de la avifauna contra la colisión y la electrocución en líneas eléctricas de alta tensión.

(3)  Mer information finns på renewables-grid.eu/documents/eu-grid-declaration.html

(4)  Mer information finns på http://renewables-grid.eu/news.html

(5)  Mer information finns på www.birdlife.org/news/news/2008/03/Hungary_powerlines.html

(6)  Mer information finns på www.mme.hu/component/content/article/20-termeszetvedelemfajvedelem/1387-budapest-conference-13-04-2011.html

(7)  Mer information finns på www.theebi.org/abouttheebi.html

(8)  Mer information finns på ec.europa.eu/environment/life/

(9)  Projektinformation: ec.europa.eu/environment/life/project/Projects/index.cfm?fuseaction=home.createPage&s_ref=LIFE04%20NAT/ES/000034&area=1&yr=2004&n_proj_id=2628&cfid=5499&cftoken=4d0dc811a13b045f-7045FECB-C948-3D16-E530CBE465C8D200&mode=print&menu=false

(10)  Projektinformation: ec.europa.eu/environment/life/project/Projects/index.cfm?fuseaction=home.createPage&s_ref=LIFE06%20NAT/E/000214&area=1&yr=2006&n_proj_id=3158&cfid=5078&cftoken=60a9b7217d1cb752-60A07C25-BB06-B077-2930A6DC7B2ADB22&mode=print&menu=false

(11)  Webbplats för projektet: www.life-elia.eu/

(12)  Projektinformation: ec.europa.eu/environment/life/project/Projects/index.cfm?fuseaction=search.dspPage&n_proj_id=2863

(13)  Webbplats för projektet: www.parcodeltapo.it/er/info/progetti.life/enel-parco/index.html

(14)  http://www.bestgrid.eu/

(15)  http://www.bestgrid.eu/uploads/media/D7.2_Guidelines_Protecting_Nature.pdf

(16)  Mer information finns på www.business-biodiversity.eu/

(17)  Mer information finns på www.business-biodiversity.eu/default.asp?Menue=132&News=70

(18)  Mer information finns på www.sopsr.sk/web

(19)  Från och med den 2 juli 2012.

(20)  www.cbd.int

(21)  www.coe.int/t/dg4/cultureheritage/nature/bern/default_en.asp

(22)  www.coe.int/t/dg4/cultureheritage/nature/EcoNetworks/Default_en.asp

(23)  https://wcd.coe.int/wcd/ViewDoc.jsp?Ref=Rec(2004)110&Language=lanEnglish&Ver=original&Site=DG4-Nature&BackColorInternet=DBDCF2&BackColorIntranet=FDC864&BackColorLogged=FDC864

(24)  www.cms.int

(25)  T.ex. tillgänglig från www.cms.int/bodies/ScC/12th_scientific_council/pdf/English/Inf08_Resolutions_and_Recommendations_E.pdf

(26)  www.cms.int/species/raptors/index.htm

(27)  www.unep-aewa.org

(28)  Dokumenten finns tillgängliga från www.cms.int/bodies/COP/cop10/docs_and_inf_docs/inf_38_electrocution_review.pdf respektive www.unep-aewa.org/meetings/en/stc_meetings/stc7docs/pdf/stc7_20_electrocution_guidelines.pdf

(29)  www.eurobats.org

(30)  www.ascobans.org

(31)  www.accobams.org

(32)  www.rasmsar.org

(33)  www.ospar.org

(34)  www.helcom.fi

(35)  www.unep.ch/regionalseas/regions/med/t_barcel.htm

---

BILAGA 2

Systematisk, prioriterad förteckning över påverkan av interaktioner mellan fåglar och kraftledningar (Birdlife, 2013)

| Typ av påverkan | Status för påverkan (1) | Svårhetsgrad/betydelse (2) | Reversibilitet (3) | Omfattning av påverkan (4) | Samlad påverkan (5) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Negativ – ekologisk och fysiologisk |
| Dödlighet | Direkt | Hög | Delvis reversibel | Multinationell | Hög |
| Dödande elchock | Bevisad | Hög | Delvis reversibel | Multinationell | Hög |
| Kollision | Potentiell | Måttlig | Delvis reversibel | Regional | Hög |
| Bortfall och fragmentering av livsmiljö | Potentiell | Måttlig | Delvis reversibel | Regional | Måttlig |
| Störning/förskjutning | Potentiell | Måttlig | Delvis reversibel | Lokal | Måttlig |
| Elektromagnetiskt fält | Potentiell | Okänd | Okänd | Multinationell | Okänd |
| Negativ – ekonomisk | | | | | |
| Bortfall av inkomst för elnätsbolag |
| Förlorade intäkter | Bevisad | Hög | Delvis reversibel | Multinationell | Hög |
| Återställande av elkraft | Bevisad | Hög | Fullständigt reversibel | Multinationell | Hög |
| Reparation av utrustning | Bevisad | Hög | Fullständigt reversibel | Multinationell | Hög |
| Avlägsnande av bon och andra kontrollåtgärder för djurskador | Bevisad | Måttlig | Fullständigt reversibel | Multinationell | Måttlig |
| Tid för administration och förvaltning | Bevisad | Hög | Delvis reversibel | Multinationell | Hög |
| Bortfall av tjänster för kunder och en negativ offentlig bild | Bevisad | Hög | Delvis reversibel | Multinationell | Hög |
| Minskad tillförlitlighet för elsystem | Bevisad | Hög | Delvis reversibel | Multinationell | Hög |
| Bortfall av inkomst för markanvändare | Bevisad | Hög | Delvis reversibel | Multinationell | Hög |
| Jakt- och viltförvaltning | Bevisad | Hög | Delvis reversibel | Nationell | Hög |
| Användning av jordbruksmark, bevattning | Bevisad | Låg | Irreversibel | Nationell | Låg |
| Skogsbruk | Bevisad | Måttlig | Irreversibel | Nationell | Måttlig |
| Positiv – ekologisk |
| Häckningssubstrat, boområde | Bevisad, direkt | Hög | — | Multinationell | — |
| Sittplats, sovplats och jaktplats | Bevisad, direkt | Hög | — | Multinationell | — |
| Skapande av livsmiljö, förvaltning | Bevisad, direkt | Måttlig | — | Nationell | — |
| (Baserat på McCann, 2005, Aplic, 2006 och van Rooyen, 2012 och kompletterat med information i denna granskning) |

Typ av påverkan

Status för påverkan (1)

Svårhetsgrad/betydelse (2)

Reversibilitet (3)

Omfattning av påverkan (4)

Samlad påverkan (5)

Negativ – ekologisk och fysiologisk

Dödlighet

Direkt

Hög

Delvis reversibel

Multinationell

Hög

Dödande elchock

Bevisad

Hög

Delvis reversibel

Multinationell

Hög

Kollision

Potentiell

Måttlig

Delvis reversibel

Regional

Hög

Bortfall och fragmentering av livsmiljö

Potentiell

Måttlig

Delvis reversibel

Regional

Måttlig

Störning/förskjutning

Potentiell

Måttlig

Delvis reversibel

Lokal

Måttlig

Elektromagnetiskt fält

Potentiell

Okänd

Okänd

Multinationell

Okänd

Negativ – ekonomisk

Bortfall av inkomst för elnätsbolag

Förlorade intäkter

Bevisad

Hög

Delvis reversibel

Multinationell

Hög

Återställande av elkraft

Bevisad

Hög

Fullständigt reversibel

Multinationell

Hög

Reparation av utrustning

Bevisad

Hög

Fullständigt reversibel

Multinationell

Hög

Avlägsnande av bon och andra kontrollåtgärder för djurskador

Bevisad

Måttlig

Fullständigt reversibel

Multinationell

Måttlig

Tid för administration och förvaltning

Bevisad

Hög

Delvis reversibel

Multinationell

Hög

Bortfall av tjänster för kunder och en negativ offentlig bild

Bevisad

Hög

Delvis reversibel

Multinationell

Hög

Minskad tillförlitlighet för elsystem

Bevisad

Hög

Delvis reversibel

Multinationell

Hög

Bortfall av inkomst för markanvändare

Bevisad

Hög

Delvis reversibel

Multinationell

Hög

Jakt- och viltförvaltning

Bevisad

Hög

Delvis reversibel

Nationell

Hög

Användning av jordbruksmark, bevattning

Bevisad

Låg

Irreversibel

Nationell

Låg

Skogsbruk

Bevisad

Måttlig

Irreversibel

Nationell

Måttlig

Positiv – ekologisk

Häckningssubstrat, boområde

Bevisad, direkt

Hög

—

Multinationell

—

Sittplats, sovplats och jaktplats

Bevisad, direkt

Hög

—

Multinationell

—

Skapande av livsmiljö, förvaltning

Bevisad, direkt

Måttlig

—

Nationell

—

(Baserat på McCann, 2005, Aplic, 2006 och van Rooyen, 2012 och kompletterat med information i denna granskning)

---

(1)

Status för påverkan: potentiell – bevisad

Direkt påverkan: miljöpåverkan som är en direkt följd av kraftledningar, till exempel fågeldödlighet på grund av elchocker eller kollisioner vid kraftledningar.

Indirekt påverkan: miljöpåverkan som inte är en direkt följd av kraftledningar och som ofta uppstår borta från eller som en följd av en komplex väg. Ibland hänvisas detta till som andra eller tredje nivåns påverkan, eller sekundär påverkan. Det kan till exempel vara en utveckling som ändrar grundvattenytan och på så vis påverkar närliggande våtmark, vilket påverkar våtmarkens ekologi.

(2)  Påverkans svårhetsgrad/betydelse: låg – måttlig – hög

(3)  Reversibilitet

Irreversibel: påverkan kan inte vändas och det finns inga begränsande åtgärder.

Knappast reversibel: det är osannolikt att påverkan kan vändas, ens med intensiva begränsande åtgärder.

Delvis reversibel: påverkan kan vändas till en viss del men kräver intensivare begränsande åtgärder.

Fullständigt reversibel: påverkan kan vändas med genomförande av mindre, begränsande åtgärder.

(4)  Omfattning av påverkan: plats – lokal – regional – nationell – multinationell

(5)  Samlad påverkan: obetydlig – låg – måttlig –hög

Påverkan som följer av stegvisa förändringar orsakade av tidigare, nuvarande eller rimligen förutsebara aktiviteter tillsammans med konsekvenser som härrör från kraftledningarna, exempelvis flera utvecklingar där den enskilda påverkan är oväsentlig men där de samlade utvecklingarna har en kumulativ effekt. Utveckling av en kraftledningssektion kan till exempel ha en obetydlig påverkan på användningen av fåglars livsmiljöer, men om man tar hänsyn till flera andra närliggande kraftledningssektioner kan det innebära en väsentlig samlad påverkan på den lokala ekologin och det lokala landskapet, eftersom kraftledningar kan bilda en effektiv ledningsbarriär mellan fåglarna och deras föredragna livsmiljöer.

(Baserat på Walker och Johnston, 1999, och van Rooyen, 2012)

---

BILAGA 3

Sammanfattning av bevis på kraftledningars påverkan på populationsnivån för globalt hotade fågelarter (Internationella naturvårdsunionen, 2012)

| Art | Främsta påverkan | Plats | Studieperiod | Dödsolyckor | Slutsatser | Viktiga handlingar |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Krushuvad pelikan

  Pelecanus crispus | Ökad dödlighet på grund av kollisioner. | Portolago, Grekland (övervintringsplats) | 1985–1987 | 28 dödade individer (69 % första året, 31 % unga) | I kombination med effekterna av olaglig skjutning uppskattas en minskning av 1,3–3,5 % häckande par i Grekland och Bulgarien under en treårsperiod. | Crivelli, 1988 |
| Fjällgås

  Anser erythropus | Ökad dödlighet på grund av kollisioner. | — | — | — | Kan öka dödligheten. En potentiell faktor, men av okänd betydelse. Måste beaktas i miljökonsekvensbedömningar. | Avtalet om bevarande av afro- eurasiska flyttande vattenfåglar, 2008 |
| Rödhalsad gås

  Branta ruficollis | Ökad dödlighet på grund av kollisioner. | — | — | — | Det finns inga kvantitativa uppgifter eller prognosmodeller för att uppskatta kollisionsdödlighetens påverkan på populationer av rödhalsad gås. Ett potentiellt hot, men av okänd betydelse. | Bulgariska sällskapet för skydd av fåglar, 2010 |
| Smutsgam

  Neophron percnopterus | Ökad dödlighet på grund av elchocker. | Port Sudan, Sudan | 1982, 1983, 2005 och 2010 | 48 + 2 + 5 + 17 dödade individer | Alla fåglar hittades under samma 31 km långa kraftledningsdel. 0,055 döda fåglar per stolpe. Omfattningen av dödligheten är helt förenlig med de observerade populationsminskningarna i potentiella källpopulationer i Israel, Syrien, Turkiet och Jordanien, vilket tyder på att dödlighet som orsakas av elchocker potentiellt kan ha effekter på populationsnivån i ett stort geografiskt område. | Angelov m.fl., 2012
  Nikolaus, 1984, Nikolaus, 2006 |
| Större skrikörn

  Aquila clanga | Ökad dödlighet på grund av elchocker. | Ryssland, Kazakstan | 1990–2010 | 6 individer (i en undersökning på 2 082  km) | En potentiell faktor, men troligen av mindre betydelse. | Karyakin, 2012 |
| Kejsarörn

  Aquila heliaca | Ökad dödlighet på grund av elchocker. | Ungern | 2001–2009 | 20 av 90 individer | Elchocker står för 22,22 % av den totala dödligheten. Trots nästan 20 års arbete med att utföra fågelvänliga ändringar av elstolpar i Ungern är elchocker fortfarande en av de viktigaste dödlighetsfaktorerna för flera arter av rovfåglar, bland annat kejsarörn. | Horváth m.fl., 2011 |
| Kejsarörn

  Aquila heliaca | Ökad dödlighet på grund av elchocker. | Bulgarien | 2010–2011 | 5 av 15 individer | Satellitövervakning visade att elchocker stod för 33 % av den totala dödligheten. | BSPB (den bulgariska fågelskyddsorganisationen), 2011 |
| Spansk kejsarörn

  Aquila adalberti | Ökad dödlighet på grund av elchocker. | Doñana, Andalusien, Spanien | 1974–2009 | 63 individer dödade av elchocker | Elchocker står för 39,87 % av den totala dödligheten. De huvudsakliga orsakerna till dödlighet har förändrats mellan de två perioderna, före och efter godkännandet av den tvingande regleringen mot dödande elchocker som drabbar fåglar i regionen Andalusien.
  Efter riskreducerande åtgärder har antalet dödande elchocker minskat kraftigt i både Doñana (– 96,90 %) och Andalusien (– 61,95 %). | López-López, 2011 |
| Spansk kejsarörn

  Aquila adalberti | Ökad dödlighet på grund av elchocker. | Doñana nationalpark, Andalusien, Spanien | 1957–1989 | 6 adulta och 33 yngre individer | Ligger bakom 46,1 % av adult dödlighet och 39,8 % av dödligheten för yngre fåglar. | Ferrer, 2001 |
| Spansk kejsarörn

  Aquila adalberti | Ökad dödlighet på grund av elchocker och kollisioner. | Spanien | 1989–2004 | 115 + 6 individer | Elchocker låg bakom 47,7 % av de totala fallen av dödlighet (trolig övervärdering) och kollisioner orsakade 2,48 %.
  Subadulta fåglar drabbades av dödande elchocker oftare än väntat och fåglar som var 1–2K drabbades av dödande elchocker oftare än fåglar som var 3–4K.
  Dödande elchocker inträffade oftast på hösten och vintern och i tillfälliga bosättningsområden. | González m.fl., 2007 |
| Tatarfalk

  Falco cherrug | Ökad dödlighet på grund av elchocker. | Ungern, Slovakien, Österrike, Ukraina och Rumänien | 2007–2010 | 5 av 71 satellitmärkta tatarfalkar | 7,0 % bevisad dödlighet (n = 71). Endast bevisade fall har tagits med i beräkningen, så det faktiska antalet är säkerligen högre. | Prommer, Saker LIFE, 2011 |
| Ökentrapp

  Chlamydotis undulata | Ökad dödlighet på grund av kollisioner. | Fuerteventura, Lanzarote, Kanarieöarna, Spanien | 2008 | | Uppskattningsvis dödades 25,5 % av den totala populationen av ökentrapp på ett år. | Garcia-del-Rey och Rodriguez-Lorenzo, 2011 |
| Stortrapp

  Otis tarda | Ökad dödlighet på grund av kollisioner. | Sydvästra Spanien | 1991–1993 | 16 individer | 4 + 8 + 4 km långa ledningssektioner undersöktes | Janss, 2000 |

Art

Främsta påverkan

Plats

Studieperiod

Dödsolyckor

Slutsatser

Viktiga handlingar

Krushuvad pelikan

Pelecanus crispus

Ökad dödlighet på grund av kollisioner.

Portolago, Grekland (övervintringsplats)

1985–1987

28 dödade individer (69 % första året, 31 % unga)

I kombination med effekterna av olaglig skjutning uppskattas en minskning av 1,3–3,5 % häckande par i Grekland och Bulgarien under en treårsperiod.

Crivelli, 1988

Fjällgås

Anser erythropus

Ökad dödlighet på grund av kollisioner.

—

—

—

Kan öka dödligheten. En potentiell faktor, men av okänd betydelse. Måste beaktas i miljökonsekvensbedömningar.

Avtalet om bevarande av afro- eurasiska flyttande vattenfåglar, 2008

Rödhalsad gås

Branta ruficollis

Ökad dödlighet på grund av kollisioner.

—

—

—

Det finns inga kvantitativa uppgifter eller prognosmodeller för att uppskatta kollisionsdödlighetens påverkan på populationer av rödhalsad gås. Ett potentiellt hot, men av okänd betydelse.

Bulgariska sällskapet för skydd av fåglar, 2010

Smutsgam

Neophron percnopterus

Ökad dödlighet på grund av elchocker.

Port Sudan, Sudan

1982, 1983, 2005 och 2010

48 + 2 + 5 + 17 dödade individer

Alla fåglar hittades under samma 31 km långa kraftledningsdel. 0,055 döda fåglar per stolpe. Omfattningen av dödligheten är helt förenlig med de observerade populationsminskningarna i potentiella källpopulationer i Israel, Syrien, Turkiet och Jordanien, vilket tyder på att dödlighet som orsakas av elchocker potentiellt kan ha effekter på populationsnivån i ett stort geografiskt område.

Angelov m.fl., 2012

Nikolaus, 1984, Nikolaus, 2006

Större skrikörn

Aquila clanga

Ökad dödlighet på grund av elchocker.

Ryssland, Kazakstan

1990–2010

6 individer (i en undersökning på 2 082  km)

En potentiell faktor, men troligen av mindre betydelse.

Karyakin, 2012

Kejsarörn

Aquila heliaca

Ökad dödlighet på grund av elchocker.

Ungern

2001–2009

20 av 90 individer

Elchocker står för 22,22 % av den totala dödligheten. Trots nästan 20 års arbete med att utföra fågelvänliga ändringar av elstolpar i Ungern är elchocker fortfarande en av de viktigaste dödlighetsfaktorerna för flera arter av rovfåglar, bland annat kejsarörn.

Horváth m.fl., 2011

Kejsarörn

Aquila heliaca

Ökad dödlighet på grund av elchocker.

Bulgarien

2010–2011

5 av 15 individer

Satellitövervakning visade att elchocker stod för 33 % av den totala dödligheten.

BSPB (den bulgariska fågelskyddsorganisationen), 2011

Spansk kejsarörn

Aquila adalberti

Ökad dödlighet på grund av elchocker.

Doñana, Andalusien, Spanien

1974–2009

63 individer dödade av elchocker

Elchocker står för 39,87 % av den totala dödligheten. De huvudsakliga orsakerna till dödlighet har förändrats mellan de två perioderna, före och efter godkännandet av den tvingande regleringen mot dödande elchocker som drabbar fåglar i regionen Andalusien.

Efter riskreducerande åtgärder har antalet dödande elchocker minskat kraftigt i både Doñana (– 96,90 %) och Andalusien (– 61,95 %).

López-López, 2011

Spansk kejsarörn

Aquila adalberti

Ökad dödlighet på grund av elchocker.

Doñana nationalpark, Andalusien, Spanien

1957–1989

6 adulta och 33 yngre individer

Ligger bakom 46,1 % av adult dödlighet och 39,8 % av dödligheten för yngre fåglar.

Ferrer, 2001

Spansk kejsarörn

Aquila adalberti

Ökad dödlighet på grund av elchocker och kollisioner.

Spanien

1989–2004

115 + 6 individer

Elchocker låg bakom 47,7 % av de totala fallen av dödlighet (trolig övervärdering) och kollisioner orsakade 2,48 %.

Subadulta fåglar drabbades av dödande elchocker oftare än väntat och fåglar som var 1–2K drabbades av dödande elchocker oftare än fåglar som var 3–4K.

Dödande elchocker inträffade oftast på hösten och vintern och i tillfälliga bosättningsområden.

González m.fl., 2007

Tatarfalk

Falco cherrug

Ökad dödlighet på grund av elchocker.

Ungern, Slovakien, Österrike, Ukraina och Rumänien

2007–2010

5 av 71 satellitmärkta tatarfalkar

7,0 % bevisad dödlighet (n = 71). Endast bevisade fall har tagits med i beräkningen, så det faktiska antalet är säkerligen högre.

Prommer, Saker LIFE, 2011

Ökentrapp

Chlamydotis undulata

Ökad dödlighet på grund av kollisioner.

Fuerteventura, Lanzarote, Kanarieöarna, Spanien

2008

Uppskattningsvis dödades 25,5 % av den totala populationen av ökentrapp på ett år.

Garcia-del-Rey och Rodriguez-Lorenzo, 2011

Stortrapp

Otis tarda

Ökad dödlighet på grund av kollisioner.

Sydvästra Spanien

1991–1993

16 individer

4 + 8 + 4 km långa ledningssektioner undersöktes

Janss, 2000

---

BILAGA 4

Exempel på kraftledningars påverkan på metapopulationer av arter som anges i bilaga I till fågeldirektivet

| Art | Främsta påverkan | Plats | Studieperiod | Dödsolyckor | Slutsatser | Viktiga handlingar |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vit stork

  Ciconia ciconia | Ökad dödlighet på grund av elchocker och kollisioner. | Tyskland | — | 226 fall av 1 185 återfunna ringmärkta fåglar | Orsaken till återfynden var ”luftledningar”. | Riegel och Winkel, 1971 |
| Vit stork

  Ciconia ciconia | Ökad dödlighet på grund av elchocker och kollisioner. | Schweiz | 1984–1999 | 195 av 416 döda återfunna fåglar. Urvalsstorlek: 2 912 ringmärkta individer. | Dödlighet som orsakas av kraftledningar är betydande för den vita storken – cirka 1 av 4 juvenila fåglar och 1 av 17 adulta fåglar dör varje år på grund kraftledningskollisioner och elchocker. | Schaub och Pradel, 2004 |
| Vit stork

  Ciconia ciconia | Ökad dödlighet på grund av elchocker och kollisioner. | Centrala Spanien | 1999–2000 | 51 individer återfanns döda efter elchocker och 101 individer dog på grund av kollisioner. | Ca 1 % av de dåvarande storkarna dog under flyttningen efter häckningsperioden, medan 5–7 % dog under vintern. | Garrido och Fernández-Cruz, 2003 |
| Hökörn

  Aquila fasciata | Ökad dödlighet på grund av kollisioner. | Katalonien, Spanien | 1990–1997 | 2 av 12 häckande individer | Kollisionerna står för 17 % av den årliga dödligheten, vilket är ett allvarligt problem för populationsnivån. Årlig adult dödlighet får inte överstiga 2–6 % om populationen ska förbli i jämvikt. | Manosa och Real, 2001 |
| Hökörn

  Aquila fasciata | Ökad dödlighet på grund av elchocker. | Katalonien, Spanien | 1990–1997 | 6 av 12 häckande individer | Elchocker står för 50 % av den årliga dödligheten, vilket är ett allvarligt problem för populationsnivån. Årlig adult dödlighet får inte överstiga 2–6 % om populationen ska förbli i jämvikt. | Manosa och Real, 2001 |
| Berguv

  Bubo bubo | Ökad dödlighet på grund av elchocker. | Schweiz | — | — | Elchocker och kollisioner stod för mer än 50 % av alla onaturliga dödsorsaker. Populationen befann sig på en kritisk nivå och skulle ha varit beroende av inflyttning från närliggande populationer efter det att källorna till alla onaturliga dödsorsaker hade åtgärdats. | Schaub, 2010 |
| Berguv

  Bubo bubo | Ökad dödlighet på grund av elchocker. | Italien | — | — | Dödande elchocker får till följd att många revir överges, vilket leder till en kraftigt minskande population med låg täthet. | Sergio, 2004 |
| Småtrapp

  Tetrax tetrax | Ökad dödlighet på grund av kollisioner. | Portugal | — | — | 1,5 % av den portugisiska populationen dör på grund av kollisioner med luftledningar. Hög risk att områden med transmissionskraftledningar undviks (vilket påverkar reproduktionsframgången eftersom lekarnas storlek och täthet begränsas). | Silva, 2010 |

Art

Främsta påverkan

Plats

Studieperiod

Dödsolyckor

Slutsatser

Viktiga handlingar

Vit stork

Ciconia ciconia

Ökad dödlighet på grund av elchocker och kollisioner.

Tyskland

—

226 fall av 1 185 återfunna ringmärkta fåglar

Orsaken till återfynden var ”luftledningar”.

Riegel och Winkel, 1971

Vit stork

Ciconia ciconia

Ökad dödlighet på grund av elchocker och kollisioner.

Schweiz

1984–1999

195 av 416 döda återfunna fåglar. Urvalsstorlek: 2 912 ringmärkta individer.

Dödlighet som orsakas av kraftledningar är betydande för den vita storken – cirka 1 av 4 juvenila fåglar och 1 av 17 adulta fåglar dör varje år på grund kraftledningskollisioner och elchocker.

Schaub och Pradel, 2004

Vit stork

Ciconia ciconia

Ökad dödlighet på grund av elchocker och kollisioner.

Centrala Spanien

1999–2000

51 individer återfanns döda efter elchocker och 101 individer dog på grund av kollisioner.

Ca 1 % av de dåvarande storkarna dog under flyttningen efter häckningsperioden, medan 5–7 % dog under vintern.

Garrido och Fernández-Cruz, 2003

Hökörn

Aquila fasciata

Ökad dödlighet på grund av kollisioner.

Katalonien, Spanien

1990–1997

2 av 12 häckande individer

Kollisionerna står för 17 % av den årliga dödligheten, vilket är ett allvarligt problem för populationsnivån. Årlig adult dödlighet får inte överstiga 2–6 % om populationen ska förbli i jämvikt.

Manosa och Real, 2001

Hökörn

Aquila fasciata

Ökad dödlighet på grund av elchocker.

Katalonien, Spanien

1990–1997

6 av 12 häckande individer

Elchocker står för 50 % av den årliga dödligheten, vilket är ett allvarligt problem för populationsnivån. Årlig adult dödlighet får inte överstiga 2–6 % om populationen ska förbli i jämvikt.

Manosa och Real, 2001

Berguv

Bubo bubo

Ökad dödlighet på grund av elchocker.

Schweiz

—

—

Elchocker och kollisioner stod för mer än 50 % av alla onaturliga dödsorsaker. Populationen befann sig på en kritisk nivå och skulle ha varit beroende av inflyttning från närliggande populationer efter det att källorna till alla onaturliga dödsorsaker hade åtgärdats.

Schaub, 2010

Berguv

Bubo bubo

Ökad dödlighet på grund av elchocker.

Italien

—

—

Dödande elchocker får till följd att många revir överges, vilket leder till en kraftigt minskande population med låg täthet.

Sergio, 2004

Småtrapp

Tetrax tetrax

Ökad dödlighet på grund av kollisioner.

Portugal

—

—

1,5 % av den portugisiska populationen dör på grund av kollisioner med luftledningar. Hög risk att områden med transmissionskraftledningar undviks (vilket påverkar reproduktionsframgången eftersom lekarnas storlek och täthet begränsas).

Silva, 2010

---

BILAGA 5

Förslag på förteckning över prioriterade arter för förebyggande och minskning av kraftledningars påverkan i EU

| Svenskt namn | Vetenskapligt namn | Global klassificering enligt IUCN:s rödlista | Fågeldirektivet | Dödsolyckor på grund av elchocker (1) | Dödsolyckor på grund av kollisioner (2) | Europeisk bevarandestatus (3) | Rumslig skala för flyttningsmönster
  (Birdlife International, 2004) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Smutsgam | Neophron percnopterus | EN | I | III | II | Ogynnsam | Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd |
| Rödhalsad gås (*1) | Branta ruficollis | EN | I | I | II | Ogynnsam | Flyttfågel i Europa |
| Kejsarörn | Aquila heliaca | VU | I | III | II | Ogynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| Spansk kejsarörn | Aquila adalberti | VU | I | III | II | Ogynnsam | Stannfågel |
| Tatarfalk | Falco cherrug | VU | I | II-III | II | Ogynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| Större skrikörn | Aquila clanga | VU | I | II | II | Ogynnsam | Interkontinental flyttfågel som rör sig över korta avstånd |
| Krushuvad pelikan | Pelecanus crispus | VU | I | I | II–III | Ogynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| Fjällgås (*1) | Anser erythropus | VU | I | I | II | Ogynnsam | Flyttfågel i Europa |
| Aftonfalk | Falco vespertinus | NT | I | II–III | II | Ogynnsam | Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd |
| Röd glada | Milvus milvus | NT | I | III | II | Ogynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| Stortrapp | Otis tarda | VU | I | 0 | III | Ogynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| Grågam | Aegypius monachus | NT | I | III | II | Ogynnsam | Stannfågel |
| Svart stork | Ciconia nigra | | I | III | III | Ogynnsam | Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd |
| Vit stork | Ciconia ciconia | | I | III | III | Ogynnsam | Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd |
| Ökentrapp (*1) | Chlamydotis undulata | VU | | 0 | III | Ogynnsam | Stannfågel |
| Blåkråka | Coracias garrulus | NT | I | I–II | I–II | Ogynnsam | Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd |
| Dvärgörn | Aquila pennata | | I | III | II | Ogynnsam | Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd |
| Rödfalk | Falco naumanni | | I | II–III | II | Ogynnsam | Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd |
| Havsörn | Haliaeetus albicilla | | I | III | II | Ogynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| Blå kärrhök | Circus cyaneus | | I | III | II | Ogynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| Kungsörn | Aquila chrysaetos | | I | III | II | Ogynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| Småtrapp (*1) | Tetrax tetrax | NT | I | 0 | III | Ogynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| Storspov | Numenius arquata | NT | | I | II–III | Ogynnsam | Interkontinental flyttfågel som rör sig över korta avstånd |
| Rödspov | Limosa limosa | NT | | I | II–III | Ogynnsam | Interkontinental flyttfågel som rör sig över korta avstånd |
| Svartvingad glada (*1) | Elanus caeruleus | | I | III | II | Ogynnsam | Stannfågel |
| Lammgam | Gypaetus barbatus | | I | III | II | Ogynnsam | Stannfågel |
| Hökörn | Aquila fasciata | | I | III | II | Ogynnsam | Stannfågel |
| Purpurhäger | Ardea purpurea | | I | II | II | Ogynnsam | Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd |
| Bivråk (*1) | Pernis apivorus | | I | III | II | Gynnsam | Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd |
| Brun glada | Milvus migrans | | I | III | II | Gynnsam | Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd |
| Ormörn | Circaetus gallicus | | I | III | II | Gynnsam | Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd |
| Ängshök | Circus pygargus | | I | III | II | Gynnsam | Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd |
| Fiskgjuse | Pandion haliaetus | | I | III | II | Gynnsam | Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd |
| Stenfalk | Falco columbarius | | I | II–III | II | Ogynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| Jaktfalk | Falco rusticolus | | I | II–III | II | Ogynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| Skedstork | Platalea leucorodia | | I | II | II | Ogynnsam | Interkontinental flyttfågel som rör sig över korta avstånd |
| Trana | Grus grus | | I | I | III | Ogynnsam | Interkontinental flyttfågel som rör sig över korta avstånd |
| Slagfalk | Falco biarmicus | | I | II–III | II | Ogynnsam | Stannfågel |
| Brushane | Philomachus pugnax | | I | I | II–III | Ogynnsam | Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd |
| Gåsgam | Gyps fulvus | | I | III | II | Gynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| Brun kärrhök | Circus aeruginosus | | I | III | II | Gynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| Duvhök | Accipiter gentilis arrigonii | | I | III | II | Gynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| Sparvhök | Accipiter nisus granti | | I | III | II | Gynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| Örnvråk | Buteo rufinus | | I | III | II | Gynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| Vit pelikan | Pelecanus onocrotalus | | I | I | II–III | Ogynnsam | Interkontinental flyttfågel som rör sig över korta avstånd |
| Fjällripa (*1) | Lagopus mutus | | I | I | III | Ogynnsam | Stannfågel |
| Ljungpipare | Pluvialis apricaria | | I | I | II–III | Ogynnsam | Flyttfågel i Europa |
| Stäppörn | Aquila nipalensis | | | III | II | — | Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd |
| Tornfalk | Falco tinnunculus | | | II–III | II | Ogynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| Pilgrimsfalk | Falco peregrinus | | I | II–III | II | Gynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| Berguv (*1) | Bubo bubo | | I | II–III | II | Gynnsam | Stannfågel |
| Slaguggla | Strix uralensis | | I | II–III | II | Gynnsam | Stannfågel |
| Mindre sångsvan | Cygnus columbianus | | I | I | II | Ogynnsam | Flyttfågel i Europa |
| Svarttärna | Chlidonias niger | | I | I | I–II | Ogynnsam | Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd |
| Turturduva | Streptopelia turtur | | | I–II | II | Ogynnsam | Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd |
| Lärkfalk | Falco subbuteo | | | II–III | II | Gynnsam | Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd |
| Småspov | Numenius phaeopus | | | I | II–III | Ogynnsam | Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd |
| Ormvråk | Buteo buteo | | | III | II | Gynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| Större flamingo | Phoenicopterus roseus | | I | 0 | III | Ogynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| Kornknarr | Crex crex | | I | 0 | II | Ogynnsam | Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd |
| Årta | Anas querquedula | | | I | II | Ogynnsam | Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd |
| Hornuggla | Asio otus | | | II–III | II | Gynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| Tofsvipa | Vanellus vanellus | | | I | II–III | Ogynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| Enkelbeckasin | Gallinago gallinago | | | I | II–III | Ogynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| Rödbena | Tringa totanus | | | I | II–III | Ogynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| Prutgås | Branta bernicla | | | I | II | Ogynnsam | Flyttfågel i Europa |
| Sångsvan | Cygnus cygnus | | I | I | II | Gynnsam | Flyttfågel i Europa |
| Bläsgås | Anser albifrons flavirostris | | I | I | II | Gynnsam | Flyttfågel i Europa |
| Vitkindad gås | Branta leucopsis | | I | I | II | Gynnsam | Flyttfågel i Europa |
| Fisktärna | Sterna hirundo | | I | I | I–II | Gynnsam | Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd |
| Vaktel | Coturnix coturnix | | | I | II–III | Gynnsam | Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd |
| Skedand | Anas clypeata | | | I | II | Ogynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| Kohäger | Bubulcus ibis | | | II | II | Gynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| Gråhäger | Ardea cinerea | | | II | II | Gynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| Brednäbbad simsnäppa | Phalaropus fulicarius | | | I | II–III | Ej bedömd (*1) | Interkontinental flyttfågel som rör sig över korta avstånd |
| Morkulla | Scolopax rusticola | | | 0 | II–III | Ogynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| Strandskata | Haematopus ostralegus | | | I | II–III | Gynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| Sädgås | Anser fabalis | | | I | II | Gynnsam | Flyttfågel i Europa |
| Spetsbergsgås | Anser brachyrhynchus | | | I | II | Gynnsam | Flyttfågel i Europa |
| Storskarv | Phalacrocorax carbo | | | I | II | Gynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| Knölsvan | Cygnus olor | | | I | II | Gynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| Grågås | Anser anser | | | I | II | Gynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| Bläsand | Anas penelope | | | I | II | Gynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| Gräsand | Anas platyrhynchos | | | I | II | Gynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| Havstrut | Larus marinus | | | I | II | Gynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| Gråtrut | Larus argentatus | | | I | II | Gynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| Skrattmås | Larus ridibundus | | | I | II | Gynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| Vattenrall | Rallus aquaticus | | | 0 | II | Gynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| Rörhöna | Gallinula chloropus | | | 0 | II | Gynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| Sothöna | Fulica atra | | | 0 | II | Gynnsam | Partiell flyttfågel i Europa |
| IUCN= global rödlistningsklassificering (Internationella naturvårdsunionen, 2012)
  EN= starkt hotad
  VU= sårbar
  NT= nära hotad

  Severity of impacts on bird populations (Svårhetsgrad av påverkan på fågelpopulationer) (Haas m.fl., 2003, Prinsen m.fl., 2011):
  0= inga rapporterade eller troliga dödsolyckor
  I= dödsolyckor har rapporterats men utgör inget uppenbart hot för fågelpopulationen
  II= många dödsolyckor på regional eller lokal nivå men utan betydande påverkan på den övergripande artpopulationen
  III= dödsolyckor är en stor dödlighetsfaktor som hotar en art med utrotning, regionalt eller i större skala |

Svenskt namn

Vetenskapligt namn

Global klassificering enligt IUCN:s rödlista

Fågeldirektivet

Dödsolyckor på grund av elchocker (1)

Dödsolyckor på grund av kollisioner (2)

Europeisk bevarandestatus (3)

Rumslig skala för flyttningsmönster

(Birdlife International, 2004)

Smutsgam

Neophron percnopterus

EN

I

III

II

Ogynnsam

Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd

Rödhalsad gås (*1)

Branta ruficollis

EN

I

I

II

Ogynnsam

Flyttfågel i Europa

Kejsarörn

Aquila heliaca

VU

I

III

II

Ogynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

Spansk kejsarörn

Aquila adalberti

VU

I

III

II

Ogynnsam

Stannfågel

Tatarfalk

Falco cherrug

VU

I

II-III

II

Ogynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

Större skrikörn

Aquila clanga

VU

I

II

II

Ogynnsam

Interkontinental flyttfågel som rör sig över korta avstånd

Krushuvad pelikan

Pelecanus crispus

VU

I

I

II–III

Ogynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

Fjällgås (*1)

Anser erythropus

VU

I

I

II

Ogynnsam

Flyttfågel i Europa

Aftonfalk

Falco vespertinus

NT

I

II–III

II

Ogynnsam

Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd

Röd glada

Milvus milvus

NT

I

III

II

Ogynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

Stortrapp

Otis tarda

VU

I

0

III

Ogynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

Grågam

Aegypius monachus

NT

I

III

II

Ogynnsam

Stannfågel

Svart stork

Ciconia nigra

I

III

III

Ogynnsam

Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd

Vit stork

Ciconia ciconia

I

III

III

Ogynnsam

Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd

Ökentrapp (*1)

Chlamydotis undulata

VU

0

III

Ogynnsam

Stannfågel

Blåkråka

Coracias garrulus

NT

I

I–II

I–II

Ogynnsam

Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd

Dvärgörn

Aquila pennata

I

III

II

Ogynnsam

Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd

Rödfalk

Falco naumanni

I

II–III

II

Ogynnsam

Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd

Havsörn

Haliaeetus albicilla

I

III

II

Ogynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

Blå kärrhök

Circus cyaneus

I

III

II

Ogynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

Kungsörn

Aquila chrysaetos

I

III

II

Ogynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

Småtrapp (*1)

Tetrax tetrax

NT

I

0

III

Ogynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

Storspov

Numenius arquata

NT

I

II–III

Ogynnsam

Interkontinental flyttfågel som rör sig över korta avstånd

Rödspov

Limosa limosa

NT

I

II–III

Ogynnsam

Interkontinental flyttfågel som rör sig över korta avstånd

Svartvingad glada (*1)

Elanus caeruleus

I

III

II

Ogynnsam

Stannfågel

Lammgam

Gypaetus barbatus

I

III

II

Ogynnsam

Stannfågel

Hökörn

Aquila fasciata

I

III

II

Ogynnsam

Stannfågel

Purpurhäger

Ardea purpurea

I

II

II

Ogynnsam

Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd

Bivråk (*1)

Pernis apivorus

I

III

II

Gynnsam

Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd

Brun glada

Milvus migrans

I

III

II

Gynnsam

Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd

Ormörn

Circaetus gallicus

I

III

II

Gynnsam

Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd

Ängshök

Circus pygargus

I

III

II

Gynnsam

Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd

Fiskgjuse

Pandion haliaetus

I

III

II

Gynnsam

Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd

Stenfalk

Falco columbarius

I

II–III

II

Ogynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

Jaktfalk

Falco rusticolus

I

II–III

II

Ogynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

Skedstork

Platalea leucorodia

I

II

II

Ogynnsam

Interkontinental flyttfågel som rör sig över korta avstånd

Trana

Grus grus

I

I

III

Ogynnsam

Interkontinental flyttfågel som rör sig över korta avstånd

Slagfalk

Falco biarmicus

I

II–III

II

Ogynnsam

Stannfågel

Brushane

Philomachus pugnax

I

I

II–III

Ogynnsam

Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd

Gåsgam

Gyps fulvus

I

III

II

Gynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

Brun kärrhök

Circus aeruginosus

I

III

II

Gynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

Duvhök

Accipiter gentilis arrigonii

I

III

II

Gynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

Sparvhök

Accipiter nisus granti

I

III

II

Gynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

Örnvråk

Buteo rufinus

I

III

II

Gynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

Vit pelikan

Pelecanus onocrotalus

I

I

II–III

Ogynnsam

Interkontinental flyttfågel som rör sig över korta avstånd

Fjällripa (*1)

Lagopus mutus

I

I

III

Ogynnsam

Stannfågel

Ljungpipare

Pluvialis apricaria

I

I

II–III

Ogynnsam

Flyttfågel i Europa

Stäppörn

Aquila nipalensis

III

II

—

Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd

Tornfalk

Falco tinnunculus

II–III

II

Ogynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

Pilgrimsfalk

Falco peregrinus

I

II–III

II

Gynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

Berguv (*1)

Bubo bubo

I

II–III

II

Gynnsam

Stannfågel

Slaguggla

Strix uralensis

I

II–III

II

Gynnsam

Stannfågel

Mindre sångsvan

Cygnus columbianus

I

I

II

Ogynnsam

Flyttfågel i Europa

Svarttärna

Chlidonias niger

I

I

I–II

Ogynnsam

Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd

Turturduva

Streptopelia turtur

I–II

II

Ogynnsam

Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd

Lärkfalk

Falco subbuteo

II–III

II

Gynnsam

Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd

Småspov

Numenius phaeopus

I

II–III

Ogynnsam

Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd

Ormvråk

Buteo buteo

III

II

Gynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

Större flamingo

Phoenicopterus roseus

I

0

III

Ogynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

Kornknarr

Crex crex

I

0

II

Ogynnsam

Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd

Årta

Anas querquedula

I

II

Ogynnsam

Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd

Hornuggla

Asio otus

II–III

II

Gynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

Tofsvipa

Vanellus vanellus

I

II–III

Ogynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

Enkelbeckasin

Gallinago gallinago

I

II–III

Ogynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

Rödbena

Tringa totanus

I

II–III

Ogynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

Prutgås

Branta bernicla

I

II

Ogynnsam

Flyttfågel i Europa

Sångsvan

Cygnus cygnus

I

I

II

Gynnsam

Flyttfågel i Europa

Bläsgås

Anser albifrons flavirostris

I

I

II

Gynnsam

Flyttfågel i Europa

Vitkindad gås

Branta leucopsis

I

I

II

Gynnsam

Flyttfågel i Europa

Fisktärna

Sterna hirundo

I

I

I–II

Gynnsam

Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd

Vaktel

Coturnix coturnix

I

II–III

Gynnsam

Interkontinental flyttfågel som rör sig över stora avstånd

Skedand

Anas clypeata

I

II

Ogynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

Kohäger

Bubulcus ibis

II

II

Gynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

Gråhäger

Ardea cinerea

II

II

Gynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

Brednäbbad simsnäppa

Phalaropus fulicarius

I

II–III

Ej bedömd (*1)

Interkontinental flyttfågel som rör sig över korta avstånd

Morkulla

Scolopax rusticola

0

II–III

Ogynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

Strandskata

Haematopus ostralegus

I

II–III

Gynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

Sädgås

Anser fabalis

I

II

Gynnsam

Flyttfågel i Europa

Spetsbergsgås

Anser brachyrhynchus

I

II

Gynnsam

Flyttfågel i Europa

Storskarv

Phalacrocorax carbo

I

II

Gynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

Knölsvan

Cygnus olor

I

II

Gynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

Grågås

Anser anser

I

II

Gynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

Bläsand

Anas penelope

I

II

Gynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

Gräsand

Anas platyrhynchos

I

II

Gynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

Havstrut

Larus marinus

I

II

Gynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

Gråtrut

Larus argentatus

I

II

Gynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

Skrattmås

Larus ridibundus

I

II

Gynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

Vattenrall

Rallus aquaticus

0

II

Gynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

Rörhöna

Gallinula chloropus

0

II

Gynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

Sothöna

Fulica atra

0

II

Gynnsam

Partiell flyttfågel i Europa

IUCN= global rödlistningsklassificering (Internationella naturvårdsunionen, 2012)

EN= starkt hotad

VU= sårbar

NT= nära hotad

Severity of impacts on bird populations (Svårhetsgrad av påverkan på fågelpopulationer) (Haas m.fl., 2003, Prinsen m.fl., 2011):

0= inga rapporterade eller troliga dödsolyckor

I= dödsolyckor har rapporterats men utgör inget uppenbart hot för fågelpopulationen

II= många dödsolyckor på regional eller lokal nivå men utan betydande påverkan på den övergripande artpopulationen

III= dödsolyckor är en stor dödlighetsfaktor som hotar en art med utrotning, regionalt eller i större skala

---

(1)  Avtalet om bevarande av afro-eurasiska flyttande vattenfåglar i Bonnkonventionen, 2011a.

(2)  Avtalet om bevarande av afro-eurasiska flyttande vattenfåglar i Bonnkonventionen, 2011a.

(3)  Birdlife International, 2004.

(*1)  Art ej förtecknad i Prinsen m.fl., (2011a).

---

BILAGA 6

Jämförelse av förfaranden enligt lämplig bedömning, miljökonsekvensbedömning och strategisk miljöbedömning

| | LÄMPLIG BEDÖMNING | MILJÖKONSEKVENSBEDÖMNING | STRATEGISK MILJÖBEDÖMNING |
| --- | --- | --- | --- |
| Vilka typer av utvecklingar avses? | Alla planer eller projekt – enskilda eller i kombination med andra planer/projekt – som förväntas ha en skadlig effekt på ett Natura 2000-område (förutom planer eller projekt som är direkt kopplade till områdets naturvårdsförvaltning). | Alla projekt i bilaga I.
  För projekt i bilaga II ska behovet av en miljökonsekvensbedömning avgöras från fall till fall eller med trösklar eller kriterier som fastställts av medlemsstaterna (med hänsyn till kriterierna i bilaga III). | Alla planer och program eller ändringar av sådana






  a) | som har utarbetats för jordbruk, skogsbruk, fiske, energi, industri, transport, avfallshantering, vattenförvaltning, telekommunikationer, turism samt fysisk planering eller markanvändning och i vilka förutsättningarna anges för kommande tillstånd för projekt enligt bilagorna I och II till direktivet om miljökonsekvensbedömning, eller |

LÄMPLIG BEDÖMNING

MILJÖKONSEKVENSBEDÖMNING

STRATEGISK MILJÖBEDÖMNING

Vilka typer av utvecklingar avses?

Alla planer eller projekt – enskilda eller i kombination med andra planer/projekt – som förväntas ha en skadlig effekt på ett Natura 2000-område (förutom planer eller projekt som är direkt kopplade till områdets naturvårdsförvaltning).

Alla projekt i bilaga I.

För projekt i bilaga II ska behovet av en miljökonsekvensbedömning avgöras från fall till fall eller med trösklar eller kriterier som fastställts av medlemsstaterna (med hänsyn till kriterierna i bilaga III).

Alla planer och program eller ändringar av sådana

a)

som har utarbetats för jordbruk, skogsbruk, fiske, energi, industri, transport, avfallshantering, vattenförvaltning, telekommunikationer, turism samt fysisk planering eller markanvändning och i vilka förutsättningarna anges för kommande tillstånd för projekt enligt bilagorna I och II till direktivet om miljökonsekvensbedömning, eller

| b) | som, med tanke på att de kan antas påverka områden, kräver en bedömning enligt artiklarna 6 eller 7 i direktiv 92/43/EEG. |
| --- | --- |

b)

som, med tanke på att de kan antas påverka områden, kräver en bedömning enligt artiklarna 6 eller 7 i direktiv 92/43/EEG.

Vilka typer av naturrelevant påverkan ska bedömas?

Bedömningen bör göras mot bakgrund av områdets bevarandemål (som rör de arter/livsmiljötyper för vilka området utsågs).

Påverkan bör bedömas för att fastslå om den kommer att ha en skadlig effekt på det berörda områdets integritet.

Direkta och indirekta, sekundära, kumulativa, korta, medellånga och långsiktiga, permanenta och tillfälliga, positiva och negativa betydande effekter på bland annat djur- och växtliv.

Sannolik betydande miljöpåverkan, däribland på biologisk mångfald, populationer, människors hälsa, djurliv, växtliv, mark, vatten, luft, klimatfaktorer, materiella tillgångar, kulturarv som exempelvis arkitektoniskt och arkeologiskt arv, landskap samt inbördes förhållanden mellan dessa faktorer.

Vem ansvarar för bedömningen?

Det är den behöriga myndighetens ansvar att se till att den lämpliga bedömningen utförs. I samband med bedömningen kan exploatören komma att behöva utföra alla nödvändiga undersökningar och tillhandahålla den behöriga myndigheten all nödvändig information för att den behöriga myndigheten ska kunna fatta ett väl underbyggt beslut. Under detta arbete får den behöriga myndigheten även samla in relevant information från andra källor i tillämpliga fall.

Exploatören lämnar den nödvändiga information som ska beaktas till den behöriga myndighet som utfärdar tillståndet

Den behöriga planläggningsmyndigheten

Ska man samråda med allmänheten eller andra myndigheter?

Ej obligatoriskt men uppmuntrat (om lämpligt).

Obligatoriskt – samråd ska ske innan utvecklingsförslaget antas.

Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att se till att de myndigheter som kan antas bli berörda av ett projekt ges möjlighet att yttra sig över en ansökan om tillstånd. Samma principer gäller för samråd med allmänheten. Om det är troligt att miljön i en annan medlemsstat kommer att påverkas betydligt måste man samråda med denna medlemsstats berörda myndigheter och allmänhet.

Obligatoriskt – samråd ska ske innan planen eller programmet antas.

Myndigheterna och allmänheten ska få en tidig och effektiv möjlighet att inom en rimlig tid yttra sig om utkastet till planen eller programmet och den åtföljande miljörapporten innan planen eller programmet antas eller överlämnas till ett lagstiftningsförfarande. Medlemsstater ska utse de myndigheter som ska samrådas med och som på grund av sitt särskilda miljöansvar kan antas bli berörda. Om det är troligt att miljön i en annan medlemsstat kommer att påverkas betydligt ska man samråda med denna medlemsstats berörda myndigheter och allmänhet.

Hur bindande är resultatet av bedömningen?

Bindande.

De behöriga myndigheterna kan godkänna planen eller projektet först efter att ha försäkrat sig om att områdets integritet inte kommer att ta skada.

Resultaten av samråden och den information som samlats in som en del av miljökonsekvensbedömningen
  ska vederbörligen beaktas
  under tillståndsförfarandet.

Miljörapporten och de yttranden som framförs
  ska beaktas
  under utarbetandet av planen eller programmet och innan de antas eller överlämnas till ett lagstiftningsförfarande.

---