# Europos Sąjungos C 213/2018

| | ISSN 1977-0960 |
| --- | --- |
| Europos Sąjungos
  oficialusis leidinys | C 213 |
| | |
| Leidimas lietuvių kalba | Informacija ir pranešimai | 61 metai2018m. birželio 18d. |

ISSN 1977-0960

Europos Sąjungos

oficialusis leidinys

C 213

Leidimas lietuvių kalba

Informacija ir pranešimai

61 metai2018m. birželio 18d.

---

| Turinys | Puslapis |
| --- | --- |
| | IV   Pranešimai |
| | EUROPOS SĄJUNGOS INSTITUCIJŲ, ĮSTAIGŲ IR ORGANŲ PRANEŠIMAI |
| | Europos Komisija |
| 2018/C 213/01 | Komisijos pranešimas. Rekomendacinis dokumentas dėl hidroenergetikos reikalavimų, susijusių su ES gamtos apsaugos teisės aktais | 1 |
| 2018/C 213/02 | Komisijos pranešimas Energijos perdavimo infrastruktūra ir ES gamtos teisės aktai | 62 |

Turinys

Puslapis

IV   Pranešimai

EUROPOS SĄJUNGOS INSTITUCIJŲ, ĮSTAIGŲ IR ORGANŲ PRANEŠIMAI

Europos Komisija

2018/C 213/01

Komisijos pranešimas. Rekomendacinis dokumentas dėl hidroenergetikos reikalavimų, susijusių su ES gamtos apsaugos teisės aktais

1

2018/C 213/02

Komisijos pranešimas Energijos perdavimo infrastruktūra ir ES gamtos teisės aktai

62

---

| LT | |
| --- | --- |

LT

---

IV Pranešimai

EUROPOS SĄJUNGOS INSTITUCIJŲ, ĮSTAIGŲ IR ORGANŲ PRANEŠIMAI

Europos Komisija

| 18.6.2018 | LT | Europos Sąjungos oficialusis leidinys | C 213/1 |
| --- | --- | --- | --- |

18.6.2018

LT

Europos Sąjungos oficialusis leidinys

C 213/1

---

Komisijos pranešimas. Rekomendacinis dokumentas dėl hidroenergetikos reikalavimų, susijusių su ES gamtos apsaugos teisės aktais

(2018/C 213/01)

Šiame dokumente išreikšta Europos Komisijos nuomonė, tai nėra įpareigojamojo pobūdžio dokumentas.

Europos Komisija, 2018 m. gegužės mėn.

Katalogo Nr. ...

Leidžiama atgaminti nurodžius šaltinį.

Šį dokumentą parengti padėjo N2K GROUP EEIG – „Ecosystems LTD“ (Briuselyje) ir „Beleco“ (Čekijoje).

TURINYS

| Šio dokumento paskirtis | 3 |
| --- | --- |

| 1. | ES politikos ir teisės aktų sistemos apžvalga | 4 |
| --- | --- | --- |

1.

| 1.1. | Paukščių ir Buveinių direktyvos | 4 |
| --- | --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Vandens pagrindų direktyva (VPD) | 6 |
| --- | --- | --- |

1.2.

| 1.3. | VPD ir gamtos apsaugos direktyvų nuostatų derinimas | 6 |
| --- | --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Potvynių direktyva | 8 |
| --- | --- | --- |

1.4.

| 1.5. | SPAV ir PAV direktyvos | 9 |
| --- | --- | --- |

1.5.

| 1.6. | SPAV, PAV ir Buveinių direktyvos 6 straipsnio ryšys | 10 |
| --- | --- | --- |

1.6.

| 2. | Gėlo vandens ekosistemos ir hidroenergetika ES | 10 |
| --- | --- | --- |

2.

| 2.1. | ES upių ir ežerų ekosistemų būklė | 10 |
| --- | --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Europos gėlo vandens ekosistemoms tenkantis krūvis ir grėsmės | 12 |
| --- | --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Hidroenergetikos poveikis gėlo vandens ekosistemoms | 14 |
| --- | --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Suminis poveikis | 19 |
| --- | --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Reikšmingo ir nereikšmingo poveikio skyrimas | 21 |
| --- | --- | --- |

2.5.

| 3. | Poveikio mažinimo ir ekologinio atkūrimo priemonių taikymo hidroenergetikoje gerosios patirties pavyzdžiai | 23 |
| --- | --- | --- |

3.

| 3.1. | Siekis palaikyti geriausią įmanomą ekologinę upių būklę vykdant hidroenergetikos veiklą | 23 |
| --- | --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Veiksmai dėl esamų hidroelektrinių, darančių neigiamą poveikį „Natura 2000“ teritorijai | 24 |
| --- | --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Ekologinių priemonių ir atkuriamųjų priemonių taikymas | 25 |
| --- | --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Ekologinio atkūrimo gerosios patirties pavyzdžiai | 29 |
| --- | --- | --- |

3.4.

| 4. | Geroji patirtis, įgyta hidroenergetikoje taikant integruoto planavimo požiūrį | 36 |
| --- | --- | --- |

4.

| 4.1. | Integruoto planavimo nauda | 36 |
| --- | --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Integruoti nacionaliniai ir regioniniai planai | 40 |
| --- | --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Laukinės gamtos jautrumas ir zonų nustatymas | 41 |
| --- | --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Ankstyvos konsultacijos | 44 |
| --- | --- | --- |

4.4.

| 5. | Vertinimo procedūra pagal Buveinių direktyvą | 46 |
| --- | --- | --- |

5.

| 5.1. | Įvadas | 46 |
| --- | --- | --- |

5.1.

| 5.2. | Kada reikia taikyti procedūrą pagal 6 straipsnį | 46 |
| --- | --- | --- |

5.2.

| 5.3. | Tinkamų vertinimų atlikimo procedūra (žingsnis po žingsnio) | 47 |
| --- | --- | --- |

5.3.

| 5.4. | Išimtys pagal 6 straipsnio 4 dalį | 57 |
| --- | --- | --- |

5.4.

| Santrumpos | 61 |
| --- | --- |

ŠIO DOKUMENTO PASKIRTIS

Šiame dokumente pateikiama rekomendacijų ir konkrečių praktinių atvejų pavyzdžių, kaip galima vykdyti hidroenergetikos veiklą, kad ji atitiktų Buveinių ir Paukščių direktyvų reikalavimus. Jame nagrinėjama, kokių rūšių poveikis gali būti patiriamas dėl hidroenergetikos veiklos, ir, remiantis keliais praktinės patirties pavyzdžiais, parodoma, kaip įvairiomis sąlygomis galima išvengti hidroenergetikos poveikio ar bent kuo labiau jį sumažinti.

Apskritai šiuo dokumentu siekiama stiprinti ES energetikos, gamtosaugos ir vandentvarkos politikos bei praktikos ryšius, kad ES tikslų būtų siekiama labiau suderintai ir, kai įmanoma, taip, kad pastangos šiose srityse vienos kitas papildytų.

1 skyriuje apžvelgiama ES politikos ir teisės aktų sistema, pagal kurią turėtų būti vykdoma hidroenergetikos veikla Europoje. Glaustai apibendrinamos svarbiausios Buveinių ir Paukščių direktyvų nuostatos ir jų sąsajos su Vandens pagrindų direktyva, PAV ir SPAV direktyvomis.

2 skyriuje aptariama prasta bendra ES upių ir ežerų ekosistemų būklė, taip pat didžiausi joms tenkantys krūviai ir grėsmės. Toliau nagrinėjamas įvairus galimas hidroenergetikos poveikis gėlo vandens ekosistemoms, ypač pabrėžiant galimo suminio poveikio svarbą.

Europoje yra daug laukinių gyvūnų ir augalų rūšių, kurių išlikimas priklauso nuo upių ir ežerų ekosistemų; tarp jų yra ir apie 400 gėlavandenių rūšių, saugomų pagal Paukščių ir Buveinių direktyvas. Deja, dauguma Europos upių šiuo metu yra labai nualintos ir joms tenka didžiulis krūvis dėl įvairios vykdomos socialinės ir ekonominės veiklos (įskaitant hidroenergetiką).

Iš naujausių aplinkos būklės ataskaitų (1) aišku, jog reikia dar daug nuveikti, kad Vandens pagrindų direktyvos ir abiejų gamtos apsaugos direktyvų tikslai būtų pasiekti. Juos pasiekti įmanoma tik teikiant pirmenybę ne vien tolesnio mūsų upių būklės blogėjimo prevencijai, bet ir aktyviam geros ekologinės jų būklės atkūrimui ir joms tenkančių krūvių bei grėsmių pašalinimui ar bent reikšmingam sumažinimui.

3 skyriuje nagrinėjama, kokiais būdais galima tai pasiekti, pateikiant iš visos ES surinktų ekologinio atkūrimo gerosios patirties pavyzdžių.

4 skyriuje daugiau dėmesio skiriama strateginio planavimo poreikiui ir labiau suderintų hidroenergetikos planų bei projektų rengimui atsižvelgiant į upės ekologinius poreikius ankstyvame planavimo proceso etape ir, kai įmanoma, įtraukiant priemones, kuriomis bus gerinama ekologinė upės būklė.

Toliau šiame dokumente (5 skyriuje) išsamiai aprašoma procedūra, taikoma atliekant hidroenergetikos plano arba projekto tinkamą vertinimą pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnį. Paaiškinami tam tikri pagrindiniai šio patvirtinimo proceso aspektai ir jo sąsajos su kitomis ES poveikio aplinkai vertinimo procedūromis. Iš patirties žinoma ir ne kartą įsitikinta, kad per patvirtinimo procesą pagal 6 straipsnį labai dažnai kyla problemų dėl tinkamų vertinimų, kurie yra nekokybiški ir neišsamūs.

Šios rekomendacijos skirtos visų pirma kompetentingoms institucijoms, plėtros planuotojams ir konsultantams. Jos taip pat bus naudingos nevyriausybinėms organizacijoms (toliau – NVO) ir kitiems suinteresuotiesiems subjektams, dirbantiems hidroenergetikos sektoriuje. Šis dokumentas parengtas konsultuojantis su valstybių narių institucijomis, taip pat su įvairiomis svarbiausių suinteresuotųjų subjektų ir interesų grupėmis; jos visos pateikė vertingų atsiliepimų dėl įvairių rengiamų šio dokumento projektų.

Siekta pagrįsti šį dokumentą Paukščių ir Buveinių direktyvų tekstais ir laikytis jų nuostatų ir bendrųjų ES aplinkosaugos bei hidroenergetikos politikos principų. Jame pagal gerąją patirtį nustatytos procedūros ir siūlomos metodikos nėra privalomos – vietoj to siekta pateikti naudingų patarimų, idėjų ir pasiūlymų, remiantis diskusijomis su pramonės atstovais, nacionalinėmis ir tarptautinėmis institucijomis, NVO, mokslo sričių ekspertais ir kitais suinteresuotaisiais subjektais.

Šiame dokumente išreikšta tik Komisijos nuomonė, tai nėra teisiškai privalomo pobūdžio dokumentas. Galutinį ES direktyvų išaiškinimą gali pateikti tik Europos Sąjungos Teisingumo Teismas. Kai tinka, į šį vadovą įtraukta turima Europos teismų praktika, todėl geriausia jį skaityti kartu su pateiktomis bendromis gairėmis ir atitinkamais Europos Sąjungos Teisingumo Teismo sprendimais dėl abiejų direktyvų (2).

1.   ES POLITIKOS IR TEISĖS AKTŲ SISTEMA

Hidroenergetika yra labai svarbi įgyvendinant Atsinaujinančiųjų išteklių energijos direktyvą (3) ir siekiant ES 2020–2030 m. energetikos tikslų. Hidroenergetika, kaip ir visa kita veikla, kuriai naudojami vandens ištekliai, turi atitikti ES aplinkos apsaugos teisės aktų, priimtų siekiant saugoti ir atkurti Europos upes ir ežerus, reikalavimus. Šie teisiniai reikalavimai nustatyti Vandens pagrindų direktyvoje, Potvynių direktyvoje, Paukščių ir Buveinių direktyvose, taip pat poveikio aplinkai vertinimų direktyvose – Poveikio aplinkai vertinimo (PAV) direktyvoje ir Strateginio poveikio aplinkai vertinimo (SPAV) direktyvoje.

Šiame skyriuje apžvelgiamos kai kurios svarbiausios šių hidroenergetikai svarbių ES teisės aktų nuostatos. Ypač daug dėmesio skiriama abiem gamtos apsaugos direktyvoms, kurių nuostatos yra pagrindinė šio dokumento tema.

1.1.   Paukščių ir Buveinių direktyvos

Europos upės yra vienas pagrindinių biologinės įvairovės šaltinių ir svarbi turtingo mūsų gamtos paveldo dalis, tačiau per daugelį dešimtmečių jose įvyko svarbių pokyčių, dėl kurių sumažėjo jų atsparumas ir gebėjimas išlaikyti natūralią gamtą ir laukinę gyvūniją bei augaliją. Dabar dauguma upių yra nualintos ir jas reikia atkurti.

Pripažindami, kad biologinė įvairovė Europoje grėsmingai mažėja, ES valstybių ir vyriausybių vadovai užsibrėžė plataus užmojo tikslą iki 2020 m. sustabdyti šį mažėjimą ir pradėti atkurti biologinę įvairovę. 2011 m. gegužės mėn. Komisija patvirtino ES biologinės įvairovės strategiją iki 2020 m. (4), kurioje išdėstė politikos programą, kaip tai bus pasiekta. 2017 m. balandžio mėn. ji paskelbė naują veiksmų planą (5) siekdama greitai pagerinti praktinį Buveinių ir Paukščių direktyvų įgyvendinimą ir paspartinti pažangą siekiant ES tikslo iki 2020 m. sustabdyti biologinės įvairovės mažėjimą ir ekosisteminių paslaugų prastėjimą ir pradėti jas atkurti.

Paukščių ir Buveinių direktyvos yra ES gamtos ir biologinės įvairovės politikos pagrindai. Jos teikia galimybę visoms ES valstybėms narėms bendradarbiaujant, pagal bendrą teisės aktų sistemą išsaugoti labiausiai nykstančias, pažeidžiamas ir vertingas Europos rūšis ir buveines visame jų natūralaus paplitimo ES areale, nepaisant politinių ar administracinių sienų.

Bendrasis abiejų direktyvų tikslas yra užtikrinti, kad pagal jas saugomos rūšys ir saugomų tipų buveinės būtų išsaugotos ir būtų atkurta gera jų apsaugos būklė (6)
  visame jų natūralaus paplitimo ES areale.

Šis tikslas suformuluotas kaip teigiama siekiamybė – reikia pasiekti ir išlaikyti gerą būklę, todėl nepakanka vien vykdyti pagrindinį reikalavimą išvengti būklės blogėjimo.

| Geros apsaugos būklės apibrėžtis pagal Buveinių direktyvą

  1 straipsnis

  Natūralios buveinės apsaugos būklė reiškia poveikių natūralioms buveinėms ir joms tipiškoms rūšims visumą, kuri gali turėti ilgalaikį poveikį jų natūraliam paplitimui, struktūrai ir funkcijoms bei joms tipiškų rūšių ilgalaikiam išlikimui ES teritorijoje.
  Natūralios buveinės apsaugos būklė laikoma „gera“, kai:






  — | jos natūralus paplitimo arealas ir jos padengiami plotai tame areale yra stabilūs arba didėja, ir |
| --- | --- |

Geros apsaugos būklės apibrėžtis pagal Buveinių direktyvą

1 straipsnis

Natūralios buveinės apsaugos būklė reiškia poveikių natūralioms buveinėms ir joms tipiškoms rūšims visumą, kuri gali turėti ilgalaikį poveikį jų natūraliam paplitimui, struktūrai ir funkcijoms bei joms tipiškų rūšių ilgalaikiam išlikimui ES teritorijoje.

Natūralios buveinės apsaugos būklė laikoma „gera“, kai:

—

jos natūralus paplitimo arealas ir jos padengiami plotai tame areale yra stabilūs arba didėja, ir

| — | egzistuoja ir tikėtina, kad ateityje neišnyks jos ilgalaikiam palaikymui būtina specifinė struktūra ir funkcijos, ir |
| --- | --- |

—

egzistuoja ir tikėtina, kad ateityje neišnyks jos ilgalaikiam palaikymui būtina specifinė struktūra ir funkcijos, ir

| — | jai tipiškų rūšių apsaugos būklė yra gera. |
| --- | --- |

—

jai tipiškų rūšių apsaugos būklė yra gera.

Rūšies apsaugos būklė reiškia atitinkamą rūšį veikiančių poveikių visumą, kuri gali turėti ilgalaikį poveikį jos populiacijos paplitimui ir gausumui ES teritorijoje.

Rūšies apsaugos būklė laikoma „gera“, kai:

| — | atitinkamos rūšies populiacijos pokyčių duomenys rodo, kad ji pati pajėgi ilgą laiką išlikti kaip gyvybingas jos natūraliosios buveinės komponentas, ir |
| --- | --- |

—

atitinkamos rūšies populiacijos pokyčių duomenys rodo, kad ji pati pajėgi ilgą laiką išlikti kaip gyvybingas jos natūraliosios buveinės komponentas, ir

| — | rūšies natūralaus paplitimo arealas nemažėja ir nėra tikėtina, kad bus sumažintas ateityje, ir |
| --- | --- |

—

rūšies natūralaus paplitimo arealas nemažėja ir nėra tikėtina, kad bus sumažintas ateityje, ir

| — | yra ir tikriausiai bus pakankamai didelė buveinė, kurioje jos populiacija galės išlikti ilgą laiką. |
| --- | --- |

—

yra ir tikriausiai bus pakankamai didelė buveinė, kurioje jos populiacija galės išlikti ilgą laiką.

Siekiant šio tikslo, pagal ES gamtos apsaugos direktyvas valstybės narės privalo įgyvendinti dviejų pagrindinių rūšių priemones, visų pirma:

| — | nustatyti ir saugoti pagrindines teritorijas, skirtas Buveinių direktyvos I ir II prieduose ir Paukščių direktyvos I priede išvardytų rūšių ir nurodytų tipų buveinių, taip pat visų tose teritorijose reguliariai aptinkamų migruojančių paukščių apsaugai. Iš šių teritorijų sudarytas ES tinklas „Natura 2000“ šiuo metu apima daugiau kaip 27 500 teritorijų. Ežerų ir upių ekosistemos sudaro apie 4 proc. viso „Natura 2000“ teritorijų ploto (Europos aplinkos agentūra, 2010 m., ES 27 duomenys), |
| --- | --- |

—

nustatyti ir saugoti pagrindines teritorijas, skirtas Buveinių direktyvos I ir II prieduose ir Paukščių direktyvos I priede išvardytų rūšių ir nurodytų tipų buveinių, taip pat visų tose teritorijose reguliariai aptinkamų migruojančių paukščių apsaugai. Iš šių teritorijų sudarytas ES tinklas „Natura 2000“ šiuo metu apima daugiau kaip 27 500 teritorijų. Ežerų ir upių ekosistemos sudaro apie 4 proc. viso „Natura 2000“ teritorijų ploto (Europos aplinkos agentūra, 2010 m., ES 27 duomenys),

| — | nustatyti rūšių apsaugos tvarką, taikomą visų rūšių laukiniams Europos paukščiams ir kitoms Buveinių direktyvos IV priede išvardytoms rūšims. Šios priemonės taikomos visame tų rūšių natūralaus paplitimo ES areale, t. y. ir saugomose teritorijose, tokiose kaip „Natura 2000“, ir kitur. |
| --- | --- |

—

nustatyti rūšių apsaugos tvarką, taikomą visų rūšių laukiniams Europos paukščiams ir kitoms Buveinių direktyvos IV priede išvardytoms rūšims. Šios priemonės taikomos visame tų rūšių natūralaus paplitimo ES areale, t. y. ir saugomose teritorijose, tokiose kaip „Natura 2000“, ir kitur.

„Natura 2000“ teritorijų apsaugos nuostatos

„Natura 2000“ teritorijų apsauga ir tvarkymas yra reglamentuojami Buveinių direktyvos 6 straipsnio nuostatų; jame taip pat nustatytas teritorijos apsaugos ryšys su kitais žemės naudojimo būdais (pavyzdžiui, hidroenergetika) toje teritorijoje ir jos apylinkėse (7).

6 straipsnyje skiriamos dviejų rūšių priemonės.

| — | Pirmosios iš jų apima visų „Natura 2000“ teritorijų apsaugos valdymą ir tų teritorijų apsaugos tikslų nustatymą. Reikalaujama, kad valstybės narės:






  a) | parengtų ir įgyvendintų pozityvias apsaugos priemones, atitinkančias į I priedą įtrauktų tipų buveinių ir į II priedą įtrauktų rūšių, esančių tose teritorijose, ekologinius poreikius (6 straipsnio 1 dalis); |
| --- | --- | --- |

—

Pirmosios iš jų apima visų „Natura 2000“ teritorijų apsaugos valdymą ir tų teritorijų apsaugos tikslų nustatymą. Reikalaujama, kad valstybės narės:

a)

parengtų ir įgyvendintų pozityvias apsaugos priemones, atitinkančias į I priedą įtrauktų tipų buveinių ir į II priedą įtrauktų rūšių, esančių tose teritorijose, ekologinius poreikius (6 straipsnio 1 dalis);

| b) | imtųsi tinkamų priemonių, kad būtų išvengta bet kokio atitinkamų tipų buveinių ir konkrečioms rūšims reikalingų buveinių būklės blogėjimo ar bet kokio didelio jose esančių rūšių trikdymo (6 straipsnio 2 dalis). |
| --- | --- |

b)

imtųsi tinkamų priemonių, kad būtų išvengta bet kokio atitinkamų tipų buveinių ir konkrečioms rūšims reikalingų buveinių būklės blogėjimo ar bet kokio didelio jose esančių rūšių trikdymo (6 straipsnio 2 dalis).

Buveinių direktyvoje rekomenduojama parengti „Natura 2000“ teritorijų tvarkymo planus, kuriuose būtų atvirai ir skaidriai nustatytos reikalingos „Natura 2000“ teritorijų apsaugos priemonės. Šie planai yra naudingos priemonės nustatant apsaugos tikslus ir jais padedama suderinti visų suinteresuotųjų subjektų ir interesų grupių požiūrį į valdymo sprendimus, tinkamus tai teritorijai; taip pat sukuriamas reikiamas mechanizmas, kad „Natura 2000“ apsaugos priemonės būtų įtrauktos į platesnę Vandens pagrindų direktyvos priemonių programą.

| — | Antro tipo priemonės (pagal 6 straipsnio 3 dalį) apima bet kokio plano arba projekto, galinčio turėti poveikį vienai arba daugiau „Natura 2000“ teritorijų, vertinimo procedūrą (išsamiai apie tai skaitykite 5 skyriuje). Pagal šią vertinimo procedūrą iš esmės reikalaujama, kad būtų atliktas kiekvieno plano arba projekto, galinčio turėti reikšmingą poveikį „Natura 2000“ teritorijai, tinkamas vertinimas siekiant išsamiai ištirti šį poveikį, atsižvelgiant į tos teritorijos apsaugos tikslus.
  Kompetentinga institucija gali pritarti planui arba projektui tik jeigu ji, remdamasi atlikto tinkamo vertinimo išvadomis, įsitikina, kad jis neturės neigiamo poveikio tos teritorijos vientisumui. Svarbu pažymėti, kad yra prievolė įrodyti, jog reikšmingo neigiamo poveikio nebus (užuot reikalavus įrodyti jo buvimą).
  Išimtinėmis aplinkybėmis galima, remiantis nukrypti leidžiančia nuostata (6 straipsnio 4 dalimi), patvirtinti tokį planą arba projektą, kuris neigiamai paveiktų „Natura 2000“ teritorijos vientisumą, jei galima įrodyti, kad nėra mažiau kenksmingų alternatyvų ir kad tas planas arba projektas laikomas būtinu dėl įpareigojančių viršesnio viešojo intereso priežasčių. Tokiais atvejais reikia imtis pakankamų kompensacinių priemonių, kad būtų užtikrinta, jog bus išsaugotas bendras „Natura 2000“ tinklo vientisumas.
  Svarbu pažymėti, kad vertinimo procedūra pagal Buveinių direktyvą nėra ta pati procedūra, kuri numatyta PAV ir SPAV direktyvose (8) ir Vandens pagrindų direktyvos 4 straipsnio 7 dalyje, nors būtų geriausia visas šias procedūras sujungti ar bent suderinti. |
| --- | --- |

—

Antro tipo priemonės (pagal 6 straipsnio 3 dalį) apima bet kokio plano arba projekto, galinčio turėti poveikį vienai arba daugiau „Natura 2000“ teritorijų, vertinimo procedūrą (išsamiai apie tai skaitykite 5 skyriuje). Pagal šią vertinimo procedūrą iš esmės reikalaujama, kad būtų atliktas kiekvieno plano arba projekto, galinčio turėti reikšmingą poveikį „Natura 2000“ teritorijai, tinkamas vertinimas siekiant išsamiai ištirti šį poveikį, atsižvelgiant į tos teritorijos apsaugos tikslus.

Kompetentinga institucija gali pritarti planui arba projektui tik jeigu ji, remdamasi atlikto tinkamo vertinimo išvadomis, įsitikina, kad jis neturės neigiamo poveikio tos teritorijos vientisumui. Svarbu pažymėti, kad yra prievolė įrodyti, jog reikšmingo neigiamo poveikio nebus (užuot reikalavus įrodyti jo buvimą).

Išimtinėmis aplinkybėmis galima, remiantis nukrypti leidžiančia nuostata (6 straipsnio 4 dalimi), patvirtinti tokį planą arba projektą, kuris neigiamai paveiktų „Natura 2000“ teritorijos vientisumą, jei galima įrodyti, kad nėra mažiau kenksmingų alternatyvų ir kad tas planas arba projektas laikomas būtinu dėl įpareigojančių viršesnio viešojo intereso priežasčių. Tokiais atvejais reikia imtis pakankamų kompensacinių priemonių, kad būtų užtikrinta, jog bus išsaugotas bendras „Natura 2000“ tinklo vientisumas.

Svarbu pažymėti, kad vertinimo procedūra pagal Buveinių direktyvą nėra ta pati procedūra, kuri numatyta PAV ir SPAV direktyvose (8) ir Vandens pagrindų direktyvos 4 straipsnio 7 dalyje, nors būtų geriausia visas šias procedūras sujungti ar bent suderinti.

Rūšių apsaugos nuostatos

Antroji gamtos apsaugos direktyvų nuostatų grupė skirta konkrečių rūšių apsaugai visame jų natūralaus paplitimo ES areale, t. y. nepriklausomai nuo to, ar jos yra „Natura 2000“ teritorijose, ar kitur. Rūšių apsaugos priemonės taikomos į Buveinių direktyvos IV priedą įtrauktoms rūšims ir visoms ES laukinių paukščių rūšims. Tikslios nuostatos yra Paukščių direktyvos 5 straipsnyje ir Buveinių direktyvos 12 straipsnyje (dėl gyvūnų) ir 13 straipsnyje (dėl augalų).

Iš esmės reikalaujama, kad valstybės narės uždraustų šių rūšių:

| — | tyčinį trikdymą jų veisimosi, jauniklių auginimo, žiemos miego ir migracijos metu, |
| --- | --- |

—

tyčinį trikdymą jų veisimosi, jauniklių auginimo, žiemos miego ir migracijos metu,

| — | veisimosi ar poilsio vietų pažeidimą arba naikinimą, |
| --- | --- |

—

veisimosi ar poilsio vietų pažeidimą arba naikinimą,

| — | tyčinį lizdų ar kiaušinių naikinimą arba saugomų augalų rovimą ar naikinimą. |
| --- | --- |

—

tyčinį lizdų ar kiaušinių naikinimą arba saugomų augalų rovimą ar naikinimą.

Nukrypti nuo rūšių apsaugos nuostatų leidžiama tik ribotais atvejais (kaip antai siekiant išvengti didelės žalos kultūriniams augalams ar gyvuliams arba ginant visuomenės sveikatos ir saugumo interesus), jei kito tinkamo sprendimo nėra ir jei nukrypimo nuo šių nuostatų poveikis nėra nesuderinamas su bendraisiais šių direktyvų tikslais. Nukrypti leidžiančių nuostatų taikymo sąlygos nustatytos Paukščių direktyvos 9 straipsnyje ir Buveinių direktyvos 16 straipsnyje (9).

Rūšių apsaugos nuostatos yra labai aktualios eksploatuojant hidroenergetikos įrenginius ne tik „Natura 2000“ teritorijose. Jomis siekiama užtikrinti, kad dėl bet kokios naujos infrastruktūros plėtros nebūtų naikinamos kokių nors laukinių paukščių ar kitų į Buveinių direktyvos IV priedą įtrauktų rūšių veisimosi ir poilsio vietos, nebent kompetentingų institucijų būtų paprašyta taikyti nukrypti leidžiančią nuostatą pagal šių direktyvų sąlygas. Ši nuostata gali būti ypač svarbi hidroelektrinei, įrengtai upėje, kurioje yra migruojančių rūšių, tokių kaip migruojantys paukščiai arba žuvys (pvz., atlantiniai eršketai Acipenser sturio arba verpstiniai pūgžliai Zingel asper – abi šios rūšys įtrauktos į Buveinių direktyvos IV priedą).

1.2.   Vandens pagrindų direktyva

Vandens pagrindų direktyvoje (toliau – VPD) nustatyti vidaus paviršinio vandens telkinių (upių ir ežerų), tarpinių vandenų (upių žiočių), pakrančių vandenų ir požeminio vandens išteklių apsaugos ir tausaus valdymo pagrindai. Ja siekiama užtikrinti, kad iki 2015 m. būtų pasiekta, jog visi vandens telkiniai atitiktų „geros būklės“ taisyklę (išskyrus labai pakeistus ir dirbtinius vandens telkinius, kurių atveju tikslas yra pasiekti gerą ekologinį potencialą). VPD, kaip ir gamtos apsaugos direktyvomis, siekiama daugiau, ne tik vykdyti pagrindinį reikalavimą neleisti toliau blogėti vandens telkinių ir nuo vandens ekosistemos tiesiogiai priklausomų sausumos ekosistemų bei šlapynių (šlapžemių) būklei.

Kad būtų lengviau pasiekti šį tikslą, pagal VPD reikalavimus valstybės narės turi parengti upių baseinų valdymo planus, skirtus kiekvienam upės baseino rajonui. Pagal šioje direktyvoje numatytą ciklišką procesą upių baseinų valdymo planai rengiami, įgyvendinami ir peržiūrimi kas 6 metus.

1.3.   VPD ir abiejų gamtos apsaugos direktyvų nuostatų derinimas

Vandens pagrindų direktyva ir abi gamtos apsaugos direktyvos yra glaudžiai susijusios, nes jomis visomis siekiama saugoti ir atkurti Europos gėlo vandens telkinių ekosistemas. Todėl jų įgyvendinimą reikėtų derinti užtikrinant, kad jos būtų nuosekliai taikomos. Toliau aptariamos kai kurios hidroelektrinėms ypač svarbios esminės VPD ir abiejų gamtos apsaugos direktyvų sąsajos, remiantis Komisijos atsakymais į dažnai užduodamus klausimus dėl ryšių tarp Vandens pagrindų direktyvos ir gamtos apsaugos direktyvų (10).

Skirtingi VPD ir gamtos apsaugos direktyvų tikslai

VPD ir gamtos apsaugos direktyvos taikomos bent iš dalies toje pačioje aplinkoje ir jų siekiai apskritai yra panašūs – užtikrinti, kad upių būklė neprastėtų, ir gerinti vandens ekosistemų būklę. Tačiau, nors bendrieji šių direktyvų tikslai yra panašūs, konkretūs jų tikslai skiriasi, nors ir yra glaudžiai susiję.

VPD siekiama saugoti ir gerinti visus paviršinio vandens telkinius ir požeminio vandens išteklius, kad būtų pasiekta gera jų būklė arba potencialas ir būtų išvengta būklės blogėjimo. Paukščių ir Buveinių direktyvomis, kita vertus, siekiama saugoti, išlaikyti ir atkurti konkrečias rūšis ir nustatytų tipų buveines, kad būtų pasiekta gera jų apsaugos būklė visame jų natūralaus paplitimo ES areale.

Kai pasiekiama gera ekologinė būklė pagal VPD, tai paprastai padeda pasiekti ir nuo vandens priklausomų buveinių bei rūšių apsaugos tikslus „Natura 2000“ teritorijose, ir atvirkščiai. Tačiau geros ekologinės būklės reikalavimas taikomas vandens telkiniams, o gera apsaugos būklė siejama su konkrečių tipų buveinėmis ir rūšimis.

Taigi, ne visada pakanka vien pasiekti gerą ekologinę būklę, kad būtų pasiekta gera apsaugos būklė, net jei gera ekologinė būklė būtų pasiekta visuose vandens telkiniuose. Todėl gali reikėti imtis papildomų apsaugos priemonių, kad būtų pasiekti „Natura 2000“ teritorijos apsaugos tikslai, nustatyti dėl tų rūšių ir tų tipų buveinių, kurių apsaugai ji skirta.

Tai aiškiai pripažinta Vandens pagrindų direktyvoje. Vandens pagrindų direktyvos 4 straipsnio 2 dalyje nustatyta: „Kai tam tikram vandens telkiniui <...> taikytinas ne vienas, o keli tikslai, taikomas tas, kuris yra griežtesnis“. Pavyzdžiui, jeigu „Natura 2000“ teritorija skirta ūdrų arba gėlavandenių perluočių apsaugai, joje taip pat gali reikėti reguliuoti peržvejojimą, net jei tai nebūtina siekiant geros ekologinės būklės pagal VPD.

Būtų geriausia šiuos papildomus reikalavimus (ar bent nuorodas į juos) įtraukti į upių baseinų valdymo planą pagal VPD, pateikiant specialias nuostatas dėl saugomų teritorijų, kad būtų užtikrintas nuoseklumas (ir išvengta prieštaravimų) tarp VPD priemonių ir „Natura 2000“ priemonių (žr. 4 straipsnio 1 dalies c punktą).

Labai pakeisti arba dirbtiniai vandens telkiniai ir „Natura 2000“

Pagal VPD 4 straipsnio 3 dalį kai kurie vandens telkiniai, kurių fizinės savybės yra labai pakitusios dėl žmogaus veiklos, gali būti pripažinti labai pakeistais vandens telkiniais, jeigu atitinka visas 4 straipsnio 3 dalies nuostatas (11). Dirbtiniais vandens telkiniais gali būti pripažinti dėl žmogaus veiklos sukurti vandens telkiniai ten, kur vandens telkinio iki tol nebuvo (pvz., žmogaus sukurtas tvenkinys arba dirbtinis laivybos kanalas).

Labai pakeistiems vandens telkiniams ir dirbtiniams vandens telkiniams taikomas VPD tikslas pasiekti „gerą ekologinį potencialą“ (vietoj geros ekologinės būklės), jeigu netaikytini reikalavimai siekti ne tokių griežtų tikslų, pvz., vidutinio ekologinio potencialo. Kalbant paprasčiau, tai reiškia geriausią praktiškai įmanomą ekologinę būklę, derančią su teisėtu vandens telkinio naudojimo būdu, dėl kurio jis pripažintas labai pakeistu vandens telkiniu arba dirbtiniu vandens telkiniu (12).

Labai pakeistas arba dirbtinis vandens telkinys taip pat gali būti pripažintas „Natura 2000“ teritorija, jeigu jame yra tam tikra rūšis ar nustatyto tipo buveinė, įtraukta į Paukščių direktyvos I priedą arba į Buveinių direktyvos I arba II priedą. Tokiais atvejais taip pat reikia imtis tinkamų tos rūšies ar buveinės apsaugos priemonių pagal tos teritorijos apsaugos tikslus. Šios priemonės gali būti griežtesnės nei tos, kurių reikia geram ekologiniam potencialui pasiekti. Jas taip pat reikėtų įtraukti į upių baseinų valdymo planus pagal VPD, pateikiant specialias nuostatas dėl saugomų teritorijų (žr. 4 straipsnio 1 dalies c punktą kartu su 4 straipsnio 2 dalimi).

Naujos plėtros vertinimas pagal VPD

VPD, kaip ir gamtos apsaugos direktyvose, yra konkrečių nuostatų dėl naujos plėtros poveikio vandens telkiniams vertinimo. Pagal VPD 4 straipsnio 7 dalį institucijos gali patvirtinti reikalavimų išimtis naujiems pakeitimams ir subalansuotai žmonių veiklai, vykdomai plėtros tikslais, dėl kurių blogėja vandens telkinio būklė arba kliudoma pasiekti gerą ekologinę būklę ar potencialą arba, tam tikromis sąlygomis, gerą požeminio vandens būklę. Tai gali apimti ir naują su hidroenergetika susijusią plėtrą (13).

Jeigu vykdoma plėtra gali turėti poveikį ir siekiamam VPD tikslui, ir „Natura 2000“ teritorijai, būtina atlikti ir VPD 4 straipsnio 7 dalies procedūrą, ir „Natura 2000“ vertinimo procedūrą pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalį (geriausia jas derinti arba sujungti). Kiekvienos iš jų teisinė paskirtis skiriasi: pagal vieną procedūrą vertinama, ar projektas gali kliudyti pasiekti pagrindinius VPD tikslus, o pagal kitą procedūrą vertinama, ar jis neigiamai paveiks „Natura 2000“ teritorijos vientisumą, tačiau tai nereiškia, kad negalima suderinti kai kurių vertinimo aspektų, pvz., atliekant tyrimus ir konsultuojantis.

VPD aiškiai nustatyta, kad negalima leisti vykdyti plėtros, jeigu ji neatitinka kitų ES aplinkos apsaugos teisės aktų nuostatų. Kitaip tariant, jeigu projektas netrukdo siekti VPD tikslų, bet kenkia „Natura 2000“ teritorijos vientisumui, jo negalima patvirtinti pagal VPD, nebent taip pat būtų duotas sutikimas daryti išimtį pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 4 dalį. Paaiškinimų, kaip taikyti VPD 4 straipsnio 7 dalį dėl išimčių siekiant aplinkosaugos tikslų, įskaitant ryšį su gamtos apsaugos direktyvomis, pateikta VPD bendrosios įgyvendinimo strategijos rekomendaciniame dokumente Nr. 36 (jis patvirtintas 2017 m.) dėl VPD 4 straipsnio 7 dalies taikymo (14).

| Gėlavandenių perluočių išsaugojimas Airijos upių pabaseiniuose

  Gėlavandenė perluotė Margaritifera margaritifera yra vienas ilgiausiai gyvenančių Žemės bestuburių gyvūnų. Dėl sudėtingo jos gyvenimo ciklo ir dėl to, kad jai reikia beveik visiškai natūralių, švarių tekančio vandens telkinių, ši rūšis yra svarbus biologinis indikatorius, iš kurio galima spręsti apie upių ekosistemų kokybę. Ši rūšis saugoma pagal ES Buveinių direktyvą, tačiau jos apsaugos būklė yra nepalanki visoje Airijoje. Nustatyta, kad pagrindinės to priežastys yra vandens telkinių dumblėjimas (sedimentacija) arba dumblėjimas kartu su maistinių medžiagų gausėjimu.
  2009 m. parengti nacionalinės teisės aktai, kuriais padedama siekti geros gėlavandenių perluočių apsaugos būklės. Šiais teisės aktais nustatyti privalomi aplinkos kokybės tikslai gėlavandenių perluočių buveinėse, esančiose „Natura 2000“ teritorijose. Taip pat reikalauta parengti pabaseinių valdymo planus kartu su taikytinų priemonių programa. Šiais planais siekta spręsti viso vandens baseino problemas, prisidedančias prie šios rūšies nykimo. Pasirinkta šių planų forma buvo tokia pati kaip upių baseinų valdymo planų pagal VPD, kad šiuos pabaseinių valdymo planus vėliau būtų galima įtraukti į upių baseinų valdymo planus.
  Airijoje buvo anksti atkreiptas dėmesys į glaudžius ryšius tarp Buveinių ir Paukščių direktyvų ir VPD. 2009 m. nacionalinė Vandens pagrindų direktyvos techninio koordinavimo grupė sudarė pakomitetį – nacionalinę gamtos apsaugos darbo grupę, kuriai pavesta dirbti nustatant gamtos apsaugos aspektus pagal VPD. Šios darbo grupės pagrindinis tikslas buvo užtikrinti, kad šis gamtos apsaugos aspektų nustatymas pagal Vandens pagrindų direktyvą Airijoje būtų gerai koordinuojamas ir remiamas, ir sudaryti sąlygas palaikyti veiksmingus ryšius tarp atitinkamų dalyvaujančių vyriausybės įstaigų.
  Rengiant pabaseinių planus, skirtus gėlavandenių perluočių apsaugai, ši grupė atliko svarbų vaidmenį tikslindama ir toliau plėsdama nacionalinių priemonių rinkinį – standartines vandens baseinų gėlavandenių perluočių apsaugos priemones, kurios yra praktiškos, veiksmingos ir ekonomiškai efektyvios. Grupė taip pat peržiūrėjo parengtus planus siekdama užtikrinti, kad jie būtų praktiški ir veiksmingi, ir nustatė, kokie politikos ir rekomendacijų trūkumai kliudytų juos įgyvendinti.
  http://www.wfdireland.ie/docs/5_FreshwaterPearlMusselPlans/
  http://kerrylife.ie
  http://www.environ.ie/en/Environment/Water/WaterQuality/WaterFrameworkDirective/ |
| --- |

Gėlavandenių perluočių išsaugojimas Airijos upių pabaseiniuose

Gėlavandenė perluotė Margaritifera margaritifera yra vienas ilgiausiai gyvenančių Žemės bestuburių gyvūnų. Dėl sudėtingo jos gyvenimo ciklo ir dėl to, kad jai reikia beveik visiškai natūralių, švarių tekančio vandens telkinių, ši rūšis yra svarbus biologinis indikatorius, iš kurio galima spręsti apie upių ekosistemų kokybę. Ši rūšis saugoma pagal ES Buveinių direktyvą, tačiau jos apsaugos būklė yra nepalanki visoje Airijoje. Nustatyta, kad pagrindinės to priežastys yra vandens telkinių dumblėjimas (sedimentacija) arba dumblėjimas kartu su maistinių medžiagų gausėjimu.

2009 m. parengti nacionalinės teisės aktai, kuriais padedama siekti geros gėlavandenių perluočių apsaugos būklės. Šiais teisės aktais nustatyti privalomi aplinkos kokybės tikslai gėlavandenių perluočių buveinėse, esančiose „Natura 2000“ teritorijose. Taip pat reikalauta parengti pabaseinių valdymo planus kartu su taikytinų priemonių programa. Šiais planais siekta spręsti viso vandens baseino problemas, prisidedančias prie šios rūšies nykimo. Pasirinkta šių planų forma buvo tokia pati kaip upių baseinų valdymo planų pagal VPD, kad šiuos pabaseinių valdymo planus vėliau būtų galima įtraukti į upių baseinų valdymo planus.

Airijoje buvo anksti atkreiptas dėmesys į glaudžius ryšius tarp Buveinių ir Paukščių direktyvų ir VPD. 2009 m. nacionalinė Vandens pagrindų direktyvos techninio koordinavimo grupė sudarė pakomitetį – nacionalinę gamtos apsaugos darbo grupę, kuriai pavesta dirbti nustatant gamtos apsaugos aspektus pagal VPD. Šios darbo grupės pagrindinis tikslas buvo užtikrinti, kad šis gamtos apsaugos aspektų nustatymas pagal Vandens pagrindų direktyvą Airijoje būtų gerai koordinuojamas ir remiamas, ir sudaryti sąlygas palaikyti veiksmingus ryšius tarp atitinkamų dalyvaujančių vyriausybės įstaigų.

Rengiant pabaseinių planus, skirtus gėlavandenių perluočių apsaugai, ši grupė atliko svarbų vaidmenį tikslindama ir toliau plėsdama nacionalinių priemonių rinkinį – standartines vandens baseinų gėlavandenių perluočių apsaugos priemones, kurios yra praktiškos, veiksmingos ir ekonomiškai efektyvios. Grupė taip pat peržiūrėjo parengtus planus siekdama užtikrinti, kad jie būtų praktiški ir veiksmingi, ir nustatė, kokie politikos ir rekomendacijų trūkumai kliudytų juos įgyvendinti.

http://www.wfdireland.ie/docs/5_FreshwaterPearlMusselPlans/

http://kerrylife.ie

http://www.environ.ie/en/Environment/Water/WaterQuality/WaterFrameworkDirective/

1.4.   Potvynių direktyva

2007 m. lapkričio mėn. priimta Direktyva 2007/60/EB. Joje nustatyti potvynių rizikos vertinimo ir valdymo pagrindai ir valstybėms narėms pateikti reikalavimai parengti:

| — | potvynių grėsmės ir potvynių rizikos žemėlapius, kuriuose būtų parodytos kiekviename upės baseine (ar kitame sutartame valdomų teritorijų ploto vienete) nustatytos potvynių rizikos zonos. Šiuose žemėlapiuose taip pat turėtų būti parodyti galimi su įvairiais potvynių scenarijais siejami neigiami padariniai, pateikiant informaciją apie galimus aplinkos taršos šaltinius dėl potvynių ir apie saugomas teritorijas, kaip antai „Natura 2000“ teritorijas, esančias tose zonose (galutinis terminas – 2013 m. gruodžio mėn.), |
| --- | --- |

—

potvynių grėsmės ir potvynių rizikos žemėlapius, kuriuose būtų parodytos kiekviename upės baseine (ar kitame sutartame valdomų teritorijų ploto vienete) nustatytos potvynių rizikos zonos. Šiuose žemėlapiuose taip pat turėtų būti parodyti galimi su įvairiais potvynių scenarijais siejami neigiami padariniai, pateikiant informaciją apie galimus aplinkos taršos šaltinius dėl potvynių ir apie saugomas teritorijas, kaip antai „Natura 2000“ teritorijas, esančias tose zonose (galutinis terminas – 2013 m. gruodžio mėn.),

| — | potvynių rizikos valdymo planus, skirtus galimiems neigiamiems potvynių padariniams valdyti ir mažinti. Į šiuos planus reikėtų įtraukti prioritetinių priemonių rinkinį, apimantį visus potvynių rizikos valdymo aspektus nuo prevencijos ir apsaugos iki parengties, atsižvelgiant į konkretaus upės baseino ar pabaseinio savybes (galutinis terminas – 2015 m. gruodžio mėn.). |
| --- | --- |

—

potvynių rizikos valdymo planus, skirtus galimiems neigiamiems potvynių padariniams valdyti ir mažinti. Į šiuos planus reikėtų įtraukti prioritetinių priemonių rinkinį, apimantį visus potvynių rizikos valdymo aspektus nuo prevencijos ir apsaugos iki parengties, atsižvelgiant į konkretaus upės baseino ar pabaseinio savybes (galutinis terminas – 2015 m. gruodžio mėn.).

Pagal Potvynių direktyvą vykdoma veikla turi atitikti gamtos apsaugos direktyvų reikalavimus. Pavyzdžiui, jeigu yra rizika, kad taikant apsaugos nuo potvynių priemonę gali būti padarytas poveikis vienai arba daugiau „Natura 2000“ teritorijų, dėl jos taip pat būtina taikyti procedūrą pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnį ir reikėtų atlikti tinkamą vertinimą, įvertinant to plano arba projekto galimą poveikį „Natura 2000“ teritorijos (-ų) vientisumui.

1.5.   SPAV ir PAV direktyvos

SPAV direktyva

Direktyva 2001/42/EB dėl tam tikrų planų ir programų pasekmių aplinkai vertinimo (Strateginio poveikio aplinkai vertinimo direktyva, toliau – SPAV direktyva) siekiama palaikyti aukšto lygio aplinkos apsaugą. Ja siekiama tai daryti užtikrinant, kad tam tikrų planų ir programų padariniai aplinkai būtų nustatyti, įvertinti ir į juos būtų atsižvelgta rengiant tuos planus ir programas ir prieš juos patvirtinant.

Strateginį poveikio aplinkai vertinimą atlikti privaloma dėl įvairių planų ir programų, pagal kurių nuostatas ateityje bus duodamas leidimas rengti PAV direktyvoje išvardytus projektus. Jį yra privaloma atlikti ir dėl visų planų arba programų, kuriuos dėl galimo reikšmingo jų poveikio „Natura 2000“ teritorijoms reikia įvertinti pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalį.

Pagal SPAV procesą kiekviena valstybė narė privalo parengti aplinkos apsaugos ataskaitą, kurioje įvertinamas planų ir programų galimas reikšmingas poveikis aplinkai ir bet kokių priimtinų alternatyvų poveikis. Be to, valstybės narės privalo konsultuotis su valdžios institucijomis, kurioms dėl konkrečių su aplinkos apsauga susijusių jų įgaliojimų gali rūpėti planų ir programų įgyvendinimo poveikis aplinkai, t. y. su aplinkos apsaugos institucijomis, ir su visuomene.

Tai turėtų būti ankstyvos ir veiksmingos konsultacijos, kad aplinkosaugos institucijos ir visuomenė galėtų išreikšti savo nuomonę dėl rengiamo plano arba programos projekto ir prie jo pridėtos aplinkos apsaugos ataskaitos prieš patvirtinant tą planą arba programą. SPAV atlikimo procesas turėtų būti suderintas su plano rengimu, kad aktualūs aplinkosaugos aspektai būtų įtraukti į galutinę šio plano redakciją.

Galiausiai SPAV siekiama skatinti pereiti prie darnesnio ir efektyvesnio požiūrio į teritorijų planavimą, kad į aplinkos, įskaitant biologinę įvairovę, aspektus būtų atsižvelgta kur kas ankstesniame planavimo proceso etape ir kur kas aukštesniu strateginiu lygmeniu. Dėl to turėtų sumažėti prieštaravimų vėliau, pavienių projektų lygmeniu, taip pat būtų galima tinkamiau parinkti būsimos plėtros vietą toliau nuo galimų prieštaravimų zonų, pavyzdžiui, esančių „Natura 2000“ teritorijose.

PAV direktyva

SPAV procesas skirtas planams ir programoms, o Poveikio aplinkai vertinimo direktyva 2011/92/ES su pakeitimais, padarytais Direktyva 2014/52/ES (dažnai vadinama PAV direktyva), skirta pavieniams valstybiniams ir privatiems projektams. Taigi, leidimas vykdyti projektą (15), galintį padaryti reikšmingą poveikį aplinkai, turėtų būti duodamas tik po to, kai įvertinamas to projekto galimas poveikis aplinkai.

Pagal PAV direktyvą projektai skirstomi į projektus, kurių PAV atlikti privaloma (I priedo projektai (16)), ir projektus, dėl kurių valstybių narių institucijos turi nustatyti, ar tų projektų poveikis gali būti reikšmingas (II priedo projektai). Tai nustatoma atliekant atrankos procedūrą, atsižvelgiant į šios direktyvos III priede pateiktus kriterijus. Dauguma hidroenergijos gamybos įrenginių yra II priedo projektai (17).

1.6.   Ryšys tarp SPAV, PAV ir Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalies

Pagal PAV direktyvą (su pakeitimais, padarytais Direktyva 2014/52/ES) turėtų būti atliekama suderinta (koordinuota) ir (arba) bendra procedūra, jeigu projekto vertinimą atlikti privaloma ir pagal PAV direktyvą, ir pagal gamtos apsaugos direktyvas. Komisija pateikė gairių, kaip nustatyti bet kokias suderintas ir (arba) bendras procedūras, taikomas projektams (18), kuriuos reikia vienu metu vertinti pagal PAV direktyvą, Buveinių ir Paukščių direktyvas, Vandens pagrindų direktyvą ir Pramoninių išmetamų teršalų direktyvą.

Pagal suderintą procedūrą valstybės narės turi derinti įvairius atskirus konkretaus projekto poveikio aplinkai vertinimus, kurie yra privalomi pagal atitinkamus Sąjungos teisės aktus, šiuo tikslu paskirdamos atsakingą instituciją. Pagal bendrą procedūrą valstybės narės turi atlikti vieną bendrą konkretaus projekto poveikio aplinkai vertinimą, kaip reikalaujama atitinkamuose Sąjungos teisės aktuose.

Nepaisant to, tinkamas vertinimas pagal ES gamtos apsaugos teisės aktus turėtų būti aiškiai atskira ir atpažįstama bendrosios aplinkos apsaugos ataskaitos dalis. To reikia todėl, kad atliekant tinkamą vertinimą pagal Buveinių direktyvą vertinami kiti natūralios gamtinės aplinkos aspektai ir reikšmingumas nustatomas pagal kitus negu PAV ir SPAV kriterijus. Atliekant PAV ir SPAV vertinami visi aplinkos aspektai, įskaitant biologinę įvairovę, o atliekant vertinimą pagal gamtos apsaugos direktyvas dėmesys konkrečiai skiriamas galimam poveikiui toms rūšims ir tų tipų buveinėms, kurių apsaugai skirta „Natura 2000“ teritorija.

Skiriasi ir kiekvieno iš šių vertinimų rezultatas. Atliekant vertinimus pagal SPAV ir PAV direktyvas nustatomi procedūriniai reikalavimai, bet nenustatoma privalomų aplinkos apsaugos standartų. Kita vertus, pagal Buveinių direktyvą atlikto vertinimo rezultatas iškart tampa privalomas kompetentingai institucijai ir nuo jo priklauso galutinis jos sprendimas.

Kitaip tariant, jeigu atliekant tinkamą vertinimą neįmanoma įsitikinti, kad planas arba projektas neturės neigiamo poveikio „Natura 2000“ teritorijos vientisumui, atitinkama institucija negali pritarti tokiam planui arba projektui, koks jis tuo metu yra, nebent, išimtiniais atvejais, jis atitiktų nukrypti leidžiančios procedūros taikymo pagal 6 straipsnio 4 dalį sąlygas.

Europos Sąjungos Teisingumo Teismas išaiškino, kad jeigu reikia atlikti vertinimą pagal Buveinių direktyvą, SPAV direktyva yra atskirai pagal jos pačios nuostatas taikytina planams ir programoms (19).

| Rekomendacinis dokumentas dėl energetikos infrastruktūros bendro intereso projektų (BIP) poveikio aplinkai vertinimo procedūrų supaprastinimo

  Hidroenergetikos, kaip ir visų kitų rūšių plėtros, projektams taikomos kelios poveikio aplinkai vertinimo procedūros. Komisija pateikė gairių, kaip supaprastinti šias įvairias procedūras, ypač dėl bendro intereso projektų (BIP) pagal TEN-E reglamentą, kartu užtikrinant aukščiausio lygio aplinkos apsaugą pagal ES aplinkos teisės aktus.
  Šiose Komisijos gairėse pateikta rekomendacijų, kurios, nors parengtos konkrečiai BIP, taip pat yra aktualios visiems energetikos, įskaitant hidroenergetikos plėtrą, planams arba projektams. Pagal šias rekomendacijas yra ypač svarbu:






  — | vertinimų ankstyvas planavimas, atlikimo gairių ir apimties nustatymas, |
| --- | --- |

Rekomendacinis dokumentas dėl energetikos infrastruktūros bendro intereso projektų (BIP) poveikio aplinkai vertinimo procedūrų supaprastinimo

Hidroenergetikos, kaip ir visų kitų rūšių plėtros, projektams taikomos kelios poveikio aplinkai vertinimo procedūros. Komisija pateikė gairių, kaip supaprastinti šias įvairias procedūras, ypač dėl bendro intereso projektų (BIP) pagal TEN-E reglamentą, kartu užtikrinant aukščiausio lygio aplinkos apsaugą pagal ES aplinkos teisės aktus.

Šiose Komisijos gairėse pateikta rekomendacijų, kurios, nors parengtos konkrečiai BIP, taip pat yra aktualios visiems energetikos, įskaitant hidroenergetikos plėtrą, planams arba projektams. Pagal šias rekomendacijas yra ypač svarbu:

—

vertinimų ankstyvas planavimas, atlikimo gairių ir apimties nustatymas,

| — | poveikio aplinkai vertinimų ankstyvas ir efektyvus susiejimas su kitais aplinkosaugos reikalavimais, |
| --- | --- |

—

poveikio aplinkai vertinimų ankstyvas ir efektyvus susiejimas su kitais aplinkosaugos reikalavimais,

| — | procedūrų koordinavimas ir terminai, |
| --- | --- |

—

procedūrų koordinavimas ir terminai,

| — | duomenų rinkimas, dalijimasis duomenimis ir kokybės kontrolė, |
| --- | --- |

—

duomenų rinkimas, dalijimasis duomenimis ir kokybės kontrolė,

| — | tarpvalstybinis bendradarbiavimas, |
| --- | --- |

—

tarpvalstybinis bendradarbiavimas,

| — | ankstyvas ir veiksmingas visuomenės dalyvavimas. |
| --- | --- |

—

ankstyvas ir veiksmingas visuomenės dalyvavimas.

http://ec.europa.eu/environment/eia/pdf/PCI_guidance.pdf

2.   GĖLO VANDENS EKOSISTEMOS IR HIDROENERGETIKA EUROPOS SĄJUNGOJE

2.1.   ES upių ir ežerų ekosistemų būklė

Upės ir ežerai dėl savo struktūrinio sudėtingumo ir didelio dinamiškumo yra ypač turtingos ekosistemos, aprūpinančios dideles aplinkines gamtos teritorijas gyvybei būtinais ištekliais, šiuo atveju – vandeniu. Tai ne tik vertingos gamtos buveinės, bet ir gyvybiškai svarbūs ekologiniai koridoriai, skatinantys įvairių rūšių plitimą ir migraciją dideliais atstumais. Dėl jų įtakos taip pat formuojasi turtinga ir įvairi sistema, kurią sudaro tarpusavyje susijusios nuo vandens priklausomos šlapynės, tokios kaip užliejamųjų lygumų (salpų) miškai, pelkės, liūnai ir šlapios pievos, – jos visos dar labiau didina bendrą biologinę įvairovę.

Europoje yra daug laukinių gyvūnų ir augalų rūšių, kurių išlikimas priklauso nuo upių ir ežerų ekosistemų; tarp jų yra ir apie 400 gėlavandenių rūšių, saugomų pagal Paukščių ir Buveinių direktyvas. Ežerai ir upės kartu sudaro apie 4 proc. „Natura 2000“ teritorijų ploto (apie 31 560 km2 – didesnis negu Belgijos plotas); tos teritorijos skirtos saugoti tokioms rūšims kaip atlantinė lašiša (Salmo salar), ūdra (Lutra lutra), tulžys (Alcedo atthis), baltažnyplis vėžys (Austropotamobius pallipes), mažoji geldutė (Unio crassus), taip pat tokių tipų buveinėms kaip lygumų ir priekalnių upės, aliuviniai miškai, šlapios pievos, drėgnos pievos ir liūnai.

Be to, upės yra būtini daugelį funkcijų atliekantys ištekliai, svarbūs Europos ekonomikai ir socialinei gerovei, naudingi daugeliui įvairių sektorių ir teikiantys visuomenei daug svarbių gėrybių bei paslaugų. Tačiau per pastaruosius 150 metų šie vertingi ištekliai patyrė didžiulį intensyvaus naudojimo krūvį, kurio rezultatas toks, kad dabar tik nedaugelis didelių upių yra visiškai natūralios būklės. Kartu su įvairaus lygio tarša ir didelių maistinių medžiagų kiekių patekimu į vandenį, dėl kurių labai suprastėjo vandens kokybė, taip pat labai pakito daugelio upių hidromorfologinės savybės, natūralus srovių dinamiškumas ir ekologinis susietumas.

2015 m. Europos aplinkos agentūros ataskaitoje dėl Europos aplinkos būklės (20) padaryta išvada, kad daugiau kaip pusėje Europos upių ir ežerų gera ekologinė būklė ar potencialas nepasiektas. 2009 m. tik 43 proc. paviršinio vandens telkinių ekologinė būklė buvo gera arba labai gera. Nesitikėta, kad ši padėtis labai pagerės iki 2015 m.; gerą ekologinę būklę tikėtasi pasiekti tik 53 proc. vandens telkinių. Tai visiškai neatitinka Vandens pagrindų direktyvoje iškeltų tikslų.

ES saugomų gėlavandenių rūšių ir buveinių padėtis yra dar prastesnė. Kaip paskelbta Komisijos naujausioje gamtos būklės ataskaitoje dėl pagal abi gamtos apsaugos direktyvas saugomų buveinių ir rūšių apsaugos būklės 2007–2012 m. (21), beveik trijų ketvirtadalių gėlavandenių rūšių (74 proc.) ir gėlavandenių tipų buveinių (73 proc.) būklė tuo metu buvo nepalanki (netinkama) arba nepalanki (bloga). Ir atvirkščiai, atitinkamai tik 17 proc. rūšių ir 16 proc. buveinių būklė buvo gera.

Apsaugos būklė:

Apsaugos būklė:

a) rūšių (5 615 vertinimai)

b) buveinių (94 vertinimai)

Gera

Nežinoma

Nepalanki (netinkama)

Nepalanki (bloga)

Apsaugos būklė ir tendencijos: a) rūšių, b) buveinių (pagal Buveinių direktyvą), susijusių su upių ir ežerų ekosistemomis. Šaltinis – EAA (2015b) pagal 17 straipsnį pateiktos ataskaitos ir vertinimai.

Prasta bendra Europos upių būklė kelia didelį susirūpinimą. Akivaizdu, kad daugelis Europos upių yra labai nualintos ir reikia dar daug padaryti, kad VPD ir abiejų gamtos apsaugos direktyvų tikslai būtų pasiekti. Juos pasiekti įmanoma tik teikiant pirmenybę ne vien tolesnei upių būklės blogėjimo prevencijai, bet ir aktyviam jų ekologinės būklės gerinimui.

2.2.   Europos gėlo vandens ekosistemoms tenkantis krūvis ir grėsmės

Vandens telkiniai patiria didelį labai įvairios žmogaus veiklos krūvį. Ypač hidromorfologinis šio krūvio poveikis yra labai didelis ir jau patirtas daugiau kaip 40 proc. upių ir tarpinių vandens telkinių. Remdamosi pirmuoju upių baseinų apibūdinimu pagal VPD (22) dauguma ES valstybių narių nurodė, kad didžiausias krūvis, labiausiai veikiantis hidromorfologinę vandens telkinių būklę, patiriamas dėl miestų plėtros, apsaugos nuo potvynių, elektros gamybos (įskaitant hidroenergetiką), vidaus vandenų laivybos, vandentakių tiesinimo ir žemės sausinimo žemės ūkyje.

Upėms tenkantis krūvis

Poveikis upėms

Jokio krūvio (22)

Jokio poveikio (19)

Iš sutelktųjų šaltinių (22)

Organinių medžiagų gausėjimas (16)

Iš pasklidųjų šaltinių (22)

Maistinių medžiagų gausėjimas (19)

Užterštumas (18)

Vandens ėmimas (19)

Užterštumas (10)

Hidromorfologiniai veiksniai (22)

Pakitusios buveinės (16)

Kitoks krūvis (19)

Kitoks poveikis (14)

Vandens telkinių proc.

Vandens telkinių proc.

Reikšmingas krūvis (kairėje) ir poveikis (dešinėje) upėms; skliaustuose nurodytas vertinant įtrauktų valstybių narių skaičius („European waters – assessment of status and pressures 2012“).

Kalbant apie grėsmes ir krūvį „Natura 2000“ gėlo vandens telkiniams, gamtos būklės ataskaitoje pažymima, kad „vandens telkinių sąlygų pokyčiai“ įvyksta dažniausiai – jie kur kas dažnesni negu kitokios grėsmės ir krūvis.

4.37 diagrama. 10 svarbiausių (pagal dažnį, proc.) nurodytų didelės reikšmės krūvio veiksnių ir grėsmių konkrečioms rūšims (pagal Buveinių direktyvą), susijusioms su upių ir ežerų ekosistemomis

J02 Vandens telkinių sąlygų pokyčiai

J03 Kiti ekosistemų pokyčiai

H01 Paviršinių vandenų tarša

I01 Invazinės svetimos rūšys

A02 Žemės dirbimo metodų keitimas

K03 Gyvūnų tarprūšiniai santykiai

F02 Žvejyba ir gyvųjų vandens išteklių rinkimas

A07 Pesticidų naudojimas žemės ūkyje

D01 Keliai, geležinkeliai ir takai

K02 Augmenijos kaita / biocenotinė raida

Patiriamas krūvis

Grėsmės

Gamtos būklės ataskaita, EAA, 2015 m.

| Hidroenergetika Europos Sąjungoje

  2011 m. ES buvo apie 23 000 registruotų hidroenergetikos įrenginių. Dauguma jų (91 proc.) – maži (jų galia mažesnė nei 10 MWh), juose vykdoma apie 13 proc. visos elektros gamybos iš hidroenergijos išteklių. Kita vertus, didelės hidroelektrinės sudaro tik 9 proc. visų hidroenergetikos įrenginių, tačiau jose vykdoma apie 87 proc. visos elektros gamybos iš hidroenergijos išteklių (23).
  Hidroenergetikos įrenginiai dažnai yra sutelkti kalnuotose vietovėse dėl techninių priežasčių, tačiau jie daro didelį plataus masto poveikį ir didelėms, ir mažoms upėms bei ežerams visuose įvairaus pobūdžio regionuose. Mažesnėse upėse net ir nedaug nusekusi srovė ar natūralių ekologinių sąlygų sutrikdymas gali turėti didelių neigiamų padarinių visai upei.
  Toliau išvardyti dažniausiai naudojami hidroenergetikos įrenginiai. | Natūraliojo nuotėkio hidroelektrinės.
  Natūraliojo (upės) nuotėkio hidroenergetikos sistemose elektros energija gaminama naudojant tekančios upės srovę ir nuolydį. Šio tipo įrenginiuose elektros gamybai naudojama natūrali vandentakio srovė. Kaupti vandens atsargų ir vėliau jų naudoti nenumatoma. Dažniausiai šio tipo yra mažos hidroelektrinės, bet gali būti ir didelių hidroelektrinių. |
| --- | --- |

Hidroenergetika Europos Sąjungoje

2011 m. ES buvo apie 23 000 registruotų hidroenergetikos įrenginių. Dauguma jų (91 proc.) – maži (jų galia mažesnė nei 10 MWh), juose vykdoma apie 13 proc. visos elektros gamybos iš hidroenergijos išteklių. Kita vertus, didelės hidroelektrinės sudaro tik 9 proc. visų hidroenergetikos įrenginių, tačiau jose vykdoma apie 87 proc. visos elektros gamybos iš hidroenergijos išteklių (23).

Hidroenergetikos įrenginiai dažnai yra sutelkti kalnuotose vietovėse dėl techninių priežasčių, tačiau jie daro didelį plataus masto poveikį ir didelėms, ir mažoms upėms bei ežerams visuose įvairaus pobūdžio regionuose. Mažesnėse upėse net ir nedaug nusekusi srovė ar natūralių ekologinių sąlygų sutrikdymas gali turėti didelių neigiamų padarinių visai upei.

Toliau išvardyti dažniausiai naudojami hidroenergetikos įrenginiai.

Natūraliojo nuotėkio hidroelektrinės.
  Natūraliojo (upės) nuotėkio hidroenergetikos sistemose elektros energija gaminama naudojant tekančios upės srovę ir nuolydį. Šio tipo įrenginiuose elektros gamybai naudojama natūrali vandentakio srovė. Kaupti vandens atsargų ir vėliau jų naudoti nenumatoma. Dažniausiai šio tipo yra mažos hidroelektrinės, bet gali būti ir didelių hidroelektrinių.

| | Natūraliojo nuotėkio kaupiamosios hidroenergetikos sistemos.
  Hidroelektrinės tvenkinyje galima kaupti vandenį tais laikotarpiais, kai energijos poreikis yra nedidelis, ir išleisti jį tais laikotarpiais, kai energijos poreikis yra didžiausias. Taip energijos gamybos pajėgumas mažiau priklauso nuo vandens tėkmės buvimo. Vanduo tokiuose tvenkiniuose gali būti kaupiamas per dieną, per sezoną ar per visus metus, todėl galima patenkinti didžiausius elektros poreikius ir energetikos sistemoje lengviau integruoti energijos gamybą iš kintančiųjų nekaupiamųjų atsinaujinančiųjų išteklių, pvz., vėjo energijos. |
| --- | --- |

Natūraliojo nuotėkio kaupiamosios hidroenergetikos sistemos.
  Hidroelektrinės tvenkinyje galima kaupti vandenį tais laikotarpiais, kai energijos poreikis yra nedidelis, ir išleisti jį tais laikotarpiais, kai energijos poreikis yra didžiausias. Taip energijos gamybos pajėgumas mažiau priklauso nuo vandens tėkmės buvimo. Vanduo tokiuose tvenkiniuose gali būti kaupiamas per dieną, per sezoną ar per visus metus, todėl galima patenkinti didžiausius elektros poreikius ir energetikos sistemoje lengviau integruoti energijos gamybą iš kintančiųjų nekaupiamųjų atsinaujinančiųjų išteklių, pvz., vėjo energijos.

| | Sezoninio reguliavimo hidroelektrinės.
  Įprastoje sezoninio reguliavimo hidroelektrinėje įrengiamas pakankamai didelis tvenkinys, kad vandenį būtų galima kaupti ir drėgnuoju, ir sausuoju metų laiku. Vanduo kaupiamas už užtvankos ir naudojamas jėgainėje tada, kai jo reikia. Tokią elektrinę galima efektyviai naudoti visus metus, pagal poreikius, kaip bazinės apkrovos elektrinę arba pikinės apkrovos elektrinę. |
| --- | --- |

Sezoninio reguliavimo hidroelektrinės.
  Įprastoje sezoninio reguliavimo hidroelektrinėje įrengiamas pakankamai didelis tvenkinys, kad vandenį būtų galima kaupti ir drėgnuoju, ir sausuoju metų laiku. Vanduo kaupiamas už užtvankos ir naudojamas jėgainėje tada, kai jo reikia. Tokią elektrinę galima efektyviai naudoti visus metus, pagal poreikius, kaip bazinės apkrovos elektrinę arba pikinės apkrovos elektrinę.

| | Hidroakumuliacinės elektrinės.
  Jų pagrindą sudaro skirtingame aukštyje įrengti tvenkiniai, kuriuos naudojant galima papildomai gaminti elektros energiją tada, kai jos poreikiai yra didžiausi. Vanduo į viršutinį tvenkinį pumpuojamas tuo metu, kai energijos reikia mažiau, ir išleidžiamas į apatinį tvenkinį per turbinas tada, kai energijos poreikis yra didelis. Hidroakumuliacinėms elektrinėms taikoma Atsinaujinančiųjų išteklių energijos direktyva, tačiau į jas neatsižvelgiama rengiant atsinaujinančiųjų išteklių energijos statistiką. |
| --- | --- |

Hidroakumuliacinės elektrinės.
  Jų pagrindą sudaro skirtingame aukštyje įrengti tvenkiniai, kuriuos naudojant galima papildomai gaminti elektros energiją tada, kai jos poreikiai yra didžiausi. Vanduo į viršutinį tvenkinį pumpuojamas tuo metu, kai energijos reikia mažiau, ir išleidžiamas į apatinį tvenkinį per turbinas tada, kai energijos poreikis yra didelis. Hidroakumuliacinėms elektrinėms taikoma Atsinaujinančiųjų išteklių energijos direktyva, tačiau į jas neatsižvelgiama rengiant atsinaujinančiųjų išteklių energijos statistiką.

2.3.   Hidroenergetikos poveikis gėlo vandens ekosistemoms

Hidroenergetikos įrenginio poveikis pagal abi ES gamtos apsaugos direktyvas saugomoms rūšims ir saugomų tipų buveinėms įvairiose vietose gali būti labai skirtingas. Jis priklauso nuo individualių upės ypatybių, jos fizinės ir ekologinės būklės – ar ji jau nualinta, ar vis dar nepaliesta, didelė ar maža, kalnų ar žemumų upė ir t. t., taip pat nuo hidroenergetikos įrenginių tipo ir dydžio ir nuo to, kokių rūšių ir buveinių apsaugai skirta ta teritorija. Todėl reikia kiekvienu atveju atskirai vertinti kiekvieną įrenginį.

Poveikis gali pasireikšti bet kuriame hidroenergetikos įrenginio gyvavimo ciklo etape, nuo pradinės statybos iki renovacijos ir eksploatavimo nutraukimo, arba kasdien jį eksploatuojant ir valdant. Dėl to poveikio gali nykti, prastėti ir būti išskaidytos natūralios gamtos buveinės ir nuo tų buveinių priklausomų rūšių populiacijos. Tai, kiek reikšmingas yra jų nykimas, priklauso nuo poveikio masto, taip pat nuo to, kiek retos ir pažeidžiamos yra tos buveinės ir rūšys, kurioms daromas poveikis.

Toliau šiame skyriuje aptariamas įvairus galimas hidroenergetikos poveikis, visų pirma į ES gamtos apsaugos direktyvas įtrauktoms gamtos buveinėms ir rūšims. Tie veiklos vykdytojai, kurie žino apie poveikio rūšis ir supranta upių ekosistemų sudėtingumą, gali geriau užtikrinti, kad jų veikla atitiktų VPD ir gamtos apsaugos direktyvų reikalavimus. Jie taip pat geba geriau nustatyti galimas abipusiškai naudingas situacijas, kad, kai įmanoma, padėtų atkurti jau nualintas upes.

Upių morfologinių savybių ir upių buveinių pokyčiai

Bet koks fizinis vandens telkinių pakeitimas paveikia normalius hidrologinius procesus ir sutrikdo gėlo vandens sistemų ekologinį susietumą (24) tiek išilgai vandentakio, tiek į šalis nuo jo, pvz., upės atskiriamos nuo aplinkinių užliejamųjų lygumų (salpų) ir šlapynių arba patiriamas tvenkinio efektas apie elektrines.

Akivaizdžiausia buveinių nykimo forma yra tiesioginis fizinis pačių buveinių, esančių pasroviui arba prieš srovę toje upėje ar aplinkinėje teritorijoje, sunaikinimas (pvz., žemės užėmimas, užtvindymas, pakrantės augmenijos arba upėje esančių fizinių struktūrų pašalinimas). Tačiau net ir fiziškai neužimant žemės, o tik trikdant natūralius hidromorfologinius procesus, gali būti sutrikdytos arba pakeistos biotinės ir abiotinės sąlygos, kurios yra gyvybiškai svarbios tos buveinės struktūrai ir funkcijoms. Be to, sunykusias buveines gali kolonizuoti invazinės rūšys, galinčios pakeisti natūralią tų vietų gyvūniją.

Kliūtys, trukdančios saugomoms rūšims migruoti ir plisti

Upės, ežerai ir pakrančių zonos turi didelę reikšmę gėlavandenių rūšių migracijai ir plitimui, taip pat yra svarbios labiau vietinės reikšmės judėjimui tarp įvairių maitinimosi, veisimosi, poilsio ir lizdų sukimo vietų. Tai yra gyvybiškai svarbūs ekologiniai koridoriai arba jungiamosios grandys platesnėse gamtos teritorijose. Bet kokios kliūtys arba galimybių šiems gyvūnams laisvai judėti prieš srovę arba pasroviui suvaržymas, net ir visai nedidelis, gali turėti didelių padarinių šių rūšių išlikimui.

| Skirtingų hidroelektrinių įvairių rūšių poveikis.

  Šaltinis: Veronika Koller-Kreimel |
| --- |

Image

Image

Image

Skirtingų hidroelektrinių įvairių rūšių poveikis.

Šaltinis: Veronika Koller-Kreimel

Hidroenergetikos įrenginiai gali tiesiogiai ar netiesiogiai trikdyti arba stabdyti rūšių plitimą ir migraciją. Akivaizdžiausias iš jų yra užtvankų ir patvenktų teritorijų poveikis – tai fizinės kliūtys žuvų migracijai, dėl kurių žuvys negali judėti aukštyn ir žemyn upe. Tai daro didelį poveikį daugybės įvairių gėlavandenių rūšių išlikimui; ypač kai kurių gėlavandenių žuvų populiacijos yra išskaidomos, atskiriamos ir galiausiai išnyksta.

Kliūčių poveikis yra ypač didelis tada, kai tam tikrame upės ruože yra ne viena, o daugiau kliūčių. Net ir labai mažos konstrukcijos arba fizinės užtvaros upėse gali greitai tapti neįveikiamomis kliūtimis. Dirbtiniai kanalai taip pat gali trukdyti judėti įvairioms rūšims, nes kerta sausumos buveines, todėl jas suskaido. Be to, jie gali tapti dirbtinėmis jungtimis tarp vandens baseinų, todėl gali paspartinti nevietinių rūšių plitimą ir taip pakenkti vietinėms rūšims.

Nors migracija prieš srovę ir pasroviui yra svarbi visų rūšių žuvims, šio judėjimo nepertraukiamumas ypač svarbus diadrominėms rūšims. Migracija prieš srovę yra svarbiausia anadrominių žuvų populiacijoms ir nėgių rūšims: atlantinėms lašišoms Salmo salar, jūrinėms nėgėms Petromyzon marinus ir upinėms nėgėms Lampetra fluviatilis, taip pat kai kuriems eršketams, tokiems kaip Acipenser sturio, dėl jų poreikio periodiškai (geriausia kas metus) migruoti dideliais atstumais. Migracija pasroviui yra būtina šių rūšių jaunikliams, taip pat suaugusioms katadrominėms žuvims, tokioms kaip ungurys Anguilla anguilla, saugomas pagal Ungurių reglamentą (25).

Dugno nuosėdų judėjimo sutrikdymas

Dugno nuosėdos yra natūrali vandens ekosistemų dalis. Jos yra labai svarbios hidrologinėms, geomorfologinėms ir ekologinėms šių sistemų funkcijoms. Nuosėdose formuojasi įvairios buveinės, kurios yra tiesiogiai ir netiesiogiai naudingos labai įvairioms rūšims. Natūraliomis sąlygomis dugno nuosėdos (daugiausia žvirgždas) yra vandens nuolat nešamos pasroviui ir taip palaikoma natūrali upių ekologinė struktūra ir funkcijos. Natūralų nuosėdų judėjimą dažnai sutrikdo skersinės konstrukcijos, tokios kaip vandens slenksčiai arba užtvankos.

Dideliuose tvenkiniuose gali būti sulaikoma iki 90 proc. į juos patenkančių dugno nuosėdų, dėl to gali padidėti upės dugno ir krantų erozija toliau pasroviui, taip pat gali būti toje vietoje sunaikintos svarbios hidromorfologinės struktūros, tokios kaip žvirgždo sėkliai. Atliekami vandens slenksčių ir užtvankų priežiūros darbai, periodiškai išplaunant nuosėdas (ypač vasarą, kai vandens yra nedaug), taip pat gali kenkti buveinėms ir rūšims, jeigu nėra tinkamai valdomi.

Aukščiau prieš srovę nuo užtvankos, tvenkinyje arba patvenktuose upės ruožuose dėl sumažėjusios dugno nuosėdų pernešimo gebos šios nuosėdos kaupiasi ir tai gali turėti neigiamą poveikį tiek įvairioms rūšims, tiek buveinėms, pvz., nes skatinami augti dumbliai ir kitos vandens žolės, išstumiančios saugomas rūšis. Besikaupiantis žvirgždas arba kitos dumblingos nuosėdos upės dugne ar vandens storymėje gali būti ypač kenksmingos litofilinėms rūšims, tokioms kaip kiršlys Thymallus thymallus, kurios renkasi tas vietas kaip nerštavietes, gėlavandenėms perluotėms (Margaritifera margaritifera) ir mažosioms geldutėms (Unio crassus). Tai kenkia ir kai kurių rūšių paukščiams, tokiems kaip sėjikai arba tilvikai, kurie suka lizdus sauso žvirgždo sluoksniuose.

| Kliūčių pašalinimas Dunojaus upės baseino rajone

  Su hidroenergijos gamyba yra susiję apie 45 proc. atvejų, kai Dunojaus upės baseino rajone suardytas upių ir buveinių vientisumas. Šio rajono upėse, kurių baseinai užima didesnį kaip 4 000 km plotą, iš viso yra 1 688 kliūtys. 600 iš šių kliūčių yra užtvankos ir slenksčiai, 729 – rampos ir pertvaros, o 359 klasifikuojamos kaip kitų tipų kliūtys. Pranešta, kad šiuo metu 756 iš šių vietų yra įrengtos funkcionalios priemonės, kuriomis padedama žuvų migracijai. 932 vientisumo pertrūkiai (55 proc.) kliudo žuvų migracijai nuo 2009 m. ir šiuo metu klasifikuojami kaip reikšmingi patiriamo krūvio veiksniai. Pagal naujausią Dunojaus baseino valdymo planą Dunojaus valstybės planuoja iki 2021 m. labai sumažinti vientisumo pertrūkių, atsiradusių dėl užtvankų.



  Dunojaus upės baseino rajonas: upių ir buveinių vientisumo pertrūkiai – (viršuje) dabartinė padėtis 2015 m. (1 žemėlapis), numatomas padėties pagerėjimas iki 2021 m. (2 žemėlapis).

  Šaltinis: Dunojaus upės baseino valdymo planas.
  https://www.icpdr.org/main/management-plans-danube-river-basin-published |
| --- |

Kliūčių pašalinimas Dunojaus upės baseino rajone

Su hidroenergijos gamyba yra susiję apie 45 proc. atvejų, kai Dunojaus upės baseino rajone suardytas upių ir buveinių vientisumas. Šio rajono upėse, kurių baseinai užima didesnį kaip 4 000 km plotą, iš viso yra 1 688 kliūtys. 600 iš šių kliūčių yra užtvankos ir slenksčiai, 729 – rampos ir pertvaros, o 359 klasifikuojamos kaip kitų tipų kliūtys. Pranešta, kad šiuo metu 756 iš šių vietų yra įrengtos funkcionalios priemonės, kuriomis padedama žuvų migracijai. 932 vientisumo pertrūkiai (55 proc.) kliudo žuvų migracijai nuo 2009 m. ir šiuo metu klasifikuojami kaip reikšmingi patiriamo krūvio veiksniai. Pagal naujausią Dunojaus baseino valdymo planą Dunojaus valstybės planuoja iki 2021 m. labai sumažinti vientisumo pertrūkių, atsiradusių dėl užtvankų.

Image

Dunojaus upės baseino rajonas: upių ir buveinių vientisumo pertrūkiai – (viršuje) dabartinė padėtis 2015 m. (1 žemėlapis), numatomas padėties pagerėjimas iki 2021 m. (2 žemėlapis).

Šaltinis: Dunojaus upės baseino valdymo planas.

https://www.icpdr.org/main/management-plans-danube-river-basin-published

Gamtosauginio debito režimo pakitimai

Gamtosauginio (ekologinio) debito palaikymas yra gyvybiškai svarbus mechanizmas siekiant išlaikyti sveikoms upių ekosistemoms, nuo kurių priklauso ES saugomos rūšys ir buveinės, būtinus procesus ir užtikrinant gerą ekologinę vandens telkinių būklę (26). Dėl gamtosauginio debito pokyčio gali sumažėti tam tikra vandens buveinė ar pablogėti jos būklė, taip pat jos susietumas su pakrantės buveinėmis.

Pavyzdžiui, dėl per silpnos vandens tėkmės gali būti patirtas labai įvairus neigiamas poveikis, be kita ko, gali išdžiūti žuvų ir nėgių rūšių nerštavietės arba sutrikti žuvų ikrelių ir jauniklių vystymasis. Žuvų migracijai prieš srovę dėl užtvankos nusekusiame ruože (bjefe) gali trukdyti kliūtys, susidariusios dėl silpnos srovės, arba gali trūkti stimulų, skatinančių žuvis migruoti.

Dėl nepakankamos vandens srovės pradinėje upės vagoje vanduo taip pat gali per daug sušilti ir jame gali trūkti deguonies (kaip aprašyta pirmiau). Taip susidaro sąlygos, nepalankios gyventi labai įvairioms rūšims, tokioms kaip žuvys, vėžiai ir nėgės, dvigeldžiai moliuskai arba laumžirgiai, priklausomi nuo tekančio vandens buveinių.

Debito režimo pokyčiai eksploatuojant pikines hidroelektrines

Stiprūs vandens srautų svyravimai gali padaryti didelės žalos ir konkrečioms rūšims, ir jų buveinėms, ypač mažose upėse. Vandens išleidimas hidroelektrinės pikinės apkrovos metu (angl. hydropeaking) sunkina sąlygas organizmams, gyvenantiems paveiktose vandentakio dalyse, ypač tiems, kurie negali prisitaikyti prie staigių vandens lygio pokyčių, kaip antai žuvų jaunikliams ar kitiems lėtai judantiems arba nejudriems organizmams (ypač augalų rūšims). Vandens išleidimo pikinės apkrovos metu režimas taip pat turi įtakos saugomų rūšių plėšrūnų grobio elgsenai, todėl nuo to priklauso jų pajėgumas.

Image

Vandens išleidimo pikinės apkrovos metu poveikis yra ypač didelis didesnio pažeidžiamumo laikotarpiais (pvz., per sausras ar šalčius) ir tampa vis reikšmingesnis dėl klimato kaitos. Kitas neigiamas pikinių hidroelektrinių eksploatavimo padarinys dažnai yra tai, kad piko metu išleidžiamo vandens temperatūra dažnai reikšmingai skiriasi nuo įprastos temperatūros (yra kur kas žemesnė), o prie pastovios vandens temperatūros prisitaikiusios rūšys negali ištverti staigių pokyčių, trunkančių po kelias valandas per dieną.

Sezoninių potvynių ciklų pokyčiai

Kartais imamasi priemonių siekiant iš dalies pakeisti upių vagas, kad būtų galima geriau valdyti vandens srovę. Tokios vandens tekėjimo valdymo intervencijos gali sutrikdyti sezoninius potvynių ciklus, o dėl to kai kada visiškai išnyksta su tais ciklais susijusios tikslinių saugomų tipų buveinės ir rūšys. Tokį poveikį patiriančių buveinių pavyzdžiai – aliuviniai miškai, laikini tvenkiniai ir dėl užutėkių susidariusios upės bei ežerai, taip pat su jais susijusios rūšys.

| ES MOKSLINIŲ TYRIMŲ PROJEKTAS „RIPEAK“: upių pakrančių miškų reagavimas į vandens išleidimą hidroelektrinių pikinės apkrovos metu. Tausaus hidroenergetikos valdymo siekis.

  Dėl vandens išleidimo hidroelektrinių pikinės apkrovos metu per dieną įvyksta keli trumpalaikiai upės tėkmės pokyčiai, kai įjungiamos arba išjungiamos hidroturbinos gaminant elektros energiją pagal jos paklausos rinkoje pokyčius. Dėl to pakinta upės hidrologinė būklė pasroviui ir prieš srovę, hidrauliniai parametrai, vandens kokybė, upės morfologinės savybės ir galiausiai upės ekosistema. Vandens išleidimo hidroelektrinės pikinės apkrovos metu poveikio mokslinių tyrimų atlikta nedaug ir daugumoje jų visas dėmesys skirtas žuvims. Be to, neatlikta jokių poveikio pakrančių augmenijai tyrimų.
  Dėl vandens išleidimo hidroelektrinės pikinės apkrovos metu gali sutrikti įvairių pakrantės rūšių populiacijų papildymas, todėl tai turi poveikį pakrantės populiacijų išsaugojimui. Taigi, analizuojant sėklų dygimą ir daigų vystymąsi gali būti įmanoma nustatyti sąsajas tarp vandens išleidimo pikinės apkrovos metu ir augmenijos reagavimo į jį, kad būtų įmanoma kiekybiškai nustatyti, koreliacijomis susieti ir prognozuoti biologines reakcijas į tokį vandens išleidimą pikinės apkrovos metu iš hidroelektrinių. Tokias sąsajas ypač svarbu žinoti siekiant objektyviai nustatyti ribines vertes, kurios padės sumažinti hidroenergijos gamybos ekologinį poveikį, nepatiriant reikšmingų gamybos nuostolių.
  Šiuo projektu siekiama geriau suprasti, kaip galima tausiai valdyti upes, naudojamas hidroenergijos gamybai. Siekiant šio tikslo planuojama nuodugniai išstudijuoti literatūros šaltinius, analizuoti dienos debito duomenų eilutes, atlikti lauko bandymus ir parengti kompiuterinius modelius. Galutiniai numatomi šio projekto pasiekimai yra: 1) nauji vandens išleidimo pikinės apkrovos metu hidrologinio poveikio ir ekologinio poveikio (t. y. pakrančių augmenijai) matavimo rodikliai, 2) nauji hidrologiniai-ekologiniai tokio poveikio kiekybinio nustatymo modeliai ir 3) naujos veiksmingos priemonės siekiant tausiai eksploatuoti hidroelektrinių užtvankas.
  http://www.emg.umu.se/english/research/research-projects/responses-of-riparian-forests-to-hydropeaking/ |
| --- |

ES MOKSLINIŲ TYRIMŲ PROJEKTAS „RIPEAK“: upių pakrančių miškų reagavimas į vandens išleidimą hidroelektrinių pikinės apkrovos metu. Tausaus hidroenergetikos valdymo siekis.

Dėl vandens išleidimo hidroelektrinių pikinės apkrovos metu per dieną įvyksta keli trumpalaikiai upės tėkmės pokyčiai, kai įjungiamos arba išjungiamos hidroturbinos gaminant elektros energiją pagal jos paklausos rinkoje pokyčius. Dėl to pakinta upės hidrologinė būklė pasroviui ir prieš srovę, hidrauliniai parametrai, vandens kokybė, upės morfologinės savybės ir galiausiai upės ekosistema. Vandens išleidimo hidroelektrinės pikinės apkrovos metu poveikio mokslinių tyrimų atlikta nedaug ir daugumoje jų visas dėmesys skirtas žuvims. Be to, neatlikta jokių poveikio pakrančių augmenijai tyrimų.

Dėl vandens išleidimo hidroelektrinės pikinės apkrovos metu gali sutrikti įvairių pakrantės rūšių populiacijų papildymas, todėl tai turi poveikį pakrantės populiacijų išsaugojimui. Taigi, analizuojant sėklų dygimą ir daigų vystymąsi gali būti įmanoma nustatyti sąsajas tarp vandens išleidimo pikinės apkrovos metu ir augmenijos reagavimo į jį, kad būtų įmanoma kiekybiškai nustatyti, koreliacijomis susieti ir prognozuoti biologines reakcijas į tokį vandens išleidimą pikinės apkrovos metu iš hidroelektrinių. Tokias sąsajas ypač svarbu žinoti siekiant objektyviai nustatyti ribines vertes, kurios padės sumažinti hidroenergijos gamybos ekologinį poveikį, nepatiriant reikšmingų gamybos nuostolių.

Šiuo projektu siekiama geriau suprasti, kaip galima tausiai valdyti upes, naudojamas hidroenergijos gamybai. Siekiant šio tikslo planuojama nuodugniai išstudijuoti literatūros šaltinius, analizuoti dienos debito duomenų eilutes, atlikti lauko bandymus ir parengti kompiuterinius modelius. Galutiniai numatomi šio projekto pasiekimai yra: 1) nauji vandens išleidimo pikinės apkrovos metu hidrologinio poveikio ir ekologinio poveikio (t. y. pakrančių augmenijai) matavimo rodikliai, 2) nauji hidrologiniai-ekologiniai tokio poveikio kiekybinio nustatymo modeliai ir 3) naujos veiksmingos priemonės siekiant tausiai eksploatuoti hidroelektrinių užtvankas.

http://www.emg.umu.se/english/research/research-projects/responses-of-riparian-forests-to-hydropeaking/

Vandens cheminiai ir temperatūros pokyčiai

Dėl užtvankų upėje gali iš esmės pakisti jos cheminė kokybė, mineralinė sudėtis ir pH tiek prieš srovę, tiek pasroviui, pavyzdžiui, teršalams kaupiantis dugno nuosėdose. Visi šie pokyčiai turi įtakos tose vietose esančių augalų ir gyvūnų bendrijų sudėčiai. Organizmams taip pat turi įtakos vandens temperatūros pokyčiai ir susiję deguonies koncentracijos pakitimai. Dėl tvenkinių temperatūra gali reikšmingai padidėti, bet gali ir sumažėti, jeigu vanduo imamas iš tvenkinio dugno.

Pavienių gyvūnų sužalojimai ir žūtys

Per hidroelektrinės įrenginius plaukiančios žuvys ir kitų rūšių gyvūnai gali būti sužaloti arba žūti. Galimas hidroelektrinės poveikis (27):

| — | sužalojimai dėl fizinio sąlyčio su kreipiamosiomis mentėmis, turbinos rotoriumi arba turbinos gaubtu, |
| --- | --- |

—

sužalojimai dėl fizinio sąlyčio su kreipiamosiomis mentėmis, turbinos rotoriumi arba turbinos gaubtu,

| — | sužeidimai dėl slėgio svyravimų turbinos pralaidoje, |
| --- | --- |

—

sužeidimai dėl slėgio svyravimų turbinos pralaidoje,

| — | pavojus įstrigti vandens įleidimo angų grotelėse arba patirti sužalojimų dėl valymo mašinų, |
| --- | --- |

—

pavojus įstrigti vandens įleidimo angų grotelėse arba patirti sužalojimų dėl valymo mašinų,

| — | sužalojimai dėl stiprios srovės ir slenkstinių vandens pralaidų konstrukcijų, |
| --- | --- |

—

sužalojimai dėl stiprios srovės ir slenkstinių vandens pralaidų konstrukcijų,

| — | pavojus dėl nesiorientavimo aplinkoje tapti plėšrūnų grobiu. |
| --- | --- |

—

pavojus dėl nesiorientavimo aplinkoje tapti plėšrūnų grobiu.

Gyvūnų žūstamumas dėl vienos hidroelektrinės gali būti nuo 0 proc. iki 100 proc. (28) Daug kas priklauso nuo toje vietoje esančių žuvų rūšių, nuo hidroelektrinės konstrukcijos tipo ir naudojamų poveikio mažinimo priemonių. Kuo didesnis yra rotoriaus menčių sukimosi greitis ir skaičius ir kuo mažesnis atstumas tarp menčių (Kaplano turbinose), tuo daugiau žūčių. Žūstamumas gali siekti 100 proc., kai žuvys plaukia per turbinas, kurios įrengiamos daugiausia didžiaslėgėse jėgainėse (pvz., su Peltono turbina).

Išstūmimas ir trikdymas

Inžineriniai statiniai upėse gali trikdyti kai kurias rūšis ir jų gyvenimo ciklus tiek „Natura 2000“ teritorijose, tiek kitur, ypač dugno gyvūnijos ir augalijos rūšis, kurioms labai svarbi gera vandens kokybė. Tai gali paveikti konkrečių rūšių gebėjimą veistis, maitintis, ilsėtis arba plisti ir migruoti.

Jeigu trikdymas pasiekia reikšmingą lygį, kai kurios rūšys gali būti išstumtos iš tos teritorijos, todėl netekti buveinių, kuriomis naudojasi, arba gali susilpnėti jų gebėjimas išgyventi ir (arba) veistis. Retoms ir nykstančioms rūšims net ir nedidelis arba laikinas trikdymas gali turėti sunkių padarinių, nuo kurių gali priklausyti ilgalaikis jų išlikimas tame regione. Tokie atvejai būtų nesuderinami su abiejų gamtos apsaugos direktyvų nuostatomis dėl rūšių apsaugos.

Poveikis sausumos rūšims ir buveinėms

Hidroelektrinių poveikį gali patirti ne tik gėlavandenės rūšys ir buveinės, bet ir sausumos rūšys ir buveinės. Šis poveikis gali pasireikšti bet kuriuo metu, pvz., statant hidroelektrines, nutraukiant jų eksploatavimą ar atliekant renovaciją. Poveikį gali daryti ir susijusi infrastruktūra, tokia kaip privažiavimo keliai, vamzdžių trasos arba elektros linijos, kuriomis hidroenergetikos įrenginys prijungtas prie elektros tinklo.

Šios konstrukcijos ne tik prisideda prie tose vietose esančių buveinių nykimo, būklės blogėjimo arba išskaidymo – dėl jų gali žūti ar būti labai trikdomi sausumos rūšių gyvūnai. Pavyzdžiui, paukščiai gali atsitrenkti į elektros oro linijų laidus ir žūti nuo elektros smūgio arba jų veisimosi vietose jų ramybę gali labai trikdyti reguliarus transporto eismas privažiavimo keliais. Toks poveikis gali būti ypač reikšmingas tada, kai hidroelektrinė ir susijusi infrastruktūra yra paukščių migracijos keliuose, arba siauruose slėniuose su stačiais skardžiais, kuriais naudojasi plėšrūs paukščiai, arba arti paukščiams svarbių šlapynių.

2.4.   Suminis poveikis

Kaip parodyta EAA aplinkos būklės ataskaitoje, dauguma Europos upių šiuo metu yra nualintos ir daugumoje jų jau pasiektas toks plėtros lygis, kad vykdant bet kokią naują plėtrą arba veiklą, dėl jos upės būklė neišvengiamai toliau reikšmingai blogėtų. Todėl būtina skirti ypač daug dėmesio galimo suminio poveikio vertinimui prieš vykdant bet kokią naują veiklą, įskaitant susijusią su hidroelektrinėmis, visose upėse ir visų pirma „Natura 2000“ teritorijose.

Ypač svarbu vertinti suminį poveikį beveik natūralioms upėms, visų pirma mažoms upėms, kurios būtų pažeidžiamos dėl bet kokių hidromorfologinių pokyčių. Net ir vienas arba du maži įrenginiai gali daryti nepriimtinai didelį poveikį, prieštaraujantį teisiniams reikalavimams, nustatytiems VPD ir abiejose gamtos apsaugos direktyvose.

Vertinant suminį poveikį reikėtų atsižvelgti į visas hidroelektrines ir kitokią plėtrą tame vandens baseine, nepriklausomai nuo to, ar tie objektai yra „Natura 2000“ teritorijose, ar ne. Gali būti taip, kad vienas atskiras hidroenergetikos projektas reikšmingo poveikio neturėtų, tačiau jeigu jo poveikis prisidėtų prie kitos jau vykdomos veiklos arba patvirtintų projektų poveikio, bendras jų visų poveikis gali būti reikšmingas.

Suminis poveikis dažnai patiriamas tik laikui bėgant, todėl atliekant vertinimą svarbu atsižvelgti į visus planus arba projektus, įskaitant visus planus ir projektus, kurie buvo patvirtinti praeityje, bet dar neįgyvendinti ar neužbaigti, ir visus jau esamus krūvius bei grėsmes. Šiomis aplinkybėmis gali būti naudinga informacija, pateikta VPD upių baseinų valdymo planuose ir „Natura 2000“ teritorijų tvarkymo planuose.

Taip pat svarbu pažymėti, kad kai planas arba projektas yra jau patvirtintas, tai dar nereiškia, kad bus priimtini ir bet kokie kiti planai arba projektai, kurie galbūt bus pasiūlyti ateityje. Pavyzdžiui, jeigu hidroelektrinės plėtra nedaro reikšmingo poveikio, todėl yra patvirtinama, vien dėl to patvirtinimo negalima daryti prielaidos, kad ir bet kokia tolesnė hidroenergetikos plėtra ateityje bus priimtina. Priešingai, šio projekto patvirtinimas gali reikšti, kad jau pasiektas didžiausias krūvis, prie kurio yra pajėgi prisitaikyti upė, ir bet kokia tolesnė, net ir nedidelė, plėtra būtų jai nebepakeliama.

Be to, vertinant suminį ir bendrą poveikį neapsiribojama vien to paties sektoriaus panašaus pobūdžio planų arba projektų vertinimu. Vertinant reikėtų atsižvelgti ir į bet kokių kitų rūšių planus arba projektus, kurių poveikis kartu su tiriamo plano arba projekto poveikiu gali būti reikšmingas. Galimas suminis poveikis turėtų būti vertinamas naudojant patikimus pirminės būklės duomenis, nepasikliaujant vien kokybiniais kriterijais. Jo vertinimas turėtų būti atliekamas kaip neatsiejama viso vertinimo dalis, o ne kaip „priedas“ vertinimo proceso pabaigoje.

Galiausiai, atliekant suminio poveikio vertinimą, būtina atsižvelgti ir į toje upėje jau esamus įrenginius (tai vadinama išankstiniu krūviu) (29). Pavyzdžiui, jeigu pagal naują projektą planuojama įrengti naują turbiną, jos poveikis turi būti vertinamas atsižvelgiant į jau veikiančią hidroelektrinę, net jeigu ji pastatyta prieš kelis dešimtmečius. Jeigu suminis poveikis bus reikšmingas, siūlomas naujas projektas bus atmestas.

| Vokietijos federalinės aplinkos agentūros rekomendacijos dėl mažų hidroelektrinių

  Vokietijoje jau išnaudota apie 80 proc. tinkamo eksploatuoti hidroenergetikos potencialo. Susijusios technologinės galimybės taip pat jau beveik visiškai išnaudotos, todėl pagal paramos programas hidroenergijos naudojimui teikiama palyginti nedaug paramos. Taigi, likęs jos naudojimo potencialas daugiausia sutelktas mažuose, anksčiau neeksploatuotuose, iš esmės neliestuose vandens telkiniuose, tačiau galimas kenksmingas ekologinis poveikis tiems keliems likusiems mažiems nepaliestiems Vokietijos vandentakiams tikriausiai būtų reikšmingas.
  Atlikta makroekonominė sąnaudų ir naudos analizė taip pat parodė, kad ekonominės sąnaudos, palyginti su nauda, gali būti nemažos. Kuo mažesnis yra įrenginio pajėgumas ir kuo natūralesnis vandentakis, tuo nepalankesnis yra sąnaudų ir naudos analizės rezultatas. Ekonominiai vertinimai rodo, kad ypač mažose hidroelektrinėse, kurių galia yra iki 100 kW, visais trimis (naujos elektrinės statybos, modernizavimo ir naujo paleidimo) atvejais energijos gamybos sąnaudos yra didesnės negu išmokos pagal Atsinaujinančiųjų išteklių energijos įstatymą. Todėl daugeliu atvejų, net ir palankiomis aplinkybėmis, ekonomiškai gaminti elektros energiją yra sunku.

  Ekonominių vertinimų duomenimis, dėl subsidijos, kuria padengiamos mažų hidroelektrinių (visų pirma tų, kurių galia yra iki 100 kW) eksploatavimo sąnaudos, padidėja makroekonominės sąnaudos siekiant išvengti CO2 išmetimo. Turint omenyje neigiamą ekologinį poveikį, tolesnis mažų hidroelektrinių potencialo naudojimas nėra prioritetas klimato apsaugos atžvilgiu.

  Atsižvelgiant į pagrindines teisines nuostatas ir į ES Vandens pagrindų direktyvos reikalavimus, pateiktos tokios rekomendacijos:






  — | dėl didesnio efektyvumo didelėms hidroelektrinėms apskritai teiktina pirmenybė prieš mažus ir labai mažus įrenginius, kai ketinama papildomai naudoti jau pritaikytus plėtrai ir patvenktus vandens telkinius. Didinant hidroelektrinių galią reikėtų sutelkti dėmesį į jų optimizavimą, |
| --- | --- |

Vokietijos federalinės aplinkos agentūros rekomendacijos dėl mažų hidroelektrinių

Vokietijoje jau išnaudota apie 80 proc. tinkamo eksploatuoti hidroenergetikos potencialo. Susijusios technologinės galimybės taip pat jau beveik visiškai išnaudotos, todėl pagal paramos programas hidroenergijos naudojimui teikiama palyginti nedaug paramos. Taigi, likęs jos naudojimo potencialas daugiausia sutelktas mažuose, anksčiau neeksploatuotuose, iš esmės neliestuose vandens telkiniuose, tačiau galimas kenksmingas ekologinis poveikis tiems keliems likusiems mažiems nepaliestiems Vokietijos vandentakiams tikriausiai būtų reikšmingas.

Atlikta makroekonominė sąnaudų ir naudos analizė taip pat parodė, kad ekonominės sąnaudos, palyginti su nauda, gali būti nemažos. Kuo mažesnis yra įrenginio pajėgumas ir kuo natūralesnis vandentakis, tuo nepalankesnis yra sąnaudų ir naudos analizės rezultatas. Ekonominiai vertinimai rodo, kad ypač mažose hidroelektrinėse, kurių galia yra iki 100 kW, visais trimis (naujos elektrinės statybos, modernizavimo ir naujo paleidimo) atvejais energijos gamybos sąnaudos yra didesnės negu išmokos pagal Atsinaujinančiųjų išteklių energijos įstatymą. Todėl daugeliu atvejų, net ir palankiomis aplinkybėmis, ekonomiškai gaminti elektros energiją yra sunku.

Ekonominių vertinimų duomenimis, dėl subsidijos, kuria padengiamos mažų hidroelektrinių (visų pirma tų, kurių galia yra iki 100 kW) eksploatavimo sąnaudos, padidėja makroekonominės sąnaudos siekiant išvengti CO2 išmetimo. Turint omenyje neigiamą ekologinį poveikį, tolesnis mažų hidroelektrinių potencialo naudojimas nėra prioritetas klimato apsaugos atžvilgiu.

Atsižvelgiant į pagrindines teisines nuostatas ir į ES Vandens pagrindų direktyvos reikalavimus, pateiktos tokios rekomendacijos:

—

dėl didesnio efektyvumo didelėms hidroelektrinėms apskritai teiktina pirmenybė prieš mažus ir labai mažus įrenginius, kai ketinama papildomai naudoti jau pritaikytus plėtrai ir patvenktus vandens telkinius. Didinant hidroelektrinių galią reikėtų sutelkti dėmesį į jų optimizavimą,

| — | reikėtų atsisakyti planų naudoti hidroenergetikai iš esmės nepaliestus vandens telkinius arba tuos vandenis, kuriuose planuojama atkurti natūralią būklę, |
| --- | --- |

—

reikėtų atsisakyti planų naudoti hidroenergetikai iš esmės nepaliestus vandens telkinius arba tuos vandenis, kuriuose planuojama atkurti natūralią būklę,

| — | statant ir iš naujo paleidžiant mažas hidroelektrines nekyla problemų prie jau esamų vandens slenksčių, kurių sunaikinti neįmanoma, ypač kai kartu galima pagerinti ekologines sąlygas, pavyzdžiui, atkuriant laisvą pralaidą, |
| --- | --- |

—

statant ir iš naujo paleidžiant mažas hidroelektrines nekyla problemų prie jau esamų vandens slenksčių, kurių sunaikinti neįmanoma, ypač kai kartu galima pagerinti ekologines sąlygas, pavyzdžiui, atkuriant laisvą pralaidą,

| — | iš naujo paleidžiant šiuo metu nenaudojamus įrenginius ir atnaujinant teises į vandens telkinius reikėtų geriau apsvarstyti vandens apsaugos klausimus ir nustatyti sąlygas (pavyzdžiui, dėl veikiančių žuvų pralaidų (žuvitakių), struktūrinėmis priemonėmis užtikrinamo dinamiško mažiausio vandens srauto, draudimo naudoti užtvankas, dėl kurių pasroviui kyla staigūs potvyniai), |
| --- | --- |

—

iš naujo paleidžiant šiuo metu nenaudojamus įrenginius ir atnaujinant teises į vandens telkinius reikėtų geriau apsvarstyti vandens apsaugos klausimus ir nustatyti sąlygas (pavyzdžiui, dėl veikiančių žuvų pralaidų (žuvitakių), struktūrinėmis priemonėmis užtikrinamo dinamiško mažiausio vandens srauto, draudimo naudoti užtvankas, dėl kurių pasroviui kyla staigūs potvyniai),

| — | statant naujus įrenginius reikia vengti tokių atvejų, kai vandens telkinys patvenkiamas nukreipiant srovę. Reikėtų rinktis tokius statybos metodus, kad naudojamas vanduo būtų nukreipiamas išlaikant vandentakio pralaidumą ir natūralų pobūdį (pvz., naudojamas šoninis vandens įleidimo kanalas su vandens telkinyje įrengta nukreipimo konstrukcija). Būtina nustatyti reikalavimus dėl mažiausio srauto ir dėl priemonių, kuriomis būtų išvengta žuvų sužalojimų dėl turbinų. Turi būti uždrausta sukelti staigius potvynius pasroviui nuo užtvankų. |
| --- | --- |

—

statant naujus įrenginius reikia vengti tokių atvejų, kai vandens telkinys patvenkiamas nukreipiant srovę. Reikėtų rinktis tokius statybos metodus, kad naudojamas vanduo būtų nukreipiamas išlaikant vandentakio pralaidumą ir natūralų pobūdį (pvz., naudojamas šoninis vandens įleidimo kanalas su vandens telkinyje įrengta nukreipimo konstrukcija). Būtina nustatyti reikalavimus dėl mažiausio srauto ir dėl priemonių, kuriomis būtų išvengta žuvų sužalojimų dėl turbinų. Turi būti uždrausta sukelti staigius potvynius pasroviui nuo užtvankų.

Paimta iš „Hydroelectric Power Plants as a Source of Renewable Energy – legal and ecological aspects.“ Umweltbundesamt, 2003 m. lapkričio mėn. http://www.umweltbundesamt.de/sites/default/files/medien/publikation/long/2544.pdf

2.5.   Reikšmingo ir nereikšmingo poveikio skyrimas

Įvairaus galimo poveikio rūšims ir buveinėms, kurias gali paveikti hidroenergetikos plėtros planas arba projektas, nustatymas yra pirmasis bet kurio poveikio vertinimo etapas. Tai atlikus būtina nustatyti, ar tas poveikis yra reikšmingas, ar ne, atsižvelgiant į atitinkamos „Natura 2000“ teritorijos apsaugos tikslus. Akivaizdu, kad poveikio reikšmingumo vertinimas turi būti atliekamas kiekvienu konkrečiu atveju, atsižvelgiant į toje teritorijoje esančias rūšis ir buveines ir konkrečias paties projekto ypatybes ir remiantis patikimomis mokslo žiniomis (žr. 5 skyrių).

Kai kurioms rūšims kelių individų praradimas gali neturėti didelės reikšmės, bet kai kurioms kitoms rūšims tai gali turėti sunkių padarinių. Poveikio reikšmingumui turi įtakos populiacijų dydis, paplitimas, arealas, reprodukcinė strategija ir gyvenimo trukmė, o šie veiksniai dažnai skiriasi įvairiose „Natura 2000“ teritorijose, net jei jos skirtos toms pačioms rūšims. Reikėtų atsižvelgti ir į įvairių poveikio rūšių sąsajas: pavyzdžiui, vien žemės užėmimas atskirai gali nebūti reikšmingas konkrečiai rūšiai, bet jei prie to prisidėtų ir didelis natūralios upės tėkmės sutrikdymas, poveikis gali tapti reikšmingas.

Vertinant poveikio reikšmingumą, jį reikia svarstyti tinkamu geografiniu mastu. Migruojančioms rūšims, keliaujančioms labai dideliais atstumais (tokioms kaip atlantinė lašiša Salmo salar), padarytas poveikis vienoje konkrečioje vietoje gali turėti padarinių tai rūšiai didesnėje geografinėje teritorijoje (upės baseine). Taip pat kai sėslios rūšys gyvena didelėse teritorijose arba keičia buveines, kuriomis naudojasi, gali reikėti atsižvelgti į galimą poveikį joms regioniniu, o ne vietos mastu.

„Natura 2000“ teritorijų apsaugos tikslai taip pat turi didelę reikšmę nustatant, ar poveikis gali būti reikšmingas. Tai patvirtino Teisingumo Teismas Waddenzee bylos sprendimo (30) 49 punkte: „<...> planas ar projektas, netiesiogiai susijęs ar būtinas teritorijos tvarkymui, bet galintis pakenkti nagrinėjamos teritorijos apsaugos tikslams, turi būti laikomas galinčiu stipriai paveikti teritoriją. Toks pavojus privalo būti vertinamas atsižvelgiant į su planu ar projektu susijusios teritorijos požymius ir specifines aplinkos sąlygas.“

Tinkamas vertinimas turėtų būti atliekamas remiantis geriausiais prieinamais duomenimis, todėl gali reikėti iš anksto, likus laiko iki projekto įgyvendinimo, atlikti specialius lauko tyrimus arba vykdyti stebėsenos programas. Investuotojai turi gebėti tai numatyti planuodami ir užtikrinti, kad į reikiamus biologinių ir hidrologinių stebėjimų duomenis būtų įtraukta informacija apie visus svarbius aspektus (gyvosios gamtos gyvenimo ciklą ir sezoninį kintamumą). Kai kurie tyrimai kartais gali būti atliekami kelerius metus, kad būtų galima sukaupti pakankamai informacijos apie gyvenimo ciklą, būdingą atitinkamoms rūšims ir konkrečių tipų buveinėms (išsamiau apie tai skaitykite 5 skyriuje).

| Poveikio reikšmingumo ribų nustatymo gairės Vokietijoje

  Vokietijoje, kaip ir kitose šalyse, dėl didelio subjektyvumo buvo sunku vertinti poveikio „Natura 2000“ tiksliniams saugomiems objektams reikšmingumą, kuris yra esminė tinkamo vertinimo dalis. Todėl kompetentingoms institucijoms dažnai trūko pagrįsto mokslinio tikrumo, kuriuo galėtų remtis priimdamos savo sprendimus leisti ar neleisti įgyvendinti tam tikrą planą arba projektą. Jų sprendimai dėl to taip pat galėjo būti teisiškai užginčijami. Siekdama išspręsti šią problemą ir užtikrinti vienodesnį ir nuoseklesnį požiūrį vertinant poveikio reikšmingumą praktikoje, Vokietijos federalinė gamtos apsaugos agentūra (BfN) užsakė mokslinių tyrimų projektą, kad būtų parengtos moksliškai patikrintos taisyklės ir nuostatos dėl visų Vokietijoje aptinkamų į Paukščių ir Buveinių direktyvas įtrauktų nustatytų tipų buveinių ir rūšių (31). Taip parengtas rekomendacinis dokumentas buvo paskelbtas 2007 m.
  Šiame vadove padaryta pradinė prielaida, kad reikšmingu poveikiu reikėtų laikyti bet kokį negrįžtamą tam tikrų tipų buveinių ir rūšims svarbių buveinių, esančių „Natura 2000“ teritorijoje, praradimą. Nepaisant to, kai kurių tipų buveinių ir rūšių nykimą tam tikromis sąlygomis, iki tam tikro lygio, būtų galima laikyti nereikšmingu. Šiame vadove pateikiamos moksliškai patvirtintos reikšmingumo nustatymo ribos ir kriterijai: tai ne vien kiekybiniai kriterijai – jie pagrįsti ir kokybiniais, ir funkciniais aspektais.
  Taigi, kad poveikis būtų laikomas nereikšmingu, jis turi atitikti visas šias sąlygas:






  — | turi likti nepakitę tam tikri atitinkamai buveinei, tam tikros rūšies buveinei arba pagrindinėms buveinėms, svarbioms tipinėms rūšims, būdingi bruožai, |
| --- | --- |

Poveikio reikšmingumo ribų nustatymo gairės Vokietijoje

Vokietijoje, kaip ir kitose šalyse, dėl didelio subjektyvumo buvo sunku vertinti poveikio „Natura 2000“ tiksliniams saugomiems objektams reikšmingumą, kuris yra esminė tinkamo vertinimo dalis. Todėl kompetentingoms institucijoms dažnai trūko pagrįsto mokslinio tikrumo, kuriuo galėtų remtis priimdamos savo sprendimus leisti ar neleisti įgyvendinti tam tikrą planą arba projektą. Jų sprendimai dėl to taip pat galėjo būti teisiškai užginčijami. Siekdama išspręsti šią problemą ir užtikrinti vienodesnį ir nuoseklesnį požiūrį vertinant poveikio reikšmingumą praktikoje, Vokietijos federalinė gamtos apsaugos agentūra (BfN) užsakė mokslinių tyrimų projektą, kad būtų parengtos moksliškai patikrintos taisyklės ir nuostatos dėl visų Vokietijoje aptinkamų į Paukščių ir Buveinių direktyvas įtrauktų nustatytų tipų buveinių ir rūšių (31). Taip parengtas rekomendacinis dokumentas buvo paskelbtas 2007 m.

Šiame vadove padaryta pradinė prielaida, kad reikšmingu poveikiu reikėtų laikyti bet kokį negrįžtamą tam tikrų tipų buveinių ir rūšims svarbių buveinių, esančių „Natura 2000“ teritorijoje, praradimą. Nepaisant to, kai kurių tipų buveinių ir rūšių nykimą tam tikromis sąlygomis, iki tam tikro lygio, būtų galima laikyti nereikšmingu. Šiame vadove pateikiamos moksliškai patvirtintos reikšmingumo nustatymo ribos ir kriterijai: tai ne vien kiekybiniai kriterijai – jie pagrįsti ir kokybiniais, ir funkciniais aspektais.

Taigi, kad poveikis būtų laikomas nereikšmingu, jis turi atitikti visas šias sąlygas:

—

turi likti nepakitę tam tikri atitinkamai buveinei, tam tikros rūšies buveinei arba pagrindinėms buveinėms, svarbioms tipinėms rūšims, būdingi bruožai,

| — | negalima viršyti kiekybinio (absoliutaus) teritorijų praradimo orientacinių verčių, |
| --- | --- |

—

negalima viršyti kiekybinio (absoliutaus) teritorijų praradimo orientacinių verčių,

| — | negalima viršyti papildomos 1 proc. kiekybinio (santykinio) teritorijų praradimo vertės, |
| --- | --- |

—

negalima viršyti papildomos 1 proc. kiekybinio (santykinio) teritorijų praradimo vertės,

| — | suminis poveikis kartu su kitais projektais neturi viršyti minėtų ribinių verčių, |
| --- | --- |

—

suminis poveikis kartu su kitais projektais neturi viršyti minėtų ribinių verčių,

| — | neturi būti suminio poveikio kartu su kitais veiksniais. |
| --- | --- |

—

neturi būti suminio poveikio kartu su kitais veiksniais.

Pagal 2-osios įtraukos sąlygą nustatytos 7 reikšmingumo dydžio kategorijos, taikomos buveinėms, ir 8 kategorijos – rūšims, pateikiant ribinių verčių, taikomų kiekvieno tipo buveinei ir konkrečiai rūšiai, intervalus; kiekvienoje kategorijoje nustatyti 3 ribiniai lygiai. Praktiškai tai reiškia, kad 21 iš 91 tipo buveinių, aptinkamų Vokietijoje, bet koks nykimas būtų nepriimtinas, o likusių buveinių dalinis nykimas gali būti laikomas nereikšmingu, įvertinus jį pagal nustatytas reikšmingumo dydžio kategorijas ir lygius. Jokių orientacinių ribinių verčių nenustatyta 16 iš 53 rūšių, įtrauktų į Buveinių direktyvos II priedą, ir 20 iš 98 į Paukščių direktyvą įtrauktų rūšių; kitaip tariant, tikėtina, kad joks poveikis joms nebūtų priimtinas. Visos šios išvados, skaičiai ir ribinės vertės yra tik rekomendacinio pobūdžio; tai reiškia, kad vis vien reikia atskirai vertinti kiekvieną atvejį atliekant kiekvieną tinkamą vertinimą.

Po to, kai buvo paskelbtas rekomendacinis dokumentas, jo tinkamumą patvirtino Vokietijos teismai ir dabar jis taikomas visoje šalyje.

http://www.bfn.de/0306_ffhvp.html

| Ekspertų, turinčių leidimus atlikti tinkamą vertinimą, naudojamos vertinimo skalės Čekijoje

  Svarbus praktinis klausimas yra poveikio reikšmingumui vertinti tinkamos skalės naudojimas atliekant tinkamą vertinimą. Jokių nurodymų dėl to nepateikta, tačiau remiantis ilgalaike praktine patirtimi, pagal Čekijos teisę leidimus atlikti tinkamą vertinimą turintiems ekspertams rekomenduojama naudoti šią skalę (32), pagal kurią vertinamas poveikio reikšmingumas kiekvienam tiksliniam objektui, saugomam toje teritorijoje. Jeigu poveikis bent vienam tiksliniam objektui įvertinamas balu – 2, tai visada reiškia, kad būtų neigiamai paveiktas tos teritorijos vientisumas ir tokiam projektui negalima suteikti leidimo pagal 6 straipsnio 3 dalies procedūrą.








  Vertė | Sąvoka | Apibūdinimas | Pavyzdžiai |
| --- | --- | --- | --- |
| –2 | Reikšmingas neigiamas poveikis | Reikšmingas neigiamas poveikis.


  Plano ar projekto įgyvendinti negalima.

  Reikšmingas sutrikdymas ar destruktyvus poveikis tam tikrai buveinei ar rūšies populiacijai arba reikšmingai jos daliai; reikšmingas sutrikdymas, trukdantis tenkinti buveinės ar rūšies ekologinius poreikius; reikšmingas poveikis tam tikros rūšies buveinei ar natūraliam vystymuisi. Tam tikromis sąlygomis poveikis gali būti sumažintas mažinimo priemonėmis. | Anadrominių rūšių žuvų migracijos joms įprastais maršrutais į nerštavietes sutrikdymas.
  Buveinių sunaikinimas jas užtvindžius dėl naujos užtvankos.
  Hidrologiniai pokyčiai dėl vandens gavybos, darantys reikšmingą poveikį populiacijoms. |
| –1 | Nedidelis neigiamas poveikis | Ribotas, nedidelis, nereikšmingas neigiamas poveikis. Plano ar projekto įgyvendinimas nėra negalimas.

  Nedidelis kenksmingas poveikis tam tikrai buveinei ar rūšies populiacijai; nedidelis sutrikdymas, trukdantis tenkinti buveinės ar rūšies ekologinius poreikius; mažas poveikis tam tikros rūšies buveinei ar natūraliam vystymuisi.
  Jį įmanoma panaikinti mažinimo priemonėmis, tačiau negalima versti taikyti poveikio mažinimo priemonių, nebent kitokie reikalavimai būtų nustatyti nacionalinės teisės aktuose. | Modernizavimas – žuvims mažiau kenkiančių technologijų naudojimas, žuvų pralaidų per esamas kliūtis įrengimas.
  Poveikis mažoms populiacijos dalims.
  Įtaka buveinei, kuri yra dažna aplinkinėse teritorijose. |
| 0 | Jokio poveikio | Planas arba projektas nedaro jokio pastebimo poveikio. | Už atitinkamos teritorijos ribų. |
| +1 | Nedidelis teigiamas poveikis | Nedidelis teigiamas poveikis tam tikrai buveinei ar rūšies populiacijai; šiek tiek geresnis tam tikros buveinės ar rūšies ekologinių poreikių tenkinimas; nedidelis teigiamas poveikis tam tikros rūšies buveinei ar natūraliam vystymuisi. | Pikinės hidroelektrinės rekonstrukcija, paverčiant ją natūraliojo nuotėkio hidroelektrine be vandens slenksčių ar užtvankos. |
| +2 | Reikšmingas teigiamas poveikis | Reikšmingas teigiamas poveikis tam tikrai buveinei ar rūšies populiacijai; kur kas geresnis tam tikros buveinės ar rūšies ekologinių poreikių tenkinimas; reikšmingas teigiamas poveikis tam tikros rūšies buveinei ar natūraliam vystymuisi. | Hidroelektrinės nugriovimas. |

Ekspertų, turinčių leidimus atlikti tinkamą vertinimą, naudojamos vertinimo skalės Čekijoje

Svarbus praktinis klausimas yra poveikio reikšmingumui vertinti tinkamos skalės naudojimas atliekant tinkamą vertinimą. Jokių nurodymų dėl to nepateikta, tačiau remiantis ilgalaike praktine patirtimi, pagal Čekijos teisę leidimus atlikti tinkamą vertinimą turintiems ekspertams rekomenduojama naudoti šią skalę (32), pagal kurią vertinamas poveikio reikšmingumas kiekvienam tiksliniam objektui, saugomam toje teritorijoje. Jeigu poveikis bent vienam tiksliniam objektui įvertinamas balu – 2, tai visada reiškia, kad būtų neigiamai paveiktas tos teritorijos vientisumas ir tokiam projektui negalima suteikti leidimo pagal 6 straipsnio 3 dalies procedūrą.

Vertė

Sąvoka

Apibūdinimas

Pavyzdžiai

–2

Reikšmingas neigiamas poveikis

Reikšmingas neigiamas poveikis.

Plano ar projekto įgyvendinti negalima.

Reikšmingas sutrikdymas ar destruktyvus poveikis tam tikrai buveinei ar rūšies populiacijai arba reikšmingai jos daliai; reikšmingas sutrikdymas, trukdantis tenkinti buveinės ar rūšies ekologinius poreikius; reikšmingas poveikis tam tikros rūšies buveinei ar natūraliam vystymuisi. Tam tikromis sąlygomis poveikis gali būti sumažintas mažinimo priemonėmis.

Anadrominių rūšių žuvų migracijos joms įprastais maršrutais į nerštavietes sutrikdymas.

Buveinių sunaikinimas jas užtvindžius dėl naujos užtvankos.

Hidrologiniai pokyčiai dėl vandens gavybos, darantys reikšmingą poveikį populiacijoms.

–1

Nedidelis neigiamas poveikis

Ribotas, nedidelis, nereikšmingas neigiamas poveikis. Plano ar projekto įgyvendinimas nėra negalimas.

Nedidelis kenksmingas poveikis tam tikrai buveinei ar rūšies populiacijai; nedidelis sutrikdymas, trukdantis tenkinti buveinės ar rūšies ekologinius poreikius; mažas poveikis tam tikros rūšies buveinei ar natūraliam vystymuisi.

Jį įmanoma panaikinti mažinimo priemonėmis, tačiau negalima versti taikyti poveikio mažinimo priemonių, nebent kitokie reikalavimai būtų nustatyti nacionalinės teisės aktuose.

Modernizavimas – žuvims mažiau kenkiančių technologijų naudojimas, žuvų pralaidų per esamas kliūtis įrengimas.

Poveikis mažoms populiacijos dalims.

Įtaka buveinei, kuri yra dažna aplinkinėse teritorijose.

0

Jokio poveikio

Planas arba projektas nedaro jokio pastebimo poveikio.

Už atitinkamos teritorijos ribų.

+1

Nedidelis teigiamas poveikis

Nedidelis teigiamas poveikis tam tikrai buveinei ar rūšies populiacijai; šiek tiek geresnis tam tikros buveinės ar rūšies ekologinių poreikių tenkinimas; nedidelis teigiamas poveikis tam tikros rūšies buveinei ar natūraliam vystymuisi.

Pikinės hidroelektrinės rekonstrukcija, paverčiant ją natūraliojo nuotėkio hidroelektrine be vandens slenksčių ar užtvankos.

+2

Reikšmingas teigiamas poveikis

Reikšmingas teigiamas poveikis tam tikrai buveinei ar rūšies populiacijai; kur kas geresnis tam tikros buveinės ar rūšies ekologinių poreikių tenkinimas; reikšmingas teigiamas poveikis tam tikros rūšies buveinei ar natūraliam vystymuisi.

Hidroelektrinės nugriovimas.

3.   POVEIKIO MAŽINIMO IR EKOLOGINIO ATKŪRIMO PRIEMONIŲ TAIKYMO HIDROENERGETIKOJE GEROSIOS PATIRTIES PAVYZDŽIAI

3.1.   Siekis palaikyti geriausią įmanomą ekologinę upių būklę vykdant hidroenergetikos veiklą

Kaip minėta pirmesniame skyriuje, tik nedaugelio didelių Europos upių būklė tebėra gana natūrali, nes per daugelį metų jos buvo fiziškai pakeistos dėl įvairių priežasčių, įskaitant hidroenergijos gamybą. Todėl, siekiant gerinti hidroelektrinių ekologinį pėdsaką aplinkoje, pirmenybę reikėtų teikti esamų hidroelektrinių modernizavimui, o ne naujų statybai.

Įvairiomis priemonėmis galima mažinti hidroelektrinių neigiamą poveikį upių ekosistemoms, aplinkinėms buveinėms ir rūšims ir padėti gerinti jų apsaugos būklę. Tai svarbi užduotis siekiant VPD ir abiejų gamtos apsaugos direktyvų tikslų.

Taip pat reikėtų ieškoti galimybių nutraukti neefektyvių ir pasenusių įrenginių eksploatavimą ir visiškai juos pašalinti iš upių sistemos. Pažymėtina, kad pagrindinis veiksmas, kurio reikia imtis pagal VPD, jeigu vandens telkinys yra nualintas esamo įrenginio, yra geros ekologinės upės būklės atkūrimas. Svarbius fizinius pakeitimus taip pat galima atlikti tik tada, kai jais siekiama teisėto tikslo, kurio neįmanoma pasiekti kitais aplinkai palankesniais būdais (žr. VPD 4 straipsnio 3 dalies išsamesnes nuostatas dėl labai pakeistų vandens telkinių ir dirbtinių vandens telkinių nustatymo reikalavimų ir atitinkamas gaires).

Hidroenergetikos įrenginių techninio patobulinimo ir ekologinio atkūrimo priemonių taikymo galimybės turi būti įvertinamos kiekvienu konkrečiu atveju, atsižvelgiant į jų suminį poveikį. Ekologinių priemonių, kurias galima įgyvendinti, pobūdis labai priklauso nuo vietos aplinkybių, kaip antai upės būklės, kito toliau tai upei tenkančio krūvio ir joje jau esamų įrenginių, taip pat ten esančių rūšių ir buveinių tipų.

3.2.   Veiksmai dėl esamų hidroelektrinių, darančių neigiamą poveikį „Natura 2000“ teritorijai

Esami hidroenergetikos įrenginiai „Natura 2000“ teritorijose ar arti jų, arba darantys neigiamą poveikį joms, visada turi atitikti Buveinių direktyvos 6 straipsnio 2 dalies nuostatas. Konkrečiau, 6 straipsnio 2 dalyje nustatyta prievolė užtikrinti, kad teritorijos būklė neblogėtų, palyginti su jos būkle, buvusia tuo metu, kai ji iš pradžių paskelbta „Natura 2000“ teritorija. Tai reiškia, kad valstybės narės turėtų imtis visų tinkamų veiksmų, kurių galima pagrįstai iš jų tikėtis, kad būtų užtikrinta, jog buveinių būklė neblogės ir (arba) nebus labai trikdomos įvairios rūšys.

Tai reiškia, kad valstybės narės yra teisiškai įpareigotos:

| — | ištirti dėl esamų hidroenergetikos įrenginių kylančias grėsmes ir tenkantį krūvį toms rūšims ir tų tipų buveinėms, kurių apsaugai skirta atitinkama teritorija, ir |
| --- | --- |

—

ištirti dėl esamų hidroenergetikos įrenginių kylančias grėsmes ir tenkantį krūvį toms rūšims ir tų tipų buveinėms, kurių apsaugai skirta atitinkama teritorija, ir

| — | imtis būtinų taisomųjų priemonių, jei dėl to patiriamo krūvio nyksta tikslinės toje teritorijoje saugomos rūšys ir buveinės arba blogėja jų būklė. |
| --- | --- |

—

imtis būtinų taisomųjų priemonių, jei dėl to patiriamo krūvio nyksta tikslinės toje teritorijoje saugomos rūšys ir buveinės arba blogėja jų būklė.

Teisingumo Teismas patvirtino šį reikalavimą Owenduff byloje (C-117/00) (33) nuspręsdamas, kad 6 straipsnio 2 dalis buvo pažeista, nes nesiimta priemonių, kad būtų išvengta tų rūšių, kurių apsaugai skirta speciali apsaugos teritorija (SAT), buveinių būklės blogėjimo. Keliose Europos Sąjungos Teisingumo Teismo bylose (34) išsamiau išaiškinta, kokio pobūdžio teisinės apsaugos tvarka turi būti taikoma pagal Paukščių direktyvos 4 straipsnio 1 ir 2 dalis ir Buveinių direktyvos 6 straipsnio 2 dalį. Šių bylų sprendimuose ypač pabrėžiamas poreikis, kad tokia teisinė tvarka būtų konkreti, nuosekli ir išsami, pagal ją būtų galima užtikrinti atitinkamų teritorijų tausų valdymą ir veiksmingą apsaugą (C-293/07).

Teismas taip pat nustatė pažeidimus tais atvejais, kai nustatyta tvarka buvo „pernelyg bendro pobūdžio ir ne konkrečiai skirta tai SAT ar joje gyvenančioms rūšims“ (C-166/04), priemonės, kurių imtasi, buvo „ne darni visuma, o dalinės ir pavienės, kurių tik kelios sudaro palankias sąlygas atitinkamų paukščių populiacijų apsaugai“ (C-418/04), arba SAT taikyta „nevienoda teisinė tvarka, kuria SAT nesuteikta pakankamai apsaugos“ (C-293/07). Be to, Teismas nustatė, kad pagal 6 straipsnio 2 dalį vien administracinių ar savanoriškai taikomų priemonių nepakanka (C-96/98).

Reikėtų pažymėti, kad Buveinių direktyvos 6 straipsnio 1 dalyje valstybėms narėms taip pat nustatytas reikalavimas dėl „Natura 2000“ teritorijų imtis apsaugos priemonių, atitinkančių tose teritorijose esančių I priede nustatytų tipų buveinių ir į II priedą įtrauktų rūšių ekologinius poreikius. Tai reiškia, kad hidroenergetikos įrenginiai turi atitikti ir visus platesnio užmojo apsaugos tikslus, ne tik kad būklė neblogėtų, kaip nustatyta 6 straipsnio 2 dalyje. Juos taip pat reikėtų įtraukti į priemonių programą, parengtą pagal upių baseinų valdymo planą.

Buveinių direktyvoje raginama, nors ir neprivaloma, kad gamtos apsaugos institucijos rengdamos „Natura 2000“ teritorijų tvarkymo planus glaudžiai bendradarbiautų su vietos suinteresuotaisiais subjektais ir žemės savininkais, taip nustatydamos grėsmes ir krūvius, tenkančius kiekvienai „Natura 2000“ teritorijai, ir bendromis jėgomis parinkdamos būtinas apsaugos priemones, kurias reikia įgyvendinti.

Geri hidroelektrinių operatorių ryšiai su valdžios institucijomis ir (arba) įstaigomis, atsakingomis už valdymo planavimą, yra labai svarbūs ir gali padėti parinkti priemones, kurios galėtų būti naudingos tiek siekiant apsaugos tikslų, tiek eksploatuojant hidroelektrinę.

3.3.   Ekologinio poveikio mažinimo ir ekologinio atkūrimo priemonių taikymas

Ir dėl esamų, ir dėl naujų hidroelektrinių galima imtis labai įvairių priemonių, kuriomis būtų mažinamas jų ekologinis poveikis (35). Šiomis priemonėmis gali būti sumažintas galimas poveikis prieš tai, kai jis patiriamas, arba ištaisyta jau padaryta žala. Tokios priemonės, pavyzdžiui, gali apimti:

| — | upės nepertraukiamumo ir žuvų migracijos atkūrimą, pavyzdžiui, pašalinant pasenusias ar susidėvėjusias konstrukcijas arba statant žuvų pralaidas, |
| --- | --- |

—

upės nepertraukiamumo ir žuvų migracijos atkūrimą, pavyzdžiui, pašalinant pasenusias ar susidėvėjusias konstrukcijas arba statant žuvų pralaidas,

| — | žuvų žūstamumo mažinimą, pavyzdžiui, įrengiant vandens įleidimo angų apsaugines groteles ir specialiai pritaikytas turbinas, |
| --- | --- |

—

žuvų žūstamumo mažinimą, pavyzdžiui, įrengiant vandens įleidimo angų apsaugines groteles ir specialiai pritaikytas turbinas,

| — | pakankamo kintamo gamtosauginio debito atkūrimą (įskaitant silpnos srovės problemų mažinimą, dinamiškas sroves, žuvims reikalingas sroves ir greitai kintančias sroves) ir dugno nuosėdų judėjimą, kuris gerina gėlo vandens buveinių struktūrą ir funkcijas. |
| --- | --- |

—

pakankamo kintamo gamtosauginio debito atkūrimą (įskaitant silpnos srovės problemų mažinimą, dinamiškas sroves, žuvims reikalingas sroves ir greitai kintančias sroves) ir dugno nuosėdų judėjimą, kuris gerina gėlo vandens buveinių struktūrą ir funkcijas.

Taip pat galima imtis labai įvairių priemonių siekiant aktyviai atkurti, prijungti arba perkurti vertingas natūralias upių buveines ir retoms bei nykstančioms rūšims reikalingas buveines, kad būtų padarytas iš esmės teigiamas poveikis gerinant ekologinę upės būklę pagal VPD ir gamtos apsaugos direktyvų tikslus. Pasirenkamų priemonių pobūdis labai priklauso nuo ekologinės atitinkamo vandens telkinio būklės, esamo hidroenergetikos įrenginio būklės, kitokio krūvio ir grėsmių ir bendrų sąnaudų bei potencialo didinti hidroenergetikos įrenginio našumą ir gamybos pajėgumą.

Įgyvendinant priemones reikėtų sukurti stebėsenos sistemas, kad būtų užtikrinta, jog tomis priemonėmis pasiektas norimas poveikis, o jei taip nėra, reikėtų imtis taisomųjų priemonių, kad bet kokie trūkumai būtų ištaisyti.

| Poveikio mažinimo, kompensavimo ir ekologinio atkūrimo skirtumai


  Poveikio mažinimo priemonės yra tiesiogiai susietos su galimu poveikiu ir yra projekto dalis arba atsakinga institucija jas nustato kaip sąlygą leisdama įgyvendinti planą arba projektą. Remiantis atsargumo principu, jomis siekiama pašalinti galimą neigiamą poveikį, neleisti jam pasireikšti arba jį sumažinti iki tokio lygio, kad jis nebekenktų tos teritorijos vientisumui. Sprendimo priėmimo dieną, kai leidžiama įgyvendinti projektą, to projekto poveikio mažinimo priemonėmis turi būti be jokių pagrįstų mokslinių abejonių užtikrinama, kad nebus neigiamo poveikio atitinkamos teritorijos vientisumui (36).

  Kompensacinėmis priemonėmis siekiama kompensuoti bet kokią žalą, kurią gali padaryti projektas. Galimybę jų imtis pagal 6 straipsnio 4 dalį galima svarstyti tik jeigu planas arba projektas yra pripažintas būtinu dėl įpareigojančių viršesnio viešojo intereso priežasčių ir nėra kitų alternatyvų (žr. 5 skyrių).

  Ekologinio atkūrimo priemonės nebūtinai yra susijusios su poveikio aplinkai vertinimu, jomis siekiama padaryti iš esmės teigiamą poveikį gerinant ekologinę jau nualintos upės būklę pagal siekiamus VPD ir gamtos apsaugos direktyvų tikslus. |
| --- |

Poveikio mažinimo, kompensavimo ir ekologinio atkūrimo skirtumai

Poveikio mažinimo priemonės yra tiesiogiai susietos su galimu poveikiu ir yra projekto dalis arba atsakinga institucija jas nustato kaip sąlygą leisdama įgyvendinti planą arba projektą. Remiantis atsargumo principu, jomis siekiama pašalinti galimą neigiamą poveikį, neleisti jam pasireikšti arba jį sumažinti iki tokio lygio, kad jis nebekenktų tos teritorijos vientisumui. Sprendimo priėmimo dieną, kai leidžiama įgyvendinti projektą, to projekto poveikio mažinimo priemonėmis turi būti be jokių pagrįstų mokslinių abejonių užtikrinama, kad nebus neigiamo poveikio atitinkamos teritorijos vientisumui (36).

Kompensacinėmis priemonėmis siekiama kompensuoti bet kokią žalą, kurią gali padaryti projektas. Galimybę jų imtis pagal 6 straipsnio 4 dalį galima svarstyti tik jeigu planas arba projektas yra pripažintas būtinu dėl įpareigojančių viršesnio viešojo intereso priežasčių ir nėra kitų alternatyvų (žr. 5 skyrių).

Ekologinio atkūrimo priemonės nebūtinai yra susijusios su poveikio aplinkai vertinimu, jomis siekiama padaryti iš esmės teigiamą poveikį gerinant ekologinę jau nualintos upės būklę pagal siekiamus VPD ir gamtos apsaugos direktyvų tikslus.

Lentelė

Labiausiai paplitusių priemonių, kuriomis siekiama mažinti vandens kaupimo tvenkiniuose poveikį, apžvalga

| Hidromorfologiniai pakitimai | Svarbiausias ekologinis poveikis | Kokiam dalykui poveikis mažinamas | Poveikio mažinimo priemonių variantai |
| --- | --- | --- | --- |
| Upės nepertraukiamumas žuvų migracijai prieš srovę sumažintas arba sutrikdytas | Žuvims: migruojančių ir kitų upių žuvų populiacijų nebėra arba sumažėjusi jų gausa | Upės nepertraukiamumas prieš srovę plaukiančioms žuvims | — | Rampa |

Hidromorfologiniai pakitimai

Svarbiausias ekologinis poveikis

Kokiam dalykui poveikis mažinamas

Poveikio mažinimo priemonių variantai

Upės nepertraukiamumas žuvų migracijai prieš srovę sumažintas arba sutrikdytas

Žuvims: migruojančių ir kitų upių žuvų populiacijų nebėra arba sumažėjusi jų gausa

Upės nepertraukiamumas prieš srovę plaukiančioms žuvims

—

Rampa

| — | Žuvų pralaida |
| --- | --- |

—

Žuvų pralaida

| — | Apylankos kanalas |
| --- | --- |

—

Apylankos kanalas

Upės nepertraukiamumas žuvų migracijai pasroviui sumažintas arba sutrikdytas

Žuvims: migruojančių ir kitų upių žuvų populiacijų nebėra arba sumažėjusi jų gausa

Upės nepertraukiamumas pasroviui plaukiančioms žuvims

| — | Žuvims mažiau kenksmingos turbinos |
| --- | --- |

—

Žuvims mažiau kenksmingos turbinos

| — | Dėl žuvų įrengtos apsauginės pertvaros |
| --- | --- |

—

Dėl žuvų įrengtos apsauginės pertvaros

| — | Apylankos kanalas |
| --- | --- |

—

Apylankos kanalas

| — | Žuvų pralaida |
| --- | --- |

—

Žuvų pralaida

Dėl dirbtinių veiksnių labai silpna srovė arba ilgalaikis srovės susilpnėjimas

Mažesnė augalų ir gyvūnų rūšių gausa.

Augalų ir gyvūnų rūšinės sudėties pokyčiai

Silpna srovė

| — | Srovės padidinimas |
| --- | --- |

—

Srovės padidinimas

| — | Morfologinių upės savybių pakeitimai |
| --- | --- |

—

Morfologinių upės savybių pakeitimai

Žuvų migracijai pradėti ir tęsti pakankamų srovių išnykimas arba sumažėjimas iki nepakankamo lygio

Nėra migruojančių žuvų arba sumažėjusi jų gausa

Žuvims reikalinga srovė

Palaikyti žuvims reikalingą srovę

Kintamų srovių, pakankamų, kad būtų plaunamos dugno nuosėdos, išnykimas, sumažėjimas arba nebuvimas

Žuvų ir bestuburių rūšių pokytis ar mažesnė gausa

Kintama srovė

| — | Pasyviųjų srovių kintamumas |
| --- | --- |

—

Pasyviųjų srovių kintamumas

| — | Aktyviųjų srovių kintamumas |
| --- | --- |

—

Aktyviųjų srovių kintamumas

Greitai kintančios srovės (be kita ko, dėl vandens išleidimo iš hidroelektrinių pikinės apkrovos metu)

Dėl susidariusių seklumų ir išplovimo sumažėjusi gyvūnų ir augalų rūšių gausa

Greitai kintančios srovės

| — | (Vidaus) reguliuojamasis (-ieji) tvenkinys (-iai) |
| --- | --- |

—

(Vidaus) reguliuojamasis (-ieji) tvenkinys (-iai)

| — | Nutekamojo kanalo perkėlimas |
| --- | --- |

—

Nutekamojo kanalo perkėlimas

| — | Debito sumažinimas |
| --- | --- |

—

Debito sumažinimas

| — | Morfologinių upės savybių keitimas |
| --- | --- |

—

Morfologinių upės savybių keitimas

| — | (Išorės) reguliuojamieji tvenkiniai |
| --- | --- |

—

(Išorės) reguliuojamieji tvenkiniai

Ir prieš srovę, ir pasroviui pakitusios bendros fizinės ir cheminės sąlygos (pvz., temperatūra, vandens persotinimas ir kt.)

Pakitusi makrobestuburių bendrijų sudėtis arba augimas ir žuvys ar žuvų mirtingumas

Fiziniai ir cheminiai pakitimai

| — | Lankstus (kintamas) vandens įleidimas |
| --- | --- |

—

Lankstus (kintamas) vandens įleidimas

| — | Keli vandens įleidimo kanalai |
| --- | --- |

—

Keli vandens įleidimo kanalai

| — | Tvenkinio lygio valdymas |
| --- | --- |

—

Tvenkinio lygio valdymas

Sutrikdytas arba sumažėjęs tolesnis dugno nuosėdų judėjimas upėje, todėl pakitusi dugno substrato sudėtis

Sumažėjusi žuvų ir bestuburių gausa ir pakitusi rūšinė sudėtis

Dugno nuosėdų pakitimai

| — | Mechaninis sukietėjusios dugno nuosėdų dangos suardymas |
| --- | --- |

—

Mechaninis sukietėjusios dugno nuosėdų dangos suardymas

| — | Nuosėdų pašalinimas |
| --- | --- |

—

Nuosėdų pašalinimas

| — | Nuosėdų grąžinimas (į vandens įleidimo konstrukcijas) |
| --- | --- |

—

Nuosėdų grąžinimas (į vandens įleidimo konstrukcijas)

| — | Nuosėdų grąžinimas (į tvenkinius) |
| --- | --- |

—

Nuosėdų grąžinimas (į tvenkinius)

| — | Krantų erozijos procesų atkūrimas |
| --- | --- |

—

Krantų erozijos procesų atkūrimas

| — | Dugno nuosėdas išjudinančių srovių sukūrimas |
| --- | --- |

—

Dugno nuosėdas išjudinančių srovių sukūrimas

Dirbtinai sukelti kraštutiniai ežero lygio pakitimai, sumažėjusios seklaus vandens ir pakrantės zonų buveinės ir suprastėjusi jų kokybė

Sumažėjusi augalų ir gyvūnų rūšių gausa.

Rūšinės sudėties pakitimai.

Ežero vandens lygio pokytis

| — | Vandens ėmimo mažinimas |
| --- | --- |

—

Vandens ėmimo mažinimas

| — | Įtekančio vandens srautų didinimas |
| --- | --- |

—

Įtekančio vandens srautų didinimas

| — | Įlankų kūrimas |
| --- | --- |

—

Įlankų kūrimas

| — | Pakrančių, seklumų buveinių tvarkymas |
| --- | --- |

—

Pakrančių, seklumų buveinių tvarkymas

| — | Intakų prijungimas |
| --- | --- |

—

Intakų prijungimas

| — | Dirbtinės plūduriuojančios salos |
| --- | --- |

—

Dirbtinės plūduriuojančios salos

Nusekęs vandens lygis krante ir susilpnėjusi upės srovė – patvenkta upė

Augalų ir gyvūnų rūšinės sudėties pakitimai (pvz., sąlygos yra palankesnės toms rūšims, kurios neatsparios trikdymui, arba stovinčio vandens rūšims)

Patvenktos upės (tvenkiniai)

| — | Apylankos kanalas |
| --- | --- |

—

Apylankos kanalas

| — | Tvenkinio vandens lygio mažinimas |
| --- | --- |

—

Tvenkinio vandens lygio mažinimas

| — | Vandentakio vagos buveinių gerinimas |
| --- | --- |

—

Vandentakio vagos buveinių gerinimas

| — | Šoninis prijungimas |
| --- | --- |

—

Šoninis prijungimas

Šaltinis: parengta pagal 3 lentelę, pateiktą ECOSTAT darbo grupės ataskaitos dėl bendro sutarimo, kaip naudoti poveikio mažinimo priemones, kad būtų pasiektas labai pakeistų vandens telkinių geras ekologinis potencialas, 2 dalyje (vandens kaupimo poveikis) (37).

Eksploatuojant hidroenergetikos įrenginius dažnai skiriama daug dėmesio įvairiems galimiems metodams, kuriuos naudojant galima atkurti arba palengvinti žuvų ir kitų vandens gyvūnų judėjimą prieš srovę ir pasroviui upių sistemose. Šioje srityje daroma mokslo pažanga, nuolat išbandomi ir iš naujo įvertinami labai įvairūs metodai ir novatoriški sprendimai, tačiau tai nėra visų įmanomų problemų sprendimo būdas.

Yra žinoma pernelyg daug pavyzdžių, kai įrengus pagalbines priemones, skirtas žuvų migracijai, tomis priemonėmis tikėtasi sumažinti poveikį, tačiau paaiškėjo, kad jos yra neveiksmingos ar net kenkia toms žuvų populiacijoms, kurioms norėta padėti. Taip gali būti dėl netinkamos tokių įrenginių konstrukcijos, neatitinkančios jų paskirties, arba todėl, kad juos įrengiant neatsižvelgta į kitų tame upės ruože jau esamų kliūčių suminį poveikį. Taip gali būti ir todėl, kad nesilaikoma tokio įrenginio priežiūros ar valdymo sąlygų arba nėra stebėsenos sistemos, skirtos tikrinti, ar toks įrenginys iš tiesų atlieka funkciją, kuriai yra skirtas.

Todėl svarbu užtikrinti ne tik tai, kad žuvų pralaida arba tinkamai pritaikyta turbina būtų sukonstruota pagal naujausią šio sektoriaus technologinę pažangą ir remiantis tuo metu turima geriausia patirtimi, bet ir kad veiktų patikima stebėsenos sistema, taigi būtų gaunama grįžtamosios informacijos apie tokių įrenginių veiksmingumą. Apskritai iš stebėsenos turėtų būti aišku, kad toks įrenginys teikia galimybę visoms upinėms rūšims patekti į pralaidą ir kad dauguma jų (pvz., 85 proc.) taip pat geba sėkmingai ją perplaukti ir nežūti.

Tuo atveju, kai naudojama žuvų pralaida, jeigu įmanoma, pirmenybę reikėtų teikti natūralių tipų pralaidoms, nes apskritai kuo natūralesnė yra pralaida, tuo geriau ji veikia. Tinkamiausio žuvų pralaidos tipo (pvz., vertikalaus griovio, apylankos, akmeninių pakopų, keltuvų) pasirinkimas labai priklauso nuo vietos sąlygų (kliūties aukščio, vandentakio pobūdžio, aplinkinių vietų pritaikomumo ir kt.) ir kiekvieną konkretų atvejį reikia kruopščiai ištirti.

Taip pat turbinų poveikis žuvims paprastai yra reikšmingas, bet kartais jį galima sumažinti tam tikrais turbinų konfigūracijos ir veikimo režimo pakeitimais. Tačiau dar neįrodyta, kad taip pritaikius turbinas užtikrinama, jog nebus žuvų žūčių ar kad turbina nebetrukdys migracijai. Ir šiuo atveju būtina vertinti ir stebėti veiksmingumą kiekvienu konkrečiu atveju.

Planuojant įrengti žuvų pralaidas arba pritaikytas turbinas taip pat reikėtų remtis suminio visoje upių sistemoje esamų kliūčių poveikio vertinimu. Vienos žuvų pralaidos įrengimas upėje, kurioje yra daugybė kliūčių, gali daug kainuoti ir būti neefektyvus. Todėl svarbu strategiškiau apžvelgti visas tame upės ruože esančias kliūtis, kad būtų galima nuspręsti dėl geriausių taisomųjų veiksmų.

Galiausiai labai svarbu turėti visų naujų konstrukcijų reguliarios techninės priežiūros planą. Daugelis žuvų pralaidų arba turbinų per vidutinės trukmės ar ilgesnį laikotarpį tampa neveiksmingos, jei nepakankamai reguliariai prižiūrimos.

| Kada žuvitakis (žuvų pralaida) laikomas pakankama poveikio mažinimo priemone?


  Teisingumo Teismo sprendime C-142/16 padarytos išvados dėl Morburgo anglimis kūrenamos elektrinės

  Anglimis kūrenama Morburgo elektrinė yra Hamburgo uoste, Elbės upės pietinės dalies pietiniame krante. Per tą vietą eina kai kurių į Buveinių direktyvos II priedą įtrauktų rūšių žuvų migracijos kelias, todėl ji turi didelę reikšmę kai kurioms „Natura 2000“ teritorijoms, esančioms aukščiau Gėsthachto užtvankos (Vokietijoje), kurių apsaugos tikslai apima šių rūšių apsaugą. Šias teritorijas nuo elektrinės skiria maždaug 600 km atstumas. Gėsthachto užtvanka yra Elbės koridoriuje, tarp Morburgo elektrinės ir tų „Natura 2000“ teritorijų.
  Prieš išduodant leidimą statyti Morburgo elektrinę (2008 m. rugsėjo 30 d.) buvo atliktas poveikio aplinkai vertinimas pagal Vokietijos vandentvarkos teisės aktus. Atlikus šį vertinimą padaryta išvada, kad leidimo davimas yra suderinamas su „Natura 2000“ teritorijų apsaugos tikslais, nes elektrinės operatorius sutiko įrengti antrą žuvitakį maždaug 30 km atstumu nuo elektrinės, prie Gėsthachto užtvankos (toliau – žuvitakis). Taip siekta kompensuoti žuvų žūtis dėl aušinimo mechanizmo veikimo, imant didelius vandens kiekius iš upės ir naudojant juos Morburgo elektrinei aušinti. Be to, atliekant poveikio vertinimą numatyta, kad siekiant patikrinti žuvų pralaidos veiksmingumą turi būti vykdoma kelių etapų stebėsena. Komisija manė, kad atitinkama institucija klaidingai laikė žuvitakį poveikio mažinimo priemone.
  Teismas nustatė:


  „Siekdamos įsitikinti, kad [Morburgo] elektrinės statybos projektas nedarys neigiamo poveikio atitinkamų „Natura 2000“ teritorijų vientisumui, Vokietijos valdžios institucijos turėjo atsižvelgti į šiame statybos projekte numatytas apsaugos priemones. Remiantis suformuota jurisprudencija, atsargumo principo taikymas įgyvendinant Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalį reikalauja, kad kompetentinga nacionalinė institucija atsižvelgtų, be kita ko, į

  šiame projekte numatytas apsaugos priemones, kuriomis siekiama išvengti galimo tiesioginio kenksmingo poveikio šiai teritorijai arba jį sumažinti, tam, kad įsitikintų, jog jis nedaro neigiamo poveikio saugomos teritorijos vientisumui

  [...C-521/12, ... C-387/15 ir C-388/15...].


  Nagrinėjamu atveju pažymėtina, kad iš Teisingumo Teismui pateiktos bylos medžiagos matyti, jog <...> žuvitakis leidžia padidinti migruojančių žuvų išteklius ir suteikia šioms rūšims galimybę greičiau pasiekti neršimo vietas Elbės vidurupyje ir aukštupyje. Išteklių didinimas kompensuoja nuostolius prie [Morburgo] elektrinės, dėl to aukščiau šios elektrinės esančių „Natura 2000“ teritorijų apsaugos tikslai reikšmingai nepaveikiami.


  Vis dėlto iš poveikio vertinimo matyti, kad jame nėra galutinių išvadų dėl žuvitakio veiksmingumo,

  tik nurodoma, kad veiksmingumas bus patvirtintas praėjus keleriems stebėjimo metams.



  Todėl konstatuotina, kad leidimo išdavimo metu žuvitakis, net jeigu juo buvo siekiama sumažinti reikšmingą poveikį, kuris buvo tiesiogiai daromas aukščiau [Morburgo] elektrinės esančioms „Natura 2000“ teritorijoms, negalėjo kartu su kitomis šio sprendimo 35 punkte minėtomis priemonėmis

  užtikrinti, kad nekils jokių pagrįstų abejonių dėl to,

  ar minėta elektrinė nedaro neigiamo poveikio teritorijos vientisumui, kaip tai suprantama pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalį.


  Dėl prognozių, kuriomis buvo pagrįstas poveikio vertinimas, pažymėtina, kad išvadas už 2011–2014 metus Vokietijos Federacinė Respublika pateikė po to, kai buvo išduotas 2008 m. rugsėjo 30 d. leidimas.


  Primintina, kad

  būtent sprendimo, kuriuo leidžiama įgyvendinti projektą, priėmimo dieną turi nelikti nė vienos moksliniu požiūriu pagrįstos abejonės

  dėl žalingo poveikio atitinkamos teritorijos vientisumui nebuvimo (2006 m. spalio 26 d. Sprendimo Komisija / Portugalija, C-239/04, EU:C:2006:665, 24 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).“


  Komisija taip pat pareiškė, kad Hamburgo miestas išdavė šį leidimą Morburgo elektrinės poveikio vertinime neatsižvelgęs į galimą suminį (kumuliacinį) poveikį kartu su Gėsthachto hidroakumuliacinės elektrinės, kuri buvo pastatyta 1958 m. ir kurioje nėra jokių specialių žuvų apsaugos mechanizmų, poveikiu. Komisijos teigimu, nesvarbu tai, kad Gėsthachto hidroakumuliacinė elektrinė buvo pastatyta iki Buveinių direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę laikotarpio pabaigos, nes šios direktyvos 6 straipsnio 3 dalies nuostatos taikomos ne tik tiems planams ir projektams, kurie patvirtinti arba užbaigti jau po šio termino.

  Teismo išvados

  Pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalį reikalaujama, kad nacionalinės institucijos, nagrinėdamos suminį poveikį, atsižvelgtų į visus projektus, kurie kartu su projektu, kuriam prašoma leidimo, gali daryti reikšmingą poveikį saugomai teritorijai, atsižvelgiant į šia direktyva siekiamus tikslus, net jei tie projektai būtų užbaigti prieš perkeliant tą direktyvą į nacionalinę teisę.

  Atliekant pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalį privalomą poveikio vertinimą negalima neatsižvelgti į projektus, kurie, kaip Gėsthachto hidroakumuliacinė elektrinė, kartu su kitu projektu, kurio poveikio vertinimas atliekamas, gali lemti būklės blogėjimą ar trikdymą, taigi gali paveikti upėje esančias migruojančias žuvis ir dėl to pabloginti tos teritorijos būklę, atsižvelgiant į tikslus, kurių siekiama pagal Buveinių direktyvą.
  http://curia.europa.eu/juris/liste.jsf?num=C-142/16 |
| --- |

Kada žuvitakis (žuvų pralaida) laikomas pakankama poveikio mažinimo priemone?

Teisingumo Teismo sprendime C-142/16 padarytos išvados dėl Morburgo anglimis kūrenamos elektrinės

Anglimis kūrenama Morburgo elektrinė yra Hamburgo uoste, Elbės upės pietinės dalies pietiniame krante. Per tą vietą eina kai kurių į Buveinių direktyvos II priedą įtrauktų rūšių žuvų migracijos kelias, todėl ji turi didelę reikšmę kai kurioms „Natura 2000“ teritorijoms, esančioms aukščiau Gėsthachto užtvankos (Vokietijoje), kurių apsaugos tikslai apima šių rūšių apsaugą. Šias teritorijas nuo elektrinės skiria maždaug 600 km atstumas. Gėsthachto užtvanka yra Elbės koridoriuje, tarp Morburgo elektrinės ir tų „Natura 2000“ teritorijų.

Prieš išduodant leidimą statyti Morburgo elektrinę (2008 m. rugsėjo 30 d.) buvo atliktas poveikio aplinkai vertinimas pagal Vokietijos vandentvarkos teisės aktus. Atlikus šį vertinimą padaryta išvada, kad leidimo davimas yra suderinamas su „Natura 2000“ teritorijų apsaugos tikslais, nes elektrinės operatorius sutiko įrengti antrą žuvitakį maždaug 30 km atstumu nuo elektrinės, prie Gėsthachto užtvankos (toliau – žuvitakis). Taip siekta kompensuoti žuvų žūtis dėl aušinimo mechanizmo veikimo, imant didelius vandens kiekius iš upės ir naudojant juos Morburgo elektrinei aušinti. Be to, atliekant poveikio vertinimą numatyta, kad siekiant patikrinti žuvų pralaidos veiksmingumą turi būti vykdoma kelių etapų stebėsena. Komisija manė, kad atitinkama institucija klaidingai laikė žuvitakį poveikio mažinimo priemone.

Teismas nustatė:

„Siekdamos įsitikinti, kad [Morburgo] elektrinės statybos projektas nedarys neigiamo poveikio atitinkamų „Natura 2000“ teritorijų vientisumui, Vokietijos valdžios institucijos turėjo atsižvelgti į šiame statybos projekte numatytas apsaugos priemones. Remiantis suformuota jurisprudencija, atsargumo principo taikymas įgyvendinant Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalį reikalauja, kad kompetentinga nacionalinė institucija atsižvelgtų, be kita ko, į

  šiame projekte numatytas apsaugos priemones, kuriomis siekiama išvengti galimo tiesioginio kenksmingo poveikio šiai teritorijai arba jį sumažinti, tam, kad įsitikintų, jog jis nedaro neigiamo poveikio saugomos teritorijos vientisumui

  [...C-521/12, ... C-387/15 ir C-388/15...].

Nagrinėjamu atveju pažymėtina, kad iš Teisingumo Teismui pateiktos bylos medžiagos matyti, jog <...> žuvitakis leidžia padidinti migruojančių žuvų išteklius ir suteikia šioms rūšims galimybę greičiau pasiekti neršimo vietas Elbės vidurupyje ir aukštupyje. Išteklių didinimas kompensuoja nuostolius prie [Morburgo] elektrinės, dėl to aukščiau šios elektrinės esančių „Natura 2000“ teritorijų apsaugos tikslai reikšmingai nepaveikiami.

Vis dėlto iš poveikio vertinimo matyti, kad jame nėra galutinių išvadų dėl žuvitakio veiksmingumo,

  tik nurodoma, kad veiksmingumas bus patvirtintas praėjus keleriems stebėjimo metams.

Todėl konstatuotina, kad leidimo išdavimo metu žuvitakis, net jeigu juo buvo siekiama sumažinti reikšmingą poveikį, kuris buvo tiesiogiai daromas aukščiau [Morburgo] elektrinės esančioms „Natura 2000“ teritorijoms, negalėjo kartu su kitomis šio sprendimo 35 punkte minėtomis priemonėmis

  užtikrinti, kad nekils jokių pagrįstų abejonių dėl to,

  ar minėta elektrinė nedaro neigiamo poveikio teritorijos vientisumui, kaip tai suprantama pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalį.

Dėl prognozių, kuriomis buvo pagrįstas poveikio vertinimas, pažymėtina, kad išvadas už 2011–2014 metus Vokietijos Federacinė Respublika pateikė po to, kai buvo išduotas 2008 m. rugsėjo 30 d. leidimas.

Primintina, kad

  būtent sprendimo, kuriuo leidžiama įgyvendinti projektą, priėmimo dieną turi nelikti nė vienos moksliniu požiūriu pagrįstos abejonės

  dėl žalingo poveikio atitinkamos teritorijos vientisumui nebuvimo (2006 m. spalio 26 d. Sprendimo Komisija / Portugalija, C-239/04, EU:C:2006:665, 24 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).“

Komisija taip pat pareiškė, kad Hamburgo miestas išdavė šį leidimą Morburgo elektrinės poveikio vertinime neatsižvelgęs į galimą suminį (kumuliacinį) poveikį kartu su Gėsthachto hidroakumuliacinės elektrinės, kuri buvo pastatyta 1958 m. ir kurioje nėra jokių specialių žuvų apsaugos mechanizmų, poveikiu. Komisijos teigimu, nesvarbu tai, kad Gėsthachto hidroakumuliacinė elektrinė buvo pastatyta iki Buveinių direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę laikotarpio pabaigos, nes šios direktyvos 6 straipsnio 3 dalies nuostatos taikomos ne tik tiems planams ir projektams, kurie patvirtinti arba užbaigti jau po šio termino.

Teismo išvados

Teismo išvados

Pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalį reikalaujama, kad nacionalinės institucijos, nagrinėdamos suminį poveikį, atsižvelgtų į visus projektus, kurie kartu su projektu, kuriam prašoma leidimo, gali daryti reikšmingą poveikį saugomai teritorijai, atsižvelgiant į šia direktyva siekiamus tikslus, net jei tie projektai būtų užbaigti prieš perkeliant tą direktyvą į nacionalinę teisę.

projektai būtų užbaigti prieš perkeliant tą direktyvą

Atliekant pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalį privalomą poveikio vertinimą negalima neatsižvelgti į projektus, kurie, kaip Gėsthachto hidroakumuliacinė elektrinė, kartu su kitu projektu, kurio poveikio vertinimas atliekamas, gali lemti būklės blogėjimą ar trikdymą, taigi gali paveikti upėje esančias migruojančias žuvis ir dėl to pabloginti tos teritorijos būklę, atsižvelgiant į tikslus, kurių siekiama pagal Buveinių direktyvą.

Atliekant pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalį privalomą poveikio vertinimą negalima neatsižvelgti

http://curia.europa.eu/juris/liste.jsf?num=C-142/16

| Tarptautinės Dunojaus apsaugos komisijos (TDAK) techninis dokumentas dėl priemonių, kuriomis užtikrinama žuvų migracija per skersines konstrukcijas

  Šiuo dokumentu siekiama informuoti Dunojaus valstybes apie galimus techninius sprendimus, kuriais būtų atkurtas žuvų migracijai reikalingas upės nepertraukiamumas. Atsižvelgta į visas šiuo metu turimas gaires dėl Dunojaus aukštupio baseino. Jas palyginus paaiškėjo, kad bendra jų struktūra ir turinys iš esmės yra nuoseklūs, o nukrypimai daugeliu atvejų nereikšmingi. Kadangi dauguma gairių dokumentų pateikti tik vokiečių kalba, šiame dokumente siekta pateikti svarbiausius faktus anglų kalba.
  https://www.icpdr.org/main/practical-advice-building-fish-migration-aids |
| --- |

Tarptautinės Dunojaus apsaugos komisijos (TDAK) techninis dokumentas dėl priemonių, kuriomis užtikrinama žuvų migracija per skersines konstrukcijas

Tarptautinės Dunojaus apsaugos komisijos (TDAK) techninis dokumentas dėl priemonių, kuriomis užtikrinama žuvų migracija per skersines konstrukcijas

Šiuo dokumentu siekiama informuoti Dunojaus valstybes apie galimus techninius sprendimus, kuriais būtų atkurtas žuvų migracijai reikalingas upės nepertraukiamumas. Atsižvelgta į visas šiuo metu turimas gaires dėl Dunojaus aukštupio baseino. Jas palyginus paaiškėjo, kad bendra jų struktūra ir turinys iš esmės yra nuoseklūs, o nukrypimai daugeliu atvejų nereikšmingi. Kadangi dauguma gairių dokumentų pateikti tik vokiečių kalba, šiame dokumente siekta pateikti svarbiausius faktus anglų kalba.

https://www.icpdr.org/main/practical-advice-building-fish-migration-aids

3.4.   Poveikio mažinimo ir (arba) ekologinio atkūrimo gerosios patirties pavyzdžiai

Poveikio mažinimo ir (arba) ekologinio atkūrimo gerosios patirties pavyzdžiai

Toliau pateikta gerosios patirties pavyzdžių siekiant parodyti, kaip hidroenergetikos įrenginiams įvairiomis aplinkybėmis taikomos įvairios poveikio mažinimo ir (arba) ekologinio atkūrimo priemonės.

| Gėlo vandens telkinių „Natura 2000“ teritorijų tvarkymas Anglijoje, ypač daug dėmesio skiriant hidroenergetikai ir upių specialioms saugomoms teritorijoms (SST).

  „Natural England“ yra valstybės agentūra, atsakinga už konsultavimą apie saugomas teritorijas Anglijoje, įskaitant „Natura 2000“ teritorijas. Savo sprendimus dėl saugomų gėlo vandens teritorijų „Natural England“ priima remdamasi gamtos buveinėmis, tačiau atsižvelgia ir į konkrečias rūšis. Tikslai iškeliami remiantis natūraliomis ekosistemų funkcijomis, o kai įmanoma, kaip natūraliai funkcionuojančioms ekosistemoms būdingos dalys saugomos ir gėlavandenės rūšys.
  Vadovaujamasi kompleksiniu požiūriu į saugomų gėlo vandens buveinių ypatybes: upės buveinė (pavyzdžiui, pagal Buveinių direktyvos II priedo įrašą H3260 – vandentakiai su Ranunculion ir Callitricho-Batrachion bendrijų augalija) apima visą upės koridorių su visais jame esančiais smulkiais biotopais. Pagrindiniai natūralių buveinių funkcijų komponentai (vandens debito režimas, natūrali morfologinė ir dugno nuosėdų sandara, vandens cheminė sudėtis ir tiesioginių biologinio streso veiksnių, tokių kaip nevietinės rūšys, nebuvimas) yra neatsiejami nuo tikslų, kurių susitariama siekti dėl pasirinktos buveinės. Tiksliniai šių komponentų natūralumo lygiai nustatyti Jungtinės Karalystės gairėse dėl saugomų teritorijų. Į šių komponentų poveikį natūraliam buveinių funkcionavimui atsižvelgiama taikant įvairias apsaugines ir atkuriamąsias priemones.
  Šis požiūris turi daug bendro su principais siekiant ekologinės būklės tikslų pagal Vandens pagrindų direktyvą, tačiau skiriasi atsargumo lygis priimant sprendimus, užmojis išsaugoti natūralias funkcijas ir ištaisyti praeityje padarytą žalą, taip pat tai, kiek dėmesio skiriama poveikiui natūralioms ekosistemų funkcijoms. Šis požiūris taip pat atitinka gėlo vandens ekosistemų prisitaikymo prie klimato kaitos principus, pagal kuriuos būtina teikti pirmenybę natūralių funkcijų atkūrimui.
  Anglijos paviršinio vandens telkinių tinkle (įskaitant ir gėlo vandens SST) yra tūkstančiai vandentakių vagose įrengtų konstrukcijų, darančių reikšmingą poveikį natūralioms upių ir ežerų ekosistemų funkcijoms. Kai kurios iš jų yra didelės konstrukcijos, kurių ekologinis poveikis didelis, o kitos konstrukcijos yra mažos ir jų yra daug, taigi dėl jų susidaro reikšmingas suminis poveikis. Daugelis jų yra susijusios su išduotais vandens ėmimo leidimais, kuriais gali būti naudojamasi arba nesinaudojama. Kai kurios iš jų pastatytos dėl hidroelektrinių, o daugelį jų būtų galima rekonstruoti.

  Siekiant, kai įmanoma, pašalinti upių SST fizinius pakeitimus, kad būtų atkurtos natūralios buveinių funkcijos, parengti jų atkūrimo planai. Tai plataus užmojo ir ilgalaikė programa, pradėta prieš dešimtį metų (Wheeldon

  et al.,

  2015 m.). Taip pat yra programų, kuriomis siekiama mažinti dėl vandens ėmimo sukeliamą stresą ir taršą ir kovoti su nevietinių rūšių plitimu.

  Kartu su Anglijos vandentvarkos institucija (Aplinkos agentūra) buvo parengtas bendras reguliavimo institucijų pareiškimas dėl hidroenergetikos siekiant nustatyti sprendimų priėmimo dėl saugomų teritorijų procesus. Taip pripažinta, kad reikia imtis atsargumo priemonių dėl aplinkos, tinkamai apsvarstyti suminį poveikį ir priimti sprendimus atsižvelgiant į konkrečius teritorijos apsaugos tikslus bei susijusius jos atkūrimo planus.
  Kai „Natura 2000“ upės atkūrimo plane tam tikra upės vagos konstrukcija laikoma nepašalinama arba jos pašalinimas ilgai užtruktų, gali būti įmanoma ją naudoti hidroenergijos gamybai (visą laiką arba laikinai). Tačiau tą konstrukciją reikėtų pakeisti taip, kad kuo labiau sumažėtų jos poveikis natūralioms buveinių funkcijoms, ir reikėtų laikytis tikslinių natūralaus debito režimo verčių (įskaitant suminio poveikio dėl vandens ėmimo nusekus kai kuriems upės ruožams ribas). Turint omenyje saugomų Anglijos gėlo vandens telkinių teritorijų tikslus ir atsargumą bei užmojį siekiant atkurti natūralias buveinių funkcijas, gėlo vandens telkiniai, esantys „Natura 2000“ tinkle, nėra įprasta hidroenergetikos plėtros vieta. Nors konkrečioje vietoje gali būti tam tikrų aplinkybių, kuriomis hidroenergetikos veikla būtų suderinama su „Natura 2000“ tikslais, daugiau galimybių yra platesniame paviršinių vandenų tinkle, o ne šiose saugomose teritorijose.
  Jeigu ypač svarbu plėtoti hidroenergetiką „Natura 2000“ tinkle, tačiau tai prieštarauja jo apsaugos tikslams, galima tai pateisinti viršesniu viešuoju interesu, tačiau ekonomiškai efektyvesni gali būti alternatyvūs sprendimai, naudojant kitų atsinaujinančiųjų išteklių energiją, kurios poveikis gamtos apsaugai mažesnis.
  http://publications.naturalengland.org.uk/publication/5478339747774464?category=5605910663659520 |
| --- |

Gėlo vandens telkinių „Natura 2000“ teritorijų tvarkymas Anglijoje, ypač daug dėmesio skiriant hidroenergetikai ir upių specialioms saugomoms teritorijoms (SST).

Gėlo vandens telkinių „Natura 2000“ teritorijų tvarkymas Anglijoje, ypač daug dėmesio skiriant hidroenergetikai ir upių specialioms saugomoms teritorijoms (SST).

„Natural England“ yra valstybės agentūra, atsakinga už konsultavimą apie saugomas teritorijas Anglijoje, įskaitant „Natura 2000“ teritorijas. Savo sprendimus dėl saugomų gėlo vandens teritorijų „Natural England“ priima remdamasi gamtos buveinėmis, tačiau atsižvelgia ir į konkrečias rūšis. Tikslai iškeliami remiantis natūraliomis ekosistemų funkcijomis, o kai įmanoma, kaip natūraliai funkcionuojančioms ekosistemoms būdingos dalys saugomos ir gėlavandenės rūšys.

Vadovaujamasi kompleksiniu požiūriu į saugomų gėlo vandens buveinių ypatybes: upės buveinė (pavyzdžiui, pagal Buveinių direktyvos II priedo įrašą H3260 – vandentakiai su Ranunculion ir Callitricho-Batrachion bendrijų augalija) apima visą upės koridorių su visais jame esančiais smulkiais biotopais. Pagrindiniai natūralių buveinių funkcijų komponentai (vandens debito režimas, natūrali morfologinė ir dugno nuosėdų sandara, vandens cheminė sudėtis ir tiesioginių biologinio streso veiksnių, tokių kaip nevietinės rūšys, nebuvimas) yra neatsiejami nuo tikslų, kurių susitariama siekti dėl pasirinktos buveinės. Tiksliniai šių komponentų natūralumo lygiai nustatyti Jungtinės Karalystės gairėse dėl saugomų teritorijų. Į šių komponentų poveikį natūraliam buveinių funkcionavimui atsižvelgiama taikant įvairias apsaugines ir atkuriamąsias priemones.

Ranunculion

Callitricho-Batrachion

Jungtinės Karalystės gairėse dėl saugomų teritorijų

Šis požiūris turi daug bendro su principais siekiant ekologinės būklės tikslų pagal Vandens pagrindų direktyvą, tačiau skiriasi atsargumo lygis priimant sprendimus, užmojis išsaugoti natūralias funkcijas ir ištaisyti praeityje padarytą žalą, taip pat tai, kiek dėmesio skiriama poveikiui natūralioms ekosistemų funkcijoms. Šis požiūris taip pat atitinka gėlo vandens ekosistemų prisitaikymo prie klimato kaitos principus, pagal kuriuos būtina teikti pirmenybę natūralių funkcijų atkūrimui.

Anglijos paviršinio vandens telkinių tinkle (įskaitant ir gėlo vandens SST) yra tūkstančiai vandentakių vagose įrengtų konstrukcijų, darančių reikšmingą poveikį natūralioms upių ir ežerų ekosistemų funkcijoms. Kai kurios iš jų yra didelės konstrukcijos, kurių ekologinis poveikis didelis, o kitos konstrukcijos yra mažos ir jų yra daug, taigi dėl jų susidaro reikšmingas suminis poveikis. Daugelis jų yra susijusios su išduotais vandens ėmimo leidimais, kuriais gali būti naudojamasi arba nesinaudojama. Kai kurios iš jų pastatytos dėl hidroelektrinių, o daugelį jų būtų galima rekonstruoti.

Siekiant, kai įmanoma, pašalinti upių SST fizinius pakeitimus, kad būtų atkurtos natūralios buveinių funkcijos, parengti jų atkūrimo planai. Tai plataus užmojo ir ilgalaikė programa, pradėta prieš dešimtį metų (Wheeldon

  et al.,

  2015 m.). Taip pat yra programų, kuriomis siekiama mažinti dėl vandens ėmimo sukeliamą stresą ir taršą ir kovoti su nevietinių rūšių plitimu.

Siekiant, kai įmanoma, pašalinti upių SST fizinius pakeitimus, kad būtų atkurtos natūralios buveinių funkcijos, parengti jų atkūrimo planai. Tai plataus užmojo ir ilgalaikė programa, pradėta prieš dešimtį metų (Wheeldon

et al.,

2015 m.

Kartu su Anglijos vandentvarkos institucija (Aplinkos agentūra) buvo parengtas bendras reguliavimo institucijų pareiškimas dėl hidroenergetikos siekiant nustatyti sprendimų priėmimo dėl saugomų teritorijų procesus. Taip pripažinta, kad reikia imtis atsargumo priemonių dėl aplinkos, tinkamai apsvarstyti suminį poveikį ir priimti sprendimus atsižvelgiant į konkrečius teritorijos apsaugos tikslus bei susijusius jos atkūrimo planus.

Kai „Natura 2000“ upės atkūrimo plane tam tikra upės vagos konstrukcija laikoma nepašalinama arba jos pašalinimas ilgai užtruktų, gali būti įmanoma ją naudoti hidroenergijos gamybai (visą laiką arba laikinai). Tačiau tą konstrukciją reikėtų pakeisti taip, kad kuo labiau sumažėtų jos poveikis natūralioms buveinių funkcijoms, ir reikėtų laikytis tikslinių natūralaus debito režimo verčių (įskaitant suminio poveikio dėl vandens ėmimo nusekus kai kuriems upės ruožams ribas). Turint omenyje saugomų Anglijos gėlo vandens telkinių teritorijų tikslus ir atsargumą bei užmojį siekiant atkurti natūralias buveinių funkcijas, gėlo vandens telkiniai, esantys „Natura 2000“ tinkle, nėra įprasta hidroenergetikos plėtros vieta. Nors konkrečioje vietoje gali būti tam tikrų aplinkybių, kuriomis hidroenergetikos veikla būtų suderinama su „Natura 2000“ tikslais, daugiau galimybių yra platesniame paviršinių vandenų tinkle, o ne šiose saugomose teritorijose.

Jeigu ypač svarbu plėtoti hidroenergetiką „Natura 2000“ tinkle, tačiau tai prieštarauja jo apsaugos tikslams, galima tai pateisinti viršesniu viešuoju interesu, tačiau ekonomiškai efektyvesni gali būti alternatyvūs sprendimai, naudojant kitų atsinaujinančiųjų išteklių energiją, kurios poveikis gamtos apsaugai mažesnis.

http://publications.naturalengland.org.uk/publication/5478339747774464?category=5605910663659520

| Kontroliuojami potvyniai išleidžiant vandens srautus iš hidroelektrinių Ebro upėje (Ispanija)

  Kontroliuojamų potvynių sukėlimas Ispanijoje yra įteisintas nuo 2008 m. Nuo tada Viduržemio jūros baseino upėse dirbtinai sukelti keli potvyniai. Pavyzdžiui, kontroliuojamų potvynių lygiai buvo apskaičiuoti ir pasiekti Ebro upės žemupyje (Šiaurės rytų Ispanijoje) nuo 2002 m. išleidžiant vandenį iš šios upės reguliavimo užtvankų komplekso (Mekinensos, Ribarochos, Flikso užtvankų).
  Pagrindinis tikslas, kurio siekta šiais potvyniais, buvo kontroliuoti augalų makrofitų populiacijas ir gerinti dugno nuosėdų judėjimą upės vagoje (Tena et al., 2013 m.). Šis užtvankų kompleksas pastatytas 1948–1969 m., bendra jo tvenkinių talpa – apie 1 700 hm3. Tvenkinių sistema sukurta siekiant kelių tikslų: hidroenergijos gamybos, vandens tiekimo (įskaitant tiekimą toliau pasroviui esančiai atominei elektrinei) ir apsaugos nuo potvynių.
  Kontroliuojamus potvynius, išleidžiant vandenį per užtvankas, valdė hidroelektrinių operatorius („Endesa Generación S.A.“) ir kontroliavo Ebro upės baseino valdymo institucija. 2002 m. šis hidroenergetikos operatorius, vandentvarkos institucijos ir mokslininkų bendruomenė susitarė skatinti šių vandens srautų išleidimą. Nuo tada kontroliuojami potvyniai vykdomi reguliariai, dukart per metus (rudenį ir pavasarį). Išleidžiami vandens srautai paprastai per 16 valandų turi pasiekti apie 36 hm3 tūrį, didžiausias debitas 900–1 300 m3/s (kiekvieno iš jų).
  Šių potvynių planavimas ir jų poveikis, patiriamas toliau pasroviui, stebėti ir aptarti atlikus kelis tyrimus (Batalla et al., 2006 m.; Batalla ir Vericat, 2009 m.; Tena et al., 2013 m.). Taip pat apskaičiuotos ir analizuotos tokio vandens išleidimo sąnaudos ir nustatyta, kad dirbtinių potvynių sukėlimo sąnaudos sudaro nedidelę dalį rinkai tiekiamos energijos kainos ir bendrų metinių pajamų (abiejų metinių kontroliuojamų potvynių – 0,17 proc.) (Gómez et al., 2014 m.).


  Šaltiniai:


  Gómez, C.M., Pérez-Blanco, C.D., & Batalla, R.J. 2014 m. „Tradeoffs in river restoration: Flushing flows vs hydropower generation in the Lower Ebro River, Spain.“Journal of Hydrology 518: 130-139. |
| --- |

Kontroliuojami potvyniai išleidžiant vandens srautus iš hidroelektrinių Ebro upėje (Ispanija)

Kontroliuojami potvyniai išleidžiant vandens srautus iš hidroelektrinių Ebro upėje (Ispanija)

Kontroliuojamų potvynių sukėlimas Ispanijoje yra įteisintas nuo 2008 m. Nuo tada Viduržemio jūros baseino upėse dirbtinai sukelti keli potvyniai. Pavyzdžiui, kontroliuojamų potvynių lygiai buvo apskaičiuoti ir pasiekti Ebro upės žemupyje (Šiaurės rytų Ispanijoje) nuo 2002 m. išleidžiant vandenį iš šios upės reguliavimo užtvankų komplekso (Mekinensos, Ribarochos, Flikso užtvankų).

Pagrindinis tikslas, kurio siekta šiais potvyniais, buvo kontroliuoti augalų makrofitų populiacijas ir gerinti dugno nuosėdų judėjimą upės vagoje (Tena et al., 2013 m.). Šis užtvankų kompleksas pastatytas 1948–1969 m., bendra jo tvenkinių talpa – apie 1 700 hm3. Tvenkinių sistema sukurta siekiant kelių tikslų: hidroenergijos gamybos, vandens tiekimo (įskaitant tiekimą toliau pasroviui esančiai atominei elektrinei) ir apsaugos nuo potvynių.

et al

3

Kontroliuojamus potvynius, išleidžiant vandenį per užtvankas, valdė hidroelektrinių operatorius („Endesa Generación S.A.“) ir kontroliavo Ebro upės baseino valdymo institucija. 2002 m. šis hidroenergetikos operatorius, vandentvarkos institucijos ir mokslininkų bendruomenė susitarė skatinti šių vandens srautų išleidimą. Nuo tada kontroliuojami potvyniai vykdomi reguliariai, dukart per metus (rudenį ir pavasarį). Išleidžiami vandens srautai paprastai per 16 valandų turi pasiekti apie 36 hm3 tūrį, didžiausias debitas 900–1 300 m3/s (kiekvieno iš jų).

3

3

Šių potvynių planavimas ir jų poveikis, patiriamas toliau pasroviui, stebėti ir aptarti atlikus kelis tyrimus (Batalla et al., 2006 m.; Batalla ir Vericat, 2009 m.; Tena et al., 2013 m.). Taip pat apskaičiuotos ir analizuotos tokio vandens išleidimo sąnaudos ir nustatyta, kad dirbtinių potvynių sukėlimo sąnaudos sudaro nedidelę dalį rinkai tiekiamos energijos kainos ir bendrų metinių pajamų (abiejų metinių kontroliuojamų potvynių – 0,17 proc.) (Gómez et al., 2014 m.).

et al

et al

et al

Šaltiniai:

Šaltiniai:

Gómez, C.M., Pérez-Blanco, C.D., & Batalla, R.J. 2014 m. „Tradeoffs in river restoration: Flushing flows vs hydropower generation in the Lower Ebro River, Spain.“Journal of Hydrology 518: 130-139.

Journal of Hydrology

| Nacionalinė pagrindų strategija, skirta migruojančioms žuvims Prancūzijoje

  Prancūzijos upėse yra vienuolika diadrominių žuvų rūšių; tai žuvys, kurios per sudėtingus savo gyvenimo ciklus migruoja dideliais atstumais tarp jūros ir gėlo vandens telkinių. Daugelis šių rūšių, tarp jų eršketas, atlantinė lašiša, alsė ir upinė nėgė, yra saugomos pagal ES buveinių direktyvą, tačiau nepaisant pastangų išsaugoti šias rūšis, visų jų būklė ir Prancūzijoje, ir kitur ES tebėra nepalanki.
  Pripažindama dideles šių rūšių apsaugos problemas Prancūzijoje, šios šalies Ekologijos ir darnaus vystymosi ministerija 2010 m. paskelbė nacionalinę migruojančių žuvų rūšių išsaugojimo strategiją. Ji parengta kaip pagrindų strategija, kuri gali būti toliau keičiama ir kurioje nustatyti keli bendrieji tiksliniai rodikliai ir tikslai – juos galima tikslinti laikui bėgant, atsižvelgiant į šių rūšių atkūrimo perspektyvas.
  Kadangi daug įvairių administracijų ir suinteresuotųjų subjektų dalyvauja saugant, naudojant ir atkuriant šių migruojančių žuvų išteklius arba gali patirti tokios veiklos poveikį, labai stengtasi nuo pat pradžių į strategijos rengimo procesą įtraukti visus, kam tai aktualu, kad jie pritartų bendram požiūriui ir būtų pasirengę prisidėti prie strategijos įgyvendinimo. Darnaus vystymosi ministerija oficialiai patvirtino strategiją 2010 m.; jai pritarė visi dalyviai.
  Keliuose Prancūzijos upių baseinų valdymo planuose (vadinamuose Schémas directeurs d'amenagement et de gestion des eaux, SDAGE) siūloma nemažai priemonių, kuriomis galima gerinti esamų nacionalinėje strategijoje nustatytų migruojančių rūšių būklę.
  2010 m. patvirtintas nacionalinis upių nepertraukiamumo atkūrimo planas taip pat yra svarbus įgyvendinant nacionalinę migruojančių rūšių strategiją. Jis pagrįstas penkiomis pamatinėmis nuostatomis:






  — | sudaryti nacionalinį registrą – į jį įtraukti 60 000 nustatytų kliūčių, kurios turi reikšmingą poveikį vandens ekosistemų funkcijoms, |
| --- | --- |

Nacionalinė pagrindų strategija, skirta migruojančioms žuvims Prancūzijoje

Nacionalinė pagrindų strategija, skirta migruojančioms žuvims Prancūzijoje

Prancūzijos upėse yra vienuolika diadrominių žuvų rūšių; tai žuvys, kurios per sudėtingus savo gyvenimo ciklus migruoja dideliais atstumais tarp jūros ir gėlo vandens telkinių. Daugelis šių rūšių, tarp jų eršketas, atlantinė lašiša, alsė ir upinė nėgė, yra saugomos pagal ES buveinių direktyvą, tačiau nepaisant pastangų išsaugoti šias rūšis, visų jų būklė ir Prancūzijoje, ir kitur ES tebėra nepalanki.

Pripažindama dideles šių rūšių apsaugos problemas Prancūzijoje, šios šalies Ekologijos ir darnaus vystymosi ministerija 2010 m. paskelbė nacionalinę migruojančių žuvų rūšių išsaugojimo strategiją. Ji parengta kaip pagrindų strategija, kuri gali būti toliau keičiama ir kurioje nustatyti keli bendrieji tiksliniai rodikliai ir tikslai – juos galima tikslinti laikui bėgant, atsižvelgiant į šių rūšių atkūrimo perspektyvas.

nacionalinę migruojančių žuvų rūšių išsaugojimo strategiją.

Kadangi daug įvairių administracijų ir suinteresuotųjų subjektų dalyvauja saugant, naudojant ir atkuriant šių migruojančių žuvų išteklius arba gali patirti tokios veiklos poveikį, labai stengtasi nuo pat pradžių į strategijos rengimo procesą įtraukti visus, kam tai aktualu, kad jie pritartų bendram požiūriui ir būtų pasirengę prisidėti prie strategijos įgyvendinimo. Darnaus vystymosi ministerija oficialiai patvirtino strategiją 2010 m.; jai pritarė visi dalyviai.

į strategijos rengimo procesą įtraukti visus, kam tai aktualu,

Keliuose Prancūzijos upių baseinų valdymo planuose (vadinamuose Schémas directeurs d'amenagement et de gestion des eaux, SDAGE) siūloma nemažai priemonių, kuriomis galima gerinti esamų nacionalinėje strategijoje nustatytų migruojančių rūšių būklę.

Schémas directeurs d'amenagement et de gestion des eaux

2010 m. patvirtintas nacionalinis upių nepertraukiamumo atkūrimo planas taip pat yra svarbus įgyvendinant nacionalinę migruojančių rūšių strategiją. Jis pagrįstas penkiomis pamatinėmis nuostatomis:

nacionalinis upių nepertraukiamumo atkūrimo planas

—

sudaryti nacionalinį registrą – į jį įtraukti 60 000 nustatytų kliūčių, kurios turi reikšmingą poveikį vandens ekosistemų funkcijoms,

nacionalinį registrą

| — | nustatyti prioritetines teritorijas, kuriose reikia intervencijų, kiekvieno upės baseino lygmeniu (pagal Plan Grenelle – planą, skirtą „žaliajai“ ir „mėlynajai“ (vandenų) infrastruktūrai), |
| --- | --- |

—

nustatyti prioritetines teritorijas, kuriose reikia intervencijų, kiekvieno upės baseino lygmeniu (pagal Plan Grenelle – planą, skirtą „žaliajai“ ir „mėlynajai“ (vandenų) infrastruktūrai),

nustatyti prioritetines teritorijas

Plan Grenelle

| — | pakeisti vandentvarkos agentūrų darbo programas, kad būtų suteiktas reikiamas finansavimas atkuriamiesiems darbams prioritetinėse srityse, |
| --- | --- |

—

pakeisti vandentvarkos agentūrų darbo programas, kad būtų suteiktas reikiamas finansavimas atkuriamiesiems darbams prioritetinėse srityse,

kad būtų suteiktas reikiamas finansavimas atkuriamiesiems darbams

| — | naudoti vandens policijos pajėgas pagal daugiametę programą kontroliuojant tas kliūtis, kurios labiausiai trukdo žuvų migracijai, |
| --- | --- |

—

naudoti vandens policijos pajėgas pagal daugiametę programą kontroliuojant tas kliūtis, kurios labiausiai trukdo žuvų migracijai,

naudoti vandens policijos pajėgas

| — | įvertinti naudą aplinkai, kurią teikia atkuriamosios priemonės, ir užtikrinti atidžią jų poveikio stebėseną. |
| --- | --- |

—

įvertinti naudą aplinkai, kurią teikia atkuriamosios priemonės, ir užtikrinti atidžią jų poveikio stebėseną.

įvertinti naudą aplinkai,

Referenciel des obstacles a L'ecoulement: une cartographe nationale des obstacles sur les cours d'eau: http://www.eaufrance.fr/referentiel-des-obstacles-a-l

Referenciel des obstacles a L'ecoulement: une cartographe nationale des obstacles sur les cours d'eau:

| Upių susietumo atkūrimas Austrijoje

  Austrijos upių baseinų valdymo plane nustatyta, kad upių nepertraukiamumo – tiek išilgai, tiek skersai vandentakio – stoka yra vienas pagrindinių krūvio veiksnių, sunkinančių šios šalies upių būklę. Plane pripažįstama, kad gerą ekologinę būklę pagal VPD galima pasiekti tik tada, kai įmanoma vandens rūšių migracija ir dugno nuosėdų pernešimas nuo upės ištakų iki žiočių ir iš upės į jos šlapynes. Upės susietumas taip pat yra gyvybiškai svarbus siekiant atkurti rūšis ir buveines, saugomas pagal abi gamtos apsaugos direktyvas.
  Todėl išilginio upės vientisumo atkūrimas laikomas vienu pagrindinių jos valdymo plano tikslų. 2009 m. nustatytos prioritetinės teritorijos, siekiant pašalinti kliūtis migracijai, ir nuo tada įgyvendinti keli upių atkūrimo projektai. Keli iš jų bendrai finansuoti pagal ES programą LIFE. Taip užtikrinta, kad taikomomis atkuriamosiomis priemonėmis būtų gerinamas ne tik upės susietumas, reikalingas siekiant VPD tikslų ir migruojančioms žuvims, bet ir bendroji įvairių tos upės „Natura 2000“ teritorijų apsaugos būklė.
  Šiomis pastangomis 2011 m. pasiektas naujas lygis: pradėtas LIFE+ didelio masto projektas siekiant įgyvendinti plataus masto priemonių tinklą Austrijai priklausančioje Dunojaus upės dalyje. Šis projektas, vadinamas „LIFE+ Network Danube“, yra kol kas didžiausias tokio pobūdžio projektas Austrijoje, bendras jo biudžetas – 25 mln. EUR. Projektui vadovauja didžiausia Austrijos elektros energetikos bendrovė VERBUND, padedama Federalinės aplinkos ministerijos ir žvejybos asociacijų. Pagal jį siekiama remtis darbu, kuris atliktas pagal ankstesnius LIFE projektus Dunojaus upėje – jais visais kartu jau pasiekta, kad 20 km ilgio ruožas Melko, Pylacho ir Ibso upėse būtų pralaidus migruojančių rūšių žuvims.
  Pagal šį projektą bus vykdoma daug įvairių veiksmų Dunojaus aukštupyje siekiant pagerinti bendrą jo ekologinę būklę ir maždaug 17 žuvų rūšių, įtrauktų į Buveinių direktyvą, apsaugos būklę. Be to, bus sukurtos ekologinės jungiamosios grandys tarp keturių didelių šios upės „Natura 2000“ teritorijų, kurios taip pat turėtų pagerinti bendrą jų apsaugos būklę.
  Konkrečiau, šiame Dunojaus tinkle bus atkurti nepertraukiami, natūralūs (bent 22 km ilgio) žuvų migracijos keliai ties penkiomis didžiausiomis natūraliojo nuotėkio hidroelektrinėmis Austrijos Dunojaus upės dalyje, naudojant daug įvairių ekologinių priemonių. Taip pat bus atkurtos svarbios upės žvirgždo buveinės (žvirgždėti krantai, žvirgždo salelės) šių penkių elektrinių tvenkiniuose ir bus atkurtos 500 m ilgio upės atšakos palei Dunojų. Į šį procesą bus įtraukta ir apsauga nuo potvynių.
  Pavieniai projektai šiuo metu svarstomi regioniniu lygmeniu ir prieš pradedant juos įgyvendinti jie bus pateikti atsakingoms institucijoms patvirtinti. Vienas iš jų, Otensheimo–Vilheringo apylankos kanalas, taps ilgiausiu žuvitakiu Austrijoje. 14,2 km ilgio apylankos per Inbacho ir Ašacho upes sukūrimas kainuos apie 8 milijonus eurų.

  VERBUND galutinis tikslas yra pasiekti, kad per Austriją tekanti Dunojaus upės dalis (apie 352 km) iki 2027 m. taptų visiškai pralaidi žuvims.

  http://www.life-netzwerk-donau.at/de/ |
| --- |

Upių susietumo atkūrimas Austrijoje

Upių susietumo atkūrimas Austrijoje

Austrijos upių baseinų valdymo plane nustatyta, kad upių nepertraukiamumo – tiek išilgai, tiek skersai vandentakio – stoka yra vienas pagrindinių krūvio veiksnių, sunkinančių šios šalies upių būklę. Plane pripažįstama, kad gerą ekologinę būklę pagal VPD galima pasiekti tik tada, kai įmanoma vandens rūšių migracija ir dugno nuosėdų pernešimas nuo upės ištakų iki žiočių ir iš upės į jos šlapynes. Upės susietumas taip pat yra gyvybiškai svarbus siekiant atkurti rūšis ir buveines, saugomas pagal abi gamtos apsaugos direktyvas.

upių nepertraukiamumo – tiek išilgai, tiek skersai vandentakio – stoka yra vienas pagrindinių krūvio veiksnių

Todėl išilginio upės vientisumo atkūrimas laikomas vienu pagrindinių jos valdymo plano tikslų. 2009 m. nustatytos prioritetinės teritorijos, siekiant pašalinti kliūtis migracijai, ir nuo tada įgyvendinti keli upių atkūrimo projektai. Keli iš jų bendrai finansuoti pagal ES programą LIFE. Taip užtikrinta, kad taikomomis atkuriamosiomis priemonėmis būtų gerinamas ne tik upės susietumas, reikalingas siekiant VPD tikslų ir migruojančioms žuvims, bet ir bendroji įvairių tos upės „Natura 2000“ teritorijų apsaugos būklė.

2009 m. nustatytos prioritetinės teritorijos, siekiant pašalinti kliūtis migracijai, ir nuo tada įgyvendinti keli upių atkūrimo projektai.

Šiomis pastangomis 2011 m. pasiektas naujas lygis: pradėtas LIFE+ didelio masto projektas siekiant įgyvendinti plataus masto priemonių tinklą Austrijai priklausančioje Dunojaus upės dalyje. Šis projektas, vadinamas „LIFE+ Network Danube“, yra kol kas didžiausias tokio pobūdžio projektas Austrijoje, bendras jo biudžetas – 25 mln. EUR. Projektui vadovauja didžiausia Austrijos elektros energetikos bendrovė VERBUND, padedama Federalinės aplinkos ministerijos ir žvejybos asociacijų. Pagal jį siekiama remtis darbu, kuris atliktas pagal ankstesnius LIFE projektus Dunojaus upėje – jais visais kartu jau pasiekta, kad 20 km ilgio ruožas Melko, Pylacho ir Ibso upėse būtų pralaidus migruojančių rūšių žuvims.

kol kas didžiausias tokio pobūdžio projektas Austrijoje, bendras jo biudžetas – 25 mln. EUR.

Pagal šį projektą bus vykdoma daug įvairių veiksmų Dunojaus aukštupyje siekiant pagerinti bendrą jo ekologinę būklę ir maždaug 17 žuvų rūšių, įtrauktų į Buveinių direktyvą, apsaugos būklę. Be to, bus sukurtos ekologinės jungiamosios grandys tarp keturių didelių šios upės „Natura 2000“ teritorijų, kurios taip pat turėtų pagerinti bendrą jų apsaugos būklę.

Be to, bus sukurtos ekologinės jungiamosios grandys

Konkrečiau, šiame Dunojaus tinkle bus atkurti nepertraukiami, natūralūs (bent 22 km ilgio) žuvų migracijos keliai ties penkiomis didžiausiomis natūraliojo nuotėkio hidroelektrinėmis Austrijos Dunojaus upės dalyje, naudojant daug įvairių ekologinių priemonių. Taip pat bus atkurtos svarbios upės žvirgždo buveinės (žvirgždėti krantai, žvirgždo salelės) šių penkių elektrinių tvenkiniuose ir bus atkurtos 500 m ilgio upės atšakos palei Dunojų. Į šį procesą bus įtraukta ir apsauga nuo potvynių.

atkurti nepertraukiami, natūralūs (bent 22 km ilgio) žuvų migracijos keliai ties penkiomis didžiausiomis natūraliojo nuotėkio hidroelektrinėmis Austrijos Dunojaus upės dalyje

atkurtos svarbios upės žvirgždo buveinės

atkurtos 500 m ilgio upės atšakos

Pavieniai projektai šiuo metu svarstomi regioniniu lygmeniu ir prieš pradedant juos įgyvendinti jie bus pateikti atsakingoms institucijoms patvirtinti. Vienas iš jų, Otensheimo–Vilheringo apylankos kanalas, taps ilgiausiu žuvitakiu Austrijoje. 14,2 km ilgio apylankos per Inbacho ir Ašacho upes sukūrimas kainuos apie 8 milijonus eurų.

ilgiausiu žuvitakiu Austrijoje.

VERBUND galutinis tikslas yra pasiekti, kad per Austriją tekanti Dunojaus upės dalis (apie 352 km) iki 2027 m. taptų visiškai pralaidi žuvims.

VERBUND galutinis tikslas yra pasiekti, kad per Austriją tekanti Dunojaus upės dalis (apie 352 km) iki 2027 m. taptų visiškai pralaidi žuvims.

http://www.life-netzwerk-donau.at/de/

| Hidromorfologinės būklės atkūrimo prioritetai Austrijoje

  Hidromorfologinis krūvis, patiriamas, pavyzdžiui, dėl vandens ėmimo, patvenkimo ir išleidimo, daro poveikį didelėms Austrijos vandens telkinių dalims. Tai pagrindinė priežastis, kodėl du trečdaliai upių nėra geros ekologinės būklės pagal VPD (BMLFUW, 2014 m.). Naujausiame 2015 m. paskelbtame Austrijos upių baseinų valdymo plano projekte nustatytas prioritetas yra jos upių hidromorfologinės būklės gerinimas. Jame pabrėžiama, kad reikia pagal plataus masto ekologinio atgaivinimo programas gerinti upių struktūrą ir padėti atkurti nykstančias reofilinių (sraunių upių) žuvų rūšis. Dinamiškų užliejamųjų lygumų (salpų) ir jų sąnašų zonų atkūrimas ne tik padės gerinti upių ekologinę būklę pagal VPD, bet ir turėtų pagerinti „Natura 2000“ teritorijų, jose esančių rūšių ir buveinių apsaugos būklę.



  Prioritetine teritorija laikomam Mūro upės aukštupiui skirti keli didelio masto atkūrimo projektai, dažnai bendrai finansuojami pagal ES programą LIFE (38). Pagal šiuos projektus sukurtos naujos upinės struktūros ir ankstesnės Mūro upės kilpos vėl prie jos prijungtos. Taip pat pašalinta dalis dirbtinių krantų sutvirtinimo konstrukcijų iš viso 4,7 km ilgio ruože, todėl šia daugiau kaip 90 km ilgio upės dalimi dabar gali laisvai plaukti žuvys.
  Darbas dar septyniuose naujuose upės ruožuose tęsiamas pagal antrą LIFE projektą, tačiau dar neišspręstas klausimas, kaip suderinti poreikius pagal VPD, „Natura 2000“ ir Potvynių direktyvą su reikalavimu gaminti energiją iš atsinaujinančiųjų išteklių visoje Austrijoje esančioje (330 km ilgio) šios upės dalyje. Siekdamos tai išspręsti institucijos, konsultuodamosi su suinteresuotaisiais subjektais, parengė naują planą, į kurį įtraukta kruopščiai parengta zonų nustatymo schema: ekologinio prioriteto zonos, kompromisinės zonos ir zonos, kuriose nėra konkrečių apribojimų ar interesų (daugiausia šios upės vidurupio ir žemupio dalyse). Šiame iki 2022 m. galiojančiame plane nustatyti pagrindiniai principai, kad būtų galima pasiekti privalomus energetikos tikslus, kartu palaikant ir gerinant šios upės ekologinę būklę pagal ES aplinkos apsaugos teisės aktus. |
| --- |

Hidromorfologinės būklės atkūrimo prioritetai Austrijoje

Hidromorfologinės būklės atkūrimo prioritetai Austrijoje

Hidromorfologinis krūvis, patiriamas, pavyzdžiui, dėl vandens ėmimo, patvenkimo ir išleidimo, daro poveikį didelėms Austrijos vandens telkinių dalims. Tai pagrindinė priežastis, kodėl du trečdaliai upių nėra geros ekologinės būklės pagal VPD (BMLFUW, 2014 m.). Naujausiame 2015 m. paskelbtame Austrijos upių baseinų valdymo plano projekte nustatytas prioritetas yra jos upių hidromorfologinės būklės gerinimas. Jame pabrėžiama, kad reikia pagal plataus masto ekologinio atgaivinimo programas gerinti upių struktūrą ir padėti atkurti nykstančias reofilinių (sraunių upių) žuvų rūšis. Dinamiškų užliejamųjų lygumų (salpų) ir jų sąnašų zonų atkūrimas ne tik padės gerinti upių ekologinę būklę pagal VPD, bet ir turėtų pagerinti „Natura 2000“ teritorijų, jose esančių rūšių ir buveinių apsaugos būklę.

Image

Prioritetine teritorija laikomam Mūro upės aukštupiui skirti keli didelio masto atkūrimo projektai, dažnai bendrai finansuojami pagal ES programą LIFE (38). Pagal šiuos projektus sukurtos naujos upinės struktūros ir ankstesnės Mūro upės kilpos vėl prie jos prijungtos. Taip pat pašalinta dalis dirbtinių krantų sutvirtinimo konstrukcijų iš viso 4,7 km ilgio ruože, todėl šia daugiau kaip 90 km ilgio upės dalimi dabar gali laisvai plaukti žuvys.

38

Darbas dar septyniuose naujuose upės ruožuose tęsiamas pagal antrą LIFE projektą, tačiau dar neišspręstas klausimas, kaip suderinti poreikius pagal VPD, „Natura 2000“ ir Potvynių direktyvą su reikalavimu gaminti energiją iš atsinaujinančiųjų išteklių visoje Austrijoje esančioje (330 km ilgio) šios upės dalyje. Siekdamos tai išspręsti institucijos, konsultuodamosi su suinteresuotaisiais subjektais, parengė naują planą, į kurį įtraukta kruopščiai parengta zonų nustatymo schema: ekologinio prioriteto zonos, kompromisinės zonos ir zonos, kuriose nėra konkrečių apribojimų ar interesų (daugiausia šios upės vidurupio ir žemupio dalyse). Šiame iki 2022 m. galiojančiame plane nustatyti pagrindiniai principai, kad būtų galima pasiekti privalomus energetikos tikslus, kartu palaikant ir gerinant šios upės ekologinę būklę pagal ES aplinkos apsaugos teisės aktus.

| Kembso projektas: aplinkosaugos integracija didelėje veikiančioje hidroenergetikos sistemoje (Prancūzija)

  Per Kembso užtvanką vanduo nukreipiamas į Didįjį Elzaso kanalą, kuriame įrengtos keturios hidroelektrinės. Senojo Reino upė pasroviui nuo užtvankos yra 50 km ilgio ir nuo XIX amžiaus labai paveikta joje įrengtų dambų. Kadangi ši Kembso sistema yra svarbi trims valstybėms, kurių požiūriai į aplinkosaugą skiriasi, bendrovė „Electricity de France“ nusprendė, užuot siekusi griežtai subalansuoti poveikį ir jo mažinimą, atlikti ekologinius patobulinimus pagal integruotą požiūrį.
  Taip pasiekti rezultatai:






  — | labai padidintas gamtosauginis debitas: esant kintamam režimui išleidžiamas vandens srautas kinta kasdien, priklausomai nuo natūralios srovės patekimo į tvenkinį. Siekiant mažinti energijos nuostolius ir užtikrinti Senojo Reino tėkmės kasdienį reguliavimą pastatyta nauja elektrinė (8,5 MW, 28 GWh), |
| --- | --- |

Kembso projektas: aplinkosaugos integracija didelėje veikiančioje hidroenergetikos sistemoje (Prancūzija)

Kembso projektas: aplinkosaugos integracija didelėje veikiančioje hidroenergetikos sistemoje (Prancūzija)

Per Kembso užtvanką vanduo nukreipiamas į Didįjį Elzaso kanalą, kuriame įrengtos keturios hidroelektrinės. Senojo Reino upė pasroviui nuo užtvankos yra 50 km ilgio ir nuo XIX amžiaus labai paveikta joje įrengtų dambų. Kadangi ši Kembso sistema yra svarbi trims valstybėms, kurių požiūriai į aplinkosaugą skiriasi, bendrovė „Electricity de France“ nusprendė, užuot siekusi griežtai subalansuoti poveikį ir jo mažinimą, atlikti ekologinius patobulinimus pagal integruotą požiūrį.

integruotą požiūrį

Taip pasiekti rezultatai:

—

labai padidintas gamtosauginis debitas: esant kintamam režimui išleidžiamas vandens srautas kinta kasdien, priklausomai nuo natūralios srovės patekimo į tvenkinį. Siekiant mažinti energijos nuostolius ir užtikrinti Senojo Reino tėkmės kasdienį reguliavimą pastatyta nauja elektrinė (8,5 MW, 28 GWh),

labai padidintas gamtosauginis debitas:

| — | intensyvus geomorfologinių darinių judėjimas Senojo Reino upėje, tiekiant žvirgždą iš naujosios elektrinės ir įgyvendinant pradinę kontroliuojamos erozijos koncepciją, |
| --- | --- |

—

intensyvus geomorfologinių darinių judėjimas Senojo Reino upėje, tiekiant žvirgždą iš naujosios elektrinės ir įgyvendinant pradinę kontroliuojamos erozijos koncepciją,

geomorfologinių darinių judėjimas

| — | veiksmai siekiant užtikrinti žuvų migraciją (išilgai ir skersai vandentakio) ir atkurti šlapynes. |
| --- | --- |

—

veiksmai siekiant užtikrinti žuvų migraciją (išilgai ir skersai vandentakio) ir atkurti šlapynes.

užtikrinti žuvų migraciją

atkurti šlapynes.

Aplinkosaugos priemonių pavyzdžiai:

| — | sukurta jungtis tarp Didžiojo Elzaso kanalo ir „Petite Camargue Alsacienne“ šlapynės. Ši saugoma teritorija apima tvenkinių ir mažų vandentakių tinklą: jie vėl prijungti prie Didžiojo Elzaso kanalo, taip pat įrengtos dvi naujos žuvų pralaidos, |
| --- | --- |

—

sukurta jungtis tarp Didžiojo Elzaso kanalo ir „Petite Camargue Alsacienne“ šlapynės. Ši saugoma teritorija apima tvenkinių ir mažų vandentakių tinklą: jie vėl prijungti prie Didžiojo Elzaso kanalo, taip pat įrengtos dvi naujos žuvų pralaidos,

sukurta jungtis tarp Didžiojo Elzaso kanalo ir „Petite Camargue Alsacienne“ šlapynės

tvenkinių ir mažų vandentakių tinklą

| — | kontroliuojama erozija: pagal šią naujovišką koncepciją naudojantis potvynių natūralia ardomąja geba siekiama vėl pripildyti Senojo Reino upės dugną birių dalelių po dambų išardymo. Atkūrus biraus žvirgždo dugną (ir kartu palaikant kintamą vandens debitą) ten galės neršti žuvys ir augti pirmųjų atsparių rūšių augalai. Siekiant nustatyti, kiek mažiausiai reikia iškasti, kad prasidėtų erozija, naudotas nedidelis modelis, |
| --- | --- |

—

kontroliuojama erozija: pagal šią naujovišką koncepciją naudojantis potvynių natūralia ardomąja geba siekiama vėl pripildyti Senojo Reino upės dugną birių dalelių po dambų išardymo. Atkūrus biraus žvirgždo dugną (ir kartu palaikant kintamą vandens debitą) ten galės neršti žuvys ir augti pirmųjų atsparių rūšių augalai. Siekiant nustatyti, kiek mažiausiai reikia iškasti, kad prasidėtų erozija, naudotas nedidelis modelis,

kontroliuojama erozija:

natūralia ardomąja geba siekiama vėl pripildyti Senojo Reino upės dugną birių dalelių

| — | senos Reino upės atšakos ir su ja susijusios aplinkos atkūrimas: šis didelio masto atkuriamasis projektas pradėtas 2013 m. Pagal jį transformavus 100 ha dydžio kukurūzų lauką buvo renatūralizuota sena 8 km ilgio upės atšaka. Ši renatūralizuota teritorija dabar įtraukta į gamtos draustinio „Petite Camargue Alsacienne“, kuris yra šio projekto partneris, teritoriją. |
| --- | --- |

—

senos Reino upės atšakos ir su ja susijusios aplinkos atkūrimas: šis didelio masto atkuriamasis projektas pradėtas 2013 m. Pagal jį transformavus 100 ha dydžio kukurūzų lauką buvo renatūralizuota sena 8 km ilgio upės atšaka. Ši renatūralizuota teritorija dabar įtraukta į gamtos draustinio „Petite Camargue Alsacienne“, kuris yra šio projekto partneris, teritoriją.

senos Reino upės atšakos ir su ja susijusios aplinkos atkūrimas:

transformavus 100 ha dydžio kukurūzų lauką buvo renatūralizuota sena 8 km ilgio upės atšaka.

Šiuo integruotu projektu pagerinta hidroelektrinių komplekso aplinkos kokybė, nepaisant energijos nuostolių dėl didesnio gamtosauginio debito (kurie iš dalies kompensuoti pradėjus veikti naujajai elektrinei).

http://alsace.edf.com/wp-content/uploads/2015/06/20150610-Renaturation-Kembs-EDF-PCA.pdf

| Atkurtas dugno nuosėdų pernešimas pro 11 hidroelektrinių tarpvalstybinėje Reino aukštupio teritorijoje

  Iš viso yra patvenktas 73 km ilgio Reino upės ruožas nuo Konstanco ežero iki Bazelio miesto; natūralesnės sąlygos yra tik trijose jos atkarpose, kuriose vanduo teka laisvai. Dugno nuosėdų pernešimas ir pusiausvyra yra šiek tiek arba labai sutrikdyti ne tik dėl užtvankų ir slenksčių pagrindinėje upėje, bet ir dėl labai sumažėjusio nuosėdų papildymo iš didžiausių intakų ir dėl krantų erozijos, kadangi daug kur įrengtos akmenų metinių konstrukcijos.
  Nuo 1990 m. per ilgą procesą, siekiant sudaryti naujas koncesijos sutartis dėl pavienių hidroelektrinių, upės dugno nuosėdų pernešimo per slenksčius problema svarstyta tik siaurame koncesijos sutarčių kontekste. Tačiau upės dugno nuosėdų pernešimas yra aiškiai didelio masto, viso baseino klausimas ir jeigu yra hidroelektrinių grupė, šį klausimą būtina spręsti bendradarbiaujant.
  2006 m. Šveicarijos aplinkosaugos NVO „Rheinaubund“ iniciatyva 11 hidroelektrinių, laisvai sudariusių hidroenergetikos asociaciją (Verband der Aare-Rhein-Kraftwerke, VAR), nusprendė sukurti bendrą platformą (Projekt-Gruppe Geschiebe, PGG) ir kartu su atsakingomis valdžios institucijomis (Bundesamt für Energie (BFE) Šveicarijoje ir Regierungspräsidium Freiburg (RPF) Vokietijoje) parengti ir finansuoti pagrindinį planą, kad būtų atkurtas dugno nuosėdų pernešimas ir vykdomas ekologinis Reino aukštupio atgaivinimas. PGG atlieka tik patariamąją funkciją, bet nacionalinės ir regioninės institucijos laiko šį pagrindinį planą ekspertų atliktu tyrimu.
  Šio pagrindinio plano rengimo procesas yra toks: 1) PGG pagrindinė ekspertų grupė parengia konkursą ir sutartį, taip pat atlieka mokslinę ir techninę pagrindinio plano peržiūrą; 2) PGG forumas, sudarytas iš įvairių pagrindinių suinteresuotųjų subjektų atstovų, peržiūri pagrindinės grupės darbo procesą ir parengia pagrindinį planą; 3) PGG susirinkimas, kuriame dalyvauja visi suinteresuotieji subjektai, informuojamas apie planuojamą projektą pradiniame seminare, o vėliau apie darbo pažangą pranešama trumpose atskaitose ir apie galutinę pagrindinio plano redakciją – baigiamajame seminare.
  Pagrindiniame plane siekiama:






  — | pateikti natūralios ir dabartinės dugno nuosėdų pernešimo būklės mokslinę apžvalgą (t. y. lyginant būklę esant hidroelektrinėms ir be hidroelektrinių), |
| --- | --- |

Atkurtas dugno nuosėdų pernešimas pro 11 hidroelektrinių tarpvalstybinėje Reino aukštupio teritorijoje

Atkurtas dugno nuosėdų pernešimas pro 11 hidroelektrinių tarpvalstybinėje Reino aukštupio teritorijoje

Iš viso yra patvenktas 73 km ilgio Reino upės ruožas nuo Konstanco ežero iki Bazelio miesto; natūralesnės sąlygos yra tik trijose jos atkarpose, kuriose vanduo teka laisvai. Dugno nuosėdų pernešimas ir pusiausvyra yra šiek tiek arba labai sutrikdyti ne tik dėl užtvankų ir slenksčių pagrindinėje upėje, bet ir dėl labai sumažėjusio nuosėdų papildymo iš didžiausių intakų ir dėl krantų erozijos, kadangi daug kur įrengtos akmenų metinių konstrukcijos.

Nuo 1990 m. per ilgą procesą, siekiant sudaryti naujas koncesijos sutartis dėl pavienių hidroelektrinių, upės dugno nuosėdų pernešimo per slenksčius problema svarstyta tik siaurame koncesijos sutarčių kontekste. Tačiau upės dugno nuosėdų pernešimas yra aiškiai didelio masto, viso baseino klausimas ir jeigu yra hidroelektrinių grupė, šį klausimą būtina spręsti bendradarbiaujant.

upės dugno nuosėdų pernešimas yra aiškiai didelio masto, viso baseino klausimas

2006 m. Šveicarijos aplinkosaugos NVO „Rheinaubund“ iniciatyva 11 hidroelektrinių, laisvai sudariusių hidroenergetikos asociaciją (Verband der Aare-Rhein-Kraftwerke, VAR), nusprendė sukurti bendrą platformą (Projekt-Gruppe Geschiebe, PGG) ir kartu su atsakingomis valdžios institucijomis (Bundesamt für Energie (BFE) Šveicarijoje ir Regierungspräsidium Freiburg (RPF) Vokietijoje) parengti ir finansuoti pagrindinį planą, kad būtų atkurtas dugno nuosėdų pernešimas ir vykdomas ekologinis Reino aukštupio atgaivinimas. PGG atlieka tik patariamąją funkciją, bet nacionalinės ir regioninės institucijos laiko šį pagrindinį planą ekspertų atliktu tyrimu.

Verband der Aare-Rhein-Kraftwerke

Projekt-Gruppe Geschiebe

Bundesamt für Energie

Regierungspräsidium Freiburg

pagrindinį planą, kad būtų atkurtas dugno nuosėdų pernešimas ir vykdomas ekologinis Reino aukštupio atgaivinimas.

Šio pagrindinio plano rengimo procesas yra toks: 1) PGG pagrindinė ekspertų grupė parengia konkursą ir sutartį, taip pat atlieka mokslinę ir techninę pagrindinio plano peržiūrą; 2) PGG forumas, sudarytas iš įvairių pagrindinių suinteresuotųjų subjektų atstovų, peržiūri pagrindinės grupės darbo procesą ir parengia pagrindinį planą; 3) PGG susirinkimas, kuriame dalyvauja visi suinteresuotieji subjektai, informuojamas apie planuojamą projektą pradiniame seminare, o vėliau apie darbo pažangą pranešama trumpose atskaitose ir apie galutinę pagrindinio plano redakciją – baigiamajame seminare.

Pagrindiniame plane siekiama:

—

pateikti natūralios ir dabartinės dugno nuosėdų pernešimo būklės mokslinę apžvalgą (t. y. lyginant būklę esant hidroelektrinėms ir be hidroelektrinių),

natūralios ir dabartinės dugno nuosėdų pernešimo būklės mokslinę apžvalgą

| — | pateikti svarbiausias bendras mokslo žinias apie dugno nuosėdų pernešimo mechanizmus ir modeliavimą, |
| --- | --- |

—

pateikti svarbiausias bendras mokslo žinias apie dugno nuosėdų pernešimo mechanizmus ir modeliavimą,

| — | apibūdinti visas galimas ir techniškai įmanomas priemones ir scenarijus, kaip pagerinti nuosėdų pernešimą ir žuvų buveines visame paveiktame upės ruože. |
| --- | --- |

—

apibūdinti visas galimas ir techniškai įmanomas priemones ir scenarijus, kaip pagerinti nuosėdų pernešimą ir žuvų buveines visame paveiktame upės ruože.

Pirmasis etapas (kuriuo sukurta PGG organizacija ir parengtas pagrindinis planas) truko nuo 2007 iki 2013 m. Antrame etape, kuriam vadovauja Šveicarijos ir Vokietijos institucijos, bendrajame susirinkime svarstomas rekomenduojamų pavienių arba susietų priemonių politinis pagrįstumas ir ieškoma būdų įgyvendinti tam tikras tolesnes priemones. Jos organizuojamos pagal prioritetą, atkuriamąjį potencialą, sąnaudų ir naudos analizę ir rizikos vertinimą.

Daugiau informacijos rasite www.energiedienst.de

| ES PROJEKTAS „CH2OICE“: hidroenergetikos įrenginių sertifikavimas – švarios energetikos gerinimas

  Pagal šį projektą, įgyvendintą nuo 2008 m. rugsėjo mėn. iki 2011 m. vasario mėn., sukurta techniniu ir ekonominiu požiūriu perspektyvi hidroenergijos gamybos įrenginių sertifikavimo pagal aukštą aplinkos apsaugos standartą procedūra. Ši procedūra turėjo būti suderinta su VPD reikalavimais, taikoma „ekologiniu ženklu paženklintiems“ elektros energetikos produktams ir kuo labiau susieta su turimomis ES priemonėmis, tokiomis kaip ES ekologinis ženklas, sistema EMAS, poveikio aplinkai vertinimas ir tvariosios energetikos veiksmai.
  Pagal šį projektą parengta ir išbandyta praktinė metodika, kuri bus taikoma rinkai skirtiems produktams, ir gairės, kuriomis plėtros planuotojai ir sprendimus priimantys asmenys turėtų remtis atlikdami planavimo ir leidimų suteikimo procedūras. Dalyvavo šios šalys partnerės: Italija, Slovėnija, Prancūzija, Ispanija ir Slovakija. Per ilgesnį laikotarpį šis projektas turėtų teigiamai paveikti hidroenergijos gamybą Europoje, nes juo siekiama skirti dėmesio tvaresnių sprendimų pasirinkimui naujose elektrinėse ir leidimų suteikimo procedūros palengvinimui.

  Išsamūs projekto rezultatai









  1. | Bendras metodinis požiūris pagal Vandens pagrindų direktyvą (VPD): projekto partneriai susitarė dėl nuoseklaus sertifikavimo, kuriuo išspręsti visi svarbiausi probleminiai klausimai, kilę dėl įgytos patirties ir pagrindinių dalyvaujančių suinteresuotųjų subjektų pozicijų, ir priimti „strateginiai“ sprendimai (pvz., ar taikyti kiekybinį, į tikslą orientuotą metodą, ar remtis geriausia patirtimi). |
| --- | --- |

ES PROJEKTAS „CH2OICE“: hidroenergetikos įrenginių sertifikavimas – švarios energetikos gerinimas

ES PROJEKTAS „CH2OICE“: hidroenergetikos įrenginių sertifikavimas – švarios energetikos gerinimas

Pagal šį projektą, įgyvendintą nuo 2008 m. rugsėjo mėn. iki 2011 m. vasario mėn., sukurta techniniu ir ekonominiu požiūriu perspektyvi hidroenergijos gamybos įrenginių sertifikavimo pagal aukštą aplinkos apsaugos standartą procedūra. Ši procedūra turėjo būti suderinta su VPD reikalavimais, taikoma „ekologiniu ženklu paženklintiems“ elektros energetikos produktams ir kuo labiau susieta su turimomis ES priemonėmis, tokiomis kaip ES ekologinis ženklas, sistema EMAS, poveikio aplinkai vertinimas ir tvariosios energetikos veiksmai.

Pagal šį projektą parengta ir išbandyta praktinė metodika, kuri bus taikoma rinkai skirtiems produktams, ir gairės, kuriomis plėtros planuotojai ir sprendimus priimantys asmenys turėtų remtis atlikdami planavimo ir leidimų suteikimo procedūras. Dalyvavo šios šalys partnerės: Italija, Slovėnija, Prancūzija, Ispanija ir Slovakija. Per ilgesnį laikotarpį šis projektas turėtų teigiamai paveikti hidroenergijos gamybą Europoje, nes juo siekiama skirti dėmesio tvaresnių sprendimų pasirinkimui naujose elektrinėse ir leidimų suteikimo procedūros palengvinimui.

Išsamūs projekto rezultatai

Išsamūs projekto rezultatai

1.

Bendras metodinis požiūris pagal Vandens pagrindų direktyvą (VPD): projekto partneriai susitarė dėl nuoseklaus sertifikavimo, kuriuo išspręsti visi svarbiausi probleminiai klausimai, kilę dėl įgytos patirties ir pagrindinių dalyvaujančių suinteresuotųjų subjektų pozicijų, ir priimti „strateginiai“ sprendimai (pvz., ar taikyti kiekybinį, į tikslą orientuotą metodą, ar remtis geriausia patirtimi).

| 2. | Italija ir Slovėnija, remdamosi konsultacijomis su nacionaliniais ekspertais ir suinteresuotaisiais subjektais, nustatė ir išbandė savo nacionalinius sertifikavimo veiklos metodus. Iki projekto pabaigos pasirengta taikyti tokį sertifikavimo metodą rinkai skirtam produktui. |
| --- | --- |

2.

Italija ir Slovėnija, remdamosi konsultacijomis su nacionaliniais ekspertais ir suinteresuotaisiais subjektais, nustatė ir išbandė savo nacionalinius sertifikavimo veiklos metodus. Iki projekto pabaigos pasirengta taikyti tokį sertifikavimo metodą rinkai skirtam produktui.

| 3. | Susitarta dėl sprendimus priimantiems asmenims ir hidroenergijos gamybos bendrovėms skirtų gairių, kaip parinkti tinkamą vietą naujoms „ekologiškoms“ hidroelektrinėms, jas statyti ir valdyti. Remiantis šiomis gairėmis, sprendimus priimantiems asmenims yra lengviau greitai nustatyti „poveikio nedarančius“ įrenginius, pvz., elektrines prie dirbtinių „nereikšmingų“ vandens telkinių, ir jiems bei hidroelektrinių projektuotojams patariama, kaip parengti elektrinės vertinimui ir leidimo suteikimo procesui reikalingą informaciją. |
| --- | --- |

3.

Susitarta dėl sprendimus priimantiems asmenims ir hidroenergijos gamybos bendrovėms skirtų gairių, kaip parinkti tinkamą vietą naujoms „ekologiškoms“ hidroelektrinėms, jas statyti ir valdyti. Remiantis šiomis gairėmis, sprendimus priimantiems asmenims yra lengviau greitai nustatyti „poveikio nedarančius“ įrenginius, pvz., elektrines prie dirbtinių „nereikšmingų“ vandens telkinių, ir jiems bei hidroelektrinių projektuotojams patariama, kaip parengti elektrinės vertinimui ir leidimo suteikimo procesui reikalingą informaciją.

| 4. | Parengtas analizės dokumentas, skirtas Ispanijai, įskaitant veiksmų gaires, kaip plėtoti savanorišką hidroenergijos gamybos įrenginių sertifikavimą pagal aukštą aplinkosaugos standartą. |
| --- | --- |

4.

Parengtas analizės dokumentas, skirtas Ispanijai, įskaitant veiksmų gaires, kaip plėtoti savanorišką hidroenergijos gamybos įrenginių sertifikavimą pagal aukštą aplinkosaugos standartą.

| 5. | Pateikta pasiūlymų dėl ženklinimo sistemos įtraukimo į esamas procedūras ir atlikta perspektyvumo analizė (kai įmanoma, atsižvelgiant į svarbių dalyvių požiūrius ir susitarimus), daugiau dėmesio skiriant Italijai ir Prancūzijai. |
| --- | --- |

5.

Pateikta pasiūlymų dėl ženklinimo sistemos įtraukimo į esamas procedūras ir atlikta perspektyvumo analizė (kai įmanoma, atsižvelgiant į svarbių dalyvių požiūrius ir susitarimus), daugiau dėmesio skiriant Italijai ir Prancūzijai.

https://ec.europa.eu/energy/intelligent/projects/en/projects/ch2oice

| Eršketai 2020: eršketams Dunojaus upėje skirta strateginė programa

  Eršketai yra svarbi Dunojaus upės baseino ir Juodosios jūros gamtos paveldo dalis. Šios rūšys yra labai geri indikatoriai, iš kurių galima spręsti apie gerą vandens ir buveinių kokybę. Šiuo metu keturios iš šešių eršketų rūšių yra sparčiai nykstančios, viena laikoma pažeidžiama, o viena yra išnykusi. Jos visos dabar saugomos pagal ES Buveinių direktyvą.

  2011 m. birželio mėn. ES strategijoje dėl Dunojaus regiono nustatytas vienas pagrindinių jos tikslų (tikslas PA6) „iki 2020 m. išsaugoti gyvybingas Dunojaus eršketų ir kitų vietinių rūšių žuvų populiacijas“. Po metų, 2012 m. sausio mėn., sudaryta Dunojaus eršketų darbo grupė siekiant nustatyti, kaip reikėtų bendromis jėgomis dirbti siekiant šio tikslo. Šioje grupėje bendradarbiauja eršketų ekspertai, NVO delegatai ir Tarptautinės Dunojaus apsaugos komisijos, Dunojaus strategijos bei nacionalinių vyriausybių atstovai.
  Vienas pirmųjų šios darbo grupės veiksmų buvo programos „Eršketai 2020“ parengimas siekiant ja pagrįsti suderintus veiksmus. Programa „Eršketai 2020“ yra kintantis dokumentas ir jos sėkmė priklauso nuo atitinkamų valstybių ilgalaikio įsipareigojimo ir įgyvendinimo įgaliojimų, nes pagal ją reikia sudėtingo bendradarbiavimo tarp vyriausybių, sprendimus priimančių asmenų, vietos bendruomenių, suinteresuotųjų subjektų, mokslininkų ir NVO.
  Viena akivaizdžiai tinkama priemonių, pasiūlytų pagal programą „Eršketai 2020“, įgyvendinimo platforma yra Dunojaus upės baseino valdymo planas (DRBMP) ir jo bendra priemonių programa. Antrajame DRBMP projekte, atnaujintame 2015 m., išdėstyta viena iš jo vizijų ir valdymo tikslų, „kad antropogeninės kliūtys ir buveinių stoka nebekliudytų žuvų migracijai ir neršimui – eršketų rūšių ir kitų nurodytų migruojančių rūšių žuvys galėtų patekti į Dunojaus upę ir susijusius intakus. Dunojaus upės baseino rajone būtų savarankiškos eršketų rūšių ir kitų nurodytų migruojančių rūšių populiacijos, atitinkančios ankstesnį jų paplitimą.“
  Toliau nurodytos kai kurios iš nustatytų priemonių, kurias reikia įgyvendinti siekiant šio valdymo tikslo:






  — | nustatyti, kiek ir kur turi būti taikoma žuvų migracijos pagalbinių priemonių ir kitų priemonių, reikalingų, kad būtų pasiektas arba padidintas upės nepertraukiamumas, kurias iki 2021 m. įgyvendins kiekviena šalis, |
| --- | --- |

Eršketai 2020: eršketams Dunojaus upėje skirta strateginė programa

Eršketai 2020: eršketams Dunojaus upėje skirta strateginė programa

Eršketai yra svarbi Dunojaus upės baseino ir Juodosios jūros gamtos paveldo dalis. Šios rūšys yra labai geri indikatoriai, iš kurių galima spręsti apie gerą vandens ir buveinių kokybę. Šiuo metu keturios iš šešių eršketų rūšių yra sparčiai nykstančios, viena laikoma pažeidžiama, o viena yra išnykusi. Jos visos dabar saugomos pagal ES Buveinių direktyvą.

labai geri indikatoriai, iš kurių galima spręsti apie gerą vandens ir buveinių kokybę.

dabar saugomos pagal ES Buveinių direktyvą.

2011 m. birželio mėn. ES strategijoje dėl Dunojaus regiono nustatytas vienas pagrindinių jos tikslų (tikslas PA6) „iki 2020 m. išsaugoti gyvybingas Dunojaus eršketų ir kitų vietinių rūšių žuvų populiacijas“. Po metų, 2012 m. sausio mėn., sudaryta Dunojaus eršketų darbo grupė siekiant nustatyti, kaip reikėtų bendromis jėgomis dirbti siekiant šio tikslo. Šioje grupėje bendradarbiauja eršketų ekspertai, NVO delegatai ir Tarptautinės Dunojaus apsaugos komisijos, Dunojaus strategijos bei nacionalinių vyriausybių atstovai.

Dunojaus eršketų darbo grupė

Vienas pirmųjų šios darbo grupės veiksmų buvo programos „Eršketai 2020“ parengimas siekiant ja pagrįsti suderintus veiksmus. Programa „Eršketai 2020“ yra kintantis dokumentas ir jos sėkmė priklauso nuo atitinkamų valstybių ilgalaikio įsipareigojimo ir įgyvendinimo įgaliojimų, nes pagal ją reikia sudėtingo bendradarbiavimo tarp vyriausybių, sprendimus priimančių asmenų, vietos bendruomenių, suinteresuotųjų subjektų, mokslininkų ir NVO.

Programa „Eršketai 2020“

Viena akivaizdžiai tinkama priemonių, pasiūlytų pagal programą „Eršketai 2020“, įgyvendinimo platforma yra Dunojaus upės baseino valdymo planas (DRBMP) ir jo bendra priemonių programa. Antrajame DRBMP projekte, atnaujintame 2015 m., išdėstyta viena iš jo vizijų ir valdymo tikslų, „kad antropogeninės kliūtys ir buveinių stoka nebekliudytų žuvų migracijai ir neršimui – eršketų rūšių ir kitų nurodytų migruojančių rūšių žuvys galėtų patekti į Dunojaus upę ir susijusius intakus. Dunojaus upės baseino rajone būtų savarankiškos eršketų rūšių ir kitų nurodytų migruojančių rūšių populiacijos, atitinkančios ankstesnį jų paplitimą.“

kad antropogeninės kliūtys ir buveinių stoka nebekliudytų žuvų migracijai ir neršimui – eršketų rūšių ir kitų nurodytų migruojančių rūšių žuvys galėtų patekti į Dunojaus upę ir susijusius intakus. Dunojaus upės baseino rajone būtų savarankiškos eršketų rūšių ir kitų nurodytų migruojančių rūšių populiacijos, atitinkančios ankstesnį jų paplitimą

Toliau nurodytos kai kurios iš nustatytų priemonių, kurias reikia įgyvendinti siekiant šio valdymo tikslo:

—

nustatyti, kiek ir kur turi būti taikoma žuvų migracijos pagalbinių priemonių ir kitų priemonių, reikalingų, kad būtų pasiektas arba padidintas upės nepertraukiamumas, kurias iki 2021 m. įgyvendins kiekviena šalis,

nustatyti, kiek ir kur turi būti taikoma žuvų migracijos pagalbinių priemonių

| — | nustatyti, kur ir kiek reikia taikyti priemonių, skirtų upės morfologinei būklei gerinti ją atkuriant, išsaugant ir patobulinant, kurias iki 2021 m. įgyvendins kiekviena šalis, |
| --- | --- |

—

nustatyti, kur ir kiek reikia taikyti priemonių, skirtų upės morfologinei būklei gerinti ją atkuriant, išsaugant ir patobulinant, kurias iki 2021 m. įgyvendins kiekviena šalis,

| — | vengti kurti naujas kliūtis žuvų migracijai dėl naujų infrastruktūros projektų; kai naujos kliūtys yra neišvengiamos, būtina taikyti reikiamas poveikio mažinimo priemones, tokias kaip pagalbinės priemonės žuvų migracijai arba kitos tinkamos priemonės, jau numatytos projekto koncepcijoje, |
| --- | --- |

—

vengti kurti naujas kliūtis žuvų migracijai dėl naujų infrastruktūros projektų; kai naujos kliūtys yra neišvengiamos, būtina taikyti reikiamas poveikio mažinimo priemones, tokias kaip pagalbinės priemonės žuvų migracijai arba kitos tinkamos priemonės, jau numatytos projekto koncepcijoje,

vengti kurti naujas kliūtis žuvų migracijai

| — | gauti trūkstamas žinias dėl galimybės eršketams ir kitų nurodytų migruojančių rūšių žuvims migruoti prieš srovę ir pasroviui per „Geležinių vartų“ I-ąją ir II-ąją užtvankas, be kita ko, atliekant buveinių tyrimus, |
| --- | --- |

—

gauti trūkstamas žinias dėl galimybės eršketams ir kitų nurodytų migruojančių rūšių žuvims migruoti prieš srovę ir pasroviui per „Geležinių vartų“ I-ąją ir II-ąją užtvankas, be kita ko, atliekant buveinių tyrimus,

gauti trūkstamas žinias

| — | jei šių tyrimų rezultatai bus teigiami, reikėtų įgyvendinti tinkamas priemones ir atlikti galimybių studiją dėl Gabčikovo užtvankos ir Dunojaus aukštupio. |
| --- | --- |

—

jei šių tyrimų rezultatai bus teigiami, reikėtų įgyvendinti tinkamas priemones ir atlikti galimybių studiją dėl Gabčikovo užtvankos ir Dunojaus aukštupio.

Pagal DRBMP iki 2021 m. šios upės baseine bus įrengta 140 pagalbinių priemonių, skirtų žuvų migracijai (120 iš jų jau įrengta po pirmojo DRBMP). Jas įrengus turėtų būti geriausiais turimais metodais užtikrinama visų rūšių ir amžiaus kategorijų žuvų, įskaitant eršketus, migracija. Dar apie 330 papildomų priemonių, kuriomis bus pašalinti upės vientisumo pertrūkiai ir atkurtas jos nepertraukiamumas, planuojama įgyvendinti po 2021 m. (VPD 4 straipsnio 4 dalis).

140 pagalbinių priemonių, skirtų žuvų migracijai

Dar apie 330 papildomų priemonių, kuriomis bus pašalinti upės vientisumo pertrūkiai ir atkurtas jos nepertraukiamumas,

http://www.dstf.eu

| Ino upės Garso žuvų pralaida (Vokietija)

  2015 m. bendrovė VERBUND įrengė keturis žuvitakius Ino upės Feldkircheno, Nojetingo, Toifelsbruko ir Garso elektrinėse; į juos iš viso investuota 9,7 mln. EUR. Naudoti įvairūs statybos metodai pagal vietos poreikius ir imtasi įvairių poveikio mažinimo priemonių, tokių kaip papildomų nerštaviečių ir buveinių jaunikliams įrengimas ir dugno nuosėdų kaitos didinimas. Įrengus žuvitakius, vietinėms žuvims, tokioms kaip dunojinės lašišos, kiršliai, ūsoriai ir paprastieji skersasnukiai, taip pat kitiems vandens organizmams suteikta galimybė apiplaukti elektrines.
  Žuvitakio koncepcija buvo iš anksto suderinta su gamtos apsaugos institucija, Rozenheimo vandentvarkos valdyba, vietos žvejybos asociacija ir žvejybos pramonės ekspertais. Aukščiau prieš srovę ir pasroviui įrengti keli dirbtiniai užutėkiai, nerštavietės, atstatytos upės tėkmės reguliavimo konstrukcijos ir kt. Planavimo ir įgyvendinimo etapą visapusiškai rėmė vietos valdžios institucijos ir NVO.
  Vykdant mokslinę žuvų stebėsenos programą per ateinančius 10 metų tikimasi patvirtinti teigiamą poveikį Ino upės žuvų populiacijai. Preliminariais stebėjimais patvirtinta, kad dunojinės lašišos vėl neršia įrengtoje natūralaus tipo žuvų pralaidoje aplink Garso hidroelektrinę. Tai didelė sėkmė siekiant išsaugoti tokią retą ir gresiančią išnykti rūšį.
  https://danubis.icpdr.org/system/files/shared/17_FRIK_VERBUND_Hydro%20Power%20GmbH_Ecological%20restoration%20measures%20at%20HP%20in%20AT.pdf |
| --- |

Ino upės Garso žuvų pralaida (Vokietija)

Ino upės Garso žuvų pralaida (Vokietija)

2015 m. bendrovė VERBUND įrengė keturis žuvitakius Ino upės Feldkircheno, Nojetingo, Toifelsbruko ir Garso elektrinėse; į juos iš viso investuota 9,7 mln. EUR. Naudoti įvairūs statybos metodai pagal vietos poreikius ir imtasi įvairių poveikio mažinimo priemonių, tokių kaip papildomų nerštaviečių ir buveinių jaunikliams įrengimas ir dugno nuosėdų kaitos didinimas. Įrengus žuvitakius, vietinėms žuvims, tokioms kaip dunojinės lašišos, kiršliai, ūsoriai ir paprastieji skersasnukiai, taip pat kitiems vandens organizmams suteikta galimybė apiplaukti elektrines.

žuvitakius

Žuvitakio koncepcija buvo iš anksto suderinta su gamtos apsaugos institucija, Rozenheimo vandentvarkos valdyba, vietos žvejybos asociacija ir žvejybos pramonės ekspertais. Aukščiau prieš srovę ir pasroviui įrengti keli dirbtiniai užutėkiai, nerštavietės, atstatytos upės tėkmės reguliavimo konstrukcijos ir kt. Planavimo ir įgyvendinimo etapą visapusiškai rėmė vietos valdžios institucijos ir NVO.

Vykdant mokslinę žuvų stebėsenos programą per ateinančius 10 metų tikimasi patvirtinti teigiamą poveikį Ino upės žuvų populiacijai. Preliminariais stebėjimais patvirtinta, kad dunojinės lašišos vėl neršia įrengtoje natūralaus tipo žuvų pralaidoje aplink Garso hidroelektrinę. Tai didelė sėkmė siekiant išsaugoti tokią retą ir gresiančią išnykti rūšį.

mokslinę žuvų stebėsenos programą

https://danubis.icpdr.org/system/files/shared/17_FRIK_VERBUND_Hydro%20Power%20GmbH_Ecological%20restoration%20measures%20at%20HP%20in%20AT.pdf

4.   GEROJI PATIRTIS, ĮGYTA HIDROENERGETIKOJE TAIKANT INTEGRUOTO PLANAVIMO POŽIŪRĮ

GEROJI PATIRTIS, ĮGYTA HIDROENERGETIKOJE TAIKANT INTEGRUOTO PLANAVIMO POŽIŪRĮ

4.1.   Integruoto planavimo nauda

Integruoto planavimo nauda

Reikalavimas užtikrinti atsinaujinančiųjų išteklių energijos gamybą ir naudojimą ir mažinti šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį pagal ES Atsinaujinančiųjų išteklių energijos direktyvos tikslus yra svarbi paskata vystyti ir naudoti hidroenergijos ir kitų rūšių atsinaujinančiosios energijos išteklius. Tačiau valstybės narės turi pasiekti ir Vandens pagrindų direktyvos bei ES gamtos apsaugos direktyvų tikslus, o šiomis direktyvomis siekiama užtikrinti ne tik kad Europos vandens telkinių būklė toliau neblogėtų, bet ir kad būtų pasiekta gera jų būklė (arba potencialas) ir visoje ES būtų pasiekta gera ES saugomų rūšių ir buveinių apsaugos būklė.

Siekiant įvykdyti šias sudėtingas užduotis geriausia laikytis strateginio ir integruoto planavimo požiūrio, kuris įgyvendinamas pagal nacionalinius atsinaujinančiųjų išteklių energetikos veiksmų planus, upių baseinų valdymo planus ir „Natura 2000“ teritorijų apsaugos tikslus (39).

39

Strateginio planavimo požiūris:

| — | tai puiki proga susieti vandens, gamtos apsaugos ir energetikos politikos tikslus, taip pat kitų svarbiausių politikos sričių tikslus, |
| --- | --- |

—

tai puiki proga susieti vandens, gamtos apsaugos ir energetikos politikos tikslus, taip pat kitų svarbiausių politikos sričių tikslus,

| — | teikia galimybę susieti strateginį planavimą, siekiant saugoti vandens aplinką ir gamtą, su elektros energijos gamybos iš atsinaujinančiųjų išteklių planavimu nacionalinėje energetikoje, |
| --- | --- |

—

teikia galimybę susieti strateginį planavimą, siekiant saugoti vandens aplinką ir gamtą, su elektros energijos gamybos iš atsinaujinančiųjų išteklių planavimu nacionalinėje energetikoje,

| — | teikia galimybę įtraukti visas suinteresuotąsias šalis – taip galima sumažinti potencialių vėlesnių konfliktų ir užtikrinti projektus, |
| --- | --- |

—

teikia galimybę įtraukti visas suinteresuotąsias šalis – taip galima sumažinti potencialių vėlesnių konfliktų ir užtikrinti projektus,

| — | padeda nustatyti prioritetus naudojant planavimo procesą (pvz., suderinti energetikos, gamtos apsaugos ir vandentvarkos prioritetus), |
| --- | --- |

—

padeda nustatyti prioritetus naudojant planavimo procesą (pvz., suderinti energetikos, gamtos apsaugos ir vandentvarkos prioritetus),

| — | padeda supaprastinti leidimų išdavimo siūlomai naujai hidroenergetikos plėtrai procesą ir didinti skaidrumą bei nuspėjamumą hidroenergetikos plėtotojams, |
| --- | --- |

—

padeda supaprastinti leidimų išdavimo siūlomai naujai hidroenergetikos plėtrai procesą ir didinti skaidrumą bei nuspėjamumą hidroenergetikos plėtotojams,

| — | teikia galimybę tinkamai įvertinti geriausias aplinkos apsaugos perspektyvas ir viršesnį viešąjį interesą, susijusį su tuo projektu, |
| --- | --- |

—

teikia galimybę tinkamai įvertinti geriausias aplinkos apsaugos perspektyvas ir viršesnį viešąjį interesą, susijusį su tuo projektu,

| — | teikia galimybę plėtros planuotojams iš anksto gauti informacijos apie tai, kur (geografiniu požiūriu) tikriausiai bus galima gauti leidimą vykdyti plėtrą, nes nustatomos tam tinkamiausios ir mažiausiai tinkamos teritorijos, |
| --- | --- |

—

teikia galimybę plėtros planuotojams iš anksto gauti informacijos apie tai, kur (geografiniu požiūriu) tikriausiai bus galima gauti leidimą vykdyti plėtrą, nes nustatomos tam tinkamiausios ir mažiausiai tinkamos teritorijos,

| — | padeda valdyti hidroelektrinių suminio poveikio riziką remiantis nustatyta politika ir kriterijais, |
| --- | --- |

—

padeda valdyti hidroelektrinių suminio poveikio riziką remiantis nustatyta politika ir kriterijais,

| — | teikia galimybę, naudojantis upių baseinų valdymo planavimu, sieti strateginio planavimo požiūrį į hidroenergetikos plėtrą su tikslais dėl vandens aplinkos, taip pat atsižvelgiant į susijusių „Natura 2000“ teritorijų apsaugos tikslus. |
| --- | --- |

—

teikia galimybę, naudojantis upių baseinų valdymo planavimu, sieti strateginio planavimo požiūrį į hidroenergetikos plėtrą su tikslais dėl vandens aplinkos, taip pat atsižvelgiant į susijusių „Natura 2000“ teritorijų apsaugos tikslus.

Šiame skyriuje aptariama, kaip pagal integruoto planavimo požiūrį galima ankstyvuose planavimo proceso etapuose įvairiais būdais atsižvelgti į galimą neigiamą poveikį buveinėms ir rūšims. 5 skyriuje aptariami reikalavimai pagal gamtos apsaugos direktyvas atlikti teisinį siūlomo plano arba projekto vertinimą, kurį paprastai reikalaujama atlikti kur kas vėliau ir tik atsižvelgiant į reikšmingą (neigiamą) poveikį.

Tačiau jeigu į strateginį hidroenergetikos plėtros planą įtrauktas koks nors esminis teritorinis elementas, toks kaip galimų plėtros teritorijų nustatymas, tokiu atveju ir jį patį reikėtų vertinti kaip „planą“ pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalį. Tai teikia galimybę pagal 6 straipsnio 3 dalį sumažinti galimą hidroenergetikos plėtros poveikį tinklui „Natura 2000“, vykdant plėtrą toliau nuo vietų, dėl kurių gali kilti plėtros interesų ir „Natura 2000“ teritorijų apsaugos prieštaravimų.

2012 m. ES patvirtintuose „Europos vandens išteklių išsaugojimo metmenyse“ taip pat pabrėžiama strateginio integruoto planavimo svarba: „Taikant 4 straipsnio 7 dalį, [hidroenergetikai] reikia skirti ypatingą dėmesį. <...> Prioritetą reikėtų teikti turimų įrenginių pertvarkymui ir išplėtimui, o ne naujai statybai, ir tai turi būti pabrėžiama atliekant strateginį vertinimą upių baseinų mastu, parenkant optimalias vietas energijos gamybos ir mažiausio poveikio aplinkai požiūriu.“

atliekant strateginį vertinimą upių baseinų mastu, parenkant optimalias vietas energijos gamybos ir mažiausio poveikio aplinkai požiūriu

Akivaizdu, kad pagal tokį integruoto planavimo procesą reikia didesnės pradinės atitinkamų valdžios institucijų investicijos. Tačiau visi faktai rodo, kad per ilgesnį laiką integruotas planavimas gali duoti svarbios naudos visiems dalyviams tiek energetikos sektoriuje, tiek siekiant Vandens pagrindų direktyvos (VPD) tikslų, „Natura 2000“ tikslų arba kitų interesų. Dažnai ši nauda yra kur kas didesnė negu reikalinga pradinė papildoma investicija.

Strateginis integruotas planavimas turėtų būti vykdomas keliais lygmenimis ir keliuose planavimo proceso etapuose, kai tinka, valdžios institucijų ir (arba) plėtros planuotojų. Jį reikėtų naudoti visų pirma:

| — | renkantis tinkamos rūšies atsinaujinančiosios energijos išteklius, kad būtų pasiekti Atsinaujinančiųjų išteklių energijos direktyvos tikslai kartu su geriausia aplinkos apsaugos perspektyva. Ši alternatyvių sprendimų paieška yra privaloma taikant ir išimčių procedūrą pagal VPD 4 straipsnio 7 dalį, ir tinkamo vertinimo procedūrą pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnį, tačiau tai ne mažiau svarbu ir strateginio planavimo etape arba rengiant nacionalinius ar regioninius atsinaujinančiųjų išteklių energetikos planus, |
| --- | --- |

—

renkantis tinkamos rūšies atsinaujinančiosios energijos išteklius, kad būtų pasiekti Atsinaujinančiųjų išteklių energijos direktyvos tikslai kartu su geriausia aplinkos apsaugos perspektyva. Ši alternatyvių sprendimų paieška yra privaloma taikant ir išimčių procedūrą pagal VPD 4 straipsnio 7 dalį, ir tinkamo vertinimo procedūrą pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnį, tačiau tai ne mažiau svarbu ir strateginio planavimo etape arba rengiant nacionalinius ar regioninius atsinaujinančiųjų išteklių energetikos planus,

renkantis tinkamos rūšies atsinaujinančiosios energijos išteklius

| — | nustatant tinkamiausias vietas hidroenergijos gamybai, kurios gali būti tinkamos ir iš energetikos, ir iš aplinkosaugos perspektyvos. Tuo pat metu strateginiu integruotu planavimu padedama nustatyti sritis, kuriose yra didelė rizika patirti reikšmingą poveikį ir kuriose dėl to mažai tikėtina, kad bus gautas leidimas pagal VPD 4 straipsnio 7 dalį (išimčių procedūrą) arba Buveinių direktyvos 6 straipsnį (tinkamo vertinimo procedūrą). Anksti atlikti tokie rizikos vertinimai arba parengti biologinės įvairovės jautrumo žemėlapiai gali padėti išvengti galimų su konkrečia teritorija susijusių konfliktų arba jų sumažinti vėlesniame plėtros proceso etape, kai jau yra skirti reikiami finansiniai ištekliai ir lieka mažiau galimybių ką nors pakeisti. Taip pat sukuriama skaidresnė ir stabilesnė reglamentavimo aplinka plėtros planuotojams, todėl jie yra labiau užtikrinti dėl tikėtinos savo planavimo paraiškos sėkmės,






  ES vandens reikalų direktorių pareiškimas dėl hidroenergetikos plėtros pagal VPD (2010 m.)

  2010 m. ES vandens reikalų direktoriai pritarė pareiškimui dėl hidroenergetikos plėtros pagal VPD (40): jame apibendrinti pagrindiniai principai ir rekomendacijos, dėl kurių susitarta vykdant VPD bendrosios įgyvendinimo strategijos procesą. Šis pareiškimas parengtas daugiausia remiantis aspektais, įtrauktais į VPD bendrosios įgyvendinimo strategijos politikos dokumentą dėl VPD ir hidromorfologinio krūvio (41), bendrosios įgyvendinimo strategijos rekomendacinį dokumentą Nr. 20 dėl išimčių siekiant aplinkosaugos tikslų (42) ir išvadas, padarytas po pirmojo pagal bendrąją įgyvendinimo strategiją surengto seminaro dėl VPD ir hidroenergetikos (43).






  — | Reikėtų parengti išankstinio planavimo mechanizmus nustatant zonas, kuriose negalima įgyvendinti naujų hidroenergetikos projektų. Tai turėtų būti nustatoma remiantis įvairių kompetentingų institucijų, suinteresuotųjų subjektų ir NVO dialogu. |
| --- | --- | --- |

—

nustatant tinkamiausias vietas hidroenergijos gamybai, kurios gali būti tinkamos ir iš energetikos, ir iš aplinkosaugos perspektyvos. Tuo pat metu strateginiu integruotu planavimu padedama nustatyti sritis, kuriose yra didelė rizika patirti reikšmingą poveikį ir kuriose dėl to mažai tikėtina, kad bus gautas leidimas pagal VPD 4 straipsnio 7 dalį (išimčių procedūrą) arba Buveinių direktyvos 6 straipsnį (tinkamo vertinimo procedūrą). Anksti atlikti tokie rizikos vertinimai arba parengti biologinės įvairovės jautrumo žemėlapiai gali padėti išvengti galimų su konkrečia teritorija susijusių konfliktų arba jų sumažinti vėlesniame plėtros proceso etape, kai jau yra skirti reikiami finansiniai ištekliai ir lieka mažiau galimybių ką nors pakeisti. Taip pat sukuriama skaidresnė ir stabilesnė reglamentavimo aplinka plėtros planuotojams, todėl jie yra labiau užtikrinti dėl tikėtinos savo planavimo paraiškos sėkmės,

nustatant tinkamiausias vietas

ES vandens reikalų direktorių pareiškimas dėl hidroenergetikos plėtros pagal VPD (2010 m.)

ES vandens reikalų direktorių pareiškimas dėl hidroenergetikos plėtros pagal VPD (2010 m.)

2010 m. ES vandens reikalų direktoriai pritarė pareiškimui dėl hidroenergetikos plėtros pagal VPD (40): jame apibendrinti pagrindiniai principai ir rekomendacijos, dėl kurių susitarta vykdant VPD bendrosios įgyvendinimo strategijos procesą. Šis pareiškimas parengtas daugiausia remiantis aspektais, įtrauktais į VPD bendrosios įgyvendinimo strategijos politikos dokumentą dėl VPD ir hidromorfologinio krūvio (41), bendrosios įgyvendinimo strategijos rekomendacinį dokumentą Nr. 20 dėl išimčių siekiant aplinkosaugos tikslų (42) ir išvadas, padarytas po pirmojo pagal bendrąją įgyvendinimo strategiją surengto seminaro dėl VPD ir hidroenergetikos (43).

40

41

42

43

—

Reikėtų parengti išankstinio planavimo mechanizmus nustatant zonas, kuriose negalima įgyvendinti naujų hidroenergetikos projektų. Tai turėtų būti nustatoma remiantis įvairių kompetentingų institucijų, suinteresuotųjų subjektų ir NVO dialogu.

| — | Siekiant kuo labiau sumažinti poreikį pradėti plėtrą naujose vietose, būtų galima remti hidroenergetikos pajėgumų didinimą modernizuojant ir tobulinant esamą infrastruktūrą. |
| --- | --- |

—

Siekiant kuo labiau sumažinti poreikį pradėti plėtrą naujose vietose, būtų galima remti hidroenergetikos pajėgumų didinimą modernizuojant ir tobulinant esamą infrastruktūrą.

| — | Vykdant hidroenergetikos plėtrą kartu turėtų būti gerinama vandens ekologinė būklė, nustatomi aiškūs ekologiniai standartai dėl naujų ar modernizuotų esamų įrenginių ir pagerinamos veiklos sąlygos. Pavyzdžiui, visos naujos hidroelektrinės turėtų būti su žuvų pralaidomis ir turėtų būti užtikrinamas būtinas minimalus gamtosauginis debitas. |
| --- | --- |

—

Vykdant hidroenergetikos plėtrą kartu turėtų būti gerinama vandens ekologinė būklė, nustatomi aiškūs ekologiniai standartai dėl naujų ar modernizuotų esamų įrenginių ir pagerinamos veiklos sąlygos. Pavyzdžiui, visos naujos hidroelektrinės turėtų būti su žuvų pralaidomis ir turėtų būti užtikrinamas būtinas minimalus gamtosauginis debitas.

| — | Būtina atlikti projekto sąnaudų ir naudos analizę, kad būtų galima nuspręsti, ar naujais pakeitimais gauta nauda būtų didesnė negu nauda aplinkai ir visuomenei, gaunama neleidžiant toliau blogėti vandens telkinio būklei ar atkuriant gerą jo būklę. Tai nereiškia, kad norint priimti tokį sprendimą būtina visas sąnaudas ir naudą išreikšti pinigine verte ar kiekybiškai nustatyti. |
| --- | --- |

—

Būtina atlikti projekto sąnaudų ir naudos analizę, kad būtų galima nuspręsti, ar naujais pakeitimais gauta nauda būtų didesnė negu nauda aplinkai ir visuomenei, gaunama neleidžiant toliau blogėti vandens telkinio būklei ar atkuriant gerą jo būklę. Tai nereiškia, kad norint priimti tokį sprendimą būtina visas sąnaudas ir naudą išreikšti pinigine verte ar kiekybiškai nustatyti.

| — | Taikant 4 straipsnio 7 dalį projekto dydis nėra aktualus kriterijus. Tinkamas požiūris yra įvertinti, ar dėl atitinkamo projekto pablogės vandens telkinio būklė. Taigi, 4 straipsnio 7 dalis gali būti taikoma bet kokio dydžio projektams. |
| --- | --- |

—

Taikant 4 straipsnio 7 dalį projekto dydis nėra aktualus kriterijus. Tinkamas požiūris yra įvertinti, ar dėl atitinkamo projekto pablogės vandens telkinio būklė. Taigi, 4 straipsnio 7 dalis gali būti taikoma bet kokio dydžio projektams.

| — | renkantis, ar geriau atnaujinti esamas hidroenergetikos sistemas, ar kurti naujus hidroenergetikos įrenginius. Kaip jau minėta, reikia atsižvelgti į įvairius veiksnius, tokius kaip vandens telkinio būklė pagal VPD ir Buveinių ir Paukščių direktyvas ir tikslai siekiant geros ekologinės būklės arba geros apsaugos būklės. Remiantis upių vertinimais ir „Natura 2000“ teritorijų apsaugos tikslais taip pat yra lengviau nustatyti, kiek tolesnė plėtra gali būti priimtina upei, kad neblogėtų to vandens telkinio kokybė ir nebūtų neigiamo poveikio vienos ar daugiau „Natura 2000“ teritorijų vientisumui, |
| --- | --- |

—

renkantis, ar geriau atnaujinti esamas hidroenergetikos sistemas, ar kurti naujus hidroenergetikos įrenginius. Kaip jau minėta, reikia atsižvelgti į įvairius veiksnius, tokius kaip vandens telkinio būklė pagal VPD ir Buveinių ir Paukščių direktyvas ir tikslai siekiant geros ekologinės būklės arba geros apsaugos būklės. Remiantis upių vertinimais ir „Natura 2000“ teritorijų apsaugos tikslais taip pat yra lengviau nustatyti, kiek tolesnė plėtra gali būti priimtina upei, kad neblogėtų to vandens telkinio kokybė ir nebūtų neigiamo poveikio vienos ar daugiau „Natura 2000“ teritorijų vientisumui,

renkantis, ar geriau atnaujinti esamas hidroenergetikos sistemas, ar kurti naujus hidroenergetikos įrenginius

| — | renkantis tinkamiausią projekto koncepciją, pagal kurią nuo pat pradžių atsižvelgiama į galimą poveikį ir į pradinį projekto planą įtraukiamos kai kurios poveikio mažinimo priemonės, kuriomis bus pašalintas ar bent sumažintas galutinis to projekto poveikis vandens aplinkai ir ypač „Natura 2000“ teritorijoms. Pagal įprastą požiūrį rengiant planą arba projektą hidroenergetikos ar bet kokių kitų interesų srityse, visų pirma parengiamas planas arba projektas pagal numatytąjį tikslą, o vėliau atsižvelgiama į platesnius jo poveikio aplinkai ir kitokio naudojimo klausimus, tačiau dėl to į galimus prieštaravimus dažnai atsižvelgiama gana vėlyvame planavimo proceso etape, kai lieka mažiau pasirinkimo galimybių. Tai taip pat reiškia, kad projektų arba planų rengėjai praktikoje palaiko nedaug ryšių su aplinkosaugos sektoriaus ekspertais prieš pateikdami projektą tinkamam vertinimui.
  Kai jau yra tiek daug padaryta kuriant projekto koncepciją, poveikio aplinkai vertinimas dažnai virsta pastangomis mažinti žalą. Tai reiškia, kad net jeigu būtų griežtai laikomasi visų tokių vertinimų taisyklių, be kita ko, pagal Buveinių direktyvą, nėra garantijos, kad tai bus atlikta sėkmingai. Dėl tokio tradicinio požiūrio į projekto arba plano rengimą taip pat gali kilti ilgos diskusijos su planavimo institucijomis, kitomis interesų grupėmis ir NVO viešų konsultacijų etape, dėl to planavimo procesas gali labai užsitęsti ir gali būti patirta papildomų sąnaudų.

  Vis daugiau infrastruktūros planuotojų, pripažindami šiuos sunkumus, šiuo metu pereina prie integruoto požiūrio į projektų planavimą ir rengimą. Pagal integruotą požiūrį nuo pat pradžios svarstoma ir infrastruktūra, ir atitinkamos teritorijos ekologiniai poreikiai, o rengiant pradinį projektą į juos atsižvelgiama kartu su kitais žemės naudojimo būdais tos upės teritorijoje. Be to, taip remiamas interaktyvesnis ir skaidresnis planavimo procesas ir skatinama nuo pat pradžios naudotis ekologijos specialistų ir kitų suinteresuotųjų subjektų aktyvia parama ir indėliu. |
| --- | --- |

—

renkantis tinkamiausią projekto koncepciją, pagal kurią nuo pat pradžių atsižvelgiama į galimą poveikį ir į pradinį projekto planą įtraukiamos kai kurios poveikio mažinimo priemonės, kuriomis bus pašalintas ar bent sumažintas galutinis to projekto poveikis vandens aplinkai ir ypač „Natura 2000“ teritorijoms. Pagal įprastą požiūrį rengiant planą arba projektą hidroenergetikos ar bet kokių kitų interesų srityse, visų pirma parengiamas planas arba projektas pagal numatytąjį tikslą, o vėliau atsižvelgiama į platesnius jo poveikio aplinkai ir kitokio naudojimo klausimus, tačiau dėl to į galimus prieštaravimus dažnai atsižvelgiama gana vėlyvame planavimo proceso etape, kai lieka mažiau pasirinkimo galimybių. Tai taip pat reiškia, kad projektų arba planų rengėjai praktikoje palaiko nedaug ryšių su aplinkosaugos sektoriaus ekspertais prieš pateikdami projektą tinkamam vertinimui.

renkantis tinkamiausią projekto koncepciją,

Kai jau yra tiek daug padaryta kuriant projekto koncepciją, poveikio aplinkai vertinimas dažnai virsta pastangomis mažinti žalą. Tai reiškia, kad net jeigu būtų griežtai laikomasi visų tokių vertinimų taisyklių, be kita ko, pagal Buveinių direktyvą, nėra garantijos, kad tai bus atlikta sėkmingai. Dėl tokio tradicinio požiūrio į projekto arba plano rengimą taip pat gali kilti ilgos diskusijos su planavimo institucijomis, kitomis interesų grupėmis ir NVO viešų konsultacijų etape, dėl to planavimo procesas gali labai užsitęsti ir gali būti patirta papildomų sąnaudų.

Vis daugiau infrastruktūros planuotojų, pripažindami šiuos sunkumus, šiuo metu pereina prie integruoto požiūrio į projektų planavimą ir rengimą. Pagal integruotą požiūrį nuo pat pradžios svarstoma ir infrastruktūra, ir atitinkamos teritorijos ekologiniai poreikiai, o rengiant pradinį projektą į juos atsižvelgiama kartu su kitais žemės naudojimo būdais tos upės teritorijoje. Be to, taip remiamas interaktyvesnis ir skaidresnis planavimo procesas ir skatinama nuo pat pradžios naudotis ekologijos specialistų ir kitų suinteresuotųjų subjektų aktyvia parama ir indėliu.

Vis daugiau infrastruktūros planuotojų, pripažindami šiuos sunkumus, šiuo metu pereina prie integruoto požiūrio į projektų planavimą ir rengimą. Pagal integruotą požiūrį nuo pat pradžios svarstoma ir infrastruktūra, ir atitinkamos teritorijos ekologiniai poreikiai, o rengiant pradinį projektą į juos atsižvelgiama kartu su kitais žemės naudojimo būdais tos upės teritorijoje. Be to, taip remiamas interaktyvesnis ir skaidresnis planavimo procesas ir skatinama nuo pat pradžios naudotis ekologijos specialistų ir kitų suinteresuotųjų subjektų aktyvia parama ir indėliu.

| Hidroenergetikos tvarumo vertinimo protokolas

  Projektu „Hydro4LIFE“, kuriam vadovauja Tarptautinė hidroenergetikos asociacija, siekiama padėti įgyvendinti hidroenergetikos tvarumo vertinimo protokolą Europos Sąjungoje. Šiame protokole siūloma metodika, skirta hidroenergetikos projekto veiklos rezultatams vertinti pagal 20 aplinkosaugos, socialinių, techninių ir ekonomikos temų. Pateikiamos bendros sąvokos, kad vyriausybės, pilietinė visuomenė, finansų įstaigos ir hidroenergetikos sektorius galėtų tartis ir vertinti su tvarumu susijusius klausimus. Šis protokolas – Hidroenergetikos tvarumo vertinimo forumo intensyvaus darbo rezultatas. Šioje pasaulinėje įvairių suinteresuotųjų subjektų organizacijoje dalyvauja socialinių ir aplinkos apsaugos NVO, vyriausybių, bankų ir hidroenergetikos sektoriaus atstovai.

  Vertinimai apima visus projekto etapus: pradžios etapą, pasirengimą, įgyvendinimą ir eksploatavimą. Kiekvienas projektas vertinamas balu nuo 1 iki 5 (5 – patvirtinta geriausia patirtis) pagal kiekvieną iš 20-ies temų. Viena iš temų yra susijusi su biologine įvairove ir invazinėmis rūšimis. Projekto rengimo etape ypač daug dėmesio skiriama:






  — | ekosistemos vertybėms, |
| --- | --- |

Hidroenergetikos tvarumo vertinimo protokolas

Hidroenergetikos tvarumo vertinimo protokolas

Projektu „Hydro4LIFE“, kuriam vadovauja Tarptautinė hidroenergetikos asociacija, siekiama padėti įgyvendinti hidroenergetikos tvarumo vertinimo protokolą Europos Sąjungoje. Šiame protokole siūloma metodika, skirta hidroenergetikos projekto veiklos rezultatams vertinti pagal 20 aplinkosaugos, socialinių, techninių ir ekonomikos temų. Pateikiamos bendros sąvokos, kad vyriausybės, pilietinė visuomenė, finansų įstaigos ir hidroenergetikos sektorius galėtų tartis ir vertinti su tvarumu susijusius klausimus. Šis protokolas – Hidroenergetikos tvarumo vertinimo forumo intensyvaus darbo rezultatas. Šioje pasaulinėje įvairių suinteresuotųjų subjektų organizacijoje dalyvauja socialinių ir aplinkos apsaugos NVO, vyriausybių, bankų ir hidroenergetikos sektoriaus atstovai.

metodika

bendros sąvokos

vertinti su tvarumu susijusius klausimus.

Vertinimai apima visus projekto etapus: pradžios etapą, pasirengimą, įgyvendinimą ir eksploatavimą. Kiekvienas projektas vertinamas balu nuo 1 iki 5 (5 – patvirtinta geriausia patirtis) pagal kiekvieną iš 20-ies temų. Viena iš temų yra susijusi su biologine įvairove ir invazinėmis rūšimis. Projekto rengimo etape ypač daug dėmesio skiriama:

Vertinimai apima visus projekto etapus

Viena iš temų yra susijusi su biologine įvairove ir invazinėmis rūšimis.

—

ekosistemos vertybėms,

| — | gamtos buveinėms, |
| --- | --- |

—

gamtos buveinėms,

| — | tokiems konkretiems klausimams kaip gresiančios išnykti rūšys ir upės baseino, tvenkinio bei pasroviui esančių teritorijų pralaidumas žuvims, |
| --- | --- |

—

tokiems konkretiems klausimams kaip gresiančios išnykti rūšys ir upės baseino, tvenkinio bei pasroviui esančių teritorijų pralaidumas žuvims,

| — | galimas invazinių rūšių poveikis, susijęs su planuojamu projektu. |
| --- | --- |

—

galimas invazinių rūšių poveikis, susijęs su planuojamu projektu.

http://www.hydrosustainability.org/Protocol/The-Protocol-Documents.aspx

| Tvarios hidroenergetikos plėtra Dunojaus upės baseine: pagrindiniai Tarptautinės Dunojaus apsaugos komisijos (TDAK) nustatyti principai

  2010 m. Dunojaus valstybių ministrai paprašė parengti pagrindinius principus dėl aplinkosaugos aspektų integravimo naudojant hidroenergiją, kad būtų užtikrinta subalansuota ir integruota plėtra ir būtų iškart išspręsti bet kokie galimi interesų konfliktai. Šie pagrindiniai principai parengti per plataus masto dalyvavimo procesą, į kurį įtraukti energetikos ir aplinkosaugos institucijų, hidroenergetikos sektoriaus, NVO ir mokslininkų bendruomenės atstovai. TDAK patvirtino šiuos principus 2013 m. ir pateikė tokias svarbiausias rekomendacijas:

  Bendrieji tvarios hidroenergetikos plėtros principai









  1) | Plėtojant hidroenergetiką reikia laikytis tvarumo principų, vienodai nuosekliai atsižvelgiant į aplinkos apsaugos, socialinius ir ekonominius veiksnius. |
| --- | --- |

Tvarios hidroenergetikos plėtra Dunojaus upės baseine: pagrindiniai Tarptautinės Dunojaus apsaugos komisijos (TDAK) nustatyti principai

Tvarios hidroenergetikos plėtra Dunojaus upės baseine: pagrindiniai Tarptautinės Dunojaus apsaugos komisijos (TDAK) nustatyti principai

2010 m. Dunojaus valstybių ministrai paprašė parengti pagrindinius principus dėl aplinkosaugos aspektų integravimo naudojant hidroenergiją, kad būtų užtikrinta subalansuota ir integruota plėtra ir būtų iškart išspręsti bet kokie galimi interesų konfliktai. Šie pagrindiniai principai parengti per plataus masto dalyvavimo procesą, į kurį įtraukti energetikos ir aplinkosaugos institucijų, hidroenergetikos sektoriaus, NVO ir mokslininkų bendruomenės atstovai. TDAK patvirtino šiuos principus 2013 m. ir pateikė tokias svarbiausias rekomendacijas:

Bendrieji tvarios hidroenergetikos plėtros principai

Bendrieji tvarios hidroenergetikos plėtros principai

1)

Plėtojant hidroenergetiką reikia laikytis tvarumo principų, vienodai nuosekliai atsižvelgiant į aplinkos apsaugos, socialinius ir ekonominius veiksnius.

| 2) | Energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių, tokios kaip hidroenergija, gamyba turėtų būti pagal kompleksinį požiūrį įtraukta į energetikos politiką (nacionalinį energetikos planą, įskaitant atsinaujinančiųjų išteklių energetikos veiksmų planus). Pagal šį požiūrį reikėtų apsvarstyti tokius svarbius klausimus kaip neišnaudotas atsinaujinančiųjų energijos išteklių potencialas, sutaupoma energija ir didesnis energijos vartojimo efektyvumas. |
| --- | --- |

2)

Energijos iš atsinaujinančiųjų išteklių, tokios kaip hidroenergija, gamyba turėtų būti pagal kompleksinį požiūrį įtraukta į energetikos politiką (nacionalinį energetikos planą, įskaitant atsinaujinančiųjų išteklių energetikos veiksmų planus). Pagal šį požiūrį reikėtų apsvarstyti tokius svarbius klausimus kaip neišnaudotas atsinaujinančiųjų energijos išteklių potencialas, sutaupoma energija ir didesnis energijos vartojimo efektyvumas.

| 3) | Siekiant užtikrinti tvarią hidroenergetikos plėtrą ir suderinti įvairius viešuosius interesus reikėtų parengti nacionalines ir (arba) regionines hidroenergetikos strategijas remiantis šiais pagrindiniais visam baseinui skirtais principais. Šiose strategijose reikėtų atsižvelgti į hidroenergetikos infrastruktūros naudojimą įvairioms reikmėms (apsaugai nuo potvynių, vandens tiekimui ir kt.) ir poveikį (įskaitant suminį poveikį) aplinkai. |
| --- | --- |

3)

Siekiant užtikrinti tvarią hidroenergetikos plėtrą ir suderinti įvairius viešuosius interesus reikėtų parengti nacionalines ir (arba) regionines hidroenergetikos strategijas remiantis šiais pagrindiniais visam baseinui skirtais principais. Šiose strategijose reikėtų atsižvelgti į hidroenergetikos infrastruktūros naudojimą įvairioms reikmėms (apsaugai nuo potvynių, vandens tiekimui ir kt.) ir poveikį (įskaitant suminį poveikį) aplinkai.

| 4) | Viešųjų interesų svarbą nacionaliniu ir (arba) regioniniu lygmeniu reikia vertinti skaidriai, sistemingai ir taip, kad būtų galima tai pakartoti, remiantis kriterijais ir aktualia informacija ir jau ankstyvame sprendimų priėmimo proceso etape įtraukiant visuomenę. |
| --- | --- |

4)

Viešųjų interesų svarbą nacionaliniu ir (arba) regioniniu lygmeniu reikia vertinti skaidriai, sistemingai ir taip, kad būtų galima tai pakartoti, remiantis kriterijais ir aktualia informacija ir jau ankstyvame sprendimų priėmimo proceso etape įtraukiant visuomenę.

| 5) | Pati atsinaujinančiosios energijos gamyba apskritai nelaikoma viršesniu viešuoju interesu. Hidroenergetikos projektas nėra iškart pripažįstamas atitinkančiu viršesnį viešąjį interesą vien todėl, kad pagal jį bus gaminama energija iš atsinaujinančiųjų išteklių. Kiekvieną atvejį reikia atskirai vertinti pagal jo paties privalumus, vadovaujantis nacionalinės teisės aktais. |
| --- | --- |

5)

Pati atsinaujinančiosios energijos gamyba apskritai nelaikoma viršesniu viešuoju interesu. Hidroenergetikos projektas nėra iškart pripažįstamas atitinkančiu viršesnį viešąjį interesą vien todėl, kad pagal jį bus gaminama energija iš atsinaujinančiųjų išteklių. Kiekvieną atvejį reikia atskirai vertinti pagal jo paties privalumus, vadovaujantis nacionalinės teisės aktais.

| 6) | Siekiant optimizuoti planavimo procesus ir didinti bendrą supratimą bei pritarimą naujų hidroenergetikos projektų įgyvendinimui praktikoje, ypač svarbu įtraukti piliečius ir piliečių grupes, suinteresuotąsias šalis ir NVO, kurių interesams turi įtakos hidroenergetikos projektas. |
| --- | --- |

6)

Siekiant optimizuoti planavimo procesus ir didinti bendrą supratimą bei pritarimą naujų hidroenergetikos projektų įgyvendinimui praktikoje, ypač svarbu įtraukti piliečius ir piliečių grupes, suinteresuotąsias šalis ir NVO, kurių interesams turi įtakos hidroenergetikos projektas.

| 7) | Plėtojant hidroenergetiką reikia atsižvelgti į klimato kaitos poveikį vandens ekosistemoms ir vandens ištekliams (upių buveinių atsparumui, tėkmės kiekiui ir sezoniniams tėkmės pokyčiams). |
| --- | --- |

7)

Plėtojant hidroenergetiką reikia atsižvelgti į klimato kaitos poveikį vandens ekosistemoms ir vandens ištekliams (upių buveinių atsparumui, tėkmės kiekiui ir sezoniniams tėkmės pokyčiams).

Techninis esamų hidroelektrinių tobulinimas ir ekologinis atkūrimas

Techninis esamų hidroelektrinių tobulinimas ir ekologinis atkūrimas

| 8) | Reikėtų skatinti techniškai tobulinti esamas hidroelektrines didinant energijos gamybą jose. Šių tipų patobulinimai yra aplinkai palankiausias būdas pasiekti aplinkosaugos tikslus (pvz., pagal VPD). |
| --- | --- |

8)

Reikėtų skatinti techniškai tobulinti esamas hidroelektrines didinant energijos gamybą jose. Šių tipų patobulinimai yra aplinkai palankiausias būdas pasiekti aplinkosaugos tikslus (pvz., pagal VPD).

| 9) | Esamų hidroelektrinių techninį tobulinimą reikėtų sieti su ekologiniais vandens būklės apsaugos ir gerinimo kriterijais. Pagal nacionalines energetikos strategijas ir priemones turėtų būti naudojamos paskatos arba ekologiniai ženklai skatinant ir finansiškai remiant techninius patobulinimus. |
| --- | --- |

9)

Esamų hidroelektrinių techninį tobulinimą reikėtų sieti su ekologiniais vandens būklės apsaugos ir gerinimo kriterijais. Pagal nacionalines energetikos strategijas ir priemones turėtų būti naudojamos paskatos arba ekologiniai ženklai skatinant ir finansiškai remiant techninius patobulinimus.

| 10) | Derinti techninius patobulinimus su ekologiniu esamų hidroenergetikos įrenginių atkūrimu yra abipusiškai naudinga tiek gaminant energiją, tiek gerinant aplinkos sąlygas. |
| --- | --- |

10)

Derinti techninius patobulinimus su ekologiniu esamų hidroenergetikos įrenginių atkūrimu yra abipusiškai naudinga tiek gaminant energiją, tiek gerinant aplinkos sąlygas.

Naujos hidroenergetikos plėtros strateginio planavimo požiūris

Naujos hidroenergetikos plėtros strateginio planavimo požiūris

| 11) | Naujas hidroelektrines rekomenduojama statyti vadovaujantis strateginio planavimo požiūriu (siejant tai su atsinaujinančiųjų išteklių energetikos veiksmų planu ir upių baseinų valdymo planu). Šis požiūris turėtų būti grindžiamas dviejų lygmenų vertinimu (naudojant rekomenduojamų kriterijų sąrašus): po nacionalinio ir (arba) regioninio lygmens vertinimo atliekamas konkretaus projekto vertinimas. Šis požiūris atitinka prevencijos ir atsargumo principą, taip pat principą „teršėjas moka“. |
| --- | --- |

11)

Naujas hidroelektrines rekomenduojama statyti vadovaujantis strateginio planavimo požiūriu (siejant tai su atsinaujinančiųjų išteklių energetikos veiksmų planu ir upių baseinų valdymo planu). Šis požiūris turėtų būti grindžiamas dviejų lygmenų vertinimu (naudojant rekomenduojamų kriterijų sąrašus): po nacionalinio ir (arba) regioninio lygmens vertinimo atliekamas konkretaus projekto vertinimas. Šis požiūris atitinka prevencijos ir atsargumo principą, taip pat principą „teršėjas moka“.

| 12) | Pirmame etape nustatomi upės ruožai, kuriuose pagal nacionalinius ar regioninius teisės aktus ir (arba) susitarimus hidroenergetikos plėtra yra uždrausta (neliečiamos zonos). Antrame etape naudojant vertinimo matricą ir klasifikavimo sistemą įvertinami visi kiti upės ruožai (14 ir 15 paveikslai). |
| --- | --- |

12)

Pirmame etape nustatomi upės ruožai, kuriuose pagal nacionalinius ar regioninius teisės aktus ir (arba) susitarimus hidroenergetikos plėtra yra uždrausta (neliečiamos zonos). Antrame etape naudojant vertinimo matricą ir klasifikavimo sistemą įvertinami visi kiti upės ruožai (14 ir 15 paveikslai).

| 13) | Nacionalinis ir (arba) regioninis vertinimas yra priemonė, padedanti administracijoms nukreipti naujų hidroelektrinių statybą ten, kur tikimasi mažiausio poveikio aplinkai. Tai galima pasiekti susiejant hidroenergijos gamybos ir ekosistemų poreikius ir skatinant priimti sprendimus pagal aiškius ir skaidrius kriterijus, įskaitant energijos valdymo, aplinkosaugos ir kraštovaizdžio aspektus. Kai tinka, reikia atsižvelgti ir į viso Dunojaus baseino arba tarpvalstybinius aspektus. |
| --- | --- |

13)

Nacionalinis ir (arba) regioninis vertinimas yra priemonė, padedanti administracijoms nukreipti naujų hidroelektrinių statybą ten, kur tikimasi mažiausio poveikio aplinkai. Tai galima pasiekti susiejant hidroenergijos gamybos ir ekosistemų poreikius ir skatinant priimti sprendimus pagal aiškius ir skaidrius kriterijus, įskaitant energijos valdymo, aplinkosaugos ir kraštovaizdžio aspektus. Kai tinka, reikia atsižvelgti ir į viso Dunojaus baseino arba tarpvalstybinius aspektus.

| 14) | Nacionalinis arba regioninis vertinimas yra naudingas ne tik aplinkosaugai ir vandentvarkos sektoriui, bet ir hidroenergetikos sektoriui, nes jį atliekant sprendimų priėmimo procesas yra nuspėjamesnis ir skaidresnis – parodoma, kada galima tikėtis, jog bus išduoti leidimai naujiems projektams. |
| --- | --- |

14)

Nacionalinis arba regioninis vertinimas yra naudingas ne tik aplinkosaugai ir vandentvarkos sektoriui, bet ir hidroenergetikos sektoriui, nes jį atliekant sprendimų priėmimo procesas yra nuspėjamesnis ir skaidresnis – parodoma, kada galima tikėtis, jog bus išduoti leidimai naujiems projektams.

| 15) | Vertinimas nacionaliniu ir (arba) regioniniu lygmeniu yra daugiau bendro pobūdžio, o atliekant konkretaus projekto vertinimą, nustatant tam tikrų upės ruožų tinkamumą galimam hidroenergijos eksploatavimui, pateikiamas išsamesnis ir nuodugnesnis to konkretaus projekto naudos ir poveikio vertinimas. Tai padeda įvertinti, ar projektas yra tinkamai pritaikytas įgyvendinti toje konkrečioje vietoje. Konkretaus projekto vertinimas atliekamas gavus prašymą išduoti leidimą statyti naują hidroelektrinę, taigi priklauso nuo to konkretaus projekto koncepcijos. |
| --- | --- |

15)

Vertinimas nacionaliniu ir (arba) regioniniu lygmeniu yra daugiau bendro pobūdžio, o atliekant konkretaus projekto vertinimą, nustatant tam tikrų upės ruožų tinkamumą galimam hidroenergijos eksploatavimui, pateikiamas išsamesnis ir nuodugnesnis to konkretaus projekto naudos ir poveikio vertinimas. Tai padeda įvertinti, ar projektas yra tinkamai pritaikytas įgyvendinti toje konkrečioje vietoje. Konkretaus projekto vertinimas atliekamas gavus prašymą išduoti leidimą statyti naują hidroelektrinę, taigi priklauso nuo to konkretaus projekto koncepcijos.

| 16) | Atitinkamai reikėtų atsižvelgti į dabartinę politiką ir naujus politikos pokyčius, ypač ES teisės aktų ir ES Dunojaus strategijos įgyvendinimą. |
| --- | --- |

16)

Atitinkamai reikėtų atsižvelgti į dabartinę politiką ir naujus politikos pokyčius, ypač ES teisės aktų ir ES Dunojaus strategijos įgyvendinimą.

| 17) | Siekiant kuo tvariau remti hidroenergetiką, rengiant programas, pagal kurias bus teikiamos paskatos naujiems hidroenergetikos projektams, reikėtų atsižvelgti į strateginio planavimo požiūrio ir tinkamų poveikio mažinimo priemonių rezultatus. |
| --- | --- |

17)

Siekiant kuo tvariau remti hidroenergetiką, rengiant programas, pagal kurias bus teikiamos paskatos naujiems hidroenergetikos projektams, reikėtų atsižvelgti į strateginio planavimo požiūrio ir tinkamų poveikio mažinimo priemonių rezultatus.

Neigiamo hidroenergetikos poveikio mažinimas

Neigiamo hidroenergetikos poveikio mažinimas

| 18) | Reikia nustatyti poveikio mažinimo priemones, kad būtų kuo labiau sumažintas neigiamas hidroenergetikos įrenginių poveikis vandens ekosistemoms. Jeigu tai numatyta nacionalinės teisės aktuose, galima kompensuoti dėl poveikio mažinimo priemonių įgyvendinimo patiriamus hidroenergijos gamybos esamose hidroelektrinėse nuostolius. |
| --- | --- |

18)

Reikia nustatyti poveikio mažinimo priemones, kad būtų kuo labiau sumažintas neigiamas hidroenergetikos įrenginių poveikis vandens ekosistemoms. Jeigu tai numatyta nacionalinės teisės aktuose, galima kompensuoti dėl poveikio mažinimo priemonių įgyvendinimo patiriamus hidroenergijos gamybos esamose hidroelektrinėse nuostolius.

| 19) | Žuvų migracijos ir gamtosauginio debito užtikrinimas yra prioritetinės priemonės, kuriomis palaikoma ir gerinama ekologinė vandenų būklė. |
| --- | --- |

19)

Žuvų migracijos ir gamtosauginio debito užtikrinimas yra prioritetinės priemonės, kuriomis palaikoma ir gerinama ekologinė vandenų būklė.

| 20) | Kitos poveikio mažinimo priemonės, tokios kaip geresnis dugno nuosėdų valdymas, dirbtinių vandens lygio svyravimų (išleidžiant vandenį hidroelektrinės pikinės apkrovos metu) neigiamo poveikio mažinimas, tinkamų požeminio vandens sąlygų palaikymas arba konkrečių tipų buveinių ir pakrantės zonų atkūrimas, yra svarbios upių ekologijai ir nuo vandens ekosistemų tiesiogiai priklausomoms šlapynėms. Todėl šios priemonės turėtų būti apsvarstomos rengiant projektą, atsižvelgiant į išlaidų efektyvumą ir elektros tiekimo saugumą. |
| --- | --- |

20)

Kitos poveikio mažinimo priemonės, tokios kaip geresnis dugno nuosėdų valdymas, dirbtinių vandens lygio svyravimų (išleidžiant vandenį hidroelektrinės pikinės apkrovos metu) neigiamo poveikio mažinimas, tinkamų požeminio vandens sąlygų palaikymas arba konkrečių tipų buveinių ir pakrantės zonų atkūrimas, yra svarbios upių ekologijai ir nuo vandens ekosistemų tiesiogiai priklausomoms šlapynėms. Todėl šios priemonės turėtų būti apsvarstomos rengiant projektą, atsižvelgiant į išlaidų efektyvumą ir elektros tiekimo saugumą.

https://www.icpdr.org/main/activities-projects/hydropower

4.2.   Integruoti nacionaliniai arba regioniniai hidroenergetikos planai

Integruoti nacionaliniai arba regioniniai hidroenergetikos planai

Teritoriniai planai, kurie, priklausomai nuo kiekvienos šalies įstatymų, įgyvendinami nacionaliniu, regioniniu arba vietos lygmeniu, teikia galimybę atsižvelgti į įvairius su žemės naudojimu susijusius poreikius didelėje geografinėje teritorijoje. Taip galima parengti integruotą darnios plėtros strategiją ieškant naudingų sąveikų ir, kiek tik įmanoma, sumažinant konfliktus.

Teritoriniais planais formuojamas ir darnesnės plėtros pagrindas, nes pagal juos galima anksti, planavimo proceso pradžioje, plačiau atsižvelgti į visuomenės ir aplinkos apsaugos rūpesčius. Taip paprastai sukuriamas nuspėjamesnis ir pastovesnis planavimo pagrindas visiems suinteresuotiems dalyviams ir tai turėtų padėti sumažinti riziką, kad bus patirta sunkumų ir vėlavimų vėlesniuose etapuose, pavyzdžiui, pavienių projektų lygmeniu. Be to, pagal šiuos planus įvairūs ekonomikos sektoriai, interesų grupės ir plačioji visuomenė skatinami dalyvauti viešose konsultacijose, taip užtikrinant didesnį sprendimų priėmimo proceso skaidrumą.

Todėl teritorijų planavimas, kaip ir sektorinis planavimas, yra svarbi priemonė šiame pramonės sektoriuje. Dėl hidroenergijos gamybos kai kurios valstybės nacionaliniu arba regioniniu lygmeniu parengė specialius hidroenergetikos planus, siekdamos nuspręsti dėl jos būsimos plėtros atsižvelgiant į paklausą ir galimybes. Be to, visos valstybės narės privalo parengti nacionalinius atsinaujinančiųjų išteklių energetikos planus pagal Atsinaujinančiųjų išteklių energijos direktyvą, kad galėtų nuspręsti dėl tai konkrečiai valstybei arba regionui tinkamiausio atsinaujinančiųjų išteklių energetikos priemonių derinio siekiant atsinaujinančiųjų išteklių naudojimo tikslų. Šie abiejų rūšių planai teikia ne tik galimybę analizuoti prognozuojamus įvairių rūšių atsinaujinančiosios energijos, įskaitant hidroenergijos gamybą, poreikius, bet ir galimybę atsižvelgti į platesnius socialinius ir ekonominius aspektus (upių baseinų valdymo planus arba „Natura 2000“) ankstyvame ir strateginiame planavimo proceso etape.

| Tinkamas planų vertinimas

  Pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnį taip pat privaloma atlikti planų ir programų (pvz., nacionalinių ar regioninių hidroenergetikos planų arba atsinaujinančiųjų išteklių energetikos veiksmų planų) tinkamus vertinimus. Tai patvirtino Teisingumo Teismas (44). Teritorinio plano arba programos tinkamas vertinimas, žinoma, atliekamas aukštesniu strateginiu lygmeniu, bet jo procedūra yra iš esmės tokia pati kaip projektų vertinimo. Todėl atliekant tokį tinkamą vertinimą reikėtų apsvarstyti plano arba programos poveikį „Natura 2000“ teritorijų vientisumui atskirai ir kartu su kitais planais arba projektais.
  Atliekamas vertinimo darbas turėtų būti proporcingas plano geografinei aprėpčiai ir bet kokio galimo poveikio pobūdžiui ir mastui. Taip pat būtina gauti pakankamai informacijos apie siūlomą planą, kad jo tinkamą vertinimą būtų galima tinkamai atlikti. Pagrindinis tikslas visada yra išvengti bet kokio numatomo neigiamo poveikio „Natura 2000“ teritorijų vientisumui ar tokį poveikį pašalinti, arba pašalinti bet kokias pagrįstas priežastis nerimauti, kad toks neigiamas poveikis gali būti patirtas.
  Konkrečių planų tinkamų vertinimų svarbi nauda yra tai, kad jie gali padėti išvengti galimų vėlesnių konfliktų su „Natura 2000“ teritorijų apsauga vertinant pavienių projektų poveikį, nes, pavyzdžiui, veiklos zonos nustatomos toliau nuo „Natura 2000“ teritorijų. Taip pat dalyviai privalo labai ankstyvame planavimo proceso etape apsvarstyti mažiau žalingus sprendimus, kaip pasiekti savo plano tikslus, ir raginami pereiti prie labiau integruoto ir kompleksinio požiūrio į hidroenergetikos plėtrą. |
| --- |

Tinkamas planų vertinimas

Tinkamas planų vertinimas

Pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnį taip pat privaloma atlikti planų ir programų (pvz., nacionalinių ar regioninių hidroenergetikos planų arba atsinaujinančiųjų išteklių energetikos veiksmų planų) tinkamus vertinimus. Tai patvirtino Teisingumo Teismas (44). Teritorinio plano arba programos tinkamas vertinimas, žinoma, atliekamas aukštesniu strateginiu lygmeniu, bet jo procedūra yra iš esmės tokia pati kaip projektų vertinimo. Todėl atliekant tokį tinkamą vertinimą reikėtų apsvarstyti plano arba programos poveikį „Natura 2000“ teritorijų vientisumui atskirai ir kartu su kitais planais arba projektais.

44

Atliekamas vertinimo darbas turėtų būti proporcingas plano geografinei aprėpčiai ir bet kokio galimo poveikio pobūdžiui ir mastui. Taip pat būtina gauti pakankamai informacijos apie siūlomą planą, kad jo tinkamą vertinimą būtų galima tinkamai atlikti. Pagrindinis tikslas visada yra išvengti bet kokio numatomo neigiamo poveikio „Natura 2000“ teritorijų vientisumui ar tokį poveikį pašalinti, arba pašalinti bet kokias pagrįstas priežastis nerimauti, kad toks neigiamas poveikis gali būti patirtas.

Konkrečių planų tinkamų vertinimų svarbi nauda yra tai, kad jie gali padėti išvengti galimų vėlesnių konfliktų su „Natura 2000“ teritorijų apsauga vertinant pavienių projektų poveikį, nes, pavyzdžiui, veiklos zonos nustatomos toliau nuo „Natura 2000“ teritorijų. Taip pat dalyviai privalo labai ankstyvame planavimo proceso etape apsvarstyti mažiau žalingus sprendimus, kaip pasiekti savo plano tikslus, ir raginami pereiti prie labiau integruoto ir kompleksinio požiūrio į hidroenergetikos plėtrą.

4.3.   Laukinės gyvūnijos jautrumo žemėlapiai ir zonų nustatymas

Laukinės gyvūnijos jautrumo žemėlapiai ir zonų nustatymas

Žemės naudojimo arba veiklos sektorių planai paprastai apima didelę geografinę teritoriją. Dėl tokio didelio masto ir teritorinio šių planų pobūdžio galima priimti strateginius sprendimus dėl hidroenergetikos gamybos pajėgumo ir jos objektų plėtros vietų didelėje teritorijoje, kartu atsižvelgiant į įvairias upių funkcijas ir į priimamų sprendimų galimą poveikį aplinkai.

Šiomis aplinkybėmis vienas veiksmingas būdas išvengti galimų konfliktų su „Natura 2000“ teritorijų apsauga arba kuo labiau juos sumažinti yra tinkamų arba netinkamų hidroenergetikai upės vietų nustatymas. Tada šiuos duomenis galima perkelti į žemėlapį, kuriame parodomi tos upės gamtos apsaugos siekiai, kad būtų galima nustatyti galimų konfliktų zonas – pavyzdžiui, saugomas teritorijas, tokias kaip „Natura 2000“ teritorijos, arba ES saugomų rūšių migracijos kelius.

Laukinės gyvūnijos jautrumo žemėlapiai yra naudingi, nes jais padedama parinkti hidroenergetikos plėtros vietas toliau nuo tokių vietovių kaip „Natura 2000“ teritorijos, kuriose reikšmingo poveikio rizika yra didelė ir dėl kurių įvairios aplinkosaugos leidimų išdavimo procedūros pagal VPD, Buveinių direktyvą arba PAV direktyvą neišvengiamai yra griežtesnės ir gali būti nuspręsta leidimo neduoti. Taip pat galima parengti kai kurių pasirinktų rūšių (pvz., Europos svarbos žuvų rūšių) ar konkrečių tipų buveinių arba saugomų teritorijų, esančių pasirinktame plote, jautrumo žemėlapius. Tačiau svarbu, kad žemėlapiai būtų rengiami remiantis geriausiais prieinamais duomenimis ir informacija ir kad atrankos kriterijai būtų skaidrūs ir aiškūs visiems dalyviams (ir galiausiai dėl jų būtų pasikonsultuota su visuomene). Be to, tokie žemėlapiai turėtų būti pakankamai smulkaus mastelio, kad būtų pateiktas patikimas tų teritorijų apibūdinimas.

Kita svarbi laukinės gyvūnijos jautrumo žemėlapių nauda yra tai, kad jais padedama iš anksto išvengti bet kokių prieštaravimų Paukščių direktyvos 5 straipsnio ir Buveinių direktyvos 12 ir 13 straipsnių nuostatoms. Kaip paaiškinta 1 skyriuje, šiomis nuostatomis siekiama užtikrinti Europos svarbos rūšių apsaugą visame jų natūralaus paplitimo ES areale nepriklausomai nuo to, ar jos yra „Natura 2000“ teritorijoje, ar ne. Todėl hidroenergetikos plėtotojai arba planuotojai turi užtikrinti, kad vykdydami veiklą laikysis šių griežtų rūšių apsaugos taisyklių.

Kita svarbi laukinės gyvūnijos jautrumo žemėlapių nauda yra tai, kad jais padedama iš anksto išvengti bet kokių prieštaravimų Paukščių direktyvos 5 straipsnio ir Buveinių direktyvos 12 ir 13 straipsnių nuostatoms.

Todėl hidroenergetikos plėtotojai arba planuotojai turi užtikrinti, kad vykdydami veiklą laikysis šių griežtų rūšių apsaugos taisyklių.

Vis dėlto jautrumo žemėlapiai, sudaryti remiantis esamu rūšių paplitimu, gali būti klaidinantys, nes esamas rūšių paplitimas gali būti nulemtas joms daromo poveikio, kurį reikia pašalinti. Naudojantis tokiais žemėlapiais reikia atsižvelgti į įvairių rūšių paplitimo atkūrimo planus. Parengus hidroenergetikos žemėlapius ir laukinės gyvūnijos jautrumo žemėlapius, juos galima sujungti ir įvairius upės ruožus galima priskirti vienai arba daugiau iš šių plačių kategorijų:

—   
  palankios teritorijos
  – tos teritorijos, kuriose yra geras hidroenergetikos potencialas (taip pat numatant patobulinti esamus įrenginius) ir yra nedidelė rizika, kad kils konfliktų su gamtos apsaugos interesais, pvz., labai pakeistame vandens telkinyje, kurio ekologinė reikšmė nedidelė ir (arba) kuriame nėra „Natura 2000“ teritorijų ar ES saugomų migruojančių rūšių,

palankios teritorijos

—   
  mažiau palankios teritorijos
  – tos, kuriose yra tam tikra rizika, kad kils konfliktas su vienos ar daugiau „Natura 2000“ teritorijų arba ES saugomų rūšių toje upėje apsauga,

mažiau palankios teritorijos

—   
  nepalankios teritorijos
  – tos, kuriose yra didelė rizika, kad kils konfliktas su vienos ar daugiau „Natura 2000“ teritorijų arba ES saugomų rūšių toje upėje apsauga. Šių teritorijų geriausia vengti, nes dėl jų bus labai sunku arba neįmanoma įvykdyti visas sąlygas atliekant vertinimo procedūrą pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnį ir išimčių procedūrą pagal VPD 4 straipsnio 7 dalį.

nepalankios teritorijos

Atminkite, kad jautrumo žemėlapiuose įmanoma tik bendrais bruožais parodyti teritorijas, kuriose gali būti didelė rizika (kur geriausia visiškai vengti naujos plėtros), vidutinė rizika (kur gali būti įmanoma taikyti poveikio mažinimo priemones) ir nedidelė rizika (kur numatomas poveikis būtų nedidelis arba mažas). Todėl jie neatstoja poveikio aplinkai vertinimo (PAV) arba tinkamo vertinimo (TV), atliekamo projekto lygmeniu. Šiuos vertinimus vis vien gali reikėti atlikti pavieniams hidroenergetikos plėtros projektams.

Atliekant visapusiškus rūšių tyrimus pagal PAV arba TV konkrečioje teritorijoje bus galima kiekvienoje teritorijoje tiksliau nustatyti, kurios konkrečios gamtos vertybės ir kokia poveikio rizika yra jai būdingos. Strateginiu lygmeniu parengti žemėlapiai šiomis aplinkybėmis gali padėti nustatyti, kokio lygio vertinimo reikėtų atliekant išsamesnius ir griežtesnius pirminės būklės tyrimus konkretaus projekto lygmeniu.

| „NATURA 2000“ ŽIŪRYKLĖ – naudinga priemonė plėtros planuotojams

  http://natura2000.eea.europa.eu/
  „Natura 2000“ žiūryklė („Natura 2000 viewer“) – tai internetinė geografinė informacinė sistema (GIS), kurioje plėtros planuotojai gali surasti ir ištirti kiekvieną ES tinklo „Natura 2000“ teritoriją. Šias teritorijas galima apžvelgti labai smulkiu masteliu (1:500) – tai labai didelės skiriamosios gebos vaizdai, kuriuose parodomos teritorijos ribos ir svarbiausi jos kraštovaizdžio bruožai. Galima parsisiųsti kiekvienos teritorijos standartinę duomenų formą, kurioje išvardytos konkrečios rūšys ir atitinkamų tipų buveinės, kurių apsaugai skirta ta teritorija, nurodytas apytikris populiacijų dydis ar plotas ir apsaugos padėtis toje teritorijoje, taip pat jos svarba toms rūšims arba tų tipų buveinėms. Galima naudotis ir kitomis paieškos bei vaizdavimo funkcijomis, papildant „Natura 2000“ teritorijų žemėlapius iš įvairių šaltinių gautais duomenimis. |
| --- |

„NATURA 2000“ ŽIŪRYKLĖ – naudinga priemonė plėtros planuotojams

„NATURA 2000“ ŽIŪRYKLĖ – naudinga priemonė plėtros planuotojams

http://natura2000.eea.europa.eu/

„Natura 2000“ žiūryklė („Natura 2000 viewer“) – tai internetinė geografinė informacinė sistema (GIS), kurioje plėtros planuotojai gali surasti ir ištirti kiekvieną ES tinklo „Natura 2000“ teritoriją. Šias teritorijas galima apžvelgti labai smulkiu masteliu (1:500) – tai labai didelės skiriamosios gebos vaizdai, kuriuose parodomos teritorijos ribos ir svarbiausi jos kraštovaizdžio bruožai. Galima parsisiųsti kiekvienos teritorijos standartinę duomenų formą, kurioje išvardytos konkrečios rūšys ir atitinkamų tipų buveinės, kurių apsaugai skirta ta teritorija, nurodytas apytikris populiacijų dydis ar plotas ir apsaugos padėtis toje teritorijoje, taip pat jos svarba toms rūšims arba tų tipų buveinėms. Galima naudotis ir kitomis paieškos bei vaizdavimo funkcijomis, papildant „Natura 2000“ teritorijų žemėlapius iš įvairių šaltinių gautais duomenimis.

| Tarptautinės Dunojaus apsaugos komisijos (TDAK) rekomendacijos dėl nacionalinio arba regioninio vertinimo ir kriterijų

  Pagal TDAK pagrindinius principus rekomenduojamas dviejų etapų procesas atliekant strateginį hidroenergijos gamybos zonų planavimą nacionaliniu arba regioniniu lygmeniu. Pirmame etape reikėtų nustatyti upės ruožus, kuriuose pagal atitinkamus tarptautinius, nacionalinius ar regioninius teisės aktus ir (arba) susitarimus hidroenergetikos plėtra yra uždrausta (neliečiamos zonos). Antrame etape reikėtų įvertinti visus kitus upės ruožus naudojant iš anksto nustatytą klasifikavimo sistemą, remiantis sutartais kriterijais. Svarbu, kad vertinimas nacionaliniu arba regioniniu lygmeniu būtų techniškai įmanomas ir grindžiamas visais tuo lygmeniu įmanomais gauti duomenimis. Taip parengta vertinimo matrica yra pagalbinė priemonė priimant sprendimus, kad būtų galima darniai siekti energetikos ir aplinkosaugos tikslų. Šį vertinimo procesą turėtų atlikti kompetentinga institucija nacionaliniu ir (arba) regioniniu lygmeniu kiekvienoje Dunojaus valstybėje; tai turėtų būti visuomenės dalyvavimo proceso dalis. Gautus rezultatus taip pat reikėtų panaudoti rengiant upių baseinų valdymo planus ir atsinaujinančiųjų išteklių energetikos veiksmų planus. |
| --- |

Tarptautinės Dunojaus apsaugos komisijos (TDAK) rekomendacijos dėl nacionalinio arba regioninio vertinimo ir kriterijų

Tarptautinės Dunojaus apsaugos komisijos (TDAK) rekomendacijos dėl nacionalinio arba regioninio vertinimo ir kriterijų

Pagal TDAK pagrindinius principus rekomenduojamas dviejų etapų procesas atliekant strateginį hidroenergijos gamybos zonų planavimą nacionaliniu arba regioniniu lygmeniu. Pirmame etape reikėtų nustatyti upės ruožus, kuriuose pagal atitinkamus tarptautinius, nacionalinius ar regioninius teisės aktus ir (arba) susitarimus hidroenergetikos plėtra yra uždrausta (neliečiamos zonos). Antrame etape reikėtų įvertinti visus kitus upės ruožus naudojant iš anksto nustatytą klasifikavimo sistemą, remiantis sutartais kriterijais. Svarbu, kad vertinimas nacionaliniu arba regioniniu lygmeniu būtų techniškai įmanomas ir grindžiamas visais tuo lygmeniu įmanomais gauti duomenimis. Taip parengta vertinimo matrica yra pagalbinė priemonė priimant sprendimus, kad būtų galima darniai siekti energetikos ir aplinkosaugos tikslų. Šį vertinimo procesą turėtų atlikti kompetentinga institucija nacionaliniu ir (arba) regioniniu lygmeniu kiekvienoje Dunojaus valstybėje; tai turėtų būti visuomenės dalyvavimo proceso dalis. Gautus rezultatus taip pat reikėtų panaudoti rengiant upių baseinų valdymo planus ir atsinaujinančiųjų išteklių energetikos veiksmų planus.

| WWF pagrindinio ekologinio plano žemėlapių sudarymo priemonė, skirta Austrijos upėms

  Pasauliniam laukinės gamtos fondui (WWF) Austrijoje svarbu, kad hidroenergetikos plėtra ateityje būtų vykdoma vadovaujantis strateginiu požiūriu, taigi būtų galima apsaugoti likusius svarbius, jautrius ir nepaliestus upių ruožus. Teikdamas tam paramą WWF parengė pagrindinį ekologinį planą, siekdamas suteikti techniškai patikimą pagrindą, pagal kurį būtų priimami sprendimai vertinant Austrijos upių apsaugos poreikį (WWF Ökomasterplan, 2009 m.).
  Šis tyrimas paskelbtas 2009 m. ir jame pirmą kartą įvertinta 53 didžiausių Austrijos upių, kurių baseinai užima didesnį kaip 500 km2 plotą, ekologinė reikšmė. Jame taip pat pateikti oficialūs duomenys, gauti iš esamos padėties analizės, kurią atliko ministerija, atsakinga už ES Vandens pagrindų direktyvos įgyvendinimą ir su gamtos apsauga susijusios informacijos (pavyzdžiui, apie „Natura 2000“ teritorijas ir kitas saugomas vietoves) teikimą. Visi vandentakių ruožai buvo suklasifikuoti ir nustatyti jų prioritetai pagal svarbą remiantis įvairiais atrankos kriterijais (pavyzdžiui, ekologiniu statusu, padėtimi saugomose teritorijose, hidromorfologiniais bruožais, nepertraukiamos laisvos vandens tėkmės ruožo ilgiu).
  Taigi, kiekvienas upės ruožas pagal jautrumą priskirtas kuriai nors iš šių klasių:






  — | 1 jautrumo klasė – labai svarbi apsauga, pagrįsta ekologiniu statusu, |
| --- | --- |

WWF pagrindinio ekologinio plano žemėlapių sudarymo priemonė, skirta Austrijos upėms

WWF pagrindinio ekologinio plano žemėlapių sudarymo priemonė, skirta Austrijos upėms

Pasauliniam laukinės gamtos fondui (WWF) Austrijoje svarbu, kad hidroenergetikos plėtra ateityje būtų vykdoma vadovaujantis strateginiu požiūriu, taigi būtų galima apsaugoti likusius svarbius, jautrius ir nepaliestus upių ruožus. Teikdamas tam paramą WWF parengė pagrindinį ekologinį planą, siekdamas suteikti techniškai patikimą pagrindą, pagal kurį būtų priimami sprendimai vertinant Austrijos upių apsaugos poreikį (WWF Ökomasterplan, 2009 m.).

Ökomasterplan

Šis tyrimas paskelbtas 2009 m. ir jame pirmą kartą įvertinta 53 didžiausių Austrijos upių, kurių baseinai užima didesnį kaip 500 km2 plotą, ekologinė reikšmė. Jame taip pat pateikti oficialūs duomenys, gauti iš esamos padėties analizės, kurią atliko ministerija, atsakinga už ES Vandens pagrindų direktyvos įgyvendinimą ir su gamtos apsauga susijusios informacijos (pavyzdžiui, apie „Natura 2000“ teritorijas ir kitas saugomas vietoves) teikimą. Visi vandentakių ruožai buvo suklasifikuoti ir nustatyti jų prioritetai pagal svarbą remiantis įvairiais atrankos kriterijais (pavyzdžiui, ekologiniu statusu, padėtimi saugomose teritorijose, hidromorfologiniais bruožais, nepertraukiamos laisvos vandens tėkmės ruožo ilgiu).

2

Taigi, kiekvienas upės ruožas pagal jautrumą priskirtas kuriai nors iš šių klasių:

—

1 jautrumo klasė – labai svarbi apsauga, pagrįsta ekologiniu statusu,

| — | 2 jautrumo klasė – labai svarbi apsauga dėl padėties tame gamtos draustinyje (-iuose), |
| --- | --- |

—

2 jautrumo klasė – labai svarbi apsauga dėl padėties tame gamtos draustinyje (-iuose),

| — | 3 jautrumo klasė – labai verta apsaugos dėl morfologinių savybių, |
| --- | --- |

—

3 jautrumo klasė – labai verta apsaugos dėl morfologinių savybių,

| — | 4 jautrumo klasė – labai verta apsaugos dėl nepertraukiamos laisvos tėkmės ruožo ilgio, |
| --- | --- |

—

4 jautrumo klasė – labai verta apsaugos dėl nepertraukiamos laisvos tėkmės ruožo ilgio,

| — | 5 jautrumo klasė – galbūt verta apsaugos, bet trūksta pagrindinių duomenų, kad būtų galima įvertinti saugią aplinkos būklę, |
| --- | --- |

—

5 jautrumo klasė – galbūt verta apsaugos, bet trūksta pagrindinių duomenų, kad būtų galima įvertinti saugią aplinkos būklę,

| — | 6 jautrumo klasė – galbūt verta apsaugos, |
| --- | --- |

—

6 jautrumo klasė – galbūt verta apsaugos,

| — | 7 jautrumo klasė – neverta apsaugos, |
| --- | --- |

—

7 jautrumo klasė – neverta apsaugos,

| — | 8 jautrumo klasė – šiuo metu naudojama energetikos ekonominėms reikmėms teritorija, |
| --- | --- |

—

8 jautrumo klasė – šiuo metu naudojama energetikos ekonominėms reikmėms teritorija,

| — | trūksta duomenų (apie ekologinę būklę, hidromorfologiją). |
| --- | --- |

—

trūksta duomenų (apie ekologinę būklę, hidromorfologiją).

Image

http://www.oekomasterplan.at/home.html

| Planavimo priemonės, kuriomis siekiama suderinti hidroenergetikos plėtrą ir atkurti vandens aplinką Prancūzijoje

  2008 m. Prancūzijos ekologijos, darnaus vystymosi ir energetikos ministerija surengė apskritojo stalo diskusiją, kaip toliau plėtoti tvarią hidroenergetiką ir kartu atkurti vandens aplinką Prancūzijoje. Reikėjo pasiekti du tikslus: iki 2020 m. padidinti per metus pagaminamos energijos kiekį 3 TWh ir iki 2015 m. pasiekti gerą 66 proc. paviršinio vandens telkinių būklę.
  Po plačių diskusijų su išrinkta vietos valdžia, hidroenergijos gamintojais, nacionaliniu profesionaliosios gėlųjų vandenų žvejybos komitetu ir keliomis NVO ši ministerija pasirašė susitarimą, kuriame iškelti keturi pagrindiniai tikslai:






  — | remti hidroenergetiką vykdant nuolatinį bendrų aplinkos integracijos, stebėsenos ir kontrolės tyrimų procesą, |
| --- | --- |

Planavimo priemonės, kuriomis siekiama suderinti hidroenergetikos plėtrą ir atkurti vandens aplinką Prancūzijoje

Planavimo priemonės, kuriomis siekiama suderinti hidroenergetikos plėtrą ir atkurti vandens aplinką Prancūzijoje

2008 m. Prancūzijos ekologijos, darnaus vystymosi ir energetikos ministerija surengė apskritojo stalo diskusiją, kaip toliau plėtoti tvarią hidroenergetiką ir kartu atkurti vandens aplinką Prancūzijoje. Reikėjo pasiekti du tikslus: iki 2020 m. padidinti per metus pagaminamos energijos kiekį 3 TWh ir iki 2015 m. pasiekti gerą 66 proc. paviršinio vandens telkinių būklę.

Po plačių diskusijų su išrinkta vietos valdžia, hidroenergijos gamintojais, nacionaliniu profesionaliosios gėlųjų vandenų žvejybos komitetu ir keliomis NVO ši ministerija pasirašė susitarimą, kuriame iškelti keturi pagrindiniai tikslai:

—

remti hidroenergetiką vykdant nuolatinį bendrų aplinkos integracijos, stebėsenos ir kontrolės tyrimų procesą,

| — | modernizuoti ir optimizuoti esamas elektrines siekiant veiksmingai įgyvendinti teisės aktų reikalavimus dėl minimalaus srauto padidinimo iki 2014 m. sausio mėn. ir įrengiant privalomas žuvų pralaidas. Be to, pratęsiant visas koncesijos sutartis turėtų būti imamasi priemonių, kad būtų pagerinta tiek energijos gamyba elektrinėje, tiek jos aplinkosaugos veiksmingumas, |
| --- | --- |

—

modernizuoti ir optimizuoti esamas elektrines siekiant veiksmingai įgyvendinti teisės aktų reikalavimus dėl minimalaus srauto padidinimo iki 2014 m. sausio mėn. ir įrengiant privalomas žuvų pralaidas. Be to, pratęsiant visas koncesijos sutartis turėtų būti imamasi priemonių, kad būtų pagerinta tiek energijos gamyba elektrinėje, tiek jos aplinkosaugos veiksmingumas,

| — | pašalinti nacionalinėje programoje nurodytas ekologinio susietumo kliūtis, dėl kurių kyla daugiausia problemų, ir įgyvendinti tas atkuriamąsias programas naudojantis vandens tiekimo agentūrų lėšomis, |
| --- | --- |

—

pašalinti nacionalinėje programoje nurodytas ekologinio susietumo kliūtis, dėl kurių kyla daugiausia problemų, ir įgyvendinti tas atkuriamąsias programas naudojantis vandens tiekimo agentūrų lėšomis,

| — | sukurti aukštos aplinkos kokybės hidroenergetikos plėtros sistemą, kurios poveikis aplinkai būtų minimalus. Planuoti ir statyti naujas elektrines pageidautina visų pirma tose teritorijose, kurios nėra labai svarbios aplinkos apsaugai, ir vengti didelės biologinės įvairovės teritorijų (pvz., nepaliestų upių ir tokių upių, kurių vientisumas dar nepertrauktas). |
| --- | --- |

—

sukurti aukštos aplinkos kokybės hidroenergetikos plėtros sistemą, kurios poveikis aplinkai būtų minimalus. Planuoti ir statyti naujas elektrines pageidautina visų pirma tose teritorijose, kurios nėra labai svarbios aplinkos apsaugai, ir vengti didelės biologinės įvairovės teritorijų (pvz., nepaliestų upių ir tokių upių, kurių vientisumas dar nepertrauktas).

Taigi, nuo 2012 iki 2015 m. vyriausybė patvirtino du saugomų upių sąrašus, kad būtų užtikrinta atitiktis VPD. Į pirmąjį sąrašą įtrauktos neliečiamos upės arba išsaugotos upės, kuriose negalima leisti statyti jokių naujų kliūčių, o dėl esamų užtvankų turi būti užtikrintas ekologinis susietumas tuo metu, kai pratęsiami leidimai tas užtvankas eksploatuoti. Į antrąjį sąrašą įtrauktos upės, kurių pralaidumo per esamas užtvankas atkūrimas laikomas prioritetu. Šiose upėse esamos užtvankos turi būti per 5 metus pritaikytos siekiant užtikrinti žuvų migraciją tiek prieš srovę, tiek pasroviui ir pakankamą dugno nuosėdų pernešimą.

Į pirmąjį sąrašą įtrauktos aukšto statuso upės (pvz., „Natura 2000“), diadrominių migruojančių žuvų upės (taip pat dažnai „Natura 2000“) ir biologinės kilmės tvenkiniai. Kartu jie sudaro apie 25–30 proc. visų vandentakių Prancūzijoje. Į antrąjį sąrašą įtrauktos kitos diadrominių migruojančių žuvų upės, upės, kurių aplinkosaugos tikslai gali būti nepasiekti dėl joms tenkančio hidromorfologinio krūvio ir neefektyviai veikiančių biologinės kilmės tvenkinių, kaip nustatyta upių baseinų valdymo plane. Kartu jie sudaro apie 10 proc. visų vandentakių.

Galimų naujos hidroenergetikos plėtros teritorijų nustatymas pagal regioninius atsinaujinančiųjų išteklių energetikos planus grindžiamas daugiausia hidroenergetikos duomenimis ir suderinamumu su 1 ir 2 sąrašais, kuriuose nustatytos tinkamomis, mažiau tinkamomis arba netinkamomis laikomos teritorijos.

Šaltinis: https://circabc.europa.eu/sd/a/85a4834a-5733-4474-9686-d6d94d722b95/Presentation-Planning%20instruments%20for%20hydropower%20and%20preserved%20rivers%20in%20France.pdf

Šaltinis:

4.4.   Ankstyvos konsultacijos

Ankstyvos konsultacijos

Ankstyvos konsultacijos su aplinkosaugos suinteresuotaisiais subjektais ir iš tiesų su visais suinteresuotaisiais subjektais yra svarbios, kad būtų užtikrinta, jog bus atrasti priimtini ir tvarūs problemų sprendimo būdai. Ne mažiau svarbu pasiekti, kad aktualūs klausimai būtų vienodai suprantami, ir skatinti bendradarbiauti ieškant sprendimų, ypač jeigu paaiškėja, kad tam tikro projekto ekologinis poveikis negali būti ištaisytas įprastais poveikio mažinimo būdais.

Dažnai kyla konfliktų todėl, kad nesugebama pakankamai anksti į planavimo procedūrą įtraukti aplinkosaugos suinteresuotųjų subjektų; dėl to gali būti daug vėluojama ir tai gali brangiai kainuoti. Būtų geriausia, kad suinteresuotieji subjektai ir plačioji visuomenė dalyvautų visuose projekto arba plano rengimo etapuose. Ypač svarbus yra dalyvavimas projekto arba plano koncepcijos rengimo etape ir interaktyviame bei kartotiniame procese, kurio metu ieškoma realių alternatyvių problemų sprendimo būdų probleminėse teritorijose.

Pagal Europos Sąjungos teisės aktus ir procedūras nėra labai konkrečiai nustatyto reikalavimo dėl konsultavimosi su visuomene ir jos dalyvavimo, ir paprastai oficialūs viešų konsultacijų veiksmai numatomi tik užbaigus poveikio aplinkai tyrimus ir pateikus patvirtinti projektų planus. Tačiau tai neturėtų kliudyti projektų rengėjams patiems susitarti kuo anksčiau organizuoti viešų konsultacijų procesą.

Kiekvienos gerai organizuotos visuomenės dalyvavimo strategijos tikslai turėtų būti:

| — | užtikrinti skaidrų infrastruktūros plano arba projekto planavimo ir sprendimų priėmimo procesą ir atvirumą dėl visos reikalingos informacijos ir duomenų, |
| --- | --- |

—

užtikrinti skaidrų infrastruktūros plano arba projekto planavimo ir sprendimų priėmimo procesą ir atvirumą dėl visos reikalingos informacijos ir duomenų,

| — | didinti informuotumą apie bendruosius plano arba projekto tikslus ir susijusius klausimus, |
| --- | --- |

—

didinti informuotumą apie bendruosius plano arba projekto tikslus ir susijusius klausimus,

| — | įgyti visuomenės paramą planavimo procesui ir projekto arba plano įgyvendinimui, |
| --- | --- |

—

įgyti visuomenės paramą planavimo procesui ir projekto arba plano įgyvendinimui,

| — | įtraukti svarbiausius suinteresuotuosius subjektus į planavimo etapą siekiant stiprinti tarpusavio pasitikėjimo ir pagarbos dvasią ir taip padėti lengviau gauti visuomenės pritarimą ir sėkmingai įgyvendinti planą arba projektą. |
| --- | --- |

—

įtraukti svarbiausius suinteresuotuosius subjektus į planavimo etapą siekiant stiprinti tarpusavio pasitikėjimo ir pagarbos dvasią ir taip padėti lengviau gauti visuomenės pritarimą ir sėkmingai įgyvendinti planą arba projektą.

Praktikoje užtikrinant sėkmingą konsultavimosi su suinteresuotaisiais subjektais ir jų dalyvavimo procesą yra ypač svarbūs šie dalykai:

| — | tinkamas visuomenės dalyvavimo laikas: suinteresuotieji subjektai turėtų pradėti dalyvauti jau ankstyviausiuose plano arba projekto etapuose, kad jų suteiktą informaciją apie aplinką būtų galima naudoti svarstant projektavimo, vietos parinkimo ir finansinių sąlygų alternatyvas. Su suinteresuotaisiais subjektais turėtų būti toliau konsultuojamasi per visą poveikio aplinkai vertinimo procesą ir visą plano arba projekto ciklą, |
| --- | --- |

—

tinkamas visuomenės dalyvavimo laikas: suinteresuotieji subjektai turėtų pradėti dalyvauti jau ankstyviausiuose plano arba projekto etapuose, kad jų suteiktą informaciją apie aplinką būtų galima naudoti svarstant projektavimo, vietos parinkimo ir finansinių sąlygų alternatyvas. Su suinteresuotaisiais subjektais turėtų būti toliau konsultuojamasi per visą poveikio aplinkai vertinimo procesą ir visą plano arba projekto ciklą,

tinkamas visuomenės dalyvavimo laikas:

| — | reikiamų interesų grupių nustatymas: nustatyti reikiamas interesų grupes arba suinteresuotuosius subjektus yra labai svarbu siekiant, kad sėkmingai dalyvautų visuomenė pagal tam tikrą politiką, planą, programą (pvz., sektoriaus ar regiono) arba projektą. Visuomenės, kurioje planuojama įgyvendinti planą arba projektą, socialinės sudėties analizė taip pat padės užtikrinti, kad būtų nustatyti ir į konsultacijas įtraukti visi reikiami visuomenės veikėjai arba suinteresuotieji subjektai, |
| --- | --- |

—

reikiamų interesų grupių nustatymas: nustatyti reikiamas interesų grupes arba suinteresuotuosius subjektus yra labai svarbu siekiant, kad sėkmingai dalyvautų visuomenė pagal tam tikrą politiką, planą, programą (pvz., sektoriaus ar regiono) arba projektą. Visuomenės, kurioje planuojama įgyvendinti planą arba projektą, socialinės sudėties analizė taip pat padės užtikrinti, kad būtų nustatyti ir į konsultacijas įtraukti visi reikiami visuomenės veikėjai arba suinteresuotieji subjektai,

reikiamų interesų grupių nustatymas:

| — | reikiamos ryšių palaikymo ir konsultavimosi formos pasirinkimas: visuomenės dalyvavimas gali būti įvairus, pradedant paprastu informacijos skleidimu ir konsultavimusi ir baigiant visapusišku dalyvavimu priimant sprendimus:






  — | informavimas – vienpusis informacijos perdavimas, t. y. projekto iniciatorius ją perduoda visuomenei, |
| --- | --- | --- |

—

reikiamos ryšių palaikymo ir konsultavimosi formos pasirinkimas: visuomenės dalyvavimas gali būti įvairus, pradedant paprastu informacijos skleidimu ir konsultavimusi ir baigiant visapusišku dalyvavimu priimant sprendimus:

reikiamos ryšių palaikymo ir konsultavimosi formos pasirinkimas:

—

informavimas – vienpusis informacijos perdavimas, t. y. projekto iniciatorius ją perduoda visuomenei,

informavimas –

| — | konsultavimasis – abipusis informacijos perdavimas tarp projekto iniciatoriaus ir visuomenės, suteikiant visuomenei galimybę išreikšti savo nuomonę, o iniciatoriui – į ją atsakyti, |
| --- | --- |

—

konsultavimasis – abipusis informacijos perdavimas tarp projekto iniciatoriaus ir visuomenės, suteikiant visuomenei galimybę išreikšti savo nuomonę, o iniciatoriui – į ją atsakyti,

konsultavimasis

| — | dalyvavimas – abipusis informacijos ir idėjų perdavimas, kai projekto iniciatorius ir visuomenė dalyvauja kartu atliekant analizę ir nustatant darbotvarkę ir visuomenė bei suinteresuotieji subjektai savanoriškai dalyvauja priimant sprendimus dėl projekto rengimo ir valdymo, susitardami pačiais svarbiausiais klausimais. Dėl konkretaus plano arba projekto reikalingas visuomenės dalyvavimo lygis skiriasi priklausomai nuo socialinių ir politinių aplinkybių. Galima parengti kiekvienos iš svarbiausių suinteresuotųjų grupių dalyvavimo matricą, kuri padėtų nustatyti tinkamą tos grupės dalyvavimo lygį. Šią matricą taip pat galima naudoti kaip sisteminę priemonę apibrėžiant suinteresuotojo subjekto vaidmenis ir atsakomybę ir nustatant sritis, kuriose gali kilti nesutarimų tarp grupių, |
| --- | --- |

—

dalyvavimas – abipusis informacijos ir idėjų perdavimas, kai projekto iniciatorius ir visuomenė dalyvauja kartu atliekant analizę ir nustatant darbotvarkę ir visuomenė bei suinteresuotieji subjektai savanoriškai dalyvauja priimant sprendimus dėl projekto rengimo ir valdymo, susitardami pačiais svarbiausiais klausimais. Dėl konkretaus plano arba projekto reikalingas visuomenės dalyvavimo lygis skiriasi priklausomai nuo socialinių ir politinių aplinkybių. Galima parengti kiekvienos iš svarbiausių suinteresuotųjų grupių dalyvavimo matricą, kuri padėtų nustatyti tinkamą tos grupės dalyvavimo lygį. Šią matricą taip pat galima naudoti kaip sisteminę priemonę apibrėžiant suinteresuotojo subjekto vaidmenis ir atsakomybę ir nustatant sritis, kuriose gali kilti nesutarimų tarp grupių,

dalyvavimas –

| — | vatsakomybė ir įsipareigojimai: ankstyvos konsultacijos su grupėmis, kurioms tai gali turėti poveikį, gali padėti užtikrinti, kad sprendimus priimantys asmenys būtų geriau informuoti apie aplinką (pvz., nustatant poveikį aplinkai arba rengiant tinkamas poveikio mažinimo priemones), ir kuo labiau sumažinti galimų konfliktų ir vėlavimų. Realios pastangos teikti visuomenei informaciją ir atsakyti į pasiūlymus arba nuogąstavimus taip pat gali padėti išvengti nesusipratimų ir taip galima pasiekti, kad projektai būtų plačiau pripažinti ir būtų prisiimta daugiau atsakomybės už juos vietos lygmeniu. |
| --- | --- |

—

vatsakomybė ir įsipareigojimai: ankstyvos konsultacijos su grupėmis, kurioms tai gali turėti poveikį, gali padėti užtikrinti, kad sprendimus priimantys asmenys būtų geriau informuoti apie aplinką (pvz., nustatant poveikį aplinkai arba rengiant tinkamas poveikio mažinimo priemones), ir kuo labiau sumažinti galimų konfliktų ir vėlavimų. Realios pastangos teikti visuomenei informaciją ir atsakyti į pasiūlymus arba nuogąstavimus taip pat gali padėti išvengti nesusipratimų ir taip galima pasiekti, kad projektai būtų plačiau pripažinti ir būtų prisiimta daugiau atsakomybės už juos vietos lygmeniu.

vatsakomybė ir įsipareigojimai

Be abejonės, konsultavimasis su visuomene ir jos dalyvavimas gali būti ilgas ir nelengvas procesas, tačiau tuo tinkamai naudojantis galima sumažinti prieštaravimų ir padidinti ilgalaikės sėkmės perspektyvas.

| Strateginis planavimas ir bendradarbiavimas dirbant vandens baseino lygmeniu Anglijoje

  Pagal požiūrį, orientuotą į vandens baseiną, darbas grindžiamas bendradarbiavimu upės baseino mastu siekiant kompleksiškai gerinti mūsų vandens aplinką. Bendruomenės partnerystės grupės, sutelkusios vietos žinias ir praktinę patirtį, aktyviai dirba kiekviename iš daugiau kaip 100 pagal Vandens pagrindų direktyvą nustatytų upių baseinų visoje Anglijoje, įskaitant tuos, kurie kerta sieną su Velsu.
  Dirbant pagal tokį į vandens baseiną orientuotą požiūrį visoje šalyje dalyvauja daugiau kaip 1 500 organizacijų, įskaitant NVO, vandentvarkos bendroves, vietos valdžios institucijas, vyriausybės įstaigas, žemės savininkus, žvejų mėgėjų klubus, ūkininkams atstovaujančias organizacijas, mokslo įstaigas ir vietos įmones.
  Į vandens baseiną orientuotu požiūriu besivadovaujančios partnerystės grupės vykdo ekonomiškai efektyvią praktinę veiklą vietoje; taip gaunama įvairios naudos, tokios kaip geresnė vandens kokybė, didesnė biologinė įvairovė, mažesnė potvynių rizika, atsparumas klimato kaitai ir aktyvesnis bendruomenės dalyvavimas su savo vietovės upe susijusioje veikloje. Partnerystės grupės skatina pritraukti papildomų lėšų ir kai kurios iš jų jau surinko sumą, kuri yra net iki aštuonių kartų didesnė negu pradinė investicija.
  Keliais mokslinių tyrimų projektais jau pavyko įrodyti, kad įgaliota vandens baseino teritorijos partnerystės grupė, kurią sudaro įvairūs suinteresuotieji subjektai ir techninių sričių specialistai iš tam tikro vandens baseino ir aplinkinių teritorijų, gali būti atsakinga už planavimo, finansavimo ir geros tos upės bei jos baseino ekologinės būklės siekimo koordinavimą.
  Jais taip pat įrodyta, kad integruotu suinteresuotųjų subjektų inicijuotu baseino vertinimu gali būti padedama visapusiškai suprasti esamus uždavinius ir, tuo remiantis, parengti strateginį, tikslingą ir darnų, taigi ekonomiškai efektyvų viso baseino valdymo intervencinių priemonių planą.
  http://www.catchmentbasedapproach.org/ |
| --- |

Strateginis planavimas ir bendradarbiavimas dirbant vandens baseino lygmeniu Anglijoje

Strateginis planavimas ir bendradarbiavimas dirbant vandens baseino lygmeniu Anglijoje

Pagal požiūrį, orientuotą į vandens baseiną, darbas grindžiamas bendradarbiavimu upės baseino mastu siekiant kompleksiškai gerinti mūsų vandens aplinką. Bendruomenės partnerystės grupės, sutelkusios vietos žinias ir praktinę patirtį, aktyviai dirba kiekviename iš daugiau kaip 100 pagal Vandens pagrindų direktyvą nustatytų upių baseinų visoje Anglijoje, įskaitant tuos, kurie kerta sieną su Velsu.

Dirbant pagal tokį į vandens baseiną orientuotą požiūrį visoje šalyje dalyvauja daugiau kaip 1 500 organizacijų, įskaitant NVO, vandentvarkos bendroves, vietos valdžios institucijas, vyriausybės įstaigas, žemės savininkus, žvejų mėgėjų klubus, ūkininkams atstovaujančias organizacijas, mokslo įstaigas ir vietos įmones.

Į vandens baseiną orientuotu požiūriu besivadovaujančios partnerystės grupės vykdo ekonomiškai efektyvią praktinę veiklą vietoje; taip gaunama įvairios naudos, tokios kaip geresnė vandens kokybė, didesnė biologinė įvairovė, mažesnė potvynių rizika, atsparumas klimato kaitai ir aktyvesnis bendruomenės dalyvavimas su savo vietovės upe susijusioje veikloje. Partnerystės grupės skatina pritraukti papildomų lėšų ir kai kurios iš jų jau surinko sumą, kuri yra net iki aštuonių kartų didesnė negu pradinė investicija.

Keliais mokslinių tyrimų projektais jau pavyko įrodyti, kad įgaliota vandens baseino teritorijos partnerystės grupė, kurią sudaro įvairūs suinteresuotieji subjektai ir techninių sričių specialistai iš tam tikro vandens baseino ir aplinkinių teritorijų, gali būti atsakinga už planavimo, finansavimo ir geros tos upės bei jos baseino ekologinės būklės siekimo koordinavimą.

Jais taip pat įrodyta, kad integruotu suinteresuotųjų subjektų inicijuotu baseino vertinimu gali būti padedama visapusiškai suprasti esamus uždavinius ir, tuo remiantis, parengti strateginį, tikslingą ir darnų, taigi ekonomiškai efektyvų viso baseino valdymo intervencinių priemonių planą.

http://www.catchmentbasedapproach.org/

| „CABA“ ŽINIŲ BAZĖ

  Į vandens baseiną orientuotam požiūriui (angl. „Catchment based Approach“ – CaBA) skirtos svetainės tikslas – pristatyti visą gerą darbą, upių baseinų partnerystės grupių atliekamą visoje šalyje. Dalydamiesi geriausia patirtimi siekiame išvengti pastangų dubliavimo ir užtikrinti, kad „CaBA“ vadovai galėtų pasinaudoti visa patirtimi, per daugelį metų įgyta vandens baseinų valdymo proceso dalyvių. Galiausiai ši svetainė sukurta tam, kad „CaBA“ partnerystės grupės įgytų daugiau galios, parodant joms daugybę įvairių būdų, kuriais galima planuoti ir įgyvendinti baseinų valdymą remiantis įtraukiu dalyvavimu. |
| --- |
| | | | |
| ĮTRAUKTI | NAUDOTI DUOMENIS | VYKDYTI | STEBĖTI |
| baseinų suinteresuotuosius subjektus ir stiprinti veiksmingą partnerystę | ir įrodymus teikiant informaciją suinteresuotųjų subjektų vadovaujamam baseino planavimo procesui | tikslingas ir integruotas baseino valdymo intervencijas | ir modeliuoti aplinką siekiant vertinti tai, kas buvo pagerinta |
| Sužinokite daugiau | Sužinokite daugiau | Sužinokite daugiau | Sužinokite daugiau |

„CABA“ ŽINIŲ BAZĖ

„CABA“ ŽINIŲ BAZĖ

Į vandens baseiną orientuotam požiūriui (angl. „Catchment based Approach“ – CaBA) skirtos svetainės tikslas – pristatyti visą gerą darbą, upių baseinų partnerystės grupių atliekamą visoje šalyje. Dalydamiesi geriausia patirtimi siekiame išvengti pastangų dubliavimo ir užtikrinti, kad „CaBA“ vadovai galėtų pasinaudoti visa patirtimi, per daugelį metų įgyta vandens baseinų valdymo proceso dalyvių. Galiausiai ši svetainė sukurta tam, kad „CaBA“ partnerystės grupės įgytų daugiau galios, parodant joms daugybę įvairių būdų, kuriais galima planuoti ir įgyvendinti baseinų valdymą remiantis įtraukiu dalyvavimu.

Image

Image

Image

Image

ĮTRAUKTI

NAUDOTI DUOMENIS

VYKDYTI

STEBĖTI

baseinų suinteresuotuosius subjektus ir stiprinti veiksmingą partnerystę

ir įrodymus teikiant informaciją suinteresuotųjų subjektų vadovaujamam baseino planavimo procesui

tikslingas ir integruotas baseino valdymo intervencijas

ir modeliuoti aplinką siekiant vertinti tai, kas buvo pagerinta

Sužinokite daugiau

Sužinokite daugiau

Sužinokite daugiau

Sužinokite daugiau

5.   VERTINIMO PROCEDŪRA PAGAL BUVEINIŲ DIREKTYVĄ

VERTINIMO PROCEDŪRA PAGAL BUVEINIŲ DIREKTYVĄ

5.1.   Įvadas

Įvadas

Pagal ES gamtos apsaugos teisės aktus reikalaujama, kad būtų atliktas kiekvieno plano arba projekto, galinčio turėti reikšmingą poveikį vienai arba daugiau „Natura 2000“ teritorijų, tinkamas vertinimas (toliau – TV) pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalį. Šiame skyriuje pateiktos gairės, kaip žingsnis po žingsnio atlikti visų pirma hidroenergetikos planų ir projektų TV (45).

45

| 6 straipsnio 3 dalis



  Bet kokiems planams ir projektams, tiesiogiai nesusijusiems arba nebūtiniems teritorijos tvarkymui, bet galintiems ją reikšmingai paveikti individualiai arba kartu su kitais planais arba projektais, turi būti atliekamas jų galimo poveikio teritorijai įvertinimas. Atsižvelgiant į poveikio teritorijai įvertinimo išvadas ir remiantis 4 dalies nuostatomis, kompetentingos nacionalinės institucijos pritaria planui ar projektui tik įsitikinusios, kad jis neigiamai nepaveiks nagrinėjamos teritorijos vientisumui ir, jei reikia, išsiaiškinusios plačiosios visuomenės nuomonę.



  6 straipsnio 4 dalis



  Jei, nepaisant poveikio teritorijai neigiamo įvertinimo ir nesant kitų alternatyvių sprendimų, šis planas ar projektas vis dėlto privalo būti įgyvendintas dėl įpareigojančių priežasčių, tarp jų ir socialinio ar ekonominio pobūdžio, neatsižvelgti į visuomenės interesus [t. y. viršesnio viešojo intereso priežasčių], valstybė narė imasi visų kompensacinių priemonių, būtinų bendram Natura 2000 vientisumui apsaugoti. Apie patvirtintas kompensacines priemones ji praneša Komisijai. |
| --- |

6 straipsnio 3 dalis

6 straipsnio 3 dalis

Bet kokiems planams ir projektams, tiesiogiai nesusijusiems arba nebūtiniems teritorijos tvarkymui, bet galintiems ją reikšmingai paveikti individualiai arba kartu su kitais planais arba projektais, turi būti atliekamas jų galimo poveikio teritorijai įvertinimas. Atsižvelgiant į poveikio teritorijai įvertinimo išvadas ir remiantis 4 dalies nuostatomis, kompetentingos nacionalinės institucijos pritaria planui ar projektui tik įsitikinusios, kad jis neigiamai nepaveiks nagrinėjamos teritorijos vientisumui ir, jei reikia, išsiaiškinusios plačiosios visuomenės nuomonę.

Bet kokiems planams ir projektams, tiesiogiai nesusijusiems arba nebūtiniems teritorijos tvarkymui, bet galintiems ją reikšmingai paveikti individualiai arba kartu su kitais planais arba projektais, turi būti atliekamas jų galimo poveikio teritorijai įvertinimas. Atsižvelgiant į poveikio teritorijai įvertinimo išvadas ir remiantis 4 dalies nuostatomis, kompetentingos nacionalinės institucijos pritaria planui ar projektui tik įsitikinusios, kad jis neigiamai nepaveiks nagrinėjamos teritorijos vientisumui ir, jei reikia, išsiaiškinusios plačiosios visuomenės nuomonę.

6 straipsnio 4 dalis

6 straipsnio 4 dalis

Jei, nepaisant poveikio teritorijai neigiamo įvertinimo ir nesant kitų alternatyvių sprendimų, šis planas ar projektas vis dėlto privalo būti įgyvendintas dėl įpareigojančių priežasčių, tarp jų ir socialinio ar ekonominio pobūdžio, neatsižvelgti į visuomenės interesus [t. y. viršesnio viešojo intereso priežasčių], valstybė narė imasi visų kompensacinių priemonių, būtinų bendram Natura 2000 vientisumui apsaugoti. Apie patvirtintas kompensacines priemones ji praneša Komisijai.

Jei, nepaisant poveikio teritorijai neigiamo įvertinimo ir nesant kitų alternatyvių sprendimų, šis planas ar projektas vis dėlto privalo būti įgyvendintas dėl įpareigojančių priežasčių, tarp jų ir socialinio ar ekonominio pobūdžio, neatsižvelgti į visuomenės interesus [t. y. viršesnio viešojo intereso priežasčių], valstybė narė imasi visų kompensacinių priemonių, būtinų bendram Natura 2000 vientisumui apsaugoti. Apie patvirtintas kompensacines priemones ji praneša Komisijai.

Kadangi tinkle „Natura 2000“ saugomos vertingiausios ir nykstančios Europos gamtos buveinės ir rūšys, logiška yra tai, kad reikšmingą neigiamą poveikį toms teritorijoms galinčių padaryti plėtros projektų patvirtinimo procedūros turi būti pakankamai griežtos, kad nebūtų pakenkta bendriesiems Paukščių ir Buveinių direktyvų tikslams. Todėl ypač daug dėmesio skiriama poreikiui priimti sprendimus remiantis patikima moksline informacija ir kompetencija. Baigti patvirtinimo procesą dažnai vėluojama dėl nekokybiškų tinkamų vertinimų, kurie kliudo kompetentingoms institucijoms nuspręsti dėl plano arba projekto poveikio.

Taip pat svarbu nepainioti poveikio aplinkai vertinimų, atliekamų pagal Poveikio aplinkai vertinimo (PAV) ir Strateginio poveikio aplinkai vertinimo (SPAV) direktyvas, ar išimčių procedūros pagal Vandens pagrindų direktyvos 4 straipsnio 7 dalį su tinkamu vertinimu (TV), kuris atliekamas pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalį. Nors tokie vertinimai labai dažnai atliekami kartu ir juos gali būti naudinga suderinti, kiekvieno iš jų paskirtis yra kitokia ir vertinamas poveikis skirtingiems aplinkos aspektams. Taigi, nors būtų geriausia juos visus suderinti, kitais vertinimais negalima pakeisti TV ir jie negali jo atstoti.

Atliekant TV dėmesys skiriamas toms rūšims ir tų tipų buveinėms, kurios saugomos pagal Paukščių ir Buveinių direktyvas, ir visų pirma toms rūšims ir buveinėms, kurių apsaugai skirta atitinkama „Natura 2000“ teritorija. Todėl pagal 6 straipsnio 3 dalį atliekamo TV sritis yra siauresnė negu vertinimo pagal VPD, PAV direktyvą arba SPAV direktyvą – jį atliekant vertinamas tik poveikis „Natura 2000“ teritorijoms, atsižvelgiant į jų apsaugos tikslus.

Atliekant TV dėmesys skiriamas toms rūšims ir tų tipų buveinėms, kurios saugomos pagal Paukščių ir Buveinių direktyvas, ir visų pirma toms rūšims ir buveinėms, kurių apsaugai skirta atitinkama „Natura 2000“ teritorija.

Kiekvienos vertinimo procedūros poveikis taip pat yra skirtingas. TV ir vertinimo pagal VPD rezultatas yra teisiškai privalomas kompetentingai institucijai, nuo jo priklauso jos galutinis sprendimas. Taigi, jeigu atliekant TV nustatoma, kad bus neigiamas poveikis „Natura 2000“ teritorijos vientisumui (nepaisant taikomų poveikio mažinimo priemonių), tokį planą arba projektą galima patvirtinti tik jeigu tenkinamos 6 straipsnio 4 dalyje nustatytos sąlygos.

5.2.   Kada reikia taikyti procedūrą pagal 6 straipsnį?

Kada reikia taikyti procedūrą pagal 6 straipsnį?

Procedūrinės ir esminės apsaugos priemonės, taikytinos dėl kiekvieno plano arba projekto, galinčio turėti reikšmingą poveikį „Natura 2000“ teritorijai, nustatytos Buveinių direktyvos 6 straipsnyje.

Šia procedūra siekiama:

| — | įvertinti plano arba projekto, galinčio padaryti reikšmingą poveikį „Natura 2000“ teritorijai, padarinius atsižvelgiant į tos teritorijos apsaugos tikslus, |
| --- | --- |

—

įvertinti plano arba projekto, galinčio padaryti reikšmingą poveikį „Natura 2000“ teritorijai, padarinius atsižvelgiant į tos teritorijos apsaugos tikslus,

| — | nustatyti, ar tie padariniai neigiamai paveiks tos teritorijos vientisumą, |
| --- | --- |

—

nustatyti, ar tie padariniai neigiamai paveiks tos teritorijos vientisumą,

| — | nustatyti mechanizmą, pagal kurį būtų patvirtintas planas arba projektas, darantis neigiamą poveikį, jeigu nebūtų alternatyvių mažiau kenksmingų sprendimų ir jeigu jis būtų laikomas reikalingu dėl įpareigojančių viršesnio viešojo intereso priežasčių, |
| --- | --- |

—

nustatyti mechanizmą, pagal kurį būtų patvirtintas planas arba projektas, darantis neigiamą poveikį, jeigu nebūtų alternatyvių mažiau kenksmingų sprendimų ir jeigu jis būtų laikomas reikalingu dėl įpareigojančių viršesnio viešojo intereso priežasčių,

| — | užtikrinti, kad pastaruoju atveju būtų imtasi kompensacinių priemonių garantuojant, jog bus išsaugotas bendras tinklo „Natura 2000“ vientisumas. |
| --- | --- |

—

užtikrinti, kad pastaruoju atveju būtų imtasi kompensacinių priemonių garantuojant, jog bus išsaugotas bendras tinklo „Natura 2000“ vientisumas.

6 straipsnio 3 dalyje pateiktos kelios sąlygos, kurioms esant būtina atlikti TV. Jis atliekamas dėl:

| — | bet kokio plano arba projekto, |
| --- | --- |

—

bet kokio plano arba projekto,

| — | kuris gali turėti reikšmingą poveikį bent vienai „Natura 2000“ teritorijai, |
| --- | --- |

—

kuris gali turėti reikšmingą poveikį bent vienai „Natura 2000“ teritorijai,

| — | pavieniui arba kartu su kitais planais ar projektais, |
| --- | --- |

—

pavieniui arba kartu su kitais planais ar projektais,

| — | tačiau jis nėra tiesiogiai susijęs su tos teritorijos tvarkymu jos apsaugos tikslu. |
| --- | --- |

—

tačiau jis nėra tiesiogiai susijęs su tos teritorijos tvarkymu jos apsaugos tikslu.

Direktyvoje tokio plano arba projekto taikymo sritis neapibrėžta. Vietoj to lemiamas veiksnys yra tai, ar jis gali turėti reikšmingą poveikį, ar ne. Todėl terminą „projektas“ reikėtų aiškinti plačiai, į jį įtraukiant ir statybos darbus, ir bet kokias kitas intervencijas į natūralią aplinką (46). Tai apima ir projektus, kuriais siekiama atkurti, atnaujinti, prižiūrėti arba modernizuoti esamą hidroelektrinę, jeigu manoma, kad jie gali turėti reikšmingą poveikį „Natura 2000“ teritorijai.

46

Dėl geografinės aprėpties pažymėtina, kad 6 straipsnio 3 dalis nėra siaurai taikoma planams ir projektams vien „Natura 2000“ teritorijoje; ji taikoma ir plėtrai bet kur už „Natura 2000“ teritorijos ribų, jei ta plėtra gali turėti reikšmingą poveikį tai teritorijai. Vien dėl to, kad siūloma plėtra būtų vykdoma už „Natura 2000“ teritorijos ribų, neatleidžiama nuo reikalavimo atlikti jos TV pagal 6 straipsnio 3 dalį.

Taigi, poreikis atlikti vertinimą priklauso nuo to, ar plėtra gali turėti reikšmingą poveikį „Natura 2000“ teritorijai atskirai arba kartu su kitais planais ar projektais, nepriklausomai nuo to, ar tas projektas įgyvendinamas „Natura 2000“ teritorijoje, ar už jos ribų. Pavyzdžiui, projektas, kuris įgyvendinamas šiek tiek aukščiau prieš srovę nuo Natura 2000“ teritorijos, vis vien gali padaryti žalos tos pasroviui esančios teritorijos vientisumui dėl vandens tėkmės sutrikdymo, dugno nuosėdų pernešimo pakitimų, taršos arba rūšių migracijos ir judėjimo kliūčių. Tokiais atvejais projektą reikia įvertinti pagal 6 straipsnio 3 dalį.

nepriklausomai nuo to, ar tas projektas įgyvendinamas „Natura 2000“ teritorijoje, ar už jos ribų.

Tai darant geriausia taip pat atsižvelgti į bet kokį galimą tarpvalstybinį poveikį. Jeigu vienos valstybės planas ar projektas atskirai arba kartu su kitais planais ar projektais gali turėti reikšmingą poveikį kitos valstybės „Natura 2000“ teritorijai, atliekant TV būtina įvertinti poveikį ir tos kitos valstybės „Natura 2000“ teritorijų vientisumui. Tai atitinka Espo konvenciją, kuri ES įgyvendinama pagal PAV ir SPAV direktyvas.

5.3.   Nuosekli procedūra

Nuosekli procedūra

6 straipsnio 3 dalyje nustatyta procedūra turi būti atliekama laikantis nustatytos veiksmų sekos. Kiekviename jos etape nustatoma, ar yra reikalingas tam tikras tolesnis to proceso etapas. Pavyzdžiui, jeigu po atrankinio patikrinimo padaroma išvada, kad nebus neigiamo poveikio tai „Natura 2000“ teritorijai, tą planą arba projektą galima patvirtinti ir toliau jo vertinti nereikia.

Nustatyti šie procedūros etapai (žr. diagramą):

| — | atrankinis patikrinimas – per šį pirmą etapą nustatoma, ar reikia atlikti plano arba projekto TV, ar ne. Jeigu neįmanoma atmesti tikimybės, kad planas arba projektas turės reikšmingą poveikį kuriai nors „Natura 2000“ teritorijai, privaloma atlikti TV, |
| --- | --- |

—

atrankinis patikrinimas – per šį pirmą etapą nustatoma, ar reikia atlikti plano arba projekto TV, ar ne. Jeigu neįmanoma atmesti tikimybės, kad planas arba projektas turės reikšmingą poveikį kuriai nors „Natura 2000“ teritorijai, privaloma atlikti TV,

atrankinis patikrinimas

| — | tinkamas vertinimas – nusprendus, kad reikia atlikti TV, būtina atlikti išsamią plano arba projekto galimo poveikio (atskirai arba kartu su kitais planais ar projektais) „Natura 2000“ teritorijos (-ų) vientisumui analizę, atsižvelgiant į tos teritorijos apsaugos tikslus, |
| --- | --- |

—

tinkamas vertinimas – nusprendus, kad reikia atlikti TV, būtina atlikti išsamią plano arba projekto galimo poveikio (atskirai arba kartu su kitais planais ar projektais) „Natura 2000“ teritorijos (-ų) vientisumui analizę, atsižvelgiant į tos teritorijos apsaugos tikslus,

tinkamas vertinimas

| — | sprendimo priėmimas – jeigu atlikus TV neįrodoma, kad nebus neigiamo poveikio tos teritorijos vientisumui ar kad bet kokį neigiamą poveikį galima sumažinti, kompetentingos institucijos tą planą arba projektą turi atmesti. Kita vertus, jeigu atlikus TV įrodoma, kad nebus neigiamo poveikio „Natura 2000“ teritorijos vientisumui, projektą galima patvirtinti. |
| --- | --- |

—

sprendimo priėmimas – jeigu atlikus TV neįrodoma, kad nebus neigiamo poveikio tos teritorijos vientisumui ar kad bet kokį neigiamą poveikį galima sumažinti, kompetentingos institucijos tą planą arba projektą turi atmesti. Kita vertus, jeigu atlikus TV įrodoma, kad nebus neigiamo poveikio „Natura 2000“ teritorijos vientisumui, projektą galima patvirtinti.

sprendimo priėmimas

6 straipsnio 4 dalyje leidžiamos kelios šios bendrosios taisyklės išimtys. Plano arba projekto iniciatorius gali prašyti patvirtinti tą planą arba projektą išimtinėmis aplinkybėmis, jei tenkinamos 6 straipsnio 4 dalies sąlygos.

Iš to, kas pirmiau išdėstyta, aišku, kad šio sprendimo priėmimo procesas grindžiamas atsargumo principu. Svarbiausia yra objektyviai, pateikiant patikimų įrodymų, įrodyti, kad nebus neigiamo poveikio „Natura 2000“ teritorijai; plano arba projekto iniciatoriui tenka prievolė įrodyti, kad nebus neigiamo poveikio.

paveikslas

paveikslas

6 straipsnio 3 ir 4 dalių procedūros schema (pagal Komisijos metodinį vadovą)

6 straipsnio 3 ir 4 dalių procedūros schema (pagal Komisijos metodinį vadovą)

Nukrypti leidžianti nuostata 6 straipsnio4 dalyje

Ne

Ar galima daryti išvadą, kad planas arba projektas neigiamai nepaveiks teritorijos vientisumo?

Įvertinamas poveikis atsižvelgiant į atitinkamos teritorijos apsaugos tikslus

Leidimą galima išduoti tik dėl kitų įpareigojančių viršesnio viešojo intereso priežasčių, jei Komisija pateikia teigiamą nuomonę ir imamasi pakankamų kompensacinių priemonių

Leidimą galima išduoti, jeigu imamasi pakankamų kompensacinių priemonių

Ar yra žmonių sveikatai ar saugai svarbių aspektų arba svarbios naudos aplinkai?

Ar yra įpareigojančių viršesnio viešojo intereso priežasčių?

Ar toje teritorijoje yra prioritetinė buveinė ar rūšis?

Leidimo išduoti negalima

Ar yra alternatyvių sprendimų?

Ar neigiamą poveikį galima pašalinti, pvz., jo mažinimo priemonėmis?

Leidimą galimaišduoti

Reikia įvertinti suminį ir bendrą poveikį kartu su kitais planais ir (arba) projektais

Tinkamas vertinimas

Atrankinis patikrinimas

Leidimo išduoti negalima

Reikia perkurti planą arba projektą

Ne

Ne

Ne

Ne

Taip

Taip

Taip

Taip

Taip

Taip

Taip

Taip

Ne

Ne

Ar tas planas arba projektas gali turėti reikšmingą poveikį toje teritorijoje?

Ar tas planas arba projektas tiesiogiai susijęs su tos teritorijos tvarkymu jos išsaugojimo tikslais (arba yra tam būtinas)?

5.3.1.   Atrankinis patikrinimas

Atrankinis patikrinimas

6 straipsnio 3 dalies procedūros pirmame etape nustatoma, ar reikia atlikti TV, ar ne, t. y. ar planas arba projektas gali turėti reikšmingą poveikį„Natura 2000“ teritorijai. Jei galima pakankamai užtikrintai nustatyti, kad to plano arba projekto reikšmingas poveikis nėra tikėtinas (nei atskirai, nei kartu su kitais planais arba projektais), galima jį patvirtinti be tolesnio vertinimo.

gali turėti reikšmingą poveikį

nėra

Tačiau jei kyla kokių nors abejonių dėl tikėtino poveikio, būtina atlikti TV, kad šį galimą poveikį būtų galima išsamiai ištirti. Tai patvirtinta Teisingumo Teismo Waddenzee bylos sprendime (C-127/02), kuriame Teismas padarė išvadą, kad: „6 straipsnio 3 dalyje numatyto aplinkos apsaugos mechanizmo [taikymas] nereiškia, jog vertinamas planas ar projektas iš tikrųjų turi reikšmingą poveikį nagrinėjamai teritorijai, tačiau yra tik tikimybė, kad toks poveikis susijęs su minėtu planu ar projektu. <...> [E]sant abejonių dėl didelio poveikio nebuvimo, reikia atlikti tokį vertinimą, [tai] suteikia galimybę [užtikrintai] išvengti planų ar projektų, darančių žalą nagrinėjamos teritorijos vientisumui, patvirtinimo ir <...> tokiu būdu padeda įgyvendinti [bendruosius Buveinių direktyvos tikslus].“

Waddenzee

Priežastys, kuriomis pagrįstas galutinis sprendimas atlikti arba neatlikti TV, turėtų būti fiksuojamos dokumentuose. Reikėtų pateikti pakankamai informacijos pagrindžiant padarytą išvadą.

| Aplinkosaugos leidimas kurti hidroenergetikos sistemą

  Jungtinės Karalystės vyriausybė parengė elektroninę paraiškos formą, vadinamąjį aplinkos apsaugos teritorijų audito dėl hidroenergetikos sistemų kontrolinį sąrašą, siekdama padėti atrinkti tikrinti galimus projektus išankstinio planavimo etape. Šiuo sąrašu pareiškėjui padedama sužinoti, kokią informaciją reikia nusiųsti kompetentingoms institucijoms, kad jos galėtų visapusiškai įvertinti siūlomos hidroenergetikos sistemos poveikį, ir suteikiama galimybė iš pradžių pasikonsultuoti dėl planuojamo projekto. Tai gali padėti nešvaistyti laiko ir išteklių projektams, kuriems leidimas tikriausiai nebūtų suteiktas.
  Pareiškėjų konkrečiai prašoma atsakyti į kontrolinio sąrašo klausimus dėl:






  1. | vandens ėmimo ir tėkmės valdymo; |
| --- | --- |

Aplinkosaugos leidimas kurti hidroenergetikos sistemą

Aplinkosaugos leidimas kurti hidroenergetikos sistemą

Jungtinės Karalystės vyriausybė parengė elektroninę paraiškos formą, vadinamąjį aplinkos apsaugos teritorijų audito dėl hidroenergetikos sistemų kontrolinį sąrašą, siekdama padėti atrinkti tikrinti galimus projektus išankstinio planavimo etape. Šiuo sąrašu pareiškėjui padedama sužinoti, kokią informaciją reikia nusiųsti kompetentingoms institucijoms, kad jos galėtų visapusiškai įvertinti siūlomos hidroenergetikos sistemos poveikį, ir suteikiama galimybė iš pradžių pasikonsultuoti dėl planuojamo projekto. Tai gali padėti nešvaistyti laiko ir išteklių projektams, kuriems leidimas tikriausiai nebūtų suteiktas.

Pareiškėjų konkrečiai prašoma atsakyti į kontrolinio sąrašo klausimus dėl:

1.

vandens ėmimo ir tėkmės valdymo;

| 2. | gamtos apsaugos; |
| --- | --- |

2.

gamtos apsaugos;

| 3. | vandens kokybės; |
| --- | --- |

3.

vandens kokybės;

| 4. | biologinės įvairovės ir žuvininkystės išteklių; |
| --- | --- |

4.

biologinės įvairovės ir žuvininkystės išteklių;

| 5. | potvynių rizikos valdymo; |
| --- | --- |

5.

potvynių rizikos valdymo;

| 6. | laivybos. |
| --- | --- |

6.

laivybos.

Vyriausybė taip pat paskelbė seriją rekomendacinių dokumentų siekdama padėti plėtros planuotojams teikti paraiškas dėl natūraliojo nuotėkio hidroenergetikos sistemų. Šiuose dokumentuose paaiškinta:

| — | kaip Jungtinės Karalystės Aplinkos agentūra reguliuoja hidroenergetiką, |
| --- | --- |

—

kaip Jungtinės Karalystės Aplinkos agentūra reguliuoja hidroenergetiką,

| — | kokius aplinkosaugos klausimus reikia apsvarstyti, |
| --- | --- |

—

kokius aplinkosaugos klausimus reikia apsvarstyti,

| — | kaip patartina rengti programą, |
| --- | --- |

—

kaip patartina rengti programą,

| — | kaip prašyti reikiamų leidimų ir licencijų. |
| --- | --- |

—

kaip prašyti reikiamų leidimų ir licencijų.

https://www.gov.uk/government/publications/wr325-hydropower-schemes-environmental-site-audit-checklist

https://www.gov.uk/government/publications/good-practice-guidelines-to-the-environment-agency-hydropower-handbook

| 2. | Gamtos apsauga |
| --- | --- |

2.

Gamtos apsauga

Daugiau informacijos rasite mūsų rekomendaciniame dokumente dėl

Vandens pagrindų direktyvos, gamtos apsaugos ir paveldo.

TAIP

TAIP

NE

NE

Ar ta sistema yra išskirtinės mokslinės reikšmės teritorijoje (angl. Site of Special Scientific Interest, SSSI) arba gali ją paveikti?

Site of Special Scientific Interest

(žr. 2a pastabą)

Ar ta sistema yra specialioje saugomoje teritorijoje (SST) arba gali ją paveikti?

(žr. 2b pastabą)

Ar ta sistema yra specialioje paukščių apsaugos teritorijoje (SAT) arba gali ją paveikti?

(žr. 2c pastabą)

Ar ta sistema yra nacionaliniame gamtos draustinyje arba gali jį paveikti?

(žr. 2d pastabą)

Ar ta sistema yra vietinės reikšmės gamtos draustinyje arba gali jį paveikti?

(žr. 2d pastabą)

Ar ta sistema yra išskirtinio gamtos grožio vietovėje (angl. Area of Outstanding Natural Beauty, AONB)?

Area of Outstanding Natural Beauty

(žr. 2e pastabą)

Ar ta sistema yra nacionaliniame parke?

(žr. 2f pastabą)

Ar ta sistema gali daryti poveikį kokiam nors kriokliui, viešam pėsčiųjų takui, paveldo objektui ar apsaugos teritorijai?

(žr. 2g pastabą)

Ar toje teritorijoje atlikti oficialūs ekologiniai tyrimai?

(žr. 2h pastabą)

Ar pagal tą sistemą atsižvelgiama į saugomas rūšis, kurios gali gyventi toje teritorijoje arba arti jos?

(žr. 2i pastabą)

5.3.2.   Tinkamas vertinimas

Tinkamas vertinimas

Nusprendus, kad turi būti atliktas TV, tokį vertinimą būtina atlikti prieš kompetentingai institucijai priimant sprendimą, ar leisti įgyvendinti planą arba projektą (pagal Teisingumo Teismo sprendimą byloje C-127/02 (47)). Sąvoka „tinkamas“ iš esmės reiškia, kad vertinimas turi būti tinkamas pagal paskirtį, numatytą Paukščių ir Buveinių direktyvose, t. y. apsaugoti tas rūšis ir tų tipų buveines, kurių apsaugai skirta „Natura 2000“ teritorija.

47

„Tinkamas“ taip pat reiškia, kad atliekant vertinimą turėtų būti priimtas pagrįstas sprendimas. Jeigu jo ataskaitoje nėra pakankamai išsamiai įvertintas poveikis „Natura 2000“ teritorijai arba nepateikta pakankamai įrodymų, kad būtų galima padaryti aiškias išvadas, ar būtų neigiamai paveiktas tos teritorijos vientisumas, toks vertinimas neatitinka savo paskirties ir jo negalima laikyti tinkamu pagal 6 straipsnio 3 dalį.

Tai patvirtino Teisingumo Teismas, nusprendęs: „Nors tiesa, kad IREALP (48) ataskaitoje nurodoma, jog pagrindinius veiksnius, dėl kurių faunai kyla grėsmė, lemia lizdų sunaikinimas kertant mišką ir buveinės suskaldymas, vis dėlto joje pateikiama daug preliminarių duomenų ir mažai galutinių išvadų. Iš tiesų šioje ataskaitoje nurodoma laipsniškai atliksimų įvertinimų ypač remiantis duomenimis ir aplinkybėmis, galinčiais paaiškėti vykdant šį projektą, svarba. Be to, minėta ataskaita parengta suteikiant galimybę pateikti kitų pasiūlymų, kaip pagerinti siūlomų darbų poveikį aplinkai.“

48

joje pateikiama daug preliminarių duomenų ir mažai galutinių išvadų

„Iš šių aplinkybių matyti, kad IREALP ataskaitos negalima laikyti tinkamu ginčijamų darbų poveikio specialios apsaugos teritorijai IT 2040044 įvertinimu.“„Iš visų išdėstytų argumentų aišku, kad 2000 m. studija ir 2002 m. ataskaita turi spragų ir nepateikia išsamių, tikslių ir galutinių duomenų bei išvadų, galinčių išsklaidyti pagrįstas mokslines abejones dėl numatytų darbų poveikio nagrinėjamai specialios apsaugos teritorijai. Tokie duomenys ir išvados kompetentingoms institucijoms buvo būtini, kad jos įsitikintų, jog reikia priimti sprendimą, leidžiantį vykdyti minėtus darbus.“ (Sprendimo Komisija prieš Italiją, C-304/05, 46–73 punktai)

negalima laikyti tinkamu

įvertinimu

ir nepateikia išsamių, tikslių ir galutinių duomenų bei išvadų, galinčių išsklaidyti pagrįstas mokslines abejones dėl numatytų darbų poveikio nagrinėjamai specialios apsaugos teritorijai.

Komisija prieš Italiją

Teismas taip pat pabrėžė, jog atliekant TV labai svarbu naudotis geriausiomis mokslo žiniomis, kad kompetentingos institucijos galėtų pakankamai užtikrintai daryti išvadą, jog nebus neigiamo poveikio atitinkamos teritorijos vientisumui. Šiuo atžvilgiu Teismas nusprendė, kad „turi būti, atsižvelgiant į geriausias mokslines žinias šioje srityje, nustatyti visi plano ar projekto, galinčių individualiai arba kartu su kitais planais ar projektais paveikti minėtus tikslus, aspektai“ (C-127/02, 54 punktas).

geriausiomis mokslo žiniomis

Vertinimo ataskaitoje turėtų būti visų pirma:

| — | išsamiai apibūdintas projektas arba planas, kad būtų suprantamas jo dydis, mastas ir tikslai, |
| --- | --- |

—

išsamiai apibūdintas projektas arba planas, kad būtų suprantamas jo dydis, mastas ir tikslai,

| — | apibūdintos pradinės sąlygos ir apsaugos tikslai toje „Natura 2000“ teritorijoje, |
| --- | --- |

—

apibūdintos pradinės sąlygos ir apsaugos tikslai toje „Natura 2000“ teritorijoje,

| — | apibūdintas visų įmanomų rūšių poveikis, |
| --- | --- |

—

apibūdintas visų įmanomų rūšių poveikis,

| — | išanalizuotas ryšys tarp tų projekto ypatybių ir ekologinių poreikių, būdingų toms rūšims ir tų tipų buveinėms, kurių apsaugai skirta ta teritorija, kad būtų nustatytas to projekto arba plano galimas poveikis tai „Natura 2000“ teritorijai ir jo reikšmingumo lygis, |
| --- | --- |

—

išanalizuotas ryšys tarp tų projekto ypatybių ir ekologinių poreikių, būdingų toms rūšims ir tų tipų buveinėms, kurių apsaugai skirta ta teritorija, kad būtų nustatytas to projekto arba plano galimas poveikis tai „Natura 2000“ teritorijai ir jo reikšmingumo lygis,

| — | paaiškinta, kaip tokio poveikio bus išvengta arba jis bus kuo labiau sumažintas, |
| --- | --- |

—

paaiškinta, kaip tokio poveikio bus išvengta arba jis bus kuo labiau sumažintas,

| — | nustatytas tvarkaraštis ir mechanizmai, pagal kuriuos bus užtikrinamos, įgyvendinamos ir stebimos visos poveikio mažinimo priemonės, |
| --- | --- |

—

nustatytas tvarkaraštis ir mechanizmai, pagal kuriuos bus užtikrinamos, įgyvendinamos ir stebimos visos poveikio mažinimo priemonės,

| — | pateiktas orientacinis visų informacijos šaltinių sąrašas. |
| --- | --- |

—

pateiktas orientacinis visų informacijos šaltinių sąrašas.

Galiausiai projekto iniciatoriaus atsakomybė yra užsakyti atlikti TV, teikti jam atlikti reikalingą informaciją ir užtikrinti, kad jis būtų tinkamos kokybės. Institucijų atsakomybė yra užtikrinti sąžiningą ir išsamų TV pateiktų duomenų įvertinimą, patikrinti, ar išvados dėl poveikio ir jo reikšmingumo yra teisingos, ir įsitikinti, kad nebus jokio neigiamo poveikio „Natura 2000“ teritorijos vientisumui, atsižvelgiant į jos apsaugos tikslus.

Poveikio vertinimas atsižvelgiant į teritorijos apsaugos tikslus

Poveikio vertinimas atsižvelgiant į teritorijos apsaugos tikslus

Kaip jau minėta, atliekant šį vertinimą turėtų būti vertinamas galimas plano arba projekto poveikis atsižvelgiant į atitinkamos teritorijos apsaugos tikslus. Jos apsaugos tikslas yra mažų mažiausiai neleisti jokio tų rūšių ir buveinių, kuriai apsaugai skirta ta teritorija, būklės blogėjimo.

Jeigu yra nustatyti platesnio užmojo apsaugos tikslai pagal 6 straipsnio 1 dalį, plano arba projekto galimą poveikį būtina įvertinti atsižvelgiant į tuos platesnio užmojo tikslus. Pavyzdžiui, jeigu tikslas yra per 8 metus iki tam tikro lygio atkurti tulžių populiaciją, reikia įvertinti, ar tas planas arba projektas sukliudytų pasiekti šį atkūrimą – nepakanka tik įvertinti, ar tulžių populiacija išliks stabili.

| „Natura 2000“ standartinė duomenų forma

  Yra parengtos kiekvienos „Natura 2000“ teritorijos standartinės duomenų formos. Jose pateikiama informacija apie teritorijos plotą, joje esančių buveinių tipiškumą ir apsaugos būklę, taip pat pateikiamas bendras tos teritorijos vertės tų buveinių apsaugai įvertinimas. Jose taip pat pateikiama informacijos apie ten esančias rūšis, pvz., jų populiaciją, statusą (ten gyvenančios, besiveisiančios, žiemojančios ar migruojančios rūšys) ir būklę ir tos teritorijos vertę toms rūšims (49).

  Buveinių ir rūšių apsaugos padėtis toje teritorijoje

  Tam tikros rūšies ar buveinės apsaugos būklės (angl. conservation status) negalima painioti su tos rūšies ar buveinės apsaugos padėtimi (angl. conservation condition). „Apsaugos būklė“ yra tos rūšies ar buveinės apsaugos būklė visame jos natūralaus paplitimo ES areale ir ją galima vertinti tik aukštesniu (pvz., nacionaliniu, biogeografiniu ar ES) lygmeniu. „Apsaugos padėtis“ – tai konkrečios rūšies ar buveinės būklė konkrečioje teritorijoje. Jei ta padėtis yra prasta, institucijos gali nuspręsti toje teritorijoje nustatyti griežtesnius tos rūšies ar buveinės apsaugos tikslus, siekiant ne tik išvengti jos būklės blogėjimo.
  Kas 6 metus valstybės narės praneša apie buveinių ir rūšių apsaugos būklę savo teritorijoje pagal Buveinių direktyvos 17 straipsnį. Remdamasi šiomis nacionalinėmis ataskaitomis Komisija parengia jų apsaugos būklės biogeografiniu ir ES lygmeniu suvestinę ataskaitą (50).

  „Natura 2000“ teritorijų tvarkymo planai

  Buveinių direktyvoje rekomenduojama, nors ir neprivaloma, parengti tvarkymo planus, kuriuose būtų nustatyti apsaugos tikslai ir priemonės, reikalingos tiems tikslams pasiekti toje teritorijoje, pagal ekologinius joje esančių rūšių ir buveinių poreikius. Todėl teritorijų tvarkymo planai yra nepakeičiamas informacijos apie „Natura 2000“ teritorijas šaltinis (51). |
| --- |

„Natura 2000“ standartinė duomenų forma

„Natura 2000“ standartinė duomenų forma

Yra parengtos kiekvienos „Natura 2000“ teritorijos standartinės duomenų formos. Jose pateikiama informacija apie teritorijos plotą, joje esančių buveinių tipiškumą ir apsaugos būklę, taip pat pateikiamas bendras tos teritorijos vertės tų buveinių apsaugai įvertinimas. Jose taip pat pateikiama informacijos apie ten esančias rūšis, pvz., jų populiaciją, statusą (ten gyvenančios, besiveisiančios, žiemojančios ar migruojančios rūšys) ir būklę ir tos teritorijos vertę toms rūšims (49).

49

Buveinių ir rūšių apsaugos padėtis toje teritorijoje

Buveinių ir rūšių apsaugos padėtis toje teritorijoje

Tam tikros rūšies ar buveinės apsaugos būklės (angl. conservation status) negalima painioti su tos rūšies ar buveinės apsaugos padėtimi (angl. conservation condition). „Apsaugos būklė“ yra tos rūšies ar buveinės apsaugos būklė visame jos natūralaus paplitimo ES areale ir ją galima vertinti tik aukštesniu (pvz., nacionaliniu, biogeografiniu ar ES) lygmeniu. „Apsaugos padėtis“ – tai konkrečios rūšies ar buveinės būklė konkrečioje teritorijoje. Jei ta padėtis yra prasta, institucijos gali nuspręsti toje teritorijoje nustatyti griežtesnius tos rūšies ar buveinės apsaugos tikslus, siekiant ne tik išvengti jos būklės blogėjimo.

conservation status

conservation condition

Kas 6 metus valstybės narės praneša apie buveinių ir rūšių apsaugos būklę savo teritorijoje pagal Buveinių direktyvos 17 straipsnį. Remdamasi šiomis nacionalinėmis ataskaitomis Komisija parengia jų apsaugos būklės biogeografiniu ir ES lygmeniu suvestinę ataskaitą (50).

50

„Natura 2000“ teritorijų tvarkymo planai

„Natura 2000“ teritorijų tvarkymo planai

Buveinių direktyvoje rekomenduojama, nors ir neprivaloma, parengti tvarkymo planus, kuriuose būtų nustatyti apsaugos tikslai ir priemonės, reikalingos tiems tikslams pasiekti toje teritorijoje, pagal ekologinius joje esančių rūšių ir buveinių poreikius. Todėl teritorijų tvarkymo planai yra nepakeičiamas informacijos apie „Natura 2000“ teritorijas šaltinis (51).

51

Tinkamam vertinimui reikalingos informacijos surinkimas

Tinkamam vertinimui reikalingos informacijos surinkimas

Visos reikalingos informacijos ir apie projektą, ir apie „Natura 2000“ teritoriją surinkimas yra svarbus pirmas TV etapas. Paprastai tai yra kartotinis procesas; jei per pradinius tyrimus ir analizę nustatoma, kad yra svarbių žinių spragų, siekiant papildyti turimus duomenis gali reikėti atlikti tolesnius pagrindinių ekologinių tyrimų ir žvalgymo darbus vietoje. Kaip jau minėta, svarbu TV pagrįsti geriausiomis šios srities mokslo žiniomis, kad būtų galima išsklaidyti visas pagrįstas mokslines abejones dėl siūlomų darbų poveikio toje teritorijoje.

svarbu TV pagrįsti geriausiomis šios srities mokslo žiniomis, kad būtų galima išsklaidyti visas pagrįstas mokslines abejones dėl siūlomų darbų poveikio toje teritorijoje.

Atliekant nuodugnius žvalgymų ir lauko tyrimų darbus reikėtų skirti daugiausia dėmesio toms rūšims ir buveinėms, kurių apsaugai skirta ta teritorija ir kurios yra jautrios siūlomiems darbams. Jų jautrumas turėtų būti analizuojamas atsižvelgiant į galimas projekto veiklos (jos pobūdžio, masto, metodų ir kt.) sąveikas su atitinkamomis buveinėmis ir rūšimis (atsižvelgiant į jų buvimo vietą, ekologinius poreikius, joms gyvybiškai svarbias zonas, elgseną ir kt.).

Bet kokie lauko tyrimai turi būti pakankamai patikimi ir ilgalaikiai, kad būtų atsižvelgta į faktą, jog ekologinės sąlygos įvairiais metų laikais ir įvairiais metais gali būti labai skirtingos. Pavyzdžiui, jeigu tiriant tam tikrą rūšį lauko sąlygomis, tyrimas bus atliekamas tik kelias žiemos dienas, nebus nustatytas jos naudojimasis tomis buveinėmis kitais, svarbesniais metų laikais (pvz., migracijos arba veisimosi sezono metu).

Bet kokie lauko tyrimai turi būti pakankamai patikimi ir ilgalaikiai,

Ankstyvas konsultavimasis su gamtos apsaugos institucijomis, mokslininkais ir gamtosaugos organizacijomis proceso pradžioje taip pat padės susidaryti išsamų tos teritorijos vaizdą, sužinoti apie joje esančias rūšis ir buveines ir kokių rūšių poveikį reikės analizuoti. Šios įvairios organizacijos taip pat gali patarti dėl naujausios prieinamos mokslinės informacijos apie tą teritoriją ir joje ES saugomas rūšis ir buveines ir kokius papildomus pirminės būklės tyrimus bei lauko tyrimus gali reikėti atlikti vertinant galimą projekto poveikį.

Neigiamo poveikio nustatymas

Neigiamo poveikio nustatymas

Surinkus visus reikiamus pradinės būklės duomenis galima pradėti vertinti plano arba projekto poveikį „Natura“ teritorijai. 3 skyriuje pateiktas hidroenergetikos įrenginių projektų galimo neigiamo poveikio apibūdinimas turėtų padėti suprasti, kokių rūšių poveikį reikėtų siekti nustatyti. Akivaizdu, kad kiekvieno projekto poveikis yra unikalus ir turi būti vertinamas kiekvienu konkrečiu atveju. Tai atitinka sprendimą Waddenzee byloje (žr. pirmiau): „vertinant plano ar projekto potencialų poveikį, jo dydis turi būti nustatomas visų pirma atsižvelgiant į su planu ar projektu susijusios teritorijos požymius ir specifines aplinkos sąlygas“.

kiekvieno projekto poveikis yra unikalus ir turi būti vertinamas kiekvienu konkrečiu atveju.

Waddenzee

Pirmoji užduotis yra visapusiškai išanalizuoti, kurioms ES saugomoms rūšims ar buveinėms, kurių apsaugai skirta atitinkama teritorija, kiekvienoje teritorijoje galėtų būti daromas poveikis, kurį reikėtų įvertinti išsamiau. Tai yra svarbu, nes kiekvienai rūšiai ir kiekvieno tipo buveinei yra būdingas savitas ekologinis ciklas ir apsaugos reikalavimai. Poveikis kiekvienai iš jų įvairiose teritorijose taip pat yra skirtingas ir priklauso nuo jų apsaugos padėties ir pagrindinių ekologinių sąlygų toje konkrečioje teritorijoje. Vertinant kiekvieną nustatytą poveikį taip pat turėtų būti atsižvelgiama į to poveikio dydį, poveikio rūšį, mastą, trukmę, intensyvumą ir laiką, kuriuo jis patiriamas.

Atliekant TV taip pat atsižvelgiama į visus plano arba projekto aspektus, galinčius turėti poveikį tai teritorijai. Reikėtų paeiliui išnagrinėti kiekvieną iš jų (pvz., ne tik numatomą statyti užtvanką, bet ir naujus privažiavimo kelius ar bet kokią kitą dėl užtvankos planuojamą infrastruktūrą). Reikėtų taip pat apsvarstyti galimą poveikį kiekvienai iš rūšių ar kiekvieno tipo buveinėms, kurių apsaugai skirta ta teritorija (jos dažnai vadinamos tiksliniais saugomais objektais). Tada poveikis tiems įvairiems objektams turėtų būti vertinamas bendrai ir atsižvelgiant į jų tarpusavio sąsajas, kad būtų galima taip pat nustatyti sąveikas tarp jų.

atsižvelgiama į visus plano arba projekto aspektus

KONSULTUOTIS SU KOMPETENTINGOMIS INSTITUCIJOMIS IR SUINTERESUOTAISIAIS SUBJEKTAIS

APIBRĖŽTI TIRIAMĄJĄ SRITĮ

NUSTATYTI, AR LIEKA KOKS NORS POVEIKIS TERITORIJOS VIENTISUMUI

NUSTATYTI IR ĮVERTINTI POVEIKIO PREVENCIJOS IR MAŽINIMO PRIEMONES

kad poveikis būtų pašalintas arba sumažintas iki nereikšmingo dydžio

PARENGTI STEBĖSENOS PROGRAMĄ

SURINKTI ESAMĄ INFORMACIJĄ IR ATLIKTI REIKIAMUS PAPILDOMUS LAUKO TYRIMUS BEI APŽVALGAS

SURINKTI INFORMACIJĄ APIE KITUS PLANUS IR PROJEKTUS

kad būtų galima įvertinti suminį jų poveikį

ĮVERTINTI POVEIKĮ IR JO REIKŠMINGUMĄ

tikslinių tipų buveinėms, atitinkamų rūšių buveinėms ir pačioms rūšims, taip pat ekologinei tos teritorijos struktūrai ir funkcijoms

NUSTATYTI, Į KOKIAS EKOLOGINES YPATYBES REIKIA ATSIŽVELGTI ATLIEKANT VERTINIMĄ

Išanalizuoti galimą projekto veiksmų poveikį toje teritorijoje esančioms rūšims ir buveinėms

NUSTATYTI „NATURA 2000“ TERITORIJOS ARBA TERITORIJŲ APSAUGOS TIKSLUS

Reikiami tinkamo vertinimo etapai (pritaikyta, Europos Komisija, 2014 m.)

Nors daugiausia dėmesio reikėtų skirti toms ES svarbioms rūšims ir buveinėms, dėl kurių apsaugos nustatyta ta teritorija, nereikėtų pamiršti, kad tie tiksliniai saugomi objektai sudėtingais būdais sąveikauja su kitomis rūšimis ir buveinėmis ir su savo fizine aplinka. Todėl svarbu ištirti visus esminius ekosistemos struktūros, funkcionavimo ir dinamiškumo komponentus. Bet koks tų komponentų pokytis, net ir visai nedidelis, gali taip pat neigiamai paveikti toje teritorijoje esančias atitinkamų tipų buveines ir rūšis.

Poveikį reikėtų prognozuoti kuo tiksliau ir tų prognozių pagrindimas turėtų būti aiškiai nurodytas ir užrašytas TV (todėl taip pat reikėtų pateikti tikslų paaiškinimą, kiek patikimos yra tos poveikio prognozės, nes tai yra itin svarbu – atlikus vertinimą turi būti įmanoma padaryti išvadą dėl poveikio neturint jokių pagrįstų mokslinių abejonių). Atliekant TV, kaip ir visus poveikio vertinimus, turėtų būti sistemingai užtikrinama, kad prognozes būtų galima daryti kuo objektyviau, remiantis kiekybiniais kriterijais. Tai taip pat palengvins užduotį nustatyti poveikio mažinimo priemones, kuriomis bus galima padėti pašalinti prognozuojamą poveikį arba jį sumažinti iki nereikšmingo lygio.

Poveikį reikėtų prognozuoti kuo tiksliau ir tų prognozių pagrindimas turėtų būti aiškiai nurodytas ir užrašytas TV

Galiausiai vertinant galimą poveikį svarbu atminti, kad jis gali būti patiriamas bet kuriame hidroenergetikos plėtros etape, nuo pradinės statybos iki eksploatavimo ir valdymo, taip pat vėlesnio pakartotinio paleidimo arba eksploatavimo nutraukimo metu. Taigi, poveikis gali būti laikinas arba nuolatinis, patiriamas toje teritorijoje arba už jos ribų, jis gali kauptis (suminis poveikis) ir gali išryškėti įvairiu projekto ciklo metu.

| Įprastai naudojami poveikio prognozavimo metodai

  Atliekant TV, poveikio dydis turėtų būti vertinamas naudojantis geriausia patirtimi grindžiamais būdais ir metodais.






  — | Tiesioginiai matavimai gali būti atliekami, pvz., matuojant išnykusių arba paveiktų buveinių plotus, proporcingą rūšių populiacijų, buveinių ir bendrijų sumažėjimą. |
| --- | --- |

Įprastai naudojami poveikio prognozavimo metodai

Įprastai naudojami poveikio prognozavimo metodai

Atliekant TV, poveikio dydis turėtų būti vertinamas naudojantis geriausia patirtimi grindžiamais būdais ir metodais.

—

Tiesioginiai matavimai gali būti atliekami, pvz., matuojant išnykusių arba paveiktų buveinių plotus, proporcingą rūšių populiacijų, buveinių ir bendrijų sumažėjimą.

Tiesioginiai matavimai

| — | Procesų schemose, tinklų ir sistemų diagramose gali būti parodomas dėl tiesioginio poveikio patiriamas grandininis poveikis; netiesioginis poveikis nurodomas kaip antrinis, tretinis ir t. t. poveikio darymo eilės tvarka. Sistemų diagramose įvairias tarpusavio sąveikas gebama parodyti lanksčiau negu tinkluose. |
| --- | --- |

—

Procesų schemose, tinklų ir sistemų diagramose gali būti parodomas dėl tiesioginio poveikio patiriamas grandininis poveikis; netiesioginis poveikis nurodomas kaip antrinis, tretinis ir t. t. poveikio darymo eilės tvarka. Sistemų diagramose įvairias tarpusavio sąveikas gebama parodyti lanksčiau negu tinkluose.

Procesų schemose, tinklų ir sistemų diagramose

| — | Kiekybinio prognozavimo modeliuose gali būti pateikiamos matematiniais skaičiavimais gautos prognozės, pagrįstos duomenimis ir prielaidomis apie poveikio intensyvumą ir kryptį. Naudojant modelius galima ekstrapoliuoti prognozes, atitinkančias praeities ir dabarties duomenis (tendencijų analizę, scenarijus, analogijas remiantis iš kitų aktualių vietų gauta informacija), ir prognozuoti intuityviai. Atliekant modeliavimą pagal normatyvinius principus, pradedant nuo norimo pasiekti rezultato, atgaline kryptimi vertinama, ar įgyvendinant siūlomą projektą tie tikslai bus pasiekti. Prognozuojamasis modeliavimas dažnai atlieka svarbią funkciją, nes svarbiausias poveikis dažnai patiriamas dėl hidromorfologinių struktūrų pokyčių, dėl kurių pakinta dugno nuosėdų susidarymo režimas ir tai turi didelių padarinių povandeninei biotai. |
| --- | --- |

—

Kiekybinio prognozavimo modeliuose gali būti pateikiamos matematiniais skaičiavimais gautos prognozės, pagrįstos duomenimis ir prielaidomis apie poveikio intensyvumą ir kryptį. Naudojant modelius galima ekstrapoliuoti prognozes, atitinkančias praeities ir dabarties duomenis (tendencijų analizę, scenarijus, analogijas remiantis iš kitų aktualių vietų gauta informacija), ir prognozuoti intuityviai. Atliekant modeliavimą pagal normatyvinius principus, pradedant nuo norimo pasiekti rezultato, atgaline kryptimi vertinama, ar įgyvendinant siūlomą projektą tie tikslai bus pasiekti. Prognozuojamasis modeliavimas dažnai atlieka svarbią funkciją, nes svarbiausias poveikis dažnai patiriamas dėl hidromorfologinių struktūrų pokyčių, dėl kurių pakinta dugno nuosėdų susidarymo režimas ir tai turi didelių padarinių povandeninei biotai.

Kiekybinio prognozavimo modeliuose

| — | Populiacijos lygio tyrimai gali būti naudingi nustatant populiacijos lygio poveikį, kuris patiriamas darant poveikį, pavyzdžiui, paukščiams, šikšnosparniams ar jūrinių rūšių žinduoliams. |
| --- | --- |

—

Populiacijos lygio tyrimai gali būti naudingi nustatant populiacijos lygio poveikį, kuris patiriamas darant poveikį, pavyzdžiui, paukščiams, šikšnosparniams ar jūrinių rūšių žinduoliams.

Populiacijos lygio tyrimai

| — | Geografinės informacinės sistemos (GIS) naudojamos rengiant teritorinių ryšių modelius, pavyzdžiui, su „užklojamaisiais“ sluoksniais pagal tam tikras ribojamąsias sąlygas („constraint overlays“), arba sudarant pažeidžiamų teritorijų ir buveinių nykimo vietų žemėlapius. Naudojant GIS derinamas kompiuterizuotas kartografavimas, žemėlapių duomenų saugojimas ir duomenų bazių tvarkymo sistema, kurioje saugomi duomenys apie tokias charakteristikas kaip žemės naudojimas ar reljefo nuolydis. GIS galima greitai parodyti, sujungti ir analizuoti pagal įvairius kintamuosius saugomus duomenis. |
| --- | --- |

—

Geografinės informacinės sistemos (GIS) naudojamos rengiant teritorinių ryšių modelius, pavyzdžiui, su „užklojamaisiais“ sluoksniais pagal tam tikras ribojamąsias sąlygas („constraint overlays“), arba sudarant pažeidžiamų teritorijų ir buveinių nykimo vietų žemėlapius. Naudojant GIS derinamas kompiuterizuotas kartografavimas, žemėlapių duomenų saugojimas ir duomenų bazių tvarkymo sistema, kurioje saugomi duomenys apie tokias charakteristikas kaip žemės naudojimas ar reljefo nuolydis. GIS galima greitai parodyti, sujungti ir analizuoti pagal įvairius kintamuosius saugomus duomenis.

Geografinės informacinės sistemos

| — | Informacija apie panašius ankstesnius hidroenergetikos projektus gali būti naudinga, ypač jeigu buvo pateikta kiekybinių prognozių ir, jomis remiantis, atlikti stebėjimai vykdant veiklą. |
| --- | --- |

—

Informacija apie panašius ankstesnius hidroenergetikos projektus gali būti naudinga, ypač jeigu buvo pateikta kiekybinių prognozių ir, jomis remiantis, atlikti stebėjimai vykdant veiklą.

Informacija apie panašius ankstesnius hidroenergetikos projektus

| — | Ekspertų nuomonių ir vertinimų galima gauti iš ankstesnės patirties ir konsultacijų dėl panašių projektų ir iš vietos ekspertų, turinčių su ta teritorija susijusios patirties ir žinių. |
| --- | --- |

—

Ekspertų nuomonių ir vertinimų galima gauti iš ankstesnės patirties ir konsultacijų dėl panašių projektų ir iš vietos ekspertų, turinčių su ta teritorija susijusios patirties ir žinių.

Ekspertų nuomonių ir vertinimų

| — | Apibūdinimas ir koreliacija – fiziniai veiksniai (pvz., vandens režimas, srovė, substratas) gali būti tiesiogiai susiję su tam tikrų rūšių paplitimu ir gausa. Jei galima prognozuoti būsimas fizines sąlygas, gali būti įmanoma prognozuoti ir buveinių bei populiacijų vystymąsi ateityje arba rūšių ir buveinių reakcijas, remiantis šiuo pagrindu. |
| --- | --- |

—

Apibūdinimas ir koreliacija – fiziniai veiksniai (pvz., vandens režimas, srovė, substratas) gali būti tiesiogiai susiję su tam tikrų rūšių paplitimu ir gausa. Jei galima prognozuoti būsimas fizines sąlygas, gali būti įmanoma prognozuoti ir buveinių bei populiacijų vystymąsi ateityje arba rūšių ir buveinių reakcijas, remiantis šiuo pagrindu.

Apibūdinimas ir koreliacija –

| — | Išliekamosios gebos analizėmis nustatoma, iki kokio poveikio sukeliamo streso dydžio įmanoma išsaugoti populiacijas ir ekosistemų funkcijas. Nustatomi jų išlikimą galintys riboti veiksniai ir, sudarant matematines lygtis, apibūdinama atitinkamo ištekliaus arba sistemos išliekamoji geba iki tam tikros ribos, kurią lemia kiekvienas išlikimą ribojantis veiksnys. |
| --- | --- |

—

Išliekamosios gebos analizėmis nustatoma, iki kokio poveikio sukeliamo streso dydžio įmanoma išsaugoti populiacijas ir ekosistemų funkcijas. Nustatomi jų išlikimą galintys riboti veiksniai ir, sudarant matematines lygtis, apibūdinama atitinkamo ištekliaus arba sistemos išliekamoji geba iki tam tikros ribos, kurią lemia kiekvienas išlikimą ribojantis veiksnys.

Išliekamosios gebos analizėmis

Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 ir 4 dalių nuostatų taikymo metodinės gairės

Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 ir 4 dalių nuostatų taikymo metodinės gairės

Galimo suminio poveikio vertinimas

Galimo suminio poveikio vertinimas

Suminio poveikio vertinimas yra labai svarbi vertinimo dalis. Jį vertinti yra ne tik teisiškai privaloma – šis vertinimas taip pat gali turėti didelę reikšmę tam planui arba projektui ir kitiems vėlesniems planams arba projektams, siūlomiems įgyvendinti toje pačioje teritorijoje. Tai ypač svarbu hidroenergetikos srityje, kurioje net ir mažų įrenginių suminis poveikis gali būti nepriimtinai didelis.

Suminio poveikio vertinimas yra labai svarbi vertinimo dalis.

Kelių rūšių poveikis, kuris pavieniui yra nedidelis, vertinant atskirai gali būti nereikšmingas, tačiau vertinant kartu gali būti reikšmingas. 6 straipsnio 3 dalyje tai numatyta atsižvelgiant į bendro kitų planų arba projektų poveikio visumą. Konkrečiai nenurodyta, kuriems kitiems planams ir projektams taikoma ši nuostata, tačiau yra aišku, kad reikėtų atsižvelgti į tuos planus arba projektus, kurie yra užbaigti (t. y. jau sukurta infrastruktūra) ir patvirtinti. Šiuo atžvilgiu gali būti naudinga informacija, pateikta upių baseinų valdymo planuose pagal VPD, ir bet kokie parengti atitinkamų „Natura 2000“ teritorijų tvarkymo planai.

Reikėtų suprasti, kad svarstydama siūlomą planą arba projektą valstybė narė nedaro prielaidos, kad bus priimtini ir bet kokie kiti panašūs planai arba projektai, kurie galės būti pasiūlyti ateityje. Priešingai, jeigu jau yra patvirtintas vienas ar daugiau projektų tam tikroje teritorijoje, dėl to gali būti sugriežtinti ekologiniai reikalavimai dėl būsimų planų arba projektų toje teritorijoje.

Pavyzdžiui, jeigu vienas po kito pasiūlomi keli hidroenergetikos įrenginiai „Natura 2000“ teritorijose ar netoli jų, įvertinus pirmąjį projektą, gali būti padaryta išvada, kad jis neigiamai nepaveiks tos teritorijos, o antrasis ir trečiasis projektai gali būti nepatvirtinti, nes jų poveikis, pridėtas prie pirmesnio projekto poveikio, bus pakankamai didelis, kad neigiamai paveiktų tos teritorijos vientisumą.

Šiomis aplinkybėmis svarbu vertinti hidroenergetikos projektus strategiškai ir susiejant juos vieną su kitu pakankamai didelėje geografinėje teritorijoje, o ne vien kaip atskirus pavienius projektus. Vertinant suminį poveikį reikėtų atsižvelgti į visas hidroelektrines ir kitokią plėtrą tame vandens baseine, nepriklausomai nuo to, ar tie objektai yra „Natura 2000“ teritorijoje, ar ne.

Atliekant suminio poveikio nustatymo užduotį būtų geriausia daug konsultuotis su atitinkamomis institucijomis, kurioms yra prieinama informacija apie kitus planus ir projektus, į kuriuos reikia atsižvelgti. Reikėtų remtis ir upių baseinų valdymo planuose pagal VPD pateikta informacija, nes juose apibendrinama informacija apie visus patiriamus krūvius ir poveikį vandens aplinkai visoje baseino teritorijoje.

Galimas suminis poveikis turėtų būti vertinamas naudojant patikimus pirminės būklės duomenis, nepasikliaujant vien kokybiniais kriterijais. Šis vertinimas taip pat turėtų būti atliekamas kaip neatsiejama viso vertinimo dalis, o ne kaip „priedas“ vertinimo proceso pabaigoje.

Poveikio reikšmingumo nustatymas

Poveikio reikšmingumo nustatymas

Kai jau yra nustatytas poveikis (taip pat žr. 4.7 skirsnį), reikia įvertinti jo reikšmingumą (52) rūšims ir buveinėms toje teritorijoje atsižvelgiant į tos teritorijos apsaugos tikslus.

52

Vertinant reikšmingumą galima atsižvelgti į šiuos parametrus:

| — | kiekybinius tikslinio saugomo objekto (t. y. tos rūšies ar to tipo buveinės, kurios apsaugai skirta ta teritorija) parametrus: pavyzdžiui. kiek tai rūšiai svarbių buveinių ar to tipo buveinių būtų prarasta. Kartais reikšmingu poveikiu turėtų būti laikomas net atskirų vienetų (individų) arba mažo procentinio dydžio plotų (kuriuose, pvz., aptinkamos prioritetinių tipų buveinės ir rūšys) išnykimas toje „Natura 2000“ teritorijoje. Kitais atvejais poveikio reikšmingumo riba gali būti ne tokia griežta; tai taip pat priklauso nuo atitinkamų rūšių ir buveinių tipų, jų apsaugos padėties toje teritorijoje ir jų ateities perspektyvų, |
| --- | --- |

—

kiekybinius tikslinio saugomo objekto (t. y. tos rūšies ar to tipo buveinės, kurios apsaugai skirta ta teritorija) parametrus: pavyzdžiui. kiek tai rūšiai svarbių buveinių ar to tipo buveinių būtų prarasta. Kartais reikšmingu poveikiu turėtų būti laikomas net atskirų vienetų (individų) arba mažo procentinio dydžio plotų (kuriuose, pvz., aptinkamos prioritetinių tipų buveinės ir rūšys) išnykimas toje „Natura 2000“ teritorijoje. Kitais atvejais poveikio reikšmingumo riba gali būti ne tokia griežta; tai taip pat priklauso nuo atitinkamų rūšių ir buveinių tipų, jų apsaugos padėties toje teritorijoje ir jų ateities perspektyvų,

| — | kokybinius tikslinio saugomo objekto parametrus: nepriklausomai nuo kiekybinių parametrų, vertinant poveikio reikšmingumą reikėtų atsižvelgti į tikslinio saugomo objekto radimviečių kokybę. Pavyzdžiui, tai gali būti:






  — | vienintelė teritorija tame regione ar visoje šalyje, kurioje yra tas tikslinis saugomas objektas (t. y. tas tikslinis objektas toje teritorijoje gali būti gausus, bet tai vienintelė vieta, kur jis aptinkamas ir yra saugomas), |
| --- | --- | --- |

—

kokybinius tikslinio saugomo objekto parametrus: nepriklausomai nuo kiekybinių parametrų, vertinant poveikio reikšmingumą reikėtų atsižvelgti į tikslinio saugomo objekto radimviečių kokybę. Pavyzdžiui, tai gali būti:

—

vienintelė teritorija tame regione ar visoje šalyje, kurioje yra tas tikslinis saugomas objektas (t. y. tas tikslinis objektas toje teritorijoje gali būti gausus, bet tai vienintelė vieta, kur jis aptinkamas ir yra saugomas),

| — | teritorija, kurioje yra svarbi tos rūšies radimvietė (pvz., pagrindinė teritorija, kurioje ji aptinkama, didesni tipinių miško medynų plotai ar kt.), |
| --- | --- |

—

teritorija, kurioje yra svarbi tos rūšies radimvietė (pvz., pagrindinė teritorija, kurioje ji aptinkama, didesni tipinių miško medynų plotai ar kt.),

| — | teritorija, per kurią eina esamo tos rūšies paplitimo arealo riba (atsižvelgiant į galimą klimato kaitos įtaką ateityje), |
| --- | --- |

—

teritorija, per kurią eina esamo tos rūšies paplitimo arealo riba (atsižvelgiant į galimą klimato kaitos įtaką ateityje),

| — | teritorija gali būti svarbi dėl atitinkamų rūšių biologijos, pvz., kaip veisimosi vieta (lizdų sukimo vietos, nerštavietės ar kt.), maitinimosi buveinė, prieglobsčio vieta, migracijos kelias ar laikino sustojimo vieta, |
| --- | --- |

—

teritorija gali būti svarbi dėl atitinkamų rūšių biologijos, pvz., kaip veisimosi vieta (lizdų sukimo vietos, nerštavietės ar kt.), maitinimosi buveinė, prieglobsčio vieta, migracijos kelias ar laikino sustojimo vieta,

| — | kokios ekologinės funkcijos ir struktūros yra reikalingos tiksliniams saugomiems objektams, taigi ir tos teritorijos vientisumui išlaikyti. |
| --- | --- |

—

kokios ekologinės funkcijos ir struktūros yra reikalingos tiksliniams saugomiems objektams, taigi ir tos teritorijos vientisumui išlaikyti.

Kai yra abejonių arba skirtingų nuomonių dėl poveikio reikšmingumo lygio, būtų geriausia, kad dėl to plačiau sutartų atitinkamų sričių ekspertai, pvz., regioninio ir (arba) nacionalinio lygmens specialistai, išmanantys tikslinį objektą, kuriam daromas poveikis, kad būtų galima susitarti šiuo klausimu.

Nustatymas, ar daromas poveikis teritorijos vientisumui

Nustatymas, ar daromas poveikis teritorijos vientisumui

Kai jau yra pateiktos kuo tikslesnės projekto poveikio prognozės, įvertintas to poveikio reikšmingumo lygis ir ištirtos visos galimos jo mažinimo priemonės, atliekant TV turi būti padaryta išvada, ar įgyvendinant tą projektą bus padarytas neigiamas poveikis „Natura 2000“ teritorijos vientisumui.

Terminas „vientisumas“ aiškiai siejasi su ekologiniu vientisumu.„Teritorijos vientisumą“ galima praktiškai apibrėžti kaip tos teritorijos ekologinės struktūros, funkcijų ir ekologinių procesų visumą visame jos plote ar jos buveinėse, buveinių kompleksuose ir (arba) konkrečių rūšių populiacijose, kurių apsaugai skirta ta teritorija. Teritoriją galima laikyti vientisa tada, kai realizuojamas vidinis jos potencialas, kad tos teritorijos išsaugojimo tikslai būtų pasiekti, palaikoma savaiminė jos geba ištaisyti patirtą žalą ir savaime atsinaujinti dinamiškomis sąlygomis, ir jai reikia tik minimalios išorinio tvarkymo paramos.

ekologiniu vientisumu.

Jeigu planas arba projektas neigiamai paveikia teritorijos vaizdą (estetinę kokybę) arba daro reikšmingą poveikį kitų tipų buveinėms arba kitoms rūšims negu tos, kurių apsaugai skirta ta „Natura 2000“ teritorija, tai nėra toks neigiamas poveikis, kuris turimas omenyje 6 straipsnio 3 dalyje. Kita vertus, jeigu daromas reikšmingas poveikis vienai iš tų rūšių arba tų tipų buveinių, kurių apsaugai skirta ta teritorija, tuomet neišvengiamai daromas neigiamas poveikis ir tos teritorijos vientisumui.

jeigu daromas reikšmingas poveikis vienai iš tų rūšių arba tų tipų buveinių, kurių apsaugai skirta ta teritorija, tuomet neišvengiamai daromas neigiamas poveikis ir tos teritorijos vientisumui.

Frazė „teritorijos vientisumas“ reiškia, kad dėmesys skiriamas konkrečiai teritorijai. Todėl negalima pateisinti teritorijos daliai ar jai visai daromos žalos tokiais argumentais, kad toje teritorijoje esančių tipų buveinių ir rūšių apsaugos būklė tebebus palanki visoje europinės reikšmės teritorijoje, esančioje toje valstybėje narėje.

Praktiškai vertinant teritorijos vientisumą reikėtų visų pirma stengtis nustatyti, ar projektas trukdo pasiekti tos teritorijos apsaugos tikslus ir ar dėl jo:

| — | pakistų svarbios ekologinės funkcijos, būtinos tiksliniams saugomiems objektams (t. y. tai rūšiai ar to tipo buveinei, kurios apsaugai skirta ta teritorija), |
| --- | --- |

—

pakistų svarbios ekologinės funkcijos, būtinos tiksliniams saugomiems objektams (t. y. tai rūšiai ar to tipo buveinei, kurios apsaugai skirta ta teritorija),

| — | reikšmingai sumažėtų plotas, kuriame yra atitinkamų tipų buveinių (įskaitant net ir prastesnės kokybės buveines), arba susilpnėtų atitinkamų rūšių populiacijų, kurios toje teritorijoje yra tiksliniai saugomi objektai, gyvybingumas, |
| --- | --- |

—

reikšmingai sumažėtų plotas, kuriame yra atitinkamų tipų buveinių (įskaitant net ir prastesnės kokybės buveines), arba susilpnėtų atitinkamų rūšių populiacijų, kurios toje teritorijoje yra tiksliniai saugomi objektai, gyvybingumas,

| — | sumažėtų įvairovė toje teritorijoje, |
| --- | --- |

—

sumažėtų įvairovė toje teritorijoje,

| — | teritorija būtų išskaidyta, |
| --- | --- |

—

teritorija būtų išskaidyta,

| — | išnyktų arba susilpnėtų pagrindiniai saviti tos teritorijos bruožai (pvz., medžių danga, reguliarūs kasmetiniai potvyniai), nuo kurių priklauso tikslinio joje saugomo dalyko būklė, |
| --- | --- |

—

išnyktų arba susilpnėtų pagrindiniai saviti tos teritorijos bruožai (pvz., medžių danga, reguliarūs kasmetiniai potvyniai), nuo kurių priklauso tikslinio joje saugomo dalyko būklė,

| — | padidėtų tikslinės rūšies individų mirtingumas. |
| --- | --- |

—

padidėtų tikslinės rūšies individų mirtingumas.

Priemonių taikymas siekiant pašalinti neigiamą poveikį

Priemonių taikymas siekiant pašalinti neigiamą poveikį

Jeigu įvertinus hidroenergetikos plėtros planą arba projektą pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnį nustatomas tam tikras neigiamas poveikis „Natura 2000“ teritorijai, to plano arba projekto galbūt nereikia iškart atmesti. Priklausomai nuo galimo poveikio dydžio, gali būti įmanoma imtis (tolesnių) jo mažinimo priemonių, kuriomis jis bus pašalintas ar bent paverstas nereikšmingu, jei tokios apsaugos priemonės dar neįtrauktos į projektą.

| Požiūris į poveikio mažinimą | Prioritetas |
| --- | --- |
| Išvengti poveikio ten, kur jis atsiranda | Didžiausias | |
| Mažinti poveikį ten, kur jis atsiranda | |
| Mažinti poveikį toje teritorijoje | |
| Mažinti poveikį tam, kam jis daromas | Mažiausias |

Požiūris į poveikio mažinimą

Prioritetas

Išvengti poveikio ten, kur jis atsiranda

Didžiausias

Image

Mažinti poveikį ten, kur jis atsiranda

Mažinti poveikį toje teritorijoje

Mažinti poveikį tam, kam jis daromas

Mažiausias

Poveikio mažinimo priemonių nustatymas, kaip ir pats poveikio vertinimas, turi būti grindžiamas tvirtomis žiniomis apie atitinkamas rūšis ir (arba) buveines ir dialogu tarp projekto iniciatoriaus, kompetentingų institucijų ir gamtos apsaugos ekspertų.

Poveikio mažinimo priemonių nustatymas, kaip ir pats poveikio vertinimas, turi būti grindžiamas tvirtomis žiniomis apie atitinkamas rūšis ir (arba) buveines

Poveikio mažinimo priemonės gali apimti hidroenergetikos plano arba projekto dydžio, vietos, konstrukcijos ir naudojamų technologijų pakeitimus (pvz., išvengiant kliūčių migracijai ir (arba) žuvų sužalojimų dėl turbinų) arba tai gali būti laikini pakeitimai statybos ar veiklos etapuose (pvz., išvengiant vandens taršos, jeigu toliau pasroviui yra jautrių tikslinių rūšių dalių ar populiacijų). Žr. 3 skyrių, kuriame pateikta daugiau informacijos apie galimas poveikio mažinimo priemones hidroenergetikos srityje.

Dėl kiekvienos siūlomos poveikio mažinimo priemonės svarbu:

| — | paaiškinti, kaip tomis priemonėmis bus išvengta žinomo neigiamo poveikio toje teritorijoje arba bus pasiekta, kad jis būtų nereikšmingas, |
| --- | --- |

—

paaiškinti, kaip tomis priemonėmis bus išvengta žinomo neigiamo poveikio toje teritorijoje arba bus pasiekta, kad jis būtų nereikšmingas,

| — | pateikti įrodymų, kaip tos priemonės bus užtikrinamos ir įgyvendinamos ir kas tai darys, |
| --- | --- |

—

pateikti įrodymų, kaip tos priemonės bus užtikrinamos ir įgyvendinamos ir kas tai darys,

| — | pateikti įrodymų, kiek užtikrinta yra tų priemonių taikymo sėkmė, |
| --- | --- |

—

pateikti įrodymų, kiek užtikrinta yra tų priemonių taikymo sėkmė,

| — | pateikti tam projektui arba planui skirtą priemonių įgyvendinimo tvarkaraštį, |
| --- | --- |

—

pateikti tam projektui arba planui skirtą priemonių įgyvendinimo tvarkaraštį,

| — | pateikti įrodymų, kaip tos priemonės bus stebimos ir kaip bus imtasi papildomų priemonių, jei paaiškėtų, kad poveikis nepakankamai sumažintas. |
| --- | --- |

—

pateikti įrodymų, kaip tos priemonės bus stebimos ir kaip bus imtasi papildomų priemonių, jei paaiškėtų, kad poveikis nepakankamai sumažintas.

Kai tinkamos poveikio mažinimo priemonės yra nustatytos ir išsamiai suplanuotos, planą arba projektą galima patvirtinti pagal (Buveinių direktyvos) 6 straipsnio vertinimo procedūrą su sąlyga, kad tomis poveikio mažinimo priemonėmis: 1) būtų užtikrinta, kad poveikis nebus reikšmingas, turint omenyje tos teritorijos apsaugos tikslus ir 2) jų įgyvendinimas būtų neatsiejama projekto dalis.

Tačiau jeigu toje teritorijoje liktų nemažas poveikis net po to, kai būtų imtasi jo mažinimo priemonių, reikėtų apsvarstyti galimus alternatyvius sprendimus (pvz., parinkti kitą projekto vietą, keisti plėtros mastą ar planus arba rinktis alternatyvius procesus). Jeigu jokių alternatyvų nėra, tą planą arba projektą vis dar galima patvirtinti išimtiniais atvejais, jeigu laikomasi 6 straipsnio 4 dalies sąlygų ir patvirtinamos tinkamos priemonės, kuriomis likęs reikšmingas neigiamas poveikis bus kompensuotas, taigi „Natura 2000“ tinklas nebus pažeistas.

5.3.3.   Tinkamo vertinimo išvados

Tinkamo vertinimo išvados

Kompetentingų nacionalinių institucijų užduotis yra patvirtinti planą arba projektą atsižvelgiant į TV išvadas. Tai galima padaryti tik įsitikinus, kad jis neigiamai paveiks atitinkamos teritorijos vientisumo. Jeigu išvados yra palankios, t. y. nebėra pagrįstų mokslinių abejonių dėl to, kad nebus poveikio toje teritorijoje, kompetentingos institucijos gali tą planą arba projektą patvirtinti.

Todėl yra prievolė įrodyti, kad poveikio nebūtų, užuot reikalavus įrodyti jo buvimą; tai atitinka atsargumo principą (byla C-157/96). Tai patvirtinta keliais Teisingumo Teismo sprendimais. Waddenzee byloje (C-127/02) Teismas patvirtino, kad „planas ar projektas gali būti patvirtinamas tik su sąlyga, kad kompetentingos nacionalinės valdžios institucijos yra įsitikinusios, jog jis neturės žalingo poveikio nagrinėjamos teritorijos vientisumui. Kai yra abejonių dėl vertinamo plano ar projekto žalingo poveikio nagrinėjamos teritorijos vientisumui nebuvimo, kompetentinga valdžios institucija turi nepatvirtinti tokio plano ar projekto.“ Kitaip tariant, turi būti be jokių pagrįstų mokslinių abejonių įsitikinta, kad tai neigiamai nepaveiks tos teritorijos vientisumo.

Todėl yra prievolė įrodyti, kad poveikio nebūtų, užuot reikalavus įrodyti jo buvimą

Waddenzee

TV ir jo išvados turėtų būti aiškiai užrašytos. Jo ataskaita turėtų būti pakankamai išsami, kad būtų aišku, kaip buvo priimtas galutinis sprendimas ir kokiais moksliniais argumentais tas sprendimas pagrįstas.

5.4.   Išimtys pagal 6 straipsnio 4 dalį

Išimtys pagal 6 straipsnio 4 dalį

6 straipsnio 4 dalyje pateiktos 6 straipsnio 3 dalyje nustatytos taisyklės išimtys. Jų taikymas nėra automatiškas procesas – projekto arba plano iniciatorius turi nuspręsti, ar nori taikyti šias nuostatas. 6 straipsnio 4 dalyje nustatytos sąlygos, kurių reikia laikytis tokiais atvejais, ir veiksmai, kurie turi būti įvykdyti, kad kompetentinga nacionalinė institucija galėtų leisti įgyvendinti planą arba projektą, kuris pagal 6 straipsnio 3 dalį įvertintas kaip neigiamai veikiantis tam tikros teritorijos vientisumą.

6 straipsnio 4 dalyje reikalaujama, kad kompetentingos institucijos užtikrintų, jog būtų laikomasi toliau nurodytų sąlygų, prieš priimant sprendimą leisti arba neleisti įgyvendinti planą arba projektą, galintį neigiamai paveikti tam tikrą teritoriją:

| — | ta alternatyva, kurią siūloma patvirtinti, yra mažiausiai kenkianti „Natura 2000“ teritorijos buveinėms, rūšims ir jos vientisumui ir nėra jokios perspektyvios alternatyvos, kuri nepaveiktų tos teritorijos vientisumo, |
| --- | --- |

—

ta alternatyva, kurią siūloma patvirtinti, yra mažiausiai kenkianti „Natura 2000“ teritorijos buveinėms, rūšims ir jos vientisumui ir nėra jokios perspektyvios alternatyvos, kuri nepaveiktų tos teritorijos vientisumo,

alternatyva

| — | yra įpareigojančių viršesnio viešojo intereso priežasčių leisti įgyvendinti tą planą arba projektą, |
| --- | --- |

—

yra įpareigojančių viršesnio viešojo intereso priežasčių leisti įgyvendinti tą planą arba projektą,

įpareigojančių viršesnio viešojo intereso priežasčių

| — | imtasi visų reikalingų kompensacinių priemonių, kad būtų užtikrinta, jog bus išsaugotas bendras „Natura 2000“ tinklo vientisumas. |
| --- | --- |

—

imtasi visų reikalingų kompensacinių priemonių, kad būtų užtikrinta, jog bus išsaugotas bendras „Natura 2000“ tinklo vientisumas.

kompensacinių priemonių

Šių sąlygų atitikties tikrinimo eilės tvarka yra svarbi, nes nuo kiekvieno žingsnio priklauso, ar tolesnis šio proceso žingsnis bus reikalingas. Pavyzdžiui, jeigu nustatoma, kad yra alternatyva atitinkamam planui arba projektui, nėra prasmės tikrinti, ar pradinis planas arba projektas atitinka viršesnį viešąjį interesą, arba rengti tinkamų kompensacinių priemonių, nes to plano ar projekto negalima leisti įgyvendinti, jeigu yra perspektyvi alternatyva.

Įrodymas, kad nėra alternatyvių sprendimų

Įrodymas, kad nėra alternatyvių sprendimų

Alternatyvų paieška gali būti atliekama gana plačiai ir turėtų būti susijusi su tais viešojo intereso tikslais, kurių siekiama tuo planu arba projektu. Galima svarstyti alternatyvias vietas, kitokį plėtros mastą ar projektus, kitokius statybos metodus arba alternatyvius energijos gamybos iš atsinaujinančiųjų išteklių procesus bei metodus. Šis reikalavimas yra glaudžiai susijęs su VPD 4 straipsnio 7 dalies d punktu, kuriame reikalaujama, kad institucijos užtikrintų, jog nėra aplinkos apsaugos atžvilgiu geresnės alternatyvos (53).

53

Nors reikalavimas ieškoti alternatyvų taikomas pagal 6 straipsnio 4 dalį, planuotojui yra praktiškai naudinga visas galimas alternatyvas apsvarstyti kuo anksčiau, jau iš pradžių planuojant savo plėtros projektą. Jeigu tame etape bus surasta tinkama alternatyva, kuri tikriausiai neturės reikšmingo poveikio „Natura 2000“ teritorijai, ją bus galima iškart patvirtinti ir nereikės atlikti TV (nors vis vien gali reikėti atlikti kitus poveikio aplinkai vertinimus).

Tačiau jeigu yra atliktas projekto TV ir padaryta išvada, kad neigiamas poveikis tos teritorijos vientisumui yra neišvengiamas, kompetentinga institucija turi nustatyti, ar yra alternatyvių sprendimų. Reikėtų analizuoti visas perspektyvias alternatyvas ir ypač jų santykinį veiksmingumą siekiant „Natura 2000“ teritorijos apsaugos tikslų ir išlaikyti tos teritorijos vientisumą.

Jeigu yra perspektyvus alternatyvus sprendimas, atitinkantis projekto tikslus, taip pat reikėtų atlikti naują tinkamą vertinimą, ar tas sprendimas gali turėti reikšmingą poveikį tai pačiai arba kitai „Natura 2000“ teritorijai. Paprastai, jeigu tokia alternatyva yra panaši į pradinį pasiūlymą, atliekant naująjį vertinimą galima daug remtis per pirmąjį TV surinkta reikalinga informacija.

Įpareigojančios viršesnio viešojo intereso priežastys

Įpareigojančios viršesnio viešojo intereso priežastys

Jeigu nėra alternatyvių sprendimų arba jeigu alternatyva padarytų dar didesnį neigiamą poveikį atitinkamos teritorijos apsaugos tikslams arba vientisumui, kompetentingos institucijos turi ištirti, ar yra įpareigojančių viršesnio viešojo intereso priežasčių (54), dėl kurių būtų pateisinamas leidimas įgyvendinti tą planą arba projektą, net jeigu jis galėtų pakenkti vienos arba daugiau „Natura 2000“ teritorijų vientisumui.

54

Įpareigojančios viršesnio viešojo intereso priežasties samprata nėra apibrėžta direktyvoje, tačiau iš jos teksto aišku, kad norint suteikti leidimą planui arba projektui pagal 6 straipsnio 4 dalį, jis turi atitikti visas šias tris sąlygas:

| — | tai turi būti viešasis interesas – iš nuostatų formuluotės aišku, kad tik viešieji interesai gali būti prilyginami gamtos apsaugos tikslams pagal šią direktyvą. Taigi, privačių subjektų parengtus projektus galima svarstyti tik tada, kai yra įrodyti tie viešieji interesai, kurių jais siekiama (Sprendimas C-182/10, Solvay ir kiti, p. 71–79), |
| --- | --- |

—

tai turi būti viešasis interesas – iš nuostatų formuluotės aišku, kad tik viešieji interesai gali būti prilyginami gamtos apsaugos tikslams pagal šią direktyvą. Taigi, privačių subjektų parengtus projektus galima svarstyti tik tada, kai yra įrodyti tie viešieji interesai, kurių jais siekiama (Sprendimas C-182/10, Solvay ir kiti, p. 71–79),

viešasis interesas

Solvay ir kiti

| — | turi būti įpareigojančių priežasčių įgyvendinti tą planą arba projektą – įpareigojančios priežastys šiuo atžvilgiu aiškiai reiškia tai, kad tas projektas yra ne tik pageidautinas ar naudingas – jis yra reikalingas visuomenei, |
| --- | --- |

—

turi būti įpareigojančių priežasčių įgyvendinti tą planą arba projektą – įpareigojančios priežastys šiuo atžvilgiu aiškiai reiškia tai, kad tas projektas yra ne tik pageidautinas ar naudingas – jis yra reikalingas visuomenei,

įpareigojančių

| — | tas planas arba projektas turi būti įgyvendinamas dėl viršesnio intereso – kitaip tariant, turi būti įrodyta, kad įgyvendinti tą planą arba projektą yra dar svarbiau negu saugoti tą konkrečią „Natura 2000“ teritoriją pagal jos apsaugos tikslus. Akivaizdu, kad ne kiekvienas socialinio ar ekonominio pobūdžio viešasis interesas yra pakankamas, ypač lyginant jį su labai svarbiais interesais, kuriuos gina ši direktyva (žr., pvz., jos ketvirtąją konstatuojamąją dalį dėl „Bendrijos gamtos paveldo“). Taip pat atrodo pagrįsta manyti, kad viešasis interesas gali būti viršesnis tik jeigu tai yra ilgalaikis interesas; trumpalaikiai ekonominiai interesai arba kiti interesai, dėl kurių būtų gauta tik trumpalaikės naudos visuomenei, nebūtų pakankamai viršesni už ilgalaikius gamtos apsaugos interesus, saugomus pagal šią direktyvą. |
| --- | --- |

—

tas planas arba projektas turi būti įgyvendinamas dėl viršesnio intereso – kitaip tariant, turi būti įrodyta, kad įgyvendinti tą planą arba projektą yra dar svarbiau negu saugoti tą konkrečią „Natura 2000“ teritoriją pagal jos apsaugos tikslus. Akivaizdu, kad ne kiekvienas socialinio ar ekonominio pobūdžio viešasis interesas yra pakankamas, ypač lyginant jį su labai svarbiais interesais, kuriuos gina ši direktyva (žr., pvz., jos ketvirtąją konstatuojamąją dalį dėl „Bendrijos gamtos paveldo“). Taip pat atrodo pagrįsta manyti, kad viešasis interesas gali būti viršesnis tik jeigu tai yra ilgalaikis interesas; trumpalaikiai ekonominiai interesai arba kiti interesai, dėl kurių būtų gauta tik trumpalaikės naudos visuomenei, nebūtų pakankamai viršesni už ilgalaikius gamtos apsaugos interesus, saugomus pagal šią direktyvą.

viršesnio intereso

Įsidėmėtina, kad sąlygos dėl viršesnio viešojo intereso yra dar griežtesnės tuo atveju, kai planas arba projektas gali neigiamai paveikti „Natura 2000“ teritorijos, kurioje yra prioritetinių tipų buveinių ir (arba) prioritetinių rūšių, vientisumą, jeigu daromas poveikis tų tipų buveinėms ir (arba) toms rūšims. Įpareigojančios viršesnio viešojo intereso priežastys gali būti priimtinos tik tuo atveju, jeigu tai yra priežastys dėl:

| — | žmonių sveikatos ir visuomenės saugumo, arba |
| --- | --- |

—

žmonių sveikatos ir visuomenės saugumo, arba

| — | reikšmingesnio naudingo poveikio aplinkai, arba |
| --- | --- |

—

reikšmingesnio naudingo poveikio aplinkai, arba

| — | kitų įpareigojančių priežasčių, jeigu prieš patvirtinant tokį planą arba projektą Komisija pateikė savo nuomonę. |
| --- | --- |

—

kitų įpareigojančių priežasčių, jeigu prieš patvirtinant tokį planą arba projektą Komisija pateikė savo nuomonę.

6 straipsnio 4 dalies sąlygų vykdymo schema

Planas arba projektas galėtų neigiamai paveikti teritorijos vientisumą

Leidimo išduoti negalima

Leidimą galima išduoti. Būtina imtis kompensacinių priemonių

Pasikonsultavus su Komisija, galima išduoti leidimą dėl kitų įpareigojančių viršesnio viešojo intereso priežasčių

Būtina imtis kompensacinių priemonių

Ar yra su žmonių sveikata ar sauga susijusių sąlygų arba svarbios naudos aplinkai?

Ar toje teritorijoje yra prioritetinė buveinė ar rūšis, kuriai tas planas arba projektas gali turėti poveikį?

Ar yra įpareigojančių viršesnio viešojo intereso priežasčių?

Ar yra alternatyvių sprendimų?

Ne

Taip

Ne

Ne

Ne

Taip

Taip

Taip

Kompensacinės priemonės

Kompensacinės priemonės

Jeigu nėra alternatyvų ir yra įpareigojančių viršesnio viešojo intereso priežasčių, atitinkamos institucijos turi užtikrinti, kad kompensacinės priemonės būtų patvirtintos ir pradėtos taikyti prieš pradedant įgyvendinti projektą. Taigi, kompensacinės priemonės yra „paskutinė išeitis“ ir naudojamos tik tada, kai yra priimtas sprendimas pagal pirmiau aprašytas sąlygas.

Griežtai vertinant, kompensacinės priemonės yra nepriklausomos nuo projekto, todėl paprastai įgyvendinamos ne projekto teritorijoje. Jomis turi būti įmanoma visiškai kompensuoti tai teritorijai ir tiksliniams jos objektams daromą žalą ir jų turi pakakti, kad būtų užtikrinta bendro „Natura 2000“ tinklo vientisumo apsauga.

Siekiant užtikrinti bendrą viso „Natura 2000“ tinklo vientisumo apsaugą, dėl plano arba projekto siūlomomis taikyti kompensacinėmis priemonėmis turėtų būti visų pirma:

| — | padedama išsaugoti paveiktas atitinkamų tipų buveines ir rūšis tame biogeografiniame regione arba tame pačiame areale, ties tuo pačiu migracijos keliu ar tos rūšies žiemojimo teritorijoje toje valstybėje narėje, |
| --- | --- |

—

padedama išsaugoti paveiktas atitinkamų tipų buveines ir rūšis tame biogeografiniame regione arba tame pačiame areale, ties tuo pačiu migracijos keliu ar tos rūšies žiemojimo teritorijoje toje valstybėje narėje,

| — | atliekamos funkcijos, panašios į tas, dėl kurių buvo pagrįstai pasirinkta pradinė teritorija, ypač skiriant dėmesio tinkamam geografiniam paplitimui, |
| --- | --- |

—

atliekamos funkcijos, panašios į tas, dėl kurių buvo pagrįstai pasirinkta pradinė teritorija, ypač skiriant dėmesio tinkamam geografiniam paplitimui,

| — | papildomos įprastos pagal direktyvą atliekamos užduotys, t. y. šios priemonės negali pakeisti jau prisiimtų įsipareigojimų, pvz., įgyvendinti „Natura 2000“ teritorijų tvarkymo planus. |
| --- | --- |

—

papildomos įprastos pagal direktyvą atliekamos užduotys, t. y. šios priemonės negali pakeisti jau prisiimtų įsipareigojimų, pvz., įgyvendinti „Natura 2000“ teritorijų tvarkymo planus.

Kaip nurodyta Komisijos pateiktose gairėse, kompensacinės priemonės pagal 6 straipsnio 4 dalį gali būti viena arba daugiau iš šių priemonių:

| — | kitoje paskelbtoje saugomoje „Natura 2000“ teritorijoje esančios panašios buveinės atkūrimas arba pablogėjusios būklės buveinės biologinių sąlygų pagerinimas, jei tai darant viršijami tos teritorijos apsaugos tikslai ir nedaroma žalos kitiems tiksliniams „Natura 2000“ objektams toje teritorijoje; |
| --- | --- |

—

kitoje paskelbtoje saugomoje „Natura 2000“ teritorijoje esančios panašios buveinės atkūrimas arba pablogėjusios būklės buveinės biologinių sąlygų pagerinimas, jei tai darant viršijami tos teritorijos apsaugos tikslai ir nedaroma žalos kitiems tiksliniams „Natura 2000“ objektams toje teritorijoje;

| — | ne paskelbtoje „Natura 2000“ teritorijoje esančios panašios buveinės atkūrimas ar pablogėjusios būklės buveinės biologinių sąlygų pagerinimas, po to ją įtraukiant į „Natura 2000“ tinklą; |
| --- | --- |

—

ne paskelbtoje „Natura 2000“ teritorijoje esančios panašios buveinės atkūrimas ar pablogėjusios būklės buveinės biologinių sąlygų pagerinimas, po to ją įtraukiant į „Natura 2000“ tinklą;

| — | naujos teritorijos, kurios kokybė ir būklė yra panašios į pradinės teritorijos arba geresnės negu pradinės teritorijos, įtraukimas į „Natura 2000“ tinklą (55). |
| --- | --- |

—

naujos teritorijos, kurios kokybė ir būklė yra panašios į pradinės teritorijos arba geresnės negu pradinės teritorijos, įtraukimas į „Natura 2000“ tinklą (55).

55

Neigiamas poveikis atitinkamų tipų buveinėms ir rūšims turi būti mažų mažiausiai proporcingai kompensuojamas, tačiau turint omenyje didelę riziką ir mokslinio tikrumo stoką, kai bandoma atkurti arba atgaivinti buveines, kurių būklė pablogėjusi, labai rekomenduojama, kad šio kompensavimo santykis būtų kur kas didesnis negu 1:1, taip užtikrinant, kad tomis priemonėmis tikrai bus suteikta reikalinga kompensacija.

Valstybės narės turėtų skirti ypač daug dėmesio atvejams, kai neigiamas plano arba projekto poveikis patiriamas pažeidžiamose natūraliose buveinėse arba natūraliose buveinėse, reikalingose tam tikroms rūšims, kuriose turės praeiti daug laiko, iki jos vėl galės atlikti tą pačią ekologinę funkciją. Kai kurioms buveinėms ir rūšims daromos žalos gali būti paprasčiausiai neįmanoma kompensuoti per pagrįstą laikotarpį, nes jų vystymasis gali trukti kelis dešimtmečius.

Be to, poveikio kai kurių tipų buveinėms, taip pat buveinėms, kuriomis naudojasi tam tikros rūšys, kompensuoti visiškai neįmanoma, nes jų ekologinių ypatybių neįmanoma dirbtinai imituoti ar sukurti. Todėl kiekvienos naujos hidroenergetikos plėtros iniciatoriai turėtų surinkti informacijos apie galimybes kompensuoti poveikį konkrečių tipų buveinėms ir rūšims likus nemažai laiko iki plano arba projekto rengimo pradžios.

Galiausiai kompensacinės priemonės turėtų būti nustatytos ir visapusiškai taikomos prieš pradedant dirbti pagal tą planą ar projektą. Taip siekiama padėti sušvelninti kenksmingą projekto poveikį atitinkamoms rūšims ir buveinėms, suteikiant joms tinkamų alternatyvių vietų kompensacinėje teritorijoje. Jei to neįmanoma visiškai pasiekti, kompetentingos institucijos turėtų reikalauti papildomai kompensuoti laikinus nuostolius, kurie būtų patirti tuo tarpiniu laikotarpiu. Informaciją apie kompensacines priemones reikėtų pateikti Komisijai kuo greičiau, kai tik jos bus patvirtintos planavimo proceso metu, kad Komisija, kaip Sutarčių sergėtoja, galėtų įvertinti, ar direktyva yra tinkamai taikoma.

SANTRUMPOS

SANTRUMPOS

| TV | Tinkamas vertinimas pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalį |
| --- | --- |
| DVT | Dirbtinis vandens telkinys pagal VPD |
| TT | Teisingumo Teismas (Europos Sąjungos Teisingumo Teismas, ESTT) https://curia.europa.eu/jcms/jcms/j_6/en/ |
| EAA | Europos aplinkos agentūra (http://www.eea.europa.eu/) |
| PAV | Projektų poveikio aplinkai vertinimas |
| ES | Europos Sąjunga (ES 28) |
| GAB | Gera apsaugos būklė – pagrindinis Buveinių direktyvos tikslas |
| LPVT | Labai pakeistas vandens telkinys pagal VPD |
| GEB | Gera ekologinė būklė – pagrindinis Vandens pagrindų direktyvos tikslas |
| „Natura 2000“ | Teritorijos, nustatytos pagal Buveinių ir Paukščių direktyvas (pBST, BST, SST ir SAT) ir įtrauktos į „Natura 2000“ tinklą |
| NVO | Nevyriausybinės organizacijos |
| BIP | Bendro intereso projektai |
| pBST | Komisijai pasiūlyta Bendrijos svarbos teritorija |
| UBVP | Upių baseinų valdymo planas pagal Vandens pagrindų direktyvą |
| SST | Speciali saugoma teritorija, kurioje taikomos būtinos apsaugos priemonės |
| BST | Komisijos patvirtinta Bendrijos svarbos teritorija |
| SDF | „Natura 2000“ teritorijos standartinė duomenų forma |
| SPAV | Strateginis planų ir programų poveikio aplinkai vertinimas |
| SAT | Speciali apsaugos teritorija, nustatyta pagal Paukščių direktyvą |
| VPD | Vandens pagrindų direktyva |

TV

Tinkamas vertinimas pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalį

DVT

Dirbtinis vandens telkinys pagal VPD

TT

Teisingumo Teismas (Europos Sąjungos Teisingumo Teismas, ESTT) https://curia.europa.eu/jcms/jcms/j_6/en/

EAA

Europos aplinkos agentūra (http://www.eea.europa.eu/)

PAV

Projektų poveikio aplinkai vertinimas

ES

Europos Sąjunga (ES 28)

GAB

Gera apsaugos būklė – pagrindinis Buveinių direktyvos tikslas

LPVT

Labai pakeistas vandens telkinys pagal VPD

GEB

Gera ekologinė būklė – pagrindinis Vandens pagrindų direktyvos tikslas

„Natura 2000“

Teritorijos, nustatytos pagal Buveinių ir Paukščių direktyvas (pBST, BST, SST ir SAT) ir įtrauktos į „Natura 2000“ tinklą

NVO

Nevyriausybinės organizacijos

BIP

Bendro intereso projektai

pBST

Komisijai pasiūlyta Bendrijos svarbos teritorija

UBVP

Upių baseinų valdymo planas pagal Vandens pagrindų direktyvą

SST

Speciali saugoma teritorija, kurioje taikomos būtinos apsaugos priemonės

BST

Komisijos patvirtinta Bendrijos svarbos teritorija

SDF

„Natura 2000“ teritorijos standartinė duomenų forma

SPAV

Strateginis planų ir programų poveikio aplinkai vertinimas

SAT

Speciali apsaugos teritorija, nustatyta pagal Paukščių direktyvą

VPD

Vandens pagrindų direktyva

---

(1)  https://www.eea.europa.eu/soer

1

(2)  http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm

2

(3)  https://ec.europa.eu/energy/en/topics/renewable-energy/renewable-energy-directive

3

(4)  http://ec.europa.eu/environment/nature/biodiversity/comm2006/2020.htm

4

(5)  ES veiksmų planas gamtai, žmonėms ir ekonomikai. http://ec.europa.eu/environment/nature/legislation/fitness_check/action_plan/index_en.htm

5

(6)  Plg. Buveinių direktyvos 2 straipsnį: „Priemonės, kurių imamasi pagal šią direktyvą, turi palaikyti ar atstatyti gerą Bendrijos svarbos natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros rūšių apsaugos būklę.“ Sąvoka „gera apsaugos būklė“ neminima Paukščių direktyvoje, bet joje nustatyti analogiški reikalavimai dėl specialių apsaugos teritorijų.

6

(7)  Išsamios informacijos apie visas gaires, parengtas dėl „Natura 2000“ teritorijų tvarkymo, pateikta http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/index_en.htm.

7

(8)  Komisijos tinklalapiai, skirti PAV ir SPAV direktyvoms: http://ec.europa.eu/environment/eia/eia-legalcontext.htm ir http://ec.europa.eu/environment/eia/sea-legalcontext.htm.

8

(9)  Komisijos rekomendacinis dokumentas dėl Bendrijos svarbos gyvūnų rūšių griežtos apsaugos pagal Buveinių direktyvą: http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/guidance/index_en.htm

9

(10)  Žr. Komisijos DUK dėl VPD ir gamtos apsaugos direktyvų: http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/FAQ-WFD%20final.pdf

10

(11)  Labai pakeisti yra tie vandens telkiniai, kurių pobūdis labai pakitęs dėl fizinių pakeitimų, atliktų dėl žmogaus veiklos, ir kurių geros ekologinės būklės dėl to pasiekti neįmanoma.

11

(12)  Išsamesnės informacijos apie konkrečius reikalavimus galima rasti VPD bendrosios įgyvendinimo strategijos rekomendaciniame dokumente Nr. 4 dėl labai pakeistų ir dirbtinių vandens telkinių nustatymo ir pripažinimo („Identification and Designation of Heavily Modified and Artificial Water Bodies“).

12

(13)  Jurisprudenciją dėl 4 straipsnio 7 dalies taikymo žr. Teisingumo Teismo sprendimuose C-461/13 ir C-346/14.

13

(14)  VPD bendrosios įgyvendinimo strategijos rekomendacinis dokumentas Nr. 36 dėl VPD 4 straipsnio 7 dalies: https://circabc.europa.eu/sd/a/e0352ec3-9f3b-4d91-bdbb-939185be3e89/CIS_Guidance_Article_4_7_FINAL.PDF

14

(15)  PAV direktyvoje „projektas“ apibrėžtas kaip statybos darbai bei kitų objektų ar veiklos planų įgyvendinimas arba įsikišimai į natūralią aplinką ir gamtovaizdį.

15

(16)  Tarp projektų, įtrauktų į I priedą, yra „užtvankos ir kiti įrenginiai, skirti vandens sulaikymui ar nuolatiniam saugojimui, kai saugomo ar sulaikomo vandens kiekis (naujas ar papildomas) yra didesnis nei 10 mln. m3“.

16

3

(17)  Tarp projektų, įtrauktų į II priedą, yra užtvankos ir kiti įrenginiai, skirti vandens sulaikymui ar ilgalaikiam saugojimui (projektai, neįtraukti į I priedą).

17

(18)  OL C 273, 2016 7 27, p. 1.

18

(19)  C-177/11, EU:C:2012:378, p. 19–24.

19

(20)  http://www.eea.europa.eu/soer

20

(21)  http://www.eea.europa.eu/publications/state-of-nature-in-the-eu

21

(22)  Komisijos komunikatas „Siekiant tausiojo vandens valdymo Europos Sąjungoje. Pirmasis Vandens pagrindų direktyvos 2000/60/EB įgyvendinimo etapas“ (KOM(2007) 128 galutinis).

22

(23)  „Arcadis“, 2011 m. „Hydropower generation in the context of the EU WFD.“ Europos Komisijos Aplinkos generalinis direktoratas. 168 p.

23

http://bookshop.europa.eu/pl/hydropower-generation-in-the-context-of-the-eu-water-framework-directive-pbKH3013438/downloads/KH-30-13-438-EN-N/KH3013438ENN_002.pdf;pgid=y8dIS7GUWMdSR0EAlMEUUsWb0000A6euO_e0;sid=E0EKwHHfLLsKwiJMudqUZxP6sYJ2kNMcbxE=?FileName=KH3013438ENN_002.pdf&SKU=KH3013438ENN_PDF&CatalogueNumber=KH-30-13-438-EN-N

Taip pat žr.: „Water management, Water Framework Directive & Hydropower. Common Implementation Strategy Workshop“.

(24)  Išsamesnės informacijos pateikta: Vandens pagrindų direktyvos bendroji įgyvendinimo strategija. VPD ir hidromorfologinio krūvio poveikis: techninė ataskaita. Geroji patirtis valdant hidroenergetikos sistemų poveikį ekologijai: https://circabc.europa.eu/sd/a/68065c2b-1b08-462d-9f07-413ae896ba67/HyMo_Technical_Report.pdf

24

(25)  Paskelbtas http://eur-lex.europa.eu/legal-content/lt/TXT/?uri=CELEX%3A32007R1100

25

(26)  Gamtosauginiai debitai įgyvendinant Vandens pagrindų direktyvą: https://circabc.europa.eu/sd/a/4063d635-957b-4b6f-bfd4-b51b0acb2570/Guidance%20No%2031%20-%20Ecological%20flows%20%28final%20version%29.pdf

26

(27)  Arcadis, 2011. Hydropower generation in the context of the EU WFD. Europos Komisijos Aplinkos generalinis direktoratas,168 p.

27

(28)  Šaltiniai: Ferguson, Absolon, Carlson ir Sandford. 2006 m. „Transaction of the American Fisheries Society“ 135:139-150. Calles ir Greenberg, 2009 m. „River Research and Applications“ 25:1268-1286. Gustafsson, 2010 m.

28

(29)  Europos Sąjungos Teisingumo Teismo sprendimas C-142/16.

29

(30)  Teisingumo Teismo sprendimas C-127/02.

30

(31)  Lambrecht H., Trautner J. (2007 m.) „Fachinformationssystem und Fachkonventionen zur Bestimmung der Erheblichkeit im Rahmen der FFH-VP — Endbericht zum Teil Fachkonventionen, Schlussstand Juni 2007“. (Ekspertų informacinė sistema ir ekspertams skirtos taisyklės dėl reikšmingumo vertinimo per tinkamo vertinimo procedūrą – galutinė ataskaita, dalis dėl ekspertų taisyklių, galutinė redakcija 2007 m. birželio mėn., vokiečių k.).

31

(32)  Ši skalė rekomenduota ekspertams, turintiems leidimus atlikti tinkamą vertinimą pagal Čekijos teisę, ir yra jų naudojama nuo 2007 m.: http://www.mzp.cz/cz/hodnoceni_vyznamnosti_vlivu_koncepci.

32

(33)  Taip pat žr. C-75/01, C-418/04, C-508/04.

33

(34)  Taip pat žr. bylas C-166/97, C-96/98, C-57/89, C-44/95, C-75/01, C-415/01, C-6/04, C-508/04, C-241/08, C-491/08, C-90/10.

34

(35)  Svarbu atkreipti dėmesį į reikšmingą poveikio mažinimo priemonių ir kompensacinių arba ekologinio atkūrimo priemonių skirtumą (žr. 5.3 skirsnį, p. 80).

35

(36)  Žr. Teisingumo Teismo sprendimą C-142/16 (http://curia.europa.eu/juris/liste.jsf?num=C-142/16), kuris aptariamas p. 45. Taip pat žr. p. 47, kuriame pateikta galimų hidroenergetikos poveikio mažinimo priemonių pavyzdžių.

36

(37)  https://ec.europa.eu/jrc/en/publication/working-group-ecostat-report-common-understanding-using-mitigation-measures-reaching-good-ecological

37

(38)  https://restorerivers.eu/wiki/index.php?title=Case_study%3AAustria_Upper_Mur_-_River_widening_Lässer_Au_(LIFE%2B_(LIFE%2B_08_NAT_A_614)_„Inner-Alpine_river_basin_management_–_Upper_River_Mur_-_murerleben_II%22_2010-2015)

38

(39)  Pagal bendrąją įgyvendinimo strategiją 2011 m. Briuselyje surengto seminaro dėl ES VPD ir hidroenergetikos išvados: https://circabc.europa.eu/sd/a/23d94d2d-6b9c-4f17-9e15-14045cd541f3/Issue.pdf

39

(40)  Europos Sąjungos valstybių narių, šalių kandidačių ir ELPA šalių vandens ir jūrų reikalų direktorių 2010 m. gegužės 27–28 d. neformalus susitikimas Segovijoje https://circabc.europa.eu/w/browse/6414c39b-3d08-433a-8e00-0d20bcb249ad

40

(41)  Bendroji Vandens pagrindų direktyvos įgyvendinimo strategija (2006 m.): politikos dokumentas dėl VPD ir hidromorfologinio krūvio. 2006 m. gruodžio mėn. https://circabc.europa.eu/sd/a/3dac5b10-1a16-4a31-a178-2f5401f30c50/.pdf

41

(42)  Bendroji Vandens pagrindų direktyvos įgyvendinimo strategija (2009 m.): rekomendacinis dokumentas Nr. 20 dėl išimčių siekiant aplinkosaugos tikslų. Techninė ataskaita 2009-027, https://circabc.europa.eu/sd/a/2a3ec00a-d0e6-405f-bf66-60e212555db1/Guidance_document.pdf

42

(43)  2007 m. birželio 4–5 d. Berlyne pagal bendrąją įgyvendinimo strategiją surengtas seminaras dėl VPD ir hidroenergetikos. Pagrindinės išvados: https://circabc.europa.eu/w/browse/062ef598-2126-4e76-a481-cfa68a28435c

43

(44)  TT sprendimas byloje C-6/04, Komisija prieš Jungtinę Karalystę, 2005 m. spalio 20 d.

44

Komisija prieš Jungtinę Karalystę

(45)  Komisija parengė rekomendacinių dokumentų siekdama padėti asmenims suprasti ir taikyti tinkamo vertinimo procedūrą. Jos pateiktos Komisijos „Natura 2000“ svetainėje (http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm).

45

(46)  Teisingumo Teismo sprendimas C-127/02.

46

(47)  Teismo sprendimas C-127/02, Waddenvereniging ir Vogelsbeschermingvereniging.

47

Waddenvereniging ir Vogelsbeschermingvereniging

(48)  Alpių regiono taikomųjų ekologijos ir ekonomikos mokslų institutas.

48

(49)  2011 m. liepos 11 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimas dėl informacijos apie „Natura 2000“ teritorijas teikimo formos (pranešta dokumentu Nr. C(2011) 4892), OL L 198, 2011 7 30, p. 39.

49

(50)  http://ec.europa.eu/environment/nature/knowledge/rep_habitats/index_en.htm

50

(51)  http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm

51

(52)  „Reikšmingumas“ šiuo atžvilgiu reiškia poveikio reikšmingumą. To negalima painioti su atrankinio patikrinimo etapu, kuriame akcentuojamas reikšmingo poveikio tikėtinumas.

52

(53)  Žr. VPD bendrosios įgyvendinimo strategijos rekomendacinį dokumentą Nr. 20.

53

(54)  Ši sąvoka taip pat vartojama VPD 4 straipsnio 7 dalyje.

54

(55)  Šis jos įtraukimas į tinklą turi būti oficialiai patvirtintas valstybės narės institucijų po to, kai tam pritaria Europos Komisija.

55

---

| 18.6.2018 | LT | Europos Sąjungos oficialusis leidinys | C 213/62 |
| --- | --- | --- | --- |

18.6.2018

LT

Europos Sąjungos oficialusis leidinys

C 213/62

---

Komisijos pranešimas „Energijos perdavimo infrastruktūra ir ES gamtos teisės aktai“

(2018/C 213/02)

TURINYS

Puslapis

| APIE ŠĮ DOKUMENTĄ | 65 |
| --- | --- |

| Tikslas | 65 |
| --- | --- |

| Struktūra ir turinys | 65 |
| --- | --- |

| Šio dokumento pobūdis | 65 |
| --- | --- |

| 1. | ATNAUJINTA EUROPOS ENERGETIKOS INFRASTRUKTŪRA | 67 |
| --- | --- | --- |

1.

| 1.1. | Poreikis atnaujinti Europos energetikos infrastruktūrą | 67 |
| --- | --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Infrastruktūros uždaviniai | 68 |
| --- | --- | --- |

1.2.

| 1.2.1. | Elektros tinklai ir kaupimo įrenginiai | 68 |
| --- | --- | --- |

1.2.1.

| 1.2.2. | Gamtinių dujų tinklai ir kaupimo įrenginiai | 69 |
| --- | --- | --- |

1.2.2.

| 1.2.3. | Naftos ir alkenų transportavimo ir perdirbimo infrastruktūra | 69 |
| --- | --- | --- |

1.2.3.

| 1.2.4. | Anglies dioksido (CO2) surinkimas, transportavimas ir saugojimas (CCS) | 69 |
| --- | --- | --- |

1.2.4.

| 1.3. | Naudojamų energijos perdavimo ir skirstomųjų įrenginių rūšys | 69 |
| --- | --- | --- |

1.3.

| 1.3.1. | Dujų ir naftos perdavimo ir skirstomieji įrenginiai | 69 |
| --- | --- | --- |

1.3.1.

| 1.3.2. | Elektros perdavimo ir skirstomieji įrenginiai | 70 |
| --- | --- | --- |

1.3.2.

| 1.4. | Bendro intereso projektai (BIP) | 70 |
| --- | --- | --- |

1.4.

| 2. | ES GAMTOS TEISĖS AKTAI | 72 |
| --- | --- | --- |

2.

| 2.1. | Įvadas | 72 |
| --- | --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Paukščių ir Buveinių direktyvos | 72 |
| --- | --- | --- |

2.2.

| 2.3. | „Natura 2000“ teritorijų tvarkymas ir apsauga | 73 |
| --- | --- | --- |

2.3.

| 2.3.1. | Pozityvios apsaugos priemonių taikymas ir neblogėjančios būklės užtikrinimas | 73 |
| --- | --- | --- |

2.3.1.

| 2.3.2. | Leidimų išdavimo planams ir projektams, kuriais daromas poveikis „Natura 2000“ teritorijoms, procedūra | 74 |
| --- | --- | --- |

2.3.2.

| 2.4. | Rūšių apsaugos nuostatos | 75 |
| --- | --- | --- |

2.4.

| 3. | ENERGIJOS PERDAVIMO ĮRENGINIŲ GALIMAS POVEIKIS „NATURA 2000“ TERITORIJOMS IR ES SAUGOMOMS RŪŠIMS | 76 |
| --- | --- | --- |

3.

| 3.1. | Įvadas | 76 |
| --- | --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Poreikis atskirai svarstyti kiekvieną atvejį | 76 |
| --- | --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Galimo poveikio ES saugomoms rūšims ir buveinėms apžvalga | 77 |
| --- | --- | --- |

3.3.

| 3.3.1. | Buveinių nykimas, būklės blogėjimas arba išskaidymas | 77 |
| --- | --- | --- |

3.3.1.

| 3.3.2. | Trikdymas ir išstūmimas | 77 |
| --- | --- | --- |

3.3.2.

| 3.3.3. | Susidūrimo ir žūties nuo elektros smūgio rizika | 77 |
| --- | --- | --- |

3.3.3.

| 3.3.4. | Kliūčių poveikis | 77 |
| --- | --- | --- |

3.3.4.

| 3.4. | Reikšmingo ir nereikšmingo poveikio skyrimas | 78 |
| --- | --- | --- |

3.4.

| 3.5. | Suminis poveikis | 78 |
| --- | --- | --- |

3.5.

| 4. | GALIMAS ELEKTROS TINKLŲ INFRASTRUKTŪROS POVEIKIS LAUKINIAMS PAUKŠČIAMS | 79 |
| --- | --- | --- |

4.

| 4.1. | Įvadas | 79 |
| --- | --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Elektros tinklų infrastruktūra | 79 |
| --- | --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Galimas neigiamas elektros infrastruktūros poveikis laukiniams paukščiams | 80 |
| --- | --- | --- |

4.3.

| 4.3.1 | Elektros smūgiai | 80 |
| --- | --- | --- |

4.3.1

| 4.3.2. | Susidūrimai | 83 |
| --- | --- | --- |

4.3.2.

| 4.3.3. | Buveinių nykimas ir išskaidymas | 84 |
| --- | --- | --- |

4.3.3.

| 4.3.4. | Trikdymas / išstūmimas | 84 |
| --- | --- | --- |

4.3.4.

| 4.3.5. | Elektromagnetiniai laukai | 84 |
| --- | --- | --- |

4.3.5.

| 4.4. | Galimas teigimas elektros infrastruktūros poveikis laukiniams paukščiams | 84 |
| --- | --- | --- |

4.4.

| 5. | GALIMOS PRIEMONĖS, KURIOMIS MAŽINAMAS ELEKTROS TINKLŲ INFRASTRUKTŪROS POVEIKIS LAUKINIAMS PAUKŠČIAMS | 86 |
| --- | --- | --- |

5.

| 5.1. | Kokios yra poveikio mažinimo priemonės? | 86 |
| --- | --- | --- |

5.1.

| 5.2. | Priemonės, kuriomis gali būti mažinamas neigiamas elektros energetikos planų arba projektų poveikis laukinių paukščių rūšims | 88 |
| --- | --- | --- |

5.2.

| 5.2.1. | Iniciatyvių priemonių nustatymas planavimo lygmeniu | 88 |
| --- | --- | --- |

5.2.1.

| 5.2.2. | Projekto lygmeniu galimų taikyti poveikio mažinimo ir prevencijos priemonių tyrimas | 90 |
| --- | --- | --- |

5.2.2.

| 5.3. | Išsamios techninės rekomendacijos dėl taisomųjų ir poveikio mažinimo priemonių | 91 |
| --- | --- | --- |

5.3.

| 5.3.1. | Žūčių nuo elektros smūgių mažinimas | 91 |
| --- | --- | --- |

5.3.1.

| 5.3.2. | Susidūrimų mažinimas | 92 |
| --- | --- | --- |

5.3.2.

| 6. | STRATEGINIO POŽIŪRIO SVARBA PLANAVIMUI | 93 |
| --- | --- | --- |

6.

| 6.1. | Integruoto planavimo nauda | 93 |
| --- | --- | --- |

6.1.

| 6.2. | Energijos perdavimo įrenginiams tinkamų vietų nustatymas | 94 |
| --- | --- | --- |

6.2.

| 6.3. | Leidimų energijos perdavimo įrenginiams išdavimo procedūrų supaprastinimo būdų paieška | 96 |
| --- | --- | --- |

6.3.

| 6.3.1. | Ankstyvas vertinimų planavimas, jų atlikimo gairių rengimas ir aprėpties nustatymas | 96 |
| --- | --- | --- |

6.3.1.

| 6.3.2. | Ankstyvas ir efektyvus poveikio aplinkai vertinimų ir kitų aplinkosaugos reikalavimų integravimas | 97 |
| --- | --- | --- |

6.3.2.

| 6.3.3. | Procedūrų koordinavimas ir terminai | 98 |
| --- | --- | --- |

6.3.3.

| 6.3.4. | Ataskaitų kokybė | 98 |
| --- | --- | --- |

6.3.4.

| 6.3.5. | Tarpvalstybinis bendradarbiavimas | 98 |
| --- | --- | --- |

6.3.5.

| 6.3.6. | Ankstyvas ir veiksmingas visuomenės dalyvavimas | 99 |
| --- | --- | --- |

6.3.6.

| 7. | LEIDIMŲ IŠDAVIMO PROCEDŪRA PAGAL BUVEINIŲ DIREKTYVOS 6 STRAIPSNĮ | 99 |
| --- | --- | --- |

7.

| 7.1. | Įvadas | 99 |
| --- | --- | --- |

7.1.

| 7.2. | Leidimų išdavimo procedūros pagal 6 straipsnį taikymo sritis | 100 |
| --- | --- | --- |

7.2.

| 7.3. | Tinkamų vertinimų atlikimo procedūra (žingsnis po žingsnio) | 102 |
| --- | --- | --- |

7.3.

| 7.3.1. | Pirmasis etapas – atrankinis patikrinimas | 102 |
| --- | --- | --- |

7.3.1.

| 7.3.2. | Antrasis etapas – tinkamas vertinimas | 102 |
| --- | --- | --- |

7.3.2.

| 7.3.3. | Trečiasis etapas – plano ar projekto patvirtinimas arba atmetimas atsižvelgiant į tinkamo vertinimo išvadas | 109 |
| --- | --- | --- |

7.3.3.

| 7.4. | Nukrypti leidžiančios nuostatos taikymo procedūra pagal 6 straipsnio 4 dalį | 109 |
| --- | --- | --- |

7.4.

| 8. | ENERGIJOS PERDAVIMO INFRASTRUKTŪRA JŪRŲ APLINKOJE | 113 |
| --- | --- | --- |

8.

| 8.1. | Dabartinės ES jūrų vandenyse esančios energetikos infrastruktūros apžvalga | 114 |
| --- | --- | --- |

8.1.

| 8.1.1. | Nafta ir dujos | 114 |
| --- | --- | --- |

8.1.1.

| 8.1.2. | Vėjo, bangų ir potvynių srovių energijos jėgainės jūroje | 115 |
| --- | --- | --- |

8.1.2.

| 8.1.3. | Anglies dioksido surinkimas ir saugojimas (CCS) | 117 |
| --- | --- | --- |

8.1.3.

| 8.1.4. | Elektros perdavimo tinklai | 117 |
| --- | --- | --- |

8.1.4.

| 8.1.5. | Ateities prognozės | 117 |
| --- | --- | --- |

8.1.5.

| 8.2. | „NATURA 2000“ jūrų aplinkoje | 119 |
| --- | --- | --- |

8.2.

| 8.2.1. | Jūrų aplinkos, buveinių ir rūšių apsauga | 119 |
| --- | --- | --- |

8.2.1.

| 8.2.2. | Pagalbinės priemonės ir naudingi informacijos šaltiniai | 123 |
| --- | --- | --- |

8.2.2.

| 8.3. | Galimas poveikis ir poveikio mažinimo būdai | 124 |
| --- | --- | --- |

8.3.

| 8.3.1. | Įrengimas | 126 |
| --- | --- | --- |

8.3.1.

| 8.3.2. | Eksploatavimas | 129 |
| --- | --- | --- |

8.3.2.

| 8.3.3. | Eksploatavimo nutraukimas | 131 |
| --- | --- | --- |

8.3.3.

| 8.3.4. | Suminis poveikis | 131 |
| --- | --- | --- |

8.3.4.

| 8.3.5. | Galimos poveikio mažinimo priemonės | 132 |
| --- | --- | --- |

8.3.5.

| 8.4. | Strateginio planavimo svarba | 133 |
| --- | --- | --- |

8.4.

| ŠALTINIAI | 136 |
| --- | --- |

| 1 PRIEDAS – NACIONALINĖS IR TARPTAUTINĖS INICIATYVOS | 150 |
| --- | --- |

| 2 PRIEDAS – SISTEMINGAI PAGAL PRIORITETUS SUDARYTAS PAUKŠČIŲ IR ELEKTROS LINIJŲ SAMBŪVIO POVEIKIO RŪŠIŲ SĄRAŠAS („BIRDLIFE“, 2013 M.) | 157 |
| --- | --- |

| 3 PRIEDAS – DUOMENŲ APIE ELEKTROS LINIJŲ POVEIKĮ VISAME PASAULYJE GRESIANČIŲ IŠNYKTI (IUCN, 2012 M.) RŪŠIŲ PAUKŠČIŲ POPULIACIJOMS APŽVALGA | 159 |
| --- | --- |

| 4 PRIEDAS – ELEKTROS LINIJŲ POVEIKIO PAUKŠČIŲ DIREKTYVOS I PRIEDE IŠVARDYTŲ RŪŠIŲ METAPOPULIACIJOMS PAVYZDŽIAI | 161 |
| --- | --- |

| 5 PRIEDAS – SIŪLOMAS PRIORITETINIŲ RŪŠIŲ, KURIOMS TAIKYTINOS ELEKTROS TINKLŲ POVEIKIO ES PREVENCIJOS IR MAŽINIMO PRIEMONĖS, SĄRAŠAS | 163 |
| --- | --- |

| 6 PRIEDAS – TINKAMO VERTINIMO (TV), PAV IR SPAV PROCEDŪRŲ PALYGINIMAS | 168 |
| --- | --- |

APIE ŠĮ DOKUMENTĄ

Tikslas

2010 m. lapkričio mėn. Europos Komisija paskelbė komunikatą „2020 m. ir vėlesnio laikotarpio energetikos infrastruktūros prioritetai. Integruoto Europos energetikos tinklo planas“. Jame paraginta reikšmingai padidinti energijos perdavimo infrastruktūrą, kad būtų užtikrinamas saugus, tvarus ir įperkamas energijos tiekimas visoje Europoje, tuo pat metu mažinant išmetamo CO2 kiekį.

Naujajame TEN-E reglamente (ES) Nr. 347/2013 nustatytas bendras ES pagrindas, pagal kurį planuojama ir įgyvendinama Europos Sąjungos energetikos infrastruktūra. Jame nustatyti devyni strateginiai prioritetiniai elektros energijos, dujų ir naftos infrastruktūros koridoriai ir trys prioritetinės Sąjungos teminės sritys – elektros energijos magistralės, pažangieji tinklai ir anglies dioksido transportavimo tinklai. Jame taip pat nustatytas skaidrus ir įtraukus procesas, taikomas nustatant ir išrenkant konkrečius bendro intereso projektus (toliau – BIP), reikalingus prioritetiniams koridoriams įgyvendinti.

Energijos perdavimo infrastruktūra, kaip ir visa plėtros veikla Europos Sąjungoje, turi visiškai atitikti ES aplinkos apsaugos politiką, įskaitant Buveinių ir Paukščių direktyvas (ES gamtos apsaugos direktyvas). Šiame dokumente pateikiama gairių, kaip tai geriausiai pasiekti praktikoje. Jame ypač daug dėmesio skiriama tinkamam leidimų išdavimo procedūros taikymui pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnį, kuriame reikalaujama, kad prieš leidžiant įgyvendinti planus ir projektus, galinčius turėti reikšmingo neigiamo poveikio „Natura 2000“ teritorijai, būtų atliktas tinkamas visų jų vertinimas. Taip pat aptariami konkrečių rūšių apsaugos platesnėse teritorijose reikalavimai.

„Natura 2000“ teritorijos nėra tokios zonos, į kurias draudžiama įžengti, ir nėra neįmanoma jose pradėti naujos plėtros, tačiau plėtra jose turi būti vykdoma taip, kad būtų apsaugotos retos ir nykstančios rūšys ir tų tipų buveinės, kurių apsaugai ta teritorija skirta. Dažnai tai galima pasiekti kruopščiu planavimu, geru ir įtraukiu dialogu ir, kai tinka, naudojant tinkamas poveikio mažinimo priemones, kad bet koks tiek pavienių projektų galimas neigiamas poveikis, tiek suminis poveikis, trukdantis siekti tos teritorijos apsaugos tikslų, būtų iškart pašalintas arba būtų neleista jam pasireikšti.

Šis dokumentas skirtas visų pirma projektų rengėjams, energijos perdavimo sistemų operatoriams (toliau – PSO) ir valdžios institucijoms, atsakingoms už leidimų įgyvendinti energijos perdavimo planus ir projektus išdavimą, tačiau jis turėtų būti naudingas ir konsultantams dėl poveikio vertinimo, „Natura 2000“ teritorijų valdytojams, nevyriausybinėms organizacijoms ir bet kokiems kitiems specialistams, kuriems yra aktualūs energetikos infrastruktūros planų ir projektų planavimo, rengimo, įgyvendinimo ar tvirtinimo klausimai arba kurie dalyvauja juos planuojant, rengiant, įgyvendinant ar tvirtinant. Jame siekiama apžvelgti energetikos infrastruktūros pasiūlymų poveikį „Natura 2000“ teritorijoms, ES saugomoms rūšims ir buveinėms ir bet koks neigiamo poveikio mažinimo būdus.

Šis dokumentas taip pat gali būti naudingas atliekant energijos perdavimo įrenginių planų ir projektų vertinimo procedūras pagal Poveikio aplinkai vertinimo direktyvą ir Strateginio poveikio aplinkai vertinimo direktyvą, kai nustatoma, kad jų poveikio „Natura 2000“ teritorijoms tinkamo vertinimo atlikti nebūtina.

Taikymo sritis

Šiame dokumente pateikiama gairių ir geriausiosios patirties pavyzdžių, susijusių su elektros, dujų ir naftos perdavimo ir skirstomųjų įrenginių įrengimu, eksploatavimu ir eksploatavimo nutraukimu atsižvelgiant į „Natura 2000“ teritorijas ir rūšis, kurios pagal ES Buveinių ir Paukščių direktyvas saugomos platesnėse teritorijose. Jame pagrindinis dėmesys skiriamas tik energijos perdavimo infrastruktūrai, o ne tokiems energijos gamybos įrenginiams, kaip naftos gavybos platformos, hidroelektrinių užtvankos, vėjo jėgainės, elektrinės ar kt.

Atitinkamos energijos perdavimo infrastruktūros rūšys, apie kurias rašoma šiame dokumente, yra dujų ir naftos vamzdynai, taip pat aukštosios ir vidutinės įtampos elektros perdavimo kabeliai ir skirstomieji įrenginiai (aptariant šiuos įrenginius, daugiausia dėmesio skiriama įrenginiams sausumoje). Atskirame skyriuje rašoma apie energijos perdavimo infrastruktūrą jūrų aplinkoje.

Struktūra ir turinys

Šiame dokumente yra aštuoni skyriai.

| — | 1 ir 2 skyriuose
  apžvelgiamos su energetikos infrastruktūra susijusios ES politinės aplinkybės ir aptariamas poreikis visoje Europoje kurti TEN-E reglamento reikalavimus atitinkantį pažangų, sujungtą energetikos tinklą. Juose atkreipiamas dėmesys į teisines Paukščių ir Buveinių direktyvų nuostatas, kurias turėtų žinoti energijos perdavimo infrastruktūros plėtotojai, operatoriai ir valdžios institucijos; be kita ko, ypač daug dėmesio skiriama leidimų išdavimo procedūrai, pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnį taikomai bet kokiems planams arba projektams, galintiems turėti reikšmingą poveikį „Natura 2000“ teritorijoms, ir aptariami ES saugomų rūšių apsaugos platesnėse teritorijose reikalavimai. |
| --- | --- |

—

1 ir 2 skyriuose
  apžvelgiamos su energetikos infrastruktūra susijusios ES politinės aplinkybės ir aptariamas poreikis visoje Europoje kurti TEN-E reglamento reikalavimus atitinkantį pažangų, sujungtą energetikos tinklą. Juose atkreipiamas dėmesys į teisines Paukščių ir Buveinių direktyvų nuostatas, kurias turėtų žinoti energijos perdavimo infrastruktūros plėtotojai, operatoriai ir valdžios institucijos; be kita ko, ypač daug dėmesio skiriama leidimų išdavimo procedūrai, pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnį taikomai bet kokiems planams arba projektams, galintiems turėti reikšmingą poveikį „Natura 2000“ teritorijoms, ir aptariami ES saugomų rūšių apsaugos platesnėse teritorijose reikalavimai.

| — | 3 skyriuje
  bendrai apžvelgiamas galimas įvairus poveikis, kurį energijos perdavimo infrastruktūra gali padaryti pagal abi ES gamtos apsaugos direktyvas saugomų tipų buveinėms ir saugomoms rūšims. Žinant apie šį galimą poveikį bus ne tik užtikrinama, kad būtų teisingai atliekamas tinkamas vertinimas pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnį, bet ir turėtų būti lengviau parinkti tinkamas poveikio mažinimo priemones, kurias naudojant būtų galima išvengti bet kokio reikšmingo neigiamo poveikio, neleidžiant jam atsirasti, arba jį sumažinti. |
| --- | --- |

—

3 skyriuje
  bendrai apžvelgiamas galimas įvairus poveikis, kurį energijos perdavimo infrastruktūra gali padaryti pagal abi ES gamtos apsaugos direktyvas saugomų tipų buveinėms ir saugomoms rūšims. Žinant apie šį galimą poveikį bus ne tik užtikrinama, kad būtų teisingai atliekamas tinkamas vertinimas pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnį, bet ir turėtų būti lengviau parinkti tinkamas poveikio mažinimo priemones, kurias naudojant būtų galima išvengti bet kokio reikšmingo neigiamo poveikio, neleidžiant jam atsirasti, arba jį sumažinti.

| — | 4 ir 5 skyriuose
  konkrečiai aptariamas galimas elektros tinklų infrastruktūros poveikis ir nurodomos tinkamos jo mažinimo priemonės įvairiuose atitinkamo plano ar projekto įgyvendinimo ciklo etapuose. Pateikiama išsamių techninių rekomendacijų dėl taisomųjų ir poveikio mažinimo priemonių, kai įmanoma, remiantis gerąja praktine patirtimi ir naujausiais tyrimais visoje Europoje. |
| --- | --- |

—

4 ir 5 skyriuose
  konkrečiai aptariamas galimas elektros tinklų infrastruktūros poveikis ir nurodomos tinkamos jo mažinimo priemonės įvairiuose atitinkamo plano ar projekto įgyvendinimo ciklo etapuose. Pateikiama išsamių techninių rekomendacijų dėl taisomųjų ir poveikio mažinimo priemonių, kai įmanoma, remiantis gerąja praktine patirtimi ir naujausiais tyrimais visoje Europoje.

| — | 6 skyriuje
  dėstoma, kodėl planuojant energijos perdavimo infrastruktūrą taip, kad būtų išvengta ES gamtos teisės aktų reikalavimų pažeidimų arba jie būtų mažiau tikėtini vėlesniuose planavimo proceso etapuose, kai pasirinkimo galimybės yra kur kas ribotesnės, naudinga vadovautis strategiškesniu ir labiau integruotu požiūriu. Taip pat apžvelgiama, kaip įvairius poveikio vertinimus, kurie yra privalomi pagal ES aplinkos apsaugos teisės aktus (įskaitant Buveinių direktyvą), galima veiksmingai supaprastinti bendro intereso projektų (BIP) atvejais, ypač atsižvelgiant į tai, kad pagal TEN-E reglamentą taikomi sutrumpinti BIP leidimų išdavimo procedūrų terminai. |
| --- | --- |

—

6 skyriuje
  dėstoma, kodėl planuojant energijos perdavimo infrastruktūrą taip, kad būtų išvengta ES gamtos teisės aktų reikalavimų pažeidimų arba jie būtų mažiau tikėtini vėlesniuose planavimo proceso etapuose, kai pasirinkimo galimybės yra kur kas ribotesnės, naudinga vadovautis strategiškesniu ir labiau integruotu požiūriu. Taip pat apžvelgiama, kaip įvairius poveikio vertinimus, kurie yra privalomi pagal ES aplinkos apsaugos teisės aktus (įskaitant Buveinių direktyvą), galima veiksmingai supaprastinti bendro intereso projektų (BIP) atvejais, ypač atsižvelgiant į tai, kad pagal TEN-E reglamentą taikomi sutrumpinti BIP leidimų išdavimo procedūrų terminai.

| — | 7 skyriuje
  aprašoma leidimų išdavimo procedūra pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnį. Jame siekiama pateikti praktinių patarimų, kaip šią leidimų išdavimo procedūrą taikyti konkrečiai energijos perdavimo infrastruktūrai. |
| --- | --- |

—

7 skyriuje
  aprašoma leidimų išdavimo procedūra pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnį. Jame siekiama pateikti praktinių patarimų, kaip šią leidimų išdavimo procedūrą taikyti konkrečiai energijos perdavimo infrastruktūrai.

| — | 8 skyriuje
  analizuojamas energijos perdavimo infrastruktūros poveikis jūrų aplinkai. Pirma, apžvelgiama šiuo metu ES jūrų vandenyse esanti energetikos infrastruktūra ir prognozuojama jos plėtra ateityje. Antra, aptariamas jos poveikis jūrų „Natura 2000“ teritorijoms ir saugomoms rūšims, remiantis Buveinių direktyvos ir Paukščių direktyvos nuostatomis ir darant nuorodas į tinkamas pagalbines ES ir už jos ribų parengtas priemones ir gaires. Trečioje šio skyriaus dalyje apžvelgiamas su naftos ir dujų, taip pat vėjo, bangų ir potvynių energijos perdavimu ir anglies dioksido surinkimu, transportavimu ir saugojimu (CCS) susijusios perdavimo infrastruktūros (kabelių ir vamzdynų) galimas poveikis jūrų rūšims ir buveinėms, kurios saugomos pagal ES Buveinių direktyvą ir ES Paukščių direktyvą. Aptariant, kokiais būdais tokį poveikį galima mažinti, pateikiama gerosios patirties pavyzdžių. Ketvirtoje dalyje nagrinėjama strateginio planavimo nauda energijos perdavimo infrastruktūrai jūrų aplinkoje, įskaitant tai, kaip svarbu šiuo tikslu atsižvelgti ir į kitus ES teisės aktus (pavyzdžiui, Jūrų strategijos pagrindų direktyvą) bei politikos sritis (pavyzdžiui, jūrinių teritorijų planavimą). |
| --- | --- |

—

8 skyriuje
  analizuojamas energijos perdavimo infrastruktūros poveikis jūrų aplinkai. Pirma, apžvelgiama šiuo metu ES jūrų vandenyse esanti energetikos infrastruktūra ir prognozuojama jos plėtra ateityje. Antra, aptariamas jos poveikis jūrų „Natura 2000“ teritorijoms ir saugomoms rūšims, remiantis Buveinių direktyvos ir Paukščių direktyvos nuostatomis ir darant nuorodas į tinkamas pagalbines ES ir už jos ribų parengtas priemones ir gaires. Trečioje šio skyriaus dalyje apžvelgiamas su naftos ir dujų, taip pat vėjo, bangų ir potvynių energijos perdavimu ir anglies dioksido surinkimu, transportavimu ir saugojimu (CCS) susijusios perdavimo infrastruktūros (kabelių ir vamzdynų) galimas poveikis jūrų rūšims ir buveinėms, kurios saugomos pagal ES Buveinių direktyvą ir ES Paukščių direktyvą. Aptariant, kokiais būdais tokį poveikį galima mažinti, pateikiama gerosios patirties pavyzdžių. Ketvirtoje dalyje nagrinėjama strateginio planavimo nauda energijos perdavimo infrastruktūrai jūrų aplinkoje, įskaitant tai, kaip svarbu šiuo tikslu atsižvelgti ir į kitus ES teisės aktus (pavyzdžiui, Jūrų strategijos pagrindų direktyvą) bei politikos sritis (pavyzdžiui, jūrinių teritorijų planavimą).

Siekiant parodyti, kaip galima sėkmingai praktiškai priderinti energijos perdavimo įrenginius prie ES gamtos teisės aktų reikalavimų, visame dokumente, kur tik įmanoma, pateikiama gerosios patirties pavyzdžių. Jie yra naudingas šaltinis, iš kurio galima pasisemti idėjų apie įvairių rūšių priemones ir metodus, kuriais galima naudotis.

Šio dokumento pobūdis

Šiame rekomendaciniame dokumente siekiama paaiškinti Buveinių ir Paukščių direktyvų nuostatas ir parodyti, kaip jos taikytinos konkrečioje energijos perdavimo infrastruktūros plėtros ir eksploatavimo srityje. Tai nėra teisinio pobūdžio dokumentas, jame pateikiama praktinių gairių ir geriausiosios patirties pavyzdžių, kaip taikyti galiojančias taisykles, todėl jame išreikšta tik Komisijos tarnybų nuomonė. Galutinį ES direktyvų išaiškinimą gali pateikti tik Europos Sąjungos Teisingumo Teismas.

Šis dokumentas papildo Komisijos jau parengtus bendruosius aiškinamuosius ir metodinius rekomendacinius dokumentus dėl Buveinių direktyvos 6 straipsnio taikymo (1). Tuos vadovus rekomenduojama skaityti kartu su šiuo dokumentu.

Galiausiai, šiame dokumente visiškai pripažįstama tai, kad abi gamtos apsaugos direktyvos yra pagrįstos subsidiarumo principu ir kad valstybės narės turi pačios nuspręsti, kaip geriausiai įvykdyti pagal šias direktyvas keliamus procedūrinius reikalavimus. Todėl šiame dokumente aprašomos gerąja patirtimi grindžiamos procedūros ir siūlomos metodikos nėra privalomojo pobūdžio – jame, remiantis kompetentingų institucijų, energetikos verslo atstovų, nevyriausybinių organizacijų ir kitų ekspertų bei suinteresuotųjų subjektų pateiktais atsiliepimais ir informacija, siekiama pateikti naudingų patarimų, idėjų ir pasiūlymų.

Komisija dėkoja visiems dalyvavusiems rengiant šį rekomendacinį dokumentą už vertingą įnašą ir diskusijas.

1.   ATNAUJINTA EUROPOS ENERGETIKOS INFRASTRUKTŪRA

1.1.   Poreikis atnaujinti Europos energetikos infrastruktūrą

ES šalys susitarė dėl naujos 2030 m. klimato ir energetikos politikos strategijos, įskaitant bendrus ES tikslinius rodiklius ir politikos tikslus, susijusius su išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų (ŠESD) kiekiu, atsinaujinančiąja energija, energijos vartojimo efektyvumu ir elektros energijos tinklų sujungimu. Šie tiksliniai rodikliai ir politikos tikslai nustatyti siekiant padėti ES sukurti konkurencingesnę, saugesnę ir tvaresnę energetikos sistemą ir pasiekti savo ilgalaikį – 2050 m. – išmetamų ŠESD kiekio mažinimo tikslą.

1 paveikslas

2030 m. klimato ir energetikos politikos strategija – sutarti pagrindiniai tikslai

10 %tinklų sujungimas

–20 %išmetamų ŠESD

20 %atsinaujinančiosios energijos

15 %tinklų sujungimas

≥ 30 %energijos vartojimo efektyvumas

≥ 27 %atsinaujinančiosios energijos

≥ – 40 %išmetamų ŠESD

20 %energijos vartojimo efektyvumas

Komisija kaip vieną pagrindinių savo prioritetų pristatė Atsparios energetikos sąjungos ir perspektyvios klimato kaitos politikos pagrindų strategiją (2). Šios strategijos tikslas – padėti ES pasiekti savo 2030 m. tikslinius rodiklius ir tikslus, aprūpinti Europos vartotojus saugiai tiekiama, tvaria, konkurencinga ir įperkama energija ir sudaryti jiems sąlygas pasinaudoti šiuo metu vykdomos esminės Europos energetikos sistemos pertvarkos teikiama nauda.

Siekiant 2030 m. tikslinių rodiklių ir tikslų ypač svarbu modernizuoti Europos energijos perdavimo ir kaupimo įrenginius (3). Pasenusi ir nepakankamai sujungta infrastruktūra yra didelė kliūtis, stabdanti Europos ekonomikos augimą. Pavyzdžiui, plėtoti elektros gamybą vėjo jėgainėse Šiaurės ir Baltijos jūrų regionuose trukdo nepakankamas jų prijungimas prie tinklų tiek jūroje, tiek sausumoje. Jeigu ES neinvestuos į pažangius, efektyvius ir konkurencingus energetikos tinklus ir neišnaudos savo galimybių didinti energijos vartojimo efektyvumą, ateityje taip pat tikriausiai didės tiekimo sutrikimų ir išteklių nuostolių rizika ir išlaidos.

Naujoji ES energetikos infrastruktūros politika padės koordinuoti ir optimizuoti tinklų plėtrą visame žemyne, taigi ES galės gauti visą integruoto Europos tinklo teikiamą naudą, kuri yra kur kas didesnė negu atskirų jo sudedamųjų dalių vertė.

Įgyvendinant Europos strategiją, pagal kurią kuriama visiškai integruota pažangiosiomis ir mažo anglies dioksido kiekio technologijomis grindžiama energetikos infrastruktūra, ne tik mažės (dėl masto ekonomijos) atskirų valstybių narių sąnaudos pereinant prie mažo anglies dioksido kiekio technologijų, bet ir didės energijos tiekimo saugumas; tai taip pat padės stabilizuoti vartotojų kainas, užtikrinant, kad elektros energija ir dujos būtų tiekiamos ten, kur jų reikia. Be to, Europos tinklai palengvins konkurenciją ES bendrojoje energijos rinkoje, didins valstybių narių solidarumą ir užtikrins, kad Europos piliečiai ir įmonės galėtų naudotis energijos ištekliais už prieinamą kainą.

Siekiant padėti iš esmės įvykdyti šią svarbią energijos perdavimo pertvarką, 2013 m. ES priimtas naujas TEN-E reglamentas (ES) Nr. 347/2013 (4). Jis sudaro visapusišką visos ES energetikos infrastruktūros planavimo ir įgyvendinimo pagrindą.

Siekiant iki 2020 m. ir vėlesniu laikotarpiu optimizuoti tinklų plėtrą Europos lygmeniu, jame nustatyti devyni strateginiai prioritetiniai elektros energijos, dujų ir naftos infrastruktūros koridoriai ir trys prioritetinės Sąjungos teminės sritys – elektros energijos magistralės, pažangieji tinklai ir anglies dioksido transportavimo tinklai.

2 paveikslas

Prioritetiniai elektros energijos, dujų ir naftos infrastruktūros koridoriai

Image

1.2.   Infrastruktūros uždaviniai

Uždavinys sujungti ir prie naujų poreikių priderinti Europos energetikos infrastruktūrą apima visus sektorius ir visų rūšių energijos perdavimo įrenginius.

1.2.1.   Elektros tinklai ir kaupimo įrenginiai

Elektros tinklai turės būti atnaujinti ir modernizuoti, siekiant patenkinti didėjančią paklausą, kurią lemia esminiai pokyčiai visoje energijos vertės grandinėje ir iš esmės kintantis energijos rūšių derinys, taip pat didėjantis skaičius priemonių ir technologijų, kurių energijos šaltinis yra elektros energija. Elektros tinklus taip pat būtina plėsti ir atnaujinti siekiant skatinti rinkų integraciją ir išlaikyti pasiektą sistemų saugumo lygį, o ypač – perduoti ir subalansuoti iš atsinaujinančiųjų išteklių gaminamą elektros energiją; tikimasi, kad jos gamyba laikotarpiu nuo 2007 iki 2020 m. padidės daugiau kaip du kartus.

Svarbi elektros gamybos pajėgumų dalis bus sutelkta tose vietose, kurios yra toliau nuo pagrindinių elektros vartojimo arba kaupimo centrų. Didelė elektros energijos dalis bus gaunama iš jėgainių jūrose, sausumos saulės ir vėjo elektrinių parkų Pietų Europoje arba biomase kūrenamų jėgainių Vidurio ir Rytų Europoje. Taip pat tikimasi išplėtoti paskirstytąją gamybą.

Svarbu ne tik tenkinti šiuos artimiausio meto poreikius, bet ir iš esmės toliau tobulinti elektros tinklus, kad laikotarpiu iki 2050 m. būtų galima pereiti prie elektros energetikos sistemos be iškastinio kuro ir anglies dioksido. Tai pasiekti padės naujos aukštosios įtampos didelio nuotolio jungiamosios linijos ir naujos elektros kaupimo technologijos, galinčios padėti integruoti vis didesnę dalį iš ES ir iš kitur tiekiamos atsinaujinančiosios energijos.

Patys elektros tinklai taip pat turi tapti pažangesni. 2020 m. ES energijos vartojimo efektyvumo ir atsinaujinančiųjų išteklių naudojimo tikslų nebus įmanoma pasiekti, jei elektros tinkluose tiek perdavimo, tiek skirstymo lygmenimis nebus diegiama daugiau inovacijų ir išmaniųjų priemonių. Tai galima įgyvendinti visų pirma pasinaudojant informacinėmis ir ryšių technologijomis; o šios bus itin svarbios diegiant paklausos valdymo ir kitas pažangiųjų tinklų paslaugas.

1.2.2.   Gamtinių dujų tinklai ir kaupimo įrenginiai

Ateinančiais dešimtmečiais gamtinės dujos turėtų toliau sudaryti svarbią ES energijos rūšių derinio dalį, o perėjus prie kintamos elektros energijos gamybos jos taps svarbiu atsarginiu kuru. Tačiau energetikos sistemoje dujų tinklams keliami papildomi lankstumo reikalavimai, reikia įrengti dvikrypčius vamzdynus, gerinti dujų kaupimo pajėgumus ir užtikrinti lankstų tiekimą (be kita ko, suskystintųjų gamtinių dujų ir suslėgtųjų gamtinių dujų).

1.2.3.   Naftos ir alkenų transportavimo ir perdirbimo infrastruktūra

Jei klimato, transporto ir efektyvaus energijos vartojimo politika ateityje išliks tokia, kokia yra dabar, 2030 m. nafta tikriausiai vis dar sudarys 30 proc. pirminės energijos išteklių ir iš jos bus gaminama didelė dalis transporto degalų. Jos tiekimo saugumas priklauso nuo visos tiekimo grandinės vientisumo ir lankstumo, pradedant žalios naftos tiekimu į perdirbimo įrenginius ir baigiant galutinių produktų platinimu vartotojams. Be to, žalios naftos ir naftos produktų transportavimo infrastruktūros pavidalas ateityje priklausys ir nuo to, kaip keisis šiuo metu tam tikrų sunkumų patiriantis Europos naftos perdirbimo sektorius.

1.2.4.   Anglies dioksido (CO2) surinkimas, transportavimas ir saugojimas (CCS)

Naudojant CCS technologijas, CO2 išmetimą galima sumažinti dideliu mastu, bet kol kas jos dar tik pradedamos kurti. Komercinį CCS sistemų diegimą elektros gamybos ir pramonės reikmėms tikimasi pradėti po 2020 m. Kadangi galimų CO2 saugyklų vietos visoje Europoje nėra tolygiai paskirstytos, o kai kurios valstybės narės turi nedaug galimybių įrengti saugyklas savo teritorijoje, gali reikėti sukurti Europos masto vamzdynų infrastruktūrą, per kurią CO2 būtų transportuojamas tarpvalstybiniu mastu, taip pat jūrų aplinkoje.

1.3.   Naudojamų energijos perdavimo ir skirstomųjų įrenginių rūšys

Tai, kaip perduodama, skirstoma ir kaupiama įvairių rūšių energija, žinoma, priklauso nuo konkrečios rūšies energijos paskirties ir nuo to, ar tai vyksta sausumoje, ar jūrų aplinkoje. Pavyzdžiui, elektros energija paprastai perduodama elektros linijomis arba kabeliais, o dujos ir nafta transportuojamos vamzdynais.

Šiame dokumente ypač daug dėmesio skiriama tokiems įrenginiams (5):

| — | sausumos dujų ir naftos perdavimo įrenginiams. Tai – požeminiai vamzdynai, antžeminiai vamzdynai, įskaitant tuos, kurie kerta vandentakius, ir bet kokie su jais susiję komponentai (pradinio įleidimo stotys, pumpavimo stotys (naftos atveju) ir kompresorių stotys (dujų atveju), tarpinės stotys, atkirtos vožtuvų stotys, reguliatorių stotys ir galinės stotys), |
| --- | --- |

—

sausumos dujų ir naftos perdavimo įrenginiams. Tai – požeminiai vamzdynai, antžeminiai vamzdynai, įskaitant tuos, kurie kerta vandentakius, ir bet kokie su jais susiję komponentai (pradinio įleidimo stotys, pumpavimo stotys (naftos atveju) ir kompresorių stotys (dujų atveju), tarpinės stotys, atkirtos vožtuvų stotys, reguliatorių stotys ir galinės stotys),

| — | sausumos elektros energijos perdavimo įrenginiams. Tai – užkasamosios / požeminės elektros linijos, elektros oro linijos ir susiję komponentai (elektros perdavimo linijų atramos, pastotės ir keitiklių stotys). |
| --- | --- |

—

sausumos elektros energijos perdavimo įrenginiams. Tai – užkasamosios / požeminės elektros linijos, elektros oro linijos ir susiję komponentai (elektros perdavimo linijų atramos, pastotės ir keitiklių stotys).

1.3.1.   Dujų ir naftos perdavimo ir skirstomieji įrenginiai

Dideli žalios naftos, perdirbtų naftos produktų arba gamtinių dujų kiekiai sausumoje paprastai transportuojami vamzdynais. Naftos vamzdynai gaminami iš plieno arba plastiko vamzdžių, kurių vidinis skersmuo paprastai yra 100–1 200 mm. Dauguma vamzdynų nutiesiami po žeme maždaug 1–2 m gylyje. Naftos tekėjimą vamzdžiais palaiko pumpavimo stotys. Gamtinių dujų vamzdynai konstruojami iš nelegiruotojo plieno vamzdžių, kurių skersmuo yra 51–1 500 mm. Dujos suslegiamos kompresorių stotyse.

Vamzdynas tiesiamas servitutinėje trasoje. Vienas iš vamzdyno tiesimo etapų – jo maršruto parinkimas ir ištyrimas siekiant iš anksto nustatyti ir pašalinti bet kokias fizines kliūtis. Kur reikia, iškasamos tranšėjos, ypač pagrindinėje trasoje ir sankirtose su kitais objektais. Vėliau sumontuojami vamzdžiai ir susiję komponentai (vožtuvai, sandūros ir kt.). Tada, kur reikia, vamzdžiai ir tranšėja užkasami.

1.3.2.   Elektros perdavimo ir skirstomieji įrenginiai

Kadangi elektros energijos vis dar neįmanoma saugoti dideliais kiekiais, ji turi būti gaminama tikruoju laiku – tada, kai jos reikia, o tai reiškia, kad jos nuolatinis perdavimas vartotojams turėtų būti kuo efektyvesnis. Perduodant elektros energiją sausumoje, elektra iš jos gamybos jėgainių tiekiama į aukštosios įtampos elektros pastotes, esančias arti elektros paklausos centrų. Kad į pastotes dideliais atstumais perduodant aukštosios įtampos elektros energiją (110–750 kV Europoje, ENTSO, 2012 m.) būtų patiriama mažiau energijos nuostolių, ji perduodama dideliais kiekiais.

Elektros perdavimo linijomis daugiausia teka aukštos įtampos trifazė kintamoji srovė (AC) – taip dideli elektros energijos kiekiai tiekiami dideliais atstumais (APLIC, 2006 m.). Energija efektyviau perduodama labai dideliais (paprastai didesniais nei 600 km) atstumais, naudojant aukštosios įtampos nuolatinės srovės (AĮNS) technologiją. Elektros energija gali būti perduodama oro linijomis arba požeminiais kabeliais. Visais atvejais jos įtampa yra aukšta, nes dabartinėmis technologijomis dideliais kiekiais efektyviai perduoti įmanoma tik aukštosios įtampos elektros energiją.

Elektros skirstymas yra vidutinės įtampos elektros tiekimas iš perdavimo sistemos galutiniams vartotojams (jos įtampa dažnai nesiekia 33 kV). Gamtos apsaugos požiūriu skirtumas tarp aukštosios įtampos elektros perdavimo linijų ir vidutinės įtampos skirstomųjų linijų yra svarbus, nes žūties nuo elektros smūgio riziką kelia tik vidutinės įtampos elektros skirstomosios linijos, nors susidurti galima tiek su perdavimo, tiek su skirstomosiomis linijomis (6) (žr. 4 skyrių).

Elektros energija paprastai perduodama oro linijomis, nutiestomis per atramas arba inžinerinių tinklų linijų atramas, tačiau kartais, ypač miestų teritorijose arba pažeidžiamose vietose, naudojamos ir užkasamosios / požeminės elektros linijos. Elektros oro linijos turi konkretų poveikį biologinei įvairovei, sveikatai ir kraštovaizdžiui ir jis skiriasi nuo požeminių elektros linijų poveikio. Kita vertus, pradinių investicijų į požeminius kabelius išlaidos dažnai gali būti kur kas didesnės negu elektros oro linijų.

1.4.   Bendro intereso projektai (BIP) (7)

Dabartiniame 2013 m. gegužės 15 d. įsigaliojusiame TEN-E reglamente nustatytas teisinis ir politinis pagrindas, kuriuo remiantis iki 2020 m. ir vėlesniu laikotarpiu būtų Europos lygmeniu optimizuojama tinklų plėtra. Jame nustatyta 12 strateginių prioritetinių transeuropinio / tarpvalstybinio masto infrastruktūros koridorių ir teminių sričių. Reglamente nustatytas visos Sąjungos bendro intereso projektų (BIP) (8) sąrašų sudarymo kas dvejus metus procesas. Tai projektai, kuriais prisidedama prie energetikos infrastruktūros tinklų plėtros kiekviename iš 12 prioritetinių koridorių ir teminių sričių.

Kad projektas būtų įtrauktas į Sąjungos sąrašą, jis turi duoti reikšmingos naudos bent dviem valstybėms narėms, prisidėti prie rinkos integracijos ir didesnės konkurencijos, didinti energijos tiekimo saugumą ir mažinti išmetamą CO2 kiekį. Projektų nustatymo procesas grindžiamas regioniniu bendradarbiavimu dalyvaujant valstybėms narėms ir įvairiems suinteresuotiesiems subjektams, kurie savo žiniomis ir kompetencija padeda įvertinti projekto techninį įgyvendinamumą ir rinkos sąlygas tiek iš nacionalinės, tiek iš Europos perspektyvos.

2017 m. lapkričio mėn. patvirtintas trečiasis Sąjungos sąrašas, į kurį įtraukti 173 energetikos infrastruktūros BIP (9). Į šį sąrašą įtraukti 106 elektros energijos sektoriaus projektai, apimantys elektros perdavimo linijas ir elektros energijos kaupimo įrenginius, 4 pažangiųjų tinklų projektai ir 53 dujų sektoriaus projektai. Į šį BIP sąrašą pirmą kartą įtraukti ir 4 anglies dioksido tinklų projektai. BIP sąrašas atnaujinamas kas dvejus metus, į jį įtraukiami nauji reikalingi projektai ir išbraukiami užbaigti projektai.

Šie BIP dabar gali atitikti finansinės paramos teikimo pagal Europos infrastruktūros tinklų priemonę (EITP) reikalavimus. Pagal šią naują priemonę 2014–2020 m. laikotarpiu transeuropinei energetikos infrastruktūrai numatytas skirti 5,35 mlrd. EUR biudžetas. 2016 m. po antrojo ir trečiojo kvietimų teikti pasiūlymus 27 bendro intereso projektams iš viso skirta 707 mln. EUR dotacijų. 11 iš šių dotacijų skirtos elektros energijos sektoriaus projektams, 15 – dujų sektoriaus projektams ir viena dotacija – pažangiojo tinklo projektui. 8 dotacijos skirtos statybos darbams, 19 dotacijų – tyrimams. 2017 m. BIP numatyta skirti 800 mln. EUR EITP dotacijų.

BIP yra strategiškai svarbūs ES, todėl jiems taikoma supaprastinta planavimo ir leidimų išdavimo procedūra. Pagal tokią procedūrą, pavyzdžiui, paskiriama viena kompetentinga nacionalinė institucija, pagal vieno langelio principą išduodanti visus leidimus, ir nustatomas privalomas trejų su puse metų terminas, per kurį turi būti suteiktas leidimas projektui. Taip siekiama paspartinti procedūras ir užtikrinti, kad būtų greitai išduodami leidimai ir įgyvendinami projektai, kurie laikomi būtinais energijos tiekimo saugumui ir kuriais padedama siekti ES klimato ir energetikos tikslinių rodiklių, kartu užtikrinant, kad būtų laikomasi Sąjungos aplinkos apsaugos teisės aktais nustatytų griežčiausių standartų. Taikant supaprastintą procedūrą taip pat siekiama didinti skaidrumą ir visuomenės dalyvavimą. Be to, pagerinus reguliavimo sistemą BIP turėtų tapti patrauklesni investuotojams.

| Energetikos bendro intereso projektai. Interaktyvus žemėlapis

  Europos Komisija sukūrė Skaidrumo platformą (10), kurioje naudojantis internetine žemėlapių žiūrykle galima rasti kiekvieną iš 2017 m. patvirtintų 173 BIP ir daugiau apie jį sužinoti. Projektai gali būti rodomi žemėlapyje pagal energijos rūšį (elektra, dujos, nafta ar kt.), infrastruktūros tipą, valstybę ir (arba) prioritetinį koridorių. Netrukus po patvirtinimo taip pat pateikiamos kiekvieno projekto techninių duomenų santraukos. |
| --- |

Energetikos bendro intereso projektai. Interaktyvus žemėlapis

Europos Komisija sukūrė Skaidrumo platformą (10), kurioje naudojantis internetine žemėlapių žiūrykle galima rasti kiekvieną iš 2017 m. patvirtintų 173 BIP ir daugiau apie jį sužinoti. Projektai gali būti rodomi žemėlapyje pagal energijos rūšį (elektra, dujos, nafta ar kt.), infrastruktūros tipą, valstybę ir (arba) prioritetinį koridorių. Netrukus po patvirtinimo taip pat pateikiamos kiekvieno projekto techninių duomenų santraukos.

Vis dėlto reikėtų pažymėti, kad į Sąjungos sąrašą įtraukti BIP yra nevienodai išvystyti. Kai kurie iš jų tebėra ankstyvuose rengimo etapuose, todėl tokių projektų įgyvendinamumą dar reikia įrodyti tyrimais.

Tai, kad tokie projektai įtraukti į Sąjungos BIP sąrašą, taip pat neturi poveikio jų atitinkamų poveikio aplinkai vertinimų ir leidimų išdavimo procedūrų rezultatams. Nustačius, kad į Sąjungos BIP sąrašą įtrauktas projektas neatitinka ES teisės aktų, jis iš šio sąrašo bus išbrauktas.

Siekdama padėti valstybėms narėms pasirinkti tinkamas teisėkūros ir ne teisėkūros priemones, kuriomis būtų supaprastintos įvairios poveikio aplinkai vertinimo procedūros, ir užtikrinti nuoseklų procedūrų, kurios pagal Sąjungos teisę yra privalomos BIP, taikymą, Komisija 2013 m. liepos mėn. paskelbė rekomendacinį dokumentą (11).

| Ką reiškia „supaprastinimas“?


  Supaprastinimas yra poveikio aplinkai vertinimo procedūrų tobulinimas ir

  geresnis koordinavimas

  siekiant

  mažinti nereikalingą administracinę naštą
  , užtikrinti sąveiką ir taip

  sutrumpinti

  vertinimo proceso

  trukmę
  , kartu užtikrinant

  aukšto lygio aplinkos apsaugą

  visapusiškais poveikio aplinkai vertinimais pagal ES aplinkos apsaugos teisės aktus.

  Šaltinis: 2013 m. liepos mėn. rekomendacinis dokumentas „Energetikos infrastruktūros bendro intereso projektų (BIP) poveikio aplinkai vertinimo procedūrų supaprastinimas“. |
| --- |

Ką reiškia „supaprastinimas“?

Supaprastinimas yra poveikio aplinkai vertinimo procedūrų tobulinimas ir

  geresnis koordinavimas

  siekiant

  mažinti nereikalingą administracinę naštą
  , užtikrinti sąveiką ir taip

  sutrumpinti

  vertinimo proceso

  trukmę
  , kartu užtikrinant

  aukšto lygio aplinkos apsaugą

  visapusiškais poveikio aplinkai vertinimais pagal ES aplinkos apsaugos teisės aktus.

Šaltinis: 2013 m. liepos mėn. rekomendacinis dokumentas „Energetikos infrastruktūros bendro intereso projektų (BIP) poveikio aplinkai vertinimo procedūrų supaprastinimas“.

Tame rekomendaciniame dokumente pateiktos šešios svarbiausios rekomendacijos, kaip supaprastinti procedūras. Jos, be kita ko, pagrįstos iki šiol valstybėse narėse įgyta įgyvendinimo patirtimi ir gerąja patirtimi (išsamiau apie tai skaitykite 4 skyriuje).

Tose rekomendacijose pagrindinis dėmesys skiriamas:

| — | ankstyvam vertinimų planavimui, atlikimo gairių rengimui ir aprėpties nustatymui, |
| --- | --- |

—

ankstyvam vertinimų planavimui, atlikimo gairių rengimui ir aprėpties nustatymui,

| — | ankstyvam ir efektyviam poveikio aplinkai vertinimų ir kitų aplinkosaugos reikalavimų integravimui, |
| --- | --- |

—

ankstyvam ir efektyviam poveikio aplinkai vertinimų ir kitų aplinkosaugos reikalavimų integravimui,

| — | procedūrų koordinavimui ir terminams, |
| --- | --- |

—

procedūrų koordinavimui ir terminams,

| — | duomenų rinkimui, dalijimuisi jais ir kokybės kontrolei, |
| --- | --- |

—

duomenų rinkimui, dalijimuisi jais ir kokybės kontrolei,

| — | tarpvalstybiniam bendradarbiavimui, |
| --- | --- |

—

tarpvalstybiniam bendradarbiavimui,

| — | ankstyvam ir veiksmingam visuomenės dalyvavimui. |
| --- | --- |

—

ankstyvam ir veiksmingam visuomenės dalyvavimui.

Tolesniuose šio vadovo skyriuose ypač daug dėmesio skiriama leidimų išdavimo procedūrai pagal Buveinių direktyvą, kuri taikoma energijos perdavimo planams ir projektams. Kitų aplinkosaugos leidimų suteikimo procedūros išsamiai neaptariamos, bet, kur reikia, paminimos.

Taigi, šis dokumentas papildo minėtą BIP procedūrų supaprastinimo vadovą, tačiau yra taikomas plačiau ir apima visų rūšių naftos, dujų ir elektros perdavimo infrastruktūrą nepriklausomai nuo to, ar ji įgyvendinama pagal BIP, ar ne.

2.   ES GAMTOS TEISĖS AKTAI

2.1.   Įvadas

Kai kurie energijos perdavimo infrastruktūros planai ir projektai gali daryti poveikį vienai ar daugiau į ES tinklą „Natura 2000“ įtrauktų „Natura 2000“ teritorijų arba gali paveikti kai kurias retas ir gresiančias išnykti rūšis, saugomas pagal ES teisės aktus. Buveinių ir Paukščių direktyvose pateiktos nuostatos, kurių tokiais atvejais reikia laikytis; tos nuostatos apžvelgiamos šiame skyriuje. Tolesniuose skyriuose aptariami konkretūs leidimų išdavimo procedūros pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnį elementai, ypač aktualūs ją taikant energijos perdavimo planams arba projektams.

2.2.   Paukščių ir Buveinių direktyvos

ES biologinės įvairovės mažėjimo stabdymas pripažįstamas svarbiu strategijos „Europa 2020“ siekiu. Strategijoje raginama vykdyti pažangaus, integracinio ir tvaraus ekonomikos augimo politiką atsižvelgiant į svarbią gamtos socialinę ir ekonominę naudą visuomenei.

2010 m. kovo mėn. ES valstybių ir vyriausybių vadovai užsibrėžė plataus užmojo tikslą iki 2020 m. Europoje sustabdyti biologinės įvairovės mažėjimą ir pradėti ją atkurti. 2011 m. gegužės mėn. Europos Komisija patvirtino naują ES biologinės įvairovės strategiją iki 2020 m. (COM(2011) 244) (12), kurioje nustatyta šiam tikslui įgyvendinti reikalinga politikos programa.

Paukščių (13) ir Buveinių (14) direktyvos yra ES biologinės įvairovės politikos pagrindai. Jos suteikia galimybę visoms ES valstybėms narėms bendradarbiaujant pagal bendrą teisės aktų sistemą išsaugoti labiausiai nykstančias ir vertingiausias Europos rūšis ir buveines visame jų natūralaus paplitimo ES areale, nepaisant politinių ar administracinių sienų.

Šios dvi direktyvos taikomos ne visų rūšių Europos augalams ir gyvūnams (t. y. ne visai Europos biologinei įvairovei), o maždaug 2 000 rūšių pogrupiui – toms rūšims, kurioms reikia apsaugos, kad jos nenyktų ar jų būklė neblogėtų. Jos dažnai vadinamos Bendrijos svarbos rūšimis arba ES saugomomis rūšimis. Pagal Buveinių direktyvą taip pat saugomos maždaug 230 tipų retos arba nykstančios buveinės.

Bendras abiejų direktyvų tikslas yra užtikrinti, kad pagal jas saugomos rūšys ir saugomų tipų buveinės būtų išsaugotos ir būtų atkurta gera jų apsaugos būklė (15) visame jų natūralaus paplitimo ES areale. Šis tikslas suformuluotas kaip teigiama siekiamybė – pasiekti ir išlaikyti palankią būklę, taigi daugiau negu vien išvengti būklės blogėjimo.

Siekdamos šio tikslo pagal ES gamtos apsaugos direktyvas valstybės narės privalo:

| — | nustatyti ir saugoti pagrindines teritorijas, skirtas Buveinių direktyvos I ir II prieduose ir Paukščių direktyvos I priede išvardytų rūšių ir nustatytų tipų buveinių, taip pat migruojančių paukščių apsaugai. Šios teritorijos yra įtrauktos į ES tinklą „Natura 2000“, |
| --- | --- |

—

nustatyti ir saugoti pagrindines teritorijas, skirtas Buveinių direktyvos I ir II prieduose ir Paukščių direktyvos I priede išvardytų rūšių ir nustatytų tipų buveinių, taip pat migruojančių paukščių apsaugai. Šios teritorijos yra įtrauktos į ES tinklą „Natura 2000“,

| — | nustatyti rūšių apsaugos tvarką, taikomą visų rūšių laukiniams Europos paukščiams ir kitoms nykstančioms rūšims, išvardytoms Buveinių direktyvos IV ir V prieduose. Ši apsaugos tvarka taikoma visame tų rūšių natūralaus paplitimo ES areale, kuris apima platesnes teritorijas (t. y. ir „Natura 2000“, ir kitas teritorijas). |
| --- | --- |

—

nustatyti rūšių apsaugos tvarką, taikomą visų rūšių laukiniams Europos paukščiams ir kitoms nykstančioms rūšims, išvardytoms Buveinių direktyvos IV ir V prieduose. Ši apsaugos tvarka taikoma visame tų rūšių natūralaus paplitimo ES areale, kuris apima platesnes teritorijas (t. y. ir „Natura 2000“, ir kitas teritorijas).

2.3.   „Natura 2000“ teritorijų tvarkymas ir apsauga

„Natura 2000“ teritorijų statusas jau suteiktas daugiau kaip 27 000 vietovių. Jos visos kartu užima apie 18 proc. Europos žemės ploto ir nemažas jūrų teritorijas.

| „NATURA 2000“ ŽIŪRYKLĖ – naudinga priemonė projektų rengėjams

  „Natura 2000“ žiūryklė („Natura 2000 viewer“) yra geografine informacine sistema (GIS) pagrįsta internetinė žemėlapių sistema, kurioje projektų rengėjai gali surasti ir ištirti kiekvieną ES tinklo „Natura 2000“ teritoriją. Šias teritorijas galima apžvelgti labai smulkiu masteliu (1:500) – tai labai didelės skiriamosios gebos vaizdai, kuriuose parodomos teritorijų ribos ir svarbiausi jų kraštovaizdžio bruožai. Parengtoje kiekvienos teritorijos standartinėje duomenų formoje (SDF) yra išvardytos konkrečios rūšys ir atitinkamų tipų buveinės, kurių apsaugai ta teritorija skirta, nurodytas apytikris populiacijų toje teritorijoje dydis ir apsaugos būklė, taip pat jos svarba toms rūšims arba tų tipų buveinėms visos ES mastu.
  http://natura2000.eea.europa.eu/ |
| --- |

„NATURA 2000“ ŽIŪRYKLĖ – naudinga priemonė projektų rengėjams

„Natura 2000“ žiūryklė („Natura 2000 viewer“) yra geografine informacine sistema (GIS) pagrįsta internetinė žemėlapių sistema, kurioje projektų rengėjai gali surasti ir ištirti kiekvieną ES tinklo „Natura 2000“ teritoriją. Šias teritorijas galima apžvelgti labai smulkiu masteliu (1:500) – tai labai didelės skiriamosios gebos vaizdai, kuriuose parodomos teritorijų ribos ir svarbiausi jų kraštovaizdžio bruožai. Parengtoje kiekvienos teritorijos standartinėje duomenų formoje (SDF) yra išvardytos konkrečios rūšys ir atitinkamų tipų buveinės, kurių apsaugai ta teritorija skirta, nurodytas apytikris populiacijų toje teritorijoje dydis ir apsaugos būklė, taip pat jos svarba toms rūšims arba tų tipų buveinėms visos ES mastu.

http://natura2000.eea.europa.eu/

„Natura 2000“ teritorijų apsauga ir išsaugojimas yra reglamentuojami Buveinių direktyvos 6 straipsnio nuostatomis. Šiame straipsnyje skiriamos dviejų rūšių priemonės: pirmosios (reglamentuojamos 6 straipsnio 1 ir 2 dalimis) (16) apima nuolatinį visų „Natura 2000“ teritorijų tvarkymą jų apsaugos tikslu, o pagal antrąsias (reglamentuojamas 6 straipsnio 3 ir 4 dalimis) nustatoma leidimų išdavimo planams arba projektams, galintiems padaryti reikšmingą neigiamą poveikį „Natura 2000“ teritorijai, procedūra.

Iš šio straipsnio aišku, kad „Natura 2000“ teritorijos nėra tokios zonos, kuriose negalima vykdyti jokios plėtros. Jose tikrai įmanoma įgyvendinti naujus plėtros planus ir projektus, jeigu imamasi tam tikrų procedūrinių ir esminių apsaugos priemonių. Siekiant užtikrinti, jog tokie planai ir projektai būtų įgyvendinami taip, kad derėtų su „Natura 2000“ teritorijos apsaugos tikslais, nustatyta leidimų išdavimo procedūra.

2.3.1.   Pozityvios apsaugos priemonių taikymas ir neblogėjančios būklės užtikrinimas

| Buveinių direktyvos 6 straipsnis:











  1. | Specialioms saugomoms teritorijoms valstybės narės nustato būtinas apsaugos priemones, tarp jų, jei reikia, atitinkamus tvarkymo planus, parengtus specialiai šioms teritorijoms ar integruotus į kitus plėtros planus, ir atitinkamas įstatymais nustatytas, administracines arba sutartyje numatytas priemones, kurios atitinka teritorijoje esančių į I priedą įtrauktų natūralių buveinių tipų ir į II priedą įtrauktų rūšių ekologinius reikalavimus. |
| --- | --- |

Buveinių direktyvos 6 straipsnis:

1.

| 2. | Valstybės narės imasi reikiamų priemonių, siekdamos specialiose saugomose teritorijose išvengti natūralių buveinių ir rūšių buveinių blogėjimo, o taip pat rūšių, kurių apsaugai buvo įsteigtos specialios saugomos teritorijos, trikdymo, jei toks trikdymas galėtų būti reikšmingas šios direktyvos tikslų atžvilgiu. |
| --- | --- |

2.

Pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 1 ir 2 dalis valstybės narės privalo:

| — | imtis pozityvių apsaugos priemonių, kurios yra būtinos, kad būtų išsaugotos arba atkurtos atitinkamų tipų buveinės ir rūšys, kurių apsaugai ta teritorija skirta (6 straipsnio 1 dalis), |
| --- | --- |

—

imtis pozityvių apsaugos priemonių, kurios yra būtinos, kad būtų išsaugotos arba atkurtos atitinkamų tipų buveinės ir rūšys, kurių apsaugai ta teritorija skirta (6 straipsnio 1 dalis),

| — | imtis priemonių, kad būtų išvengta bet kokio atitinkamų tipų buveinių būklės blogėjimo ar bet kokio didelio jose esančių rūšių trikdymo (6 straipsnio 2 dalis). |
| --- | --- |

—

imtis priemonių, kad būtų išvengta bet kokio atitinkamų tipų buveinių būklės blogėjimo ar bet kokio didelio jose esančių rūšių trikdymo (6 straipsnio 2 dalis).

Pagal pirmąjį reikalavimą valstybės narės privalo nustatyti aiškius kiekvienos „Natura 2000“ teritorijos apsaugos tikslus remdamosi joje esančių ES svarbių tipų buveinių ir rūšių apsaugos būkle ir ekologiniais reikalavimais. Mažų mažiausiai, siekiant apsaugos tikslo, reikėtų siekti išlaikyti iš pradžių toje teritorijoje nustatytą atitinkamų rūšių ir buveinių apsaugos būklę ir neleisti jai toliau blogėti.

Tačiau kadangi bendrasis gamtos apsaugos direktyvų tikslas yra pasiekti gerą atitinkamų rūšių ir nustatytų tipų buveinių apsaugos būklę visame natūralaus jų paplitimo areale, gali reikėti nustatyti platesnio užmojo apsaugos tikslus pagerinti jų apsaugos atskirose teritorijose būklę. Energijos perdavimo infrastruktūros plėtotojams, planuotojams ir valdžios institucijoms ypač svarbu žinoti „Natura 2000“ teritorijos apsaugos tikslus, nes šiais apsaugos tikslais (17)
  reikės remtis vertinant galimą neigiamą plano arba projekto poveikį.

Nors tai ir neprivaloma, Buveinių direktyvoje raginama, kad gamtos apsaugos institucijos, glaudžiai bendradarbiaudamos su vietos suinteresuotaisiais subjektais (18), parengtų „Natura 2000“ teritorijų tvarkymo planus. Šie planai gali būti labai naudingas informacijos šaltinis, nes juose paprastai pateikiama išsamios informacijos apie konkrečias rūšis ir atitinkamų tipų buveines, kurių apsaugai ta teritorija skirta, paaiškinami tos teritorijos apsaugos tikslai ir, kai tinka, jų santykis su kitais žemės naudojimo būdais toje vietovėje. Juose taip pat išdėstomos praktinės apsaugos priemonės, reikalingos tos teritorijos apsaugos tikslams pasiekti.

2.3.2.   Leidimų išdavimo planams ir projektams, kuriais daromas poveikis „Natura 2000“ teritorijoms, procedūra

| Buveinių direktyvos 6 straipsnis:











  3. | Bet kokiems planams ir projektams, tiesiogiai nesusijusiems arba nebūtiniems teritorijos tvarkymui, bet galintiems ją reikšmingai paveikti individualiai arba kartu su kitais planais arba projektais, turi būti atliekamas jų galimo poveikio teritorijai įvertinimas. Atsižvelgiant į poveikio teritorijai įvertinimo išvadas ir remiantis 4 dalies nuostatomis, kompetentingos nacionalinės institucijos pritaria planui ar projektui tik įsitikinusios, kad jis neigiamai nepaveiks nagrinėjamos teritorijos vientisumui ir, jei reikia, išsiaiškinusios plačiosios visuomenės nuomonę. |
| --- | --- |

Buveinių direktyvos 6 straipsnis:

3.

| 4. | Jei, nepaisant poveikio teritorijai neigiamo įvertinimo ir nesant kitų alternatyvių sprendimų, šis planas ar projektas vis dėlto privalo būti įgyvendintas dėl įpareigojančių svarbesnio viešojo intereso priežasčių, tarp jų ir socialinio ar ekonominio pobūdžio, valstybė narė imasi visų kompensacinių priemonių, būtinų bendram Natura 2000 vientisumui apsaugoti. Apie patvirtintas kompensacines priemones ji praneša Komisijai.


  Kai atitinkamoje teritorijoje yra prioritetinis natūralių buveinių tipas ir (arba) prioritetinė rūšis, vieninteliai argumentai, kuriuos galima pateikti, yra argumentai, susiję su žmonių sveikata ar sauga, su labai svarbiomis aplinkai palankiomis pasekmėmis arba kitomis, Komisijos nuomone, įpareigojančiomis priežastimis neatsižvelgti į visuomenės interesus. |
| --- | --- |

4.

Kai atitinkamoje teritorijoje yra prioritetinis natūralių buveinių tipas ir (arba) prioritetinė rūšis, vieninteliai argumentai, kuriuos galima pateikti, yra argumentai, susiję su žmonių sveikata ar sauga, su labai svarbiomis aplinkai palankiomis pasekmėmis arba kitomis, Komisijos nuomone, įpareigojančiomis priežastimis neatsižvelgti į visuomenės interesus.

Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 ir 4 dalyse nustatyta leidimų išdavimo procedūra, kurios laikytis būtina, kai siūlomas planas arba projektas gali paveikti vieną arba daugiau „Natura 2000“ teritorijų (19). Ši leidimų išdavimo procedūra taikytina ne tik tiems planams arba projektams, kurie įgyvendinami pačioje „Natura 2000“ teritorijoje, bet ir tiems, kurie įgyvendinami už jos ribų, bet gali reikšmingai paveikti rūšių arba buveinių apsaugą toje teritorijoje.

Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalyje reikalaujama, kad būtų atliktas bet kokio plano arba projekto, galinčio turėti reikšmingą neigiamą poveikį „Natura 2000“ teritorijai, tinkamas vertinimas, per kurį šis poveikis būtų išsamiai ištirtas atsižvelgiant į tos konkrečios teritorijos apsaugos tikslus. Kompetentinga institucija gali planui arba projektui pritarti tik jeigu ji, remdamasi atlikto tinkamo vertinimo išvadomis, įsitikina, kad jis nepadarys neigiamo poveikio tos teritorijos vientisumui. Svarbu pažymėti, kad keliamas reikalavimas įrodyti, jog neigiamo poveikio nebūtų (užuot reikalavus įrodyti jo buvimą).

Priklausomai nuo nustatyto poveikio pobūdžio ir dydžio, kartais planą ar projektą gali būti įmanoma atitinkamai pakoreguoti ir (arba) nustatyti tam tikrų poveikio mažinimo priemonių, kad jo būtų išvengta ar būtų neleista jam pasireikšti, jis būtų pašalintas arba sumažintas iki nereikšmingo dydžio ir tą planą arba projektą būtų galima patvirtinti.

Jei taip nėra, tuomet tokį planą arba projektą būtina atmesti ir vietoj jo ieškoti alternatyvių mažiau žalingų sprendimų. Išimtinėmis aplinkybėmis, remiantis 6 straipsnio 4 dalimi, galima pasinaudoti nukrypti leidžiančios nuostatos taikymo procedūra ir tokį planą ar projektą, kuris turėtų neigiamą poveikį vienos arba daugiau „Natura 2000“ teritorijų vientisumui, patvirtinti, jei galima įrodyti, kad alternatyvų nėra ir kad tas planas arba projektas yra laikomas būtinu dėl įpareigojančių viršesnio viešojo intereso priežasčių. Tokiais atvejais reikės nustatyti tinkamų kompensacinių priemonių, būtinų bendram „Natura 2000“ tinklo vientisumui apsaugoti.

Galiausiai svarbu pažymėti, kad leidimų išdavimo procedūra pagal Buveinių direktyvą nėra ta pati procedūra, kuri numatyta Poveikio aplinkai vertinimo (PAV) direktyvoje ir Strateginio poveikio aplinkai vertinimo (SPAV) direktyvoje, nors visas šias procedūras ir galima susieti (išsamiau apie tai skaitykite 7 skyriuje). Kitaip negu PAV / SPAV vertinimų, į kurių rezultatus reikia atsižvelgti priimant sprendimą patvirtinti planą arba projektą, tinkamo vertinimo (pagal Buveinių direktyvą) išvados yra galutinės ir nuo jų priklausys, ar planą arba projektą bus galima leisti įgyvendinti, ar ne.

2.4.   Rūšių apsaugos nuostatos

Antroji abiejų ES gamtos apsaugos direktyvų nuostatų grupė yra skirta tam tikrų rūšių apsaugai visame jų paplitimo ES areale, t. y. ir „Natura 2000“, ir kitose teritorijose.

Kai kurias saugomas rūšis gali pažeisti tam tikrų tipų energetikos infrastruktūros projektai, pavyzdžiui, elektros kabelinių oro linijų projektai. Todėl į šias nuostatas būtina atsižvelgti ir pagal PAV / SPAV procedūras svarstant tokių planų ir projektų tinkamumą įgyvendinti galimai pažeidžiamose vietovėse, kurios nėra „Natura 2000“ teritorijose.

Rūšių apsaugos nuostatos apima visas ES natūraliai paplitusias laukinių paukščių rūšis ir kitas Buveinių direktyvos IV ir V prieduose išvardytas rūšis.

Šiomis nuostatomis iš esmės reikalaujama, kad valstybės narės uždraustų:

| — | tyčia trikdyti šių rūšių gyvūnus jų veisimosi, jauniklių auginimo, žiemos miego ir migracijos metu, |
| --- | --- |

—

tyčia trikdyti šių rūšių gyvūnus jų veisimosi, jauniklių auginimo, žiemos miego ir migracijos metu,

| — | pažeisti ar naikinti jų veisimosi arba poilsio vietas, |
| --- | --- |

—

pažeisti ar naikinti jų veisimosi arba poilsio vietas,

| — | tyčia naikinti lizdus ar kiaušinius arba rauti ar naikinti saugomus augalus. |
| --- | --- |

—

tyčia naikinti lizdus ar kiaušinius arba rauti ar naikinti saugomus augalus.

Tikslios nuostatos yra nustatytos Paukščių direktyvos 5 straipsnyje ir Buveinių direktyvos 12 straipsnyje (dėl gyvūnų) ir 13 straipsnyje (dėl augalų) (20).

| Paukščių direktyvos 5 straipsnis:



  Nepažeisdamos 7 ir 9 straipsnių valstybės narės imasi būtinų priemonių, kad sukurtų bendrą apsaugos sistemą visoms 1 straipsnyje nurodytoms paukščių rūšims, ypač uždrausdamos:








  a) | tyčinį žudymą ar gaudymą bet kokiais būdais; |
| --- | --- |

Paukščių direktyvos 5 straipsnis:

Nepažeisdamos 7 ir 9 straipsnių valstybės narės imasi būtinų priemonių, kad sukurtų bendrą apsaugos sistemą visoms 1 straipsnyje nurodytoms paukščių rūšims, ypač uždrausdamos:

a)

tyčinį žudymą ar gaudymą bet kokiais būdais;

| b) | tyčinį jų lizdų ir kiaušinių naikinimą arba pažeidimą, arba jų lizdų pašalinimą; |
| --- | --- |

b)

tyčinį jų lizdų ir kiaušinių naikinimą arba pažeidimą, arba jų lizdų pašalinimą;

| c) | jų kiaušinių rinkimą gamtoje ir šių kiaušinių laikymą, netgi jei jie yra tušti; |
| --- | --- |

c)

jų kiaušinių rinkimą gamtoje ir šių kiaušinių laikymą, netgi jei jie yra tušti;

| d) | tyčinį paukščių trikdymą, ypač jų perėjimo ir jauniklių auginimo metu, jei toks trikdymas galėtų turėti reikšmės šios direktyvos tikslams; |
| --- | --- |

d)

tyčinį paukščių trikdymą, ypač jų perėjimo ir jauniklių auginimo metu, jei toks trikdymas galėtų turėti reikšmės šios direktyvos tikslams;

| e) | draudžiamų medžioti ir gaudyti paukščių rūšių laikymą. |
| --- | --- |

e)

draudžiamų medžioti ir gaudyti paukščių rūšių laikymą.

Buveinių direktyvos 12 straipsnis:

| 1. | Valstybės narės imasi reikiamų priemonių sukurti į IV priedo a dalį įrašytų gyvūnų rūšių griežtos apsaugos jų paplitimo areale sistemą, draudžiančią:








  a) | bet kokia forma tyčia gaudyti ar žudyti šių rūšių individus gamtoje; |
| --- | --- | --- |

1.

Valstybės narės imasi reikiamų priemonių sukurti į IV priedo a dalį įrašytų gyvūnų rūšių griežtos apsaugos jų paplitimo areale sistemą, draudžiančią:

a)

bet kokia forma tyčia gaudyti ar žudyti šių rūšių individus gamtoje;

| b) | šias rūšis tyčia trikdyti, ypač jų perėjimo, jauniklių auginimo, žiemos miego ir migracijos metu; |
| --- | --- |

b)

šias rūšis tyčia trikdyti, ypač jų perėjimo, jauniklių auginimo, žiemos miego ir migracijos metu;

| c) | tyčia naikinti ar rinkti kiaušinius gamtoje; |
| --- | --- |

c)

tyčia naikinti ar rinkti kiaušinius gamtoje;

| d) | pažeisti ar naikinti perėjimo ar poilsio vietas. |
| --- | --- |

d)

pažeisti ar naikinti perėjimo ar poilsio vietas.

| 2. | Valstybės narės draudžia laikyti, transportuoti, parduoti ar mainyti, siūlyti parduoti ar mainyti gamtoje sugautus šių rūšių egzempliorius, išskyrus tuos, kurie teisėtai buvo pagauti prieš įgyvendinant šią direktyvą. |
| --- | --- |

2.

Valstybės narės draudžia laikyti, transportuoti, parduoti ar mainyti, siūlyti parduoti ar mainyti gamtoje sugautus šių rūšių egzempliorius, išskyrus tuos, kurie teisėtai buvo pagauti prieš įgyvendinant šią direktyvą.

| 3. | Šio straipsnio 1 dalies a ir b punktuose bei 2 dalyje nurodytas draudimas galioja visiems gyvūnų, kuriems šis straipsnis taikomas, gyvenimo etapams. |
| --- | --- |

3.

Šio straipsnio 1 dalies a ir b punktuose bei 2 dalyje nurodytas draudimas galioja visiems gyvūnų, kuriems šis straipsnis taikomas, gyvenimo etapams.

Buveinių direktyvos 13 straipsnis

| 1. | Valstybės narės imasi reikiamų priemonių sukurti į IV priedo b dalį įrašytų augalų rūšių griežtos apsaugos sistemą, draudžiančią:








  a) | tyčia skinti, rinkti, pjauti, rauti ar naikinti tokius augalus gamtoje jų natūralaus paplitimo vietose; |
| --- | --- | --- |

1.

Valstybės narės imasi reikiamų priemonių sukurti į IV priedo b dalį įrašytų augalų rūšių griežtos apsaugos sistemą, draudžiančią:

a)

tyčia skinti, rinkti, pjauti, rauti ar naikinti tokius augalus gamtoje jų natūralaus paplitimo vietose;

| b) | laikyti, transportuoti, parduoti ar mainyti, siūlyti parduoti ar mainyti iš gamtos paimtus tų rūšių egzempliorius, išskyrus tuos, kurie teisėtai buvo paimti prieš įgyvendinant šią direktyvą. |
| --- | --- |

b)

laikyti, transportuoti, parduoti ar mainyti, siūlyti parduoti ar mainyti iš gamtos paimtus tų rūšių egzempliorius, išskyrus tuos, kurie teisėtai buvo paimti prieš įgyvendinant šią direktyvą.

| 2. | Šio straipsnio 1 dalies a ir b punktuose nurodyti draudimai galioja visiems augalų, kuriems šis straipsnis taikomas, biologinio ciklo etapams. |
| --- | --- |

2.

Šio straipsnio 1 dalies a ir b punktuose nurodyti draudimai galioja visiems augalų, kuriems šis straipsnis taikomas, biologinio ciklo etapams.

Nukrypti nuo šių nuostatų leidžiama tam tikromis aplinkybėmis (pvz., siekiant išvengti didelės žalos kultūriniams augalams, gyvuliams, miškams, žuvininkystės ištekliams ir vandeniui), jei kito tinkamo sprendimo nėra ir jei nukrypimo nuo šių nuostatų poveikis nėra nesuderinamas su bendraisiais šių direktyvų tikslais.

Nukrypti leidžiančių nuostatų taikymo sąlygos yra nustatytos Paukščių direktyvos 9 straipsnyje ir Buveinių direktyvos 16 straipsnyje. Kai tai susiję su energijos perdavimo infrastruktūra, tinkamas pagrindas visų pirma gali būti su visuomenės sveikata ir visuomenės saugumu susiję interesai arba kitos įpareigojančios viešojo intereso priežastys (žr. 16 straipsnio 1 dalies c punktą).

3.   ENERGIJOS PERDAVIMO ĮRENGINIŲ GALIMAS POVEIKIS „NATURA 2000“ TERITORIJOMS IR ES SAUGOMOMS RŪŠIMS

3.1.   Įvadas

Energetikos infrastruktūros projektai didelės grėsmės biologinei įvairovei paprastai nekelia. Žinoma daug atvejų, kai gerai suplanuota ir tinkamai parinktoje vietoje vykdoma plėtra nedaro jokio poveikio arba poveikis yra labai nedidelis. Taip pat yra pavyzdžių, kai tokie projektai apskritai yra naudingi gamtai, ypač teritorijose, kurių gamtinė aplinka jau yra labai nuskurdinta. Tačiau dėl to neatleidžiama nuo pareigos ištirti atskirų planų arba projektų galimą poveikį natūraliai gamtinei aplinkai, atliekant įvairias galiojančias teisines poveikio aplinkai vertinimo procedūras, tokias kaip poveikio aplinkai vertinimas (PAV) / strateginis poveikio aplinkai vertinimas (SPAV) ir tinkamas vertinimas pagal Buveinių direktyvą (išsamiau apie tai skaitykite 7 skyriuje).

Šiame skyriuje apžvelgiamas poveikis, kurį energetikos infrastruktūra gali daryti pagal Paukščių ir Buveinių direktyvas saugomoms buveinėms ir rūšims. Jame siekiama pateikti projektų rengėjams, energijos perdavimo operatoriams ir atitinkamoms institucijoms naudingą apžvalgą, į kokių rūšių galimą poveikį reikėtų atsižvelgti rengiant energijos perdavimo infrastruktūros planus arba projektus ir atliekant tinkamą vertinimą pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnyje numatytą leidimų išdavimo procedūrą arba vertinimus pagal PAV / SPAV direktyvas.

3.2.   Poreikis atskirai svarstyti kiekvieną atvejį

Reikia pabrėžti, kad galimas poveikis labai priklauso nuo konkrečios energetikos infrastruktūros konstrukcijos ir vietos, taip pat nuo toje vietoje esančių ES saugomų buveinių bei rūšių jautrumo. Todėl būtina kiekvieną planą arba projektą kiekvienu konkrečiu atveju vertinti atskirai.

Kiekvieno energijos perdavimo įrenginių projekto, įskaitant BIP, planavimas, žinoma, priklauso nuo labai įvairių veiksnių, įskaitant perduodamos energijos rūšį ir kiekį, įrengimo aplinką (pvz., sausumoje ar jūroje), reikiamus energijos perdavimo atstumus ir jos priėmimo ar kaupimo pajėgumus. Tai gali būti ne tik statybos projektai – taip pat gali būti vykdoma kurio nors vieno ar kelių įrenginių arba infrastruktūros, naudojamos perduodant, priimant ar kaupiant energiją sausumoje, renovacija ir (arba) nutraukiamas jų eksploatavimas.

Vertinant galimą poveikį gamtai ir laukiniams augalams bei gyvūnams svarbu atsižvelgti ne tik į pagrindinę infrastruktūrą, bet ir į visus susijusius įrenginius bei objektus, tokius kaip laikini privažiavimo keliai, rangovų statiniai ir įrangos sandėliai, statybos kompleksai, betoniniai pamatai, laikinai nutiesti kabeliai, iškasos, vietos, kuriose laikomas žemių perteklius, ir kt. Poveikis gali būti laikinas arba nuolatinis, patiriamas toje teritorijoje arba už jos ribų, jis gali kauptis (būti suminis) ir gali paaiškėti įvairiame projekto įgyvendinimo ciklo etape (pvz., statybos, renovacijos, techninės priežiūros ir (arba) eksploatavimo nutraukimo etapuose). Į visus šiuos veiksnius būtina atsižvelgti.

Į ES gamtos apsaugos direktyvų nuostatas dėl rūšių apsaugos būtina atsižvelgti tada, kai yra rizika, kad dėl energetikos infrastruktūros plano ar projekto pagal abi direktyvas saugomų rūšių gyvūnai (pvz., ereliai ir jūrų žinduoliai) gali žūti arba būti sužeisti, taip pat gali būti tyčia trikdomi veisimosi, jauniklių auginimo, žiemos miego ir migracijos metu arba gali būti pažeistos ar sunaikintos jų veisimosi arba poilsio vietos. Ši griežtos apsaugos tvarka taikoma ir platesnėse teritorijose, t. y. ir tinklo „Natura 2000“, ir kitose teritorijose.

| Poveikio mažinimo priemonės

  Neigiamą poveikį, apie kurį rašoma šiame skyriuje, kartais galima efektyviai sumažinti. Kad būtų sumažintas poveikis, į planą arba projektą įtraukiamos priemonės, kuriomis tas galimas neigiamas poveikis visiškai pašalinamas arba sumažinamas iki tokio dydžio, kad nebebūtų reikšmingas. Tai reiškia, kad tos priemonės turi būti tiesiogiai susietos su galimu poveikiu ir pagrįstos tvirtomis žiniomis apie atitinkamas rūšis / buveines.
  Viena iš poveikio mažinimo priemonių gali būti projekto įgyvendinimo vietos keitimas, bet taip pat gali būti keičiamas įvairių energetikos infrastruktūros dalių dydis, konstrukcija ir konfigūracija arba galima imtis laikino prisitaikymo priemonių įrenginių statybos ir eksploatavimo etapuose. Išsamesnės informacijos ir galimų poveikio mažinimo priemonių pavyzdžių pateikiama kitame skyriuje. |
| --- |

Poveikio mažinimo priemonės

Neigiamą poveikį, apie kurį rašoma šiame skyriuje, kartais galima efektyviai sumažinti. Kad būtų sumažintas poveikis, į planą arba projektą įtraukiamos priemonės, kuriomis tas galimas neigiamas poveikis visiškai pašalinamas arba sumažinamas iki tokio dydžio, kad nebebūtų reikšmingas. Tai reiškia, kad tos priemonės turi būti tiesiogiai susietos su galimu poveikiu ir pagrįstos tvirtomis žiniomis apie atitinkamas rūšis / buveines.

Viena iš poveikio mažinimo priemonių gali būti projekto įgyvendinimo vietos keitimas, bet taip pat gali būti keičiamas įvairių energetikos infrastruktūros dalių dydis, konstrukcija ir konfigūracija arba galima imtis laikino prisitaikymo priemonių įrenginių statybos ir eksploatavimo etapuose. Išsamesnės informacijos ir galimų poveikio mažinimo priemonių pavyzdžių pateikiama kitame skyriuje.

3.3.   Galimo poveikio ES saugomoms rūšims ir buveinėms apžvalga

Poveikio pobūdis ir mastas labai priklauso nuo toje teritorijoje esančių ES saugomų rūšių ar buveinių tipų, jų ekologijos, paplitimo ir apsaugos būklės, todėl kiekvieną planą arba projektą kiekvienu konkrečiu atveju reikia vertinti atskirai. Toliau apžvelgiamos dažniausios galimo poveikio rūšys.

3.3.1.   Buveinių nykimas, būklės blogėjimas arba išskaidymas

Įgyvendinant energijos perdavimo infrastruktūros projektus gali reikėti išvalyti žemės sklypą ir pašalinti jo paviršiaus augaliją (tai dažnai vadinama tiesioginiu žemės užėmimu). Per šį procesą ten esančios buveinės gali būti pakeistos, pažeistos, išskaidytos arba sunaikintos. Kokiu mastu gali išnykti buveinės ir pablogėti jų būklė, priklauso nuo projekto dydžio, vietos ir plano, taip pat nuo buveinių, kurioms daromas poveikis, jautrumo.

Svarbu pažymėti, kad nors gali atrodyti, jog iš tiesų žemės užimama nedaug, netiesioginis poveikis gali būti juntamas kur kas plačiau, ypač kai vykdoma plėtra sutrikdo hidrologinį režimą ar geomorfologinius procesus ir paveikia vandens ar dirvožemio kokybę. Dėl tokio netiesioginio poveikio gali labai pablogėti buveinių būklė, jos gali būti išskaidytos ir sunykti, kartais net gana toli nuo paties projekto įgyvendinimo vietos.

Tai, kiek reikšmingas yra paveiktų buveinių nykimas, taip pat priklauso nuo jų retumo ir jautrumo ir (arba) nuo jų, kaip maitinimosi, veisimosi arba žiemos miego vietų, svarbos kai kurių rūšių gyvūnams. Be to, vertinant, kiek reikšmingas būtų bet kokios buveinės sunykimas ar būklės pablogėjimas, reikia atsižvelgti į tai, kad kai kurios buveinės gali sudaryti koridorius arba būti pereinamosiomis vietomis, svarbiomis rūšių plitimui ir migracijai, taip pat judėjimui vietovėje, pvz., tarp maitinimosi ir lizdų sukimo vietų.

3.3.2.   Trikdymas ir išstūmimas

Jei įvairių rūšių gyvūnai trikdomi įprastose jų veisimosi, maitinimosi arba poilsio vietose, taip pat jų migracijos keliuose, jie iš tų vietų gali būti išstumti ir atskirti, taigi netekti savo naudojamų buveinių. Tam tikrų rūšių gyvūnai iš projekto įgyvendinimo vietos ir aplinkinių teritorijų gali būti išstumti, pavyzdžiui, dėl suintensyvėjusio eismo, žmonių buvimo, taip pat triukšmo, dulkių, taršos, dirbtinio apšvietimo ar vibracijos per statybos darbus arba po jų.

Tokio poveikio reikšmingumas priklauso nuo trikdymo masto ir laipsnio, taip pat nuo veikiamų rūšių jautrumo ir nuo to, ar netoli yra kitų tinkamų ir kokybiškų buveinių, kuriose išstumti gyvūnai galėtų įsikurti. Retoms ir nykstančioms rūšims net ir nedidelis ar laikinas trikdymas gali turėti sunkių padarinių, nuo kurių gali priklausyti ilgalaikis jų išlikimas tame regione.

3.3.3.   Susidūrimo ir žūties nuo elektros smūgio rizika

Paukščiai (ir galbūt šikšnosparniai) gali susidurti su įvairiomis elektros oro linijų dalimis ir kitais antžeminiais elektros įrenginiais. Susidūrimo rizikos dydis labai priklauso nuo konkrečios vietos ir joje esančių rūšių, taip pat nuo oro sąlygų, matomumui įtakos turinčių veiksnių ir pačių elektros linijų konstrukcijos (nuo jos ypač priklauso žūties nuo elektros smūgio grėsmė). Itin didelis pavojus gali kilti ilgai gyvenančioms, lėtai besiveisiančioms rūšims ir (arba) toms rūšims, kurios yra retos ar jau pažeidžiamos dėl prastos apsaugos būklės (tokioms kaip ereliai, maitvanagiai ir gandrai).

Paukščių susidūrimų ir žūčių nuo elektros smūgių rizika išsamiau nagrinėjama 4 ir 5 skyriuose. Galima šikšnosparnių susidūrimų su elektros oro linijomis rizika ir poveikis jiems, deja, apskritai nėra pakankamai ištirti, nes yra sunku stebėti, kiek mažų gyvūnų žūva susidūrę su tokia ilga linijine infrastruktūra.

3.3.4.   Kliūčių poveikis

Didelė elektros energijos perdavimo, priėmimo ir kaupimo infrastruktūra gali priversti tiek migruojančius, tiek vietoje įprastu būdu besimaitinančius įvairių rūšių gyvūnus, visą tą teritoriją aplenkti. Ar tai kelia problemų, priklauso nuo įvairių veiksnių, pvz., elektros pastotės dydžio, elektros kabelių atstumų ir trasų, kokiu mastu iš tos vietos išstumiamos konkrečios rūšys ir kiek jos geba kompensuoti dėl to padidėjusias energijos sąnaudas, taip pat kiek sutrikdomos maitinimosi, poilsio ir veisimosi vietų sąsajos.

Kelios mokslininkų grupės pranešė apie gautus naujus įrodymus, kad gyvūnus gali baidyti elektros kabelių skleidžiami žmonėms nematomi UV šviesos blyksniai, o tarptautinė tyrėjų grupė atliko tyrimą (21), pagrįstą stebėjimais, kad šiauriniai elniai vengia per Arkties tundrą nutiestų elektros linijų. Nors žinių apie tai kol kas turima labai nedaug, nustatant poveikio reikšmingumą, kai kuriais konkrečiais atvejais į tokį įrenginių vengimą ir buveinių išskaidymą yra svarbu atsižvelgti.

3.4.   Reikšmingo ir nereikšmingo poveikio skyrimas

Atliekant bet kokį poveikio vertinimą (pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnį, jei projektas daro poveikį „Natura 2000“ teritorijai, arba pagal PAV ar SPAV direktyvą, jeigu jis daro poveikį saugomoms rūšims už tinklo „Natura 2000“ ribų), pirmiausia reikia nustatyti rūšis ir buveines, kurias energijos perdavimo infrastruktūros planas arba projektas gali paveikti. Po to reikia nustatyti, ar poveikis yra reikšmingas, ar ne. Teisinė procedūra, pagal kurią nustatomas konkretaus planų arba projektų poveikio „Natura 2000“ teritorijoms reikšmingumas, aprašyta 7 skyriuje, o šiame skyriuje, siekiant padėti apskritai suprasti šią sąvoką, glaustai paaiškinami kai kurie bendrieji principai, pagal kuriuos nustatomas reikšmingumo laukinei gamtai lygis (nepriklausomai nuo to, ar tai yra „Natura 2000“ teritorija, ar ne).

Poveikio reikšmingumas turi būti įvertinamas kiekvienu konkrečiu atveju ir atsižvelgiant į konkrečias rūšis ir buveines, kurios gali būti paveiktos. Kelių individų praradimas gali būti nereikšmingas kai kurioms rūšims, bet kai kurioms kitoms rūšims tai gali turėti sunkių padarinių. Poveikio reikšmingumui turi įtakos populiacijos dydis, paplitimas, arealas, reprodukcinė strategija ir gyvenimo trukmė, o šie veiksniai įvairiose teritorijose dažnai skiriasi.

Reikia atsižvelgti ir į įvairaus poveikio sąsajas: pavyzdžiui, vien žemės užėmimas savaime gali būti nereikšmingas konkrečiai rūšiai, tačiau jei šį veiksnį papildytų didelio trikdymo ar išstūmimo rizika, gali būti reikšmingai pakenkta konkrečios rūšies gyvūnų fizinei būklei ir, galiausiai, išlikimui.

Poveikio reikšmingumas taip pat turi būti vertinamas tinkamu geografiniu mastu. Dideliais atstumais migruojančioms rūšims padarytas poveikis vienoje konkrečioje vietoje jai gali turėti padarinių kur kas didesnėje geografinėje teritorijoje. Panašiai, galimą poveikį sėslioms rūšims, gyvenančioms didelėse teritorijose arba keičiančioms buveines, kuriomis naudojasi, gali reikėti vertinti regioniniu, o ne vietos mastu.

Galiausiai, visų šių aspektų svarstymai turėtų būti grindžiami geriausiais prieinamais duomenimis, todėl gali reikėti iš anksto, prieš pradedant projektą, atlikti specialius vietos tyrimus arba vykdyti stebėsenos programas.

3.5.   Suminis poveikis

Į suminio poveikio vertinimus taip pat reikėtų atsižvelgti nustatant poveikį „Natura 2000“ teritorijoms, kaip reikalaujama Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalyje. Planų ir projektų suminis poveikis dažnai gali būti labai svarbus ir jį reikia kruopščiai įvertinti. Toks poveikis gali būti patirtas tada, kai vienoje teritorijoje ar paukščių skrydžių koridoriuje yra kelių rūšių energetikos infrastruktūros arba kai energetikos infrastruktūros projektas įgyvendinamas toje pačioje vietovėje kaip ir kitokio pobūdžio planas ar projektas (pvz., kai vykdoma kitų pramoninių objektų plėtra). Suminis poveikis yra bendras sudėtinis visos šios veiklos poveikis. Gali būti taip, kad vienas atskiras energetikos infrastruktūros projektas reikšmingo poveikio neturėtų, tačiau jeigu jo poveikis prisidėtų prie kitų toje teritorijoje įgyvendinamų planų arba projektų poveikio, bendras jų visų poveikis gali būti reikšmingas.

Pavyzdžiui, dėl projekto, pagal kurį tiesiamas naftos vamzdynas kerta šlapynės dalį, gali laikinai šiek tiek, tačiau iki priimtino lygio, pablogėti tos buveinės būklė, bet prie tokio poveikio ta buveinė geba prisitaikyti. Tačiau jeigu toje šlapynėje taip pat atliekama melioracija ir (arba) tiesiamas kelias, dėl bendro visų šių projektų poveikio hidrologinei šlapynės būklei ji gali negrįžtamai sunykti, būti išskaidyta arba išdžiūti. Šiuo atveju, nors pirmojo ir antrojo projektų poveikis atskirai nėra labai juntamas, bendras jų abiejų poveikis gali būti reikšmingas. Tai turi įtakos priimant plėtros planavimo sprendimą dėl abiejų projektų pasiūlymų.

Į suminį poveikį reikia atsižvelgti ir pagal PAV / SPAV procedūras.

Kadangi energetikos infrastruktūros plėtra sparčiu tempu vyksta visoje ES, svarbu, kad suminis poveikis būtų įvertintas jau ankstyvuose poveikio aplinkai vertinimo etapuose, o ne kaip papildomas dalykas proceso pabaigoje. Dėl to gali būti vėluojama priimti sprendimus dėl projektų pasiūlymų derėjimo su ES teisės aktų nuostatomis.

4.   GALIMAS ELEKTROS TINKLŲ INFRASTRUKTŪROS POVEIKIS LAUKINIAMS PAUKŠČIAMS

4.1.   Įvadas

Pirmesniame skyriuje bendrai apžvelgta, į kokių rūšių galimą poveikį reikėtų atsižvelgti rengiant energetikos infrastruktūros projektus, ypač „Natura 2000“ teritorijose ir jų apylinkėse, taip pat arti kitų pažeidžiamų vietų, kuriomis naudojasi pagal abi ES gamtos apsaugos direktyvas saugomų rūšių gyvūnai.

Šiame skyriuje konkrečiai analizuojamas galimas elektros energijos infrastruktūros poveikis, visų pirma laukiniams Europos paukščiams. Šiai temai pastaraisiais metais skirta daug dėmesio, o šios infrastruktūros poveikis gali būti dažnesnis ir reikšmingesnis negu kitų rūšių antžeminės energetikos infrastruktūros.

4.2.   Elektros tinklų infrastruktūra

Elektros energija nuo kitų vartojamų išteklių skiriasi tuo, kad jos neįmanoma kaupti, todėl ją reikia gaminti ir tiekti vartotojams tikruoju laiku. Todėl elektros perdavimo sistema yra sudėtingesnė ir dinamiškesnė negu kitos inžinerinių tinklų (kaip antai vandentiekio ar gamtinių dujų) sistemos. Kai elektros energija pagaminama jėgainėje, dideli elektros kiekiai dideliais atstumais aukštosios įtampos (110–750 kV Europoje, ENTSO, 2012 m.) perdavimo linijomis perduodami į pastotes. Iš pastočių elektros energija vidutinės įtampos (1–60 kV) ir žemosios įtampos (iki 1 kV) skirstomosiomis linijomis tiekiama vartotojams – gyventojams ir įmonėms.

3 paveikslas

(USDA, 2009 m.)

Elektros energetikos sistema yra labai sudėtingas tinklas. Elektros perdavimo tinklą sudaro ne tik perdavimo linijos, nutiestos nuo elektrinių iki apkrovos centrų, bet ir jungtys tarp pačių perdavimo linijų, sudarančios sistemą, kuri padeda užtikrinti nepertraukiamą elektros srovės tekėjimą. Jeigu nutraukiamas kurios nors perdavimo linijos eksploatavimas vienoje elektros tinklo dalyje, elektros energija paprastai nukreipiama kitomis linijomis, taigi ją galima toliau tiekti vartotojams (PSCW, 2009 m.).

Elektros energija gali būti perduodama oro linijomis arba požeminiais kabeliais, naudojant kintamąją arba nuolatinę elektros srovę. Visais atvejais jos įtampa yra aukšta, nes taip elektros energija efektyviau perduodama dideliais (paprastai didesniais negu 600 km) atstumais. Įprasčiausias būdas perduoti elektros energiją yra kintamosios srovės (AC) oro linijomis (EASAC, 2009 m.).

Oro linijos yra pranašesnės už požeminius kabelius tuo, kad tokių linijų tiesimo sąnaudos iki šiol buvo kur kas mažesnės negu požeminių kabelių įrengimo, o jų pajėgumas didesnis. Numatomas oro linijų eksploatavimo laikas yra ilgas, gali trukti net iki 70 ar 80 metų. Didžiausi oro linijų trūkumai yra žemės, kurioje jos tiesiamos, naudojimas, jų vizualinis poveikis ir įvairus poveikis aplinkai (EASAC, 2009 m.) (22).

Elektros perdavimo linijų konstrukcijos palaiko bent vieną trifazę grandinę. Jose yra trys laidininkai, kuriais teka elektros srovė (jų gali būti ir daugiau, jeigu susukti į pynę), ir gali būti vienas arba du įžeminti laidininkai (paprastai vadinami įžeminimo laidais), įrengti virš fazinių laidininkų kaip apsauga nuo žaibo iškrovos. Skirstomųjų linijų konstrukcijos gali palaikyti įvairių konfigūracijų laidininkus (APLIC, 2006 m.).

Dauguma kintamosios srovės (AC) komercinės paskirties oro linijų įrengiamos naudojant kokios nors formos atraminę konstrukciją, prie kurios tvirtinami elektros izoliatoriai ir laidininkai. Atraminės konstrukcijos gali būti mediniai stulpai, tuščiavidurių strypų arba ažūrinės plieninės konstrukcijos, gelžbetonio stulpai arba kompozitiniai iš stiklo pluošto ar kitų medžiagų pagaminti stulpai. Izoliatoriai gaminami iš porceliano arba polimerinių medžiagų, kurios įprastai nėra laidžios elektros energijai. Elektros laidininkai paprastai gaminami iš vario arba aliuminio (Bayle, 1999 m., Janss, 2000 m., APLIC, 2006 m.).

Trifazės sistemos naudojamos įrengiant ir skirstomąsias, ir perdavimo linijas. Vienas pagrindinių trifazių sistemų pranašumų yra gebėjimas perduoti didelius elektros kiekius dideliais atstumais (APLIC, 2006 m.).

4.3.   Galimas neigiamas elektros infrastruktūros poveikis laukiniams paukščiams

Toliau apžvelgiamas pagrindinių rūšių poveikis laukinių rūšių paukščiams. Akivaizdu, kad kai kurias saugomas Europos rūšis – dėl jų dydžio, morfologinių savybių, elgesio ir paplitimo – tam tikrų rūšių poveikis labiau pažeidžia, visų pirma jos gali labiau nukentėti nuo elektros smūgių ir susidūrimų.

2 priedo lentelėje pateiktas sistemingai pagal prioritetus sudarytas paukščių populiacijų / elektros linijų sambūvio poveikio rūšių sąrašas (Birdlife, 2013 m.). Nereikėtų manyti, kad šis poveikis visada ir visomis aplinkybėmis bus toks, koks apibūdintas šioje lentelėje. Daug kas priklausys nuo konkrečios rūšies ir konkrečių aplinkybių kiekvienu atskiru atveju ir nuo galimybių imtis taisomųjų to poveikio mažinimo priemonių.

| Kodėl kai kurios paukščių rūšys yra pažeidžiamesnės dėl elektros linijų poveikio negu kitos rūšys?

  Dažnai taip yra dėl fiziologinių, elgsenos ir ekologinių ypatumų, t. y.:






  — | didelio kūno; |
| --- | --- |

Kodėl kai kurios paukščių rūšys yra pažeidžiamesnės dėl elektros linijų poveikio negu kitos rūšys?

Dažnai taip yra dėl fiziologinių, elgsenos ir ekologinių ypatumų, t. y.:

—

didelio kūno;

| — | silpno priešakinio regėjimo; |
| --- | --- |

—

silpno priešakinio regėjimo;

| — | didesnio aktyvumo naktį; |
| --- | --- |

—

didesnio aktyvumo naktį;

| — | prastesnio paukščių mokėjimo skraidyti ir mažesnio gebėjimo manevruoti (gresia susidūrimas); |
| --- | --- |

—

prastesnio paukščių mokėjimo skraidyti ir mažesnio gebėjimo manevruoti (gresia susidūrimas);

| — | nepatyrimo (žūtis nuo elektros smūgio ir susidūrimas gresia paukščių jaunikliams); |
| --- | --- |

—

nepatyrimo (žūtis nuo elektros smūgio ir susidūrimas gresia paukščių jaunikliams);

| — | aukščiau esančių poilsio, tupėjimo ar lizdo sukimo vietų rinkimosi; |
| --- | --- |

—

aukščiau esančių poilsio, tupėjimo ar lizdo sukimo vietų rinkimosi;

| — | neapaugusių medžiais, atvirų buveinių rinkimosi (gresia žūtis nuo elektros smūgio); |
| --- | --- |

—

neapaugusių medžiais, atvirų buveinių rinkimosi (gresia žūtis nuo elektros smūgio);

| — | būriavimosi ir bendruomeninės elgsenos; |
| --- | --- |

—

būriavimosi ir bendruomeninės elgsenos;

| — | rūšių jautrumo trikdymui; |
| --- | --- |

—

rūšių jautrumo trikdymui;

| — | buveinių žemesniame aukštyje rinkimosi (t. y. ten, kur elektros tinklas yra tankesnis); |
| --- | --- |

—

buveinių žemesniame aukštyje rinkimosi (t. y. ten, kur elektros tinklas yra tankesnis);

| — | rūšies retumo ir jai kylančios grėsmės išnykti (kartu su mažo populiacijos tankio, mažo vislumo ir kitais veiksniais, žr. toliau); |
| --- | --- |

—

rūšies retumo ir jai kylančios grėsmės išnykti (kartu su mažo populiacijos tankio, mažo vislumo ir kitais veiksniais, žr. toliau);

| — | mažo rūšies populiacijos tankio (kartu su mažesniu populiacijos kaitos potencialu); |
| --- | --- |

—

mažo rūšies populiacijos tankio (kartu su mažesniu populiacijos kaitos potencialu);

| — | mažo reprodukcinio potencialo (padidėjus suaugusių individų mirtingumui, reikia daugiau laiko sumažėjusiai populiacijai atkurti); |
| --- | --- |

—

mažo reprodukcinio potencialo (padidėjus suaugusių individų mirtingumui, reikia daugiau laiko sumažėjusiai populiacijai atkurti);

| — | mažo vislumo, mažo mirtingumo, ilgos tikėtinos gyvenimo trukmės (nuolat mažėjant populiacijai, mažėja jos papildymo potencialas); |
| --- | --- |

—

mažo vislumo, mažo mirtingumo, ilgos tikėtinos gyvenimo trukmės (nuolat mažėjant populiacijai, mažėja jos papildymo potencialas);

| — | migravimo dideliais atstumais tarp žemynų (didelių teritorijų ir labai nevienodai mažinamo elektros linijų poveikio). |
| --- | --- |

—

migravimo dideliais atstumais tarp žemynų (didelių teritorijų ir labai nevienodai mažinamo elektros linijų poveikio).

4.3.1.   Elektros smūgiai

Elektros smūgiai gali turėti didelį poveikį kelioms paukščių rūšims; nuo jų kiekvienais metais žūsta tūkstančiai paukščių (23). Žūti nuo elektros smūgio gali paukštis, palietęs dvifazius laidininkus arba vieną laidininką kartu su įžemintu įtaisu, ypač kai jo plunksnos yra šlapios (Bevanger, 1998 m.). Rūšims, kurių paukščiai ypač dažnai nukenčia nuo elektros smūgių, priskiriami gandrinių (Ciconiiformes), sakalinių (Falconiformes), pelėdinių (Strigiformes) ir žvirblinių (Passeriformes) būrių paukščiai (Bevanger, 1998 m.) – žr. lentelę toliau.

Visuotinai sutariama, kad rizika paukščiams priklauso nuo elektros įrenginių techninės konstrukcijos ir detalaus projekto. Ypač didelę elektros smūgio riziką kelia netinkamai sukonstruoti vidutinės įtampos elektros stulpai („stulpai žudikai“) (BirdLife International, 2007 m.).

Paukščių žūties nuo elektros smūgio tikimybei turi įtakos, be kita ko, šie veiksniai:

| — | paukščio kūno forma (morfologija): dideli paukščiai yra pažeidžiamesni, nes tikimybė, kad jie ištiestais sparnais ar kitomis kūno dalimis palies kelis elektros grandinės komponentus, yra didesnė negu mažų paukščių (Olendorff et al., 1981 m.; APLIC, 2006 m.); |
| --- | --- |

—

paukščio kūno forma (morfologija): dideli paukščiai yra pažeidžiamesni, nes tikimybė, kad jie ištiestais sparnais ar kitomis kūno dalimis palies kelis elektros grandinės komponentus, yra didesnė negu mažų paukščių (Olendorff et al., 1981 m.; APLIC, 2006 m.);

| — | paukščių elgesys: pažeidžiamesni tie paukščiai, kurie naudojasi elektros stulpais – tupi, ilsisi ir suka lizdus ant jų (Bevanger, 1998 m.). Atrodo, kad ant žemės lizdus sukančių rūšių paukščiai (lingės ir kai kurios pelėdos) nuo elektros smūgių žūsta retai, nes paprastai medžioja skraidydami, o tupi ant žemės arba neaukštai virš žemės (Benson, 1981 m.); |
| --- | --- |

—

paukščių elgesys: pažeidžiamesni tie paukščiai, kurie naudojasi elektros stulpais – tupi, ilsisi ir suka lizdus ant jų (Bevanger, 1998 m.). Atrodo, kad ant žemės lizdus sukančių rūšių paukščiai (lingės ir kai kurios pelėdos) nuo elektros smūgių žūsta retai, nes paprastai medžioja skraidydami, o tupi ant žemės arba neaukštai virš žemės (Benson, 1981 m.);

| — | stulpų tipas ir konfigūracija:







  — | daugiausia paukščių žūsta ant vidutinės įtampos (1–60 kV) skirstomųjų linijų stulpų – taip yra todėl, kad įvairios šių linijų dalys yra arti viena kitos (Haas ir Nipkow, 2006 m.); |
| --- | --- | --- |

—

stulpų tipas ir konfigūracija:

—

daugiausia paukščių žūsta ant vidutinės įtampos (1–60 kV) skirstomųjų linijų stulpų – taip yra todėl, kad įvairios šių linijų dalys yra arti viena kitos (Haas ir Nipkow, 2006 m.);

| — | specialios paskirties atramos (inkarinės, transpozicinės ar sankirtos atramos arba transformatoriai) yra kur kas dažniau mirtinai pavojingi paukščiams negu paprastos linijinės konstrukcijos (Demeter et al., 2004 m.); |
| --- | --- |

—

specialios paskirties atramos (inkarinės, transpozicinės ar sankirtos atramos arba transformatoriai) yra kur kas dažniau mirtinai pavojingi paukščiams negu paprastos linijinės konstrukcijos (Demeter et al., 2004 m.);

| — | P. López-López ir jo kolegos (2011 m.) įrodė, kad paukščių žūčių skaičių buvo galima reikšmingai sumažinti modernizuojant pavojingus, netinkamos konstrukcijos stulpus; |
| --- | --- |

—

P. López-López ir jo kolegos (2011 m.) įrodė, kad paukščių žūčių skaičių buvo galima reikšmingai sumažinti modernizuojant pavojingus, netinkamos konstrukcijos stulpus;

| — | aplinkos veiksniai:







  — | medžiojamųjų gyvūnų (grobio) gausa: kuo daugiau yra medžiojamųjų gyvūnų, tuo daugiau plėšriųjų paukščių žūsta nuo elektros smūgių (Benson, 1981 m.; Guil et al., 2011 m.); |
| --- | --- | --- |

—

aplinkos veiksniai:

—

medžiojamųjų gyvūnų (grobio) gausa: kuo daugiau yra medžiojamųjų gyvūnų, tuo daugiau plėšriųjų paukščių žūsta nuo elektros smūgių (Benson, 1981 m.; Guil et al., 2011 m.);

| — | augmenijos struktūra ir augalinė danga: nuo augmenijos struktūros gali priklausyti grobio prieinamumas ir plėšrūnų medžioklės sėkmė (Guil et al., 2011 m.); |
| --- | --- |

—

augmenijos struktūra ir augalinė danga: nuo augmenijos struktūros gali priklausyti grobio prieinamumas ir plėšrūnų medžioklės sėkmė (Guil et al., 2011 m.);

| — | buveinė: paukščiai dažniau naudojasi elektros stulpais ir ant jų žūsta nuo elektros smūgių ten, kur nėra daug tinkamų tupėti vietų, pvz., pievose, šlapynėse (Haas et al., 2005 m.; Lehman et al., 2007 m.); |
| --- | --- |

—

buveinė: paukščiai dažniau naudojasi elektros stulpais ir ant jų žūsta nuo elektros smūgių ten, kur nėra daug tinkamų tupėti vietų, pvz., pievose, šlapynėse (Haas et al., 2005 m.; Lehman et al., 2007 m.);

| — | topografija: vertinant elektros smūgio riziką, topografija turi įtakos paukščių tupėjimo ir poilsio vietoms, o nuo augmenijos aukščio priklauso natūralių tinkamų tupėti vietų buvimas toje teritorijoje. Nustatyta, kad kuo statesnis yra šlaitas, tuo didesnis erelių žūstamumas – galbūt taip yra dėl jų įpročio medžiojant stebėti grobį iš tupėjimo vietos. Tyrimais įrodyta, kad daugiau žūčių nuo elektros smūgių paprastai sukelia aukštesnėse vietovėse, apsuptose aukštų šlaitų, įrengtos elektros linijų atramos (Guil et al., 2011 m.); |
| --- | --- |

—

topografija: vertinant elektros smūgio riziką, topografija turi įtakos paukščių tupėjimo ir poilsio vietoms, o nuo augmenijos aukščio priklauso natūralių tinkamų tupėti vietų buvimas toje teritorijoje. Nustatyta, kad kuo statesnis yra šlaitas, tuo didesnis erelių žūstamumas – galbūt taip yra dėl jų įpročio medžiojant stebėti grobį iš tupėjimo vietos. Tyrimais įrodyta, kad daugiau žūčių nuo elektros smūgių paprastai sukelia aukštesnėse vietovėse, apsuptose aukštų šlaitų, įrengtos elektros linijų atramos (Guil et al., 2011 m.);

| — | lytis: iš tos pačios rūšies individų žūti nuo elektros smūgio labiau rizikuoja didesnės patelės (Ferrer ir Hiraldo, 1992 m.); |
| --- | --- |

—

lytis: iš tos pačios rūšies individų žūti nuo elektros smūgio labiau rizikuoja didesnės patelės (Ferrer ir Hiraldo, 1992 m.);

| — | amžius: jaunikliai ir nesubrendę paukščiai nuo elektros smūgių žūsta dažniau negu suaugę paukščiai. Taip yra tikriausiai todėl, kad jiems dar trūksta patirties, kaip sėkmingai nusileisti ir pakilti (Benson, 1981 m.; Harness, 1997 m.; Bevanger, 1998 m.; Harness ir Wilson, 2001 m.; Janss ir Ferrer, 2001 m.; González et al., 2007 m.).; |
| --- | --- |

—

amžius: jaunikliai ir nesubrendę paukščiai nuo elektros smūgių žūsta dažniau negu suaugę paukščiai. Taip yra tikriausiai todėl, kad jiems dar trūksta patirties, kaip sėkmingai nusileisti ir pakilti (Benson, 1981 m.; Harness, 1997 m.; Bevanger, 1998 m.; Harness ir Wilson, 2001 m.; Janss ir Ferrer, 2001 m.; González et al., 2007 m.).;

| — | teritoriniai veiksniai: kai kuriose paukščiams svarbiose teritorijose (pvz., tankių populiacijų veisimosi (perėjimo) teritorijose, populiacijų plitimo zonose, būriavimosi vietose ar migracijos kelių koncentracijos vietose) žūčių nuo elektros smūgių yra daugiau negu tose teritorijose, kur populiacijų tankis mažas (González et al., 2006 m.; Cadahia et al., 2010 m.); |
| --- | --- |

—

teritoriniai veiksniai: kai kuriose paukščiams svarbiose teritorijose (pvz., tankių populiacijų veisimosi (perėjimo) teritorijose, populiacijų plitimo zonose, būriavimosi vietose ar migracijos kelių koncentracijos vietose) žūčių nuo elektros smūgių yra daugiau negu tose teritorijose, kur populiacijų tankis mažas (González et al., 2006 m.; Cadahia et al., 2010 m.);

| — | sezoniniai veiksniai: pranešama, kad daugiausia paukščių žūsta vasaros pabaigoje, nuo tada, kai jaunikliai visiškai apsiplunksnuoja arba pradeda skraidyti. Dideliems ereliams didesnis pavojus gresia rudenį ir žiemą, galbūt todėl, kad atšiauriomis oro sąlygomis (lyjant, sningant) sušlampa plunksnos, o tai ypač didina elektros smūgio riziką (Benson, 1981 m.; Bevanger, 1998 m.; Lasch et al., 2010 m.; Manville, 2005 m.; Lehman et al., 2007 m.); |
| --- | --- |

—

sezoniniai veiksniai: pranešama, kad daugiausia paukščių žūsta vasaros pabaigoje, nuo tada, kai jaunikliai visiškai apsiplunksnuoja arba pradeda skraidyti. Dideliems ereliams didesnis pavojus gresia rudenį ir žiemą, galbūt todėl, kad atšiauriomis oro sąlygomis (lyjant, sningant) sušlampa plunksnos, o tai ypač didina elektros smūgio riziką (Benson, 1981 m.; Bevanger, 1998 m.; Lasch et al., 2010 m.; Manville, 2005 m.; Lehman et al., 2007 m.);

| — | vyraujanti vėjo kryptis skersės atžvilgiu taip pat gali prisidėti prie plėšriųjų paukščių žūčių nuo elektros smūgių. Įtariama, kad kai elektros stulpų skersės yra statmenos vyraujantiems vėjams, žūsta mažiau erelių negu tada, kai skersės yra išdėstytos įstrižai arba lygiagrečiai vėjo krypties atžvilgiu, nes dėl šoninio vėjo paukščiams yra sunkiau pakilti ir nusileisti (Nelson ir Nelson, 1976 m.). |
| --- | --- |

—

vyraujanti vėjo kryptis skersės atžvilgiu taip pat gali prisidėti prie plėšriųjų paukščių žūčių nuo elektros smūgių. Įtariama, kad kai elektros stulpų skersės yra statmenos vyraujantiems vėjams, žūsta mažiau erelių negu tada, kai skersės yra išdėstytos įstrižai arba lygiagrečiai vėjo krypties atžvilgiu, nes dėl šoninio vėjo paukščiams yra sunkiau pakilti ir nusileisti (Nelson ir Nelson, 1976 m.).

Tolesnėje lentelėje apžvelgiamos Europos paukščių šeimos, kurios yra pripažintos pažeidžiamomis dėl elektros smūgio ir (arba) susidūrimo pavojaus (Birdlife, 2013 m.).

1 lentelė

Žūstamumo dėl elektros smūgių ir susidūrimų su elektros linijomis poveikio įvairių Eurazijos šeimų paukščių populiacijoms lygis

| Eurazijos paukščių šeimos, tarptautiniu mastu pripažintos pažeidžiamomis dėl elektros smūgio ir susidūrimo pavojaus | Žūtys nuo elektros smūgių | Žūtys dėl susidūrimų |
| --- | --- | --- |
| Narai (Gaviidae) ir kragai (Podicipedidae) | 0 | II |
| Audronašos, audrašaukliai (Procellariidae) | 0 | II |
| Smigikai, padūkėliai (Sulidae) | 0 | I |
| Pelikanai (Pelicanidae) | I | II–III |
| Kormoranai (Phalacrocoracidae) | I | I |
| Garniai, baubliai (Ardeidae) | I | II |
| Gandrai (Ciconidae) | III | II |
| Ibiai (Threskiornithidae) | I | II |
| Flamingai (Phoenicopteridae) | 0 | II |
| Antys, žąsys, gulbės, dančiasnapiai (Anatidae) | 0 | II |
| Plėšrieji paukščiai (Accipitriformes ir Falconiformes) | II–III | I–II |
| Kurapkos, putpelės, tetervinai (Galliformes) | 0 | II–III |
| Vandeninės vištelės, nendrinės vištelės, laukiai (Rallidae) | 0 | II |
| Gervės (Gruidae) | 0 | III |
| Einiai (Otidae) | 0 | III |
| Pakrančių / balų paukščiai (Charadriidae ir Scolopacidae) | I | II–III |
| Plėšikai (Sterkorariidae) ir kirai (Laridae) | I | II |
| Žuvėdros (Sternidae) | 0–I | I–II |
| Alkos (Alcidae) | 0 | I |
| Smiltvištės (Pteroclididae) | 0 | II |
| Balandžiai, karveliai (Columbidae) | I–II | II |
| Gegutės (Cuculidae) | 0 | I–II |
| Pelėdos (Strigiformes) | II–III | II |
| Lėliai (Caprimulgidae) ir čiurliai (Apodidae) | 0 | I–II |
| Kukučiai (Upudidae) ir tulžiai (Alcedinidae) | I | I–II |
| Bitininkai (Meropidae) | 0–I | I–II |
| Žalvarniai (Coraciidae) | I–II | I–II |
| Geniai (Picidae) | I | I–II |
| Krankliai, varnos, kėkštai (Corvidae) | II | I–II |
| Vidutinio dydžio ir maži paukščiai giesmininkai (Passeriformes) | I | I–II |
| 0– apie žūtis nepranešama arba jos nėra tikėtinos;
  I– apie žūtis pranešama, tačiau akivaizdžios grėsmės paukščių populiacijai nėra;
  II– žūčių regioniniu arba vietos lygmeniu yra daug, bet reikšmingo poveikio visai rūšies populiacijai nėra;
  III– žūtys yra svarbus mirtingumo veiksnys, dėl kurio toms rūšims regioniniu ar didesniu mastu gresia išnykimas. |

Eurazijos paukščių šeimos, tarptautiniu mastu pripažintos pažeidžiamomis dėl elektros smūgio ir susidūrimo pavojaus

Žūtys nuo elektros smūgių

Žūtys dėl susidūrimų

Narai (Gaviidae) ir kragai (Podicipedidae)

0

II

Audronašos, audrašaukliai (Procellariidae)

0

II

Smigikai, padūkėliai (Sulidae)

0

I

Pelikanai (Pelicanidae)

I

II–III

Kormoranai (Phalacrocoracidae)

I

I

Garniai, baubliai (Ardeidae)

I

II

Gandrai (Ciconidae)

III

II

Ibiai (Threskiornithidae)

I

II

Flamingai (Phoenicopteridae)

0

II

Antys, žąsys, gulbės, dančiasnapiai (Anatidae)

0

II

Plėšrieji paukščiai (Accipitriformes ir Falconiformes)

II–III

I–II

Kurapkos, putpelės, tetervinai (Galliformes)

0

II–III

Vandeninės vištelės, nendrinės vištelės, laukiai (Rallidae)

0

II

Gervės (Gruidae)

0

III

Einiai (Otidae)

0

III

Pakrančių / balų paukščiai (Charadriidae ir Scolopacidae)

I

II–III

Plėšikai (Sterkorariidae) ir kirai (Laridae)

I

II

Žuvėdros (Sternidae)

0–I

I–II

Alkos (Alcidae)

0

I

Smiltvištės (Pteroclididae)

0

II

Balandžiai, karveliai (Columbidae)

I–II

II

Gegutės (Cuculidae)

0

I–II

Pelėdos (Strigiformes)

II–III

II

Lėliai (Caprimulgidae) ir čiurliai (Apodidae)

0

I–II

Kukučiai (Upudidae) ir tulžiai (Alcedinidae)

I

I–II

Bitininkai (Meropidae)

0–I

I–II

Žalvarniai (Coraciidae)

I–II

I–II

Geniai (Picidae)

I

I–II

Krankliai, varnos, kėkštai (Corvidae)

II

I–II

Vidutinio dydžio ir maži paukščiai giesmininkai (Passeriformes)

I

I–II

0– apie žūtis nepranešama arba jos nėra tikėtinos;

I– apie žūtis pranešama, tačiau akivaizdžios grėsmės paukščių populiacijai nėra;

II– žūčių regioniniu arba vietos lygmeniu yra daug, bet reikšmingo poveikio visai rūšies populiacijai nėra;

III– žūtys yra svarbus mirtingumo veiksnys, dėl kurio toms rūšims regioniniu ar didesniu mastu gresia išnykimas.

4.3.2.   Susidūrimai

Dėl susidūrimų su elektros linijomis visame pasaulyje žūsta milijonai paukščių; tai gali lemti didelį kai kurių rūšių paukščių mirtingumą (Bevanger, 1994 m., 1998 m.; Janss, 2000 m.; APLIC, 2006 m.; Drewitt ir Langston, 2008 m.; Jenkins et al., 2010 m.; Martin, 2011 m.; Prinsen et al., 2011 m.). Sprendžiant iš empirinių duomenų ir teorinių svarstymų, didelę susidūrimų su elektros linijomis riziką patiria tos paukščių rūšys, kurioms būdinga didelė sparnų apkrova ir mažas sparnų ilgio ir pločio santykis. Šie paukščiai paprastai greitai skraido, o dėl sunkaus kūno ir mažų sparnų jų galimybės greitai reaguoti į netikėtas kliūtis yra ribotos (Bevanger, 1998 m.). Jei dėl susidūrimų žuvusių paukščių, apie kuriuos pranešama, skaičius vertinamas atsižvelgiant į tos rūšies gausą ir populiacijų dydį, atrodo, kad nuo susidūrimų nukenčia neproporcingai daug būrių Galliformes, Gruiformes, Pelecaniformes ir Ciconiiformes rūšių paukščių (Bevanger, 1998 m.) – žr. 1 lentelę.

Susidūrimams turi įtakos, be kita ko, tokie veiksniai:

| — | paukščių morfologija: didžiausią susidūrimų riziką patiria tie paukščiai, kurių kūno masė yra didelė, o sparnai ir uodega – palyginti trumpi; jie apibūdinami kaip prastai skraidantys paukščiai (Bevanger, 1998 m.; Janss, 2000 m.); |
| --- | --- |

—

paukščių morfologija: didžiausią susidūrimų riziką patiria tie paukščiai, kurių kūno masė yra didelė, o sparnai ir uodega – palyginti trumpi; jie apibūdinami kaip prastai skraidantys paukščiai (Bevanger, 1998 m.; Janss, 2000 m.);

| — | paukščių fiziologija: kai kurių rūšių paukščiai bent laikinai nieko nemato ta kryptimi, kuria skrenda (Martin, 2011 m.); |
| --- | --- |

—

paukščių fiziologija: kai kurių rūšių paukščiai bent laikinai nieko nemato ta kryptimi, kuria skrenda (Martin, 2011 m.);

| — | paukščių elgsena:







  — | būriavimasis: itin pažeidžiamos tos rūšys, kurių paukščių būriai kiekvieną dieną skrenda pro elektros linijas į vietas, kuriose maitinasi, suka lizdus ir ilsisi (Janss, 2000 m.); |
| --- | --- | --- |

—

paukščių elgsena:

—

būriavimasis: itin pažeidžiamos tos rūšys, kurių paukščių būriai kiekvieną dieną skrenda pro elektros linijas į vietas, kuriose maitinasi, suka lizdus ir ilsisi (Janss, 2000 m.);

| — | tų rūšių paukščiai, kurie reguliariai žemai skraido naktimis arba prietemoje, patiria daugiau susidūrimų negu daugiausia dieną skraidančių paukščių rūšys; |
| --- | --- |

—

tų rūšių paukščiai, kurie reguliariai žemai skraido naktimis arba prietemoje, patiria daugiau susidūrimų negu daugiausia dieną skraidančių paukščių rūšys;

| — | reikėtų atsižvelgti ir į kitus veiksnius, tokius kaip oro sąlygos, elektros linijų konfigūracija, linijų trasos, buveinių naudojimas, augmenija prie elektros linijų, topografija, paukščių trikdymas, pasirinkti migracijos maršrutai ir laikino sustojimo vietos. |
| --- | --- |

—

reikėtų atsižvelgti ir į kitus veiksnius, tokius kaip oro sąlygos, elektros linijų konfigūracija, linijų trasos, buveinių naudojimas, augmenija prie elektros linijų, topografija, paukščių trikdymas, pasirinkti migracijos maršrutai ir laikino sustojimo vietos.

| Dėl paukščių žūčių nuo elektros smūgių ir susidūrimų patiriama ekonominių nuostolių

  Dėl paukščių sukeltų incidentų laikinai nutrūksta elektros tiekimas, todėl mažėja aprūpinimo elektros energija patikimumas ir didėja jos tiekimo sąnaudos. Nors kai kurie tiekimo pertrūkiai laikinai paveikia tik kelis klientus, jie vis vien gali turėti poveikį komunalinės įmonės paslaugų patikimumui ir klientų garantijoms. Didesni tiekimo pertrūkiai gali turėti didžiulių padarinių, o komunalinės įmonės ir vartotojai gali patirti reikšmingų ekonominių nuostolių (APLIC, 2006 m.).
  Dėl paukščių nutrūkus elektros tiekimui patiriamos išlaidos yra, be kita ko, susijusios su:






  — | prarastomis pajamomis; |
| --- | --- |

Dėl paukščių žūčių nuo elektros smūgių ir susidūrimų patiriama ekonominių nuostolių

Dėl paukščių sukeltų incidentų laikinai nutrūksta elektros tiekimas, todėl mažėja aprūpinimo elektros energija patikimumas ir didėja jos tiekimo sąnaudos. Nors kai kurie tiekimo pertrūkiai laikinai paveikia tik kelis klientus, jie vis vien gali turėti poveikį komunalinės įmonės paslaugų patikimumui ir klientų garantijoms. Didesni tiekimo pertrūkiai gali turėti didžiulių padarinių, o komunalinės įmonės ir vartotojai gali patirti reikšmingų ekonominių nuostolių (APLIC, 2006 m.).

Dėl paukščių nutrūkus elektros tiekimui patiriamos išlaidos yra, be kita ko, susijusios su:

—

prarastomis pajamomis;

| — | elektros tiekimo atnaujinimu; |
| --- | --- |

—

elektros tiekimo atnaujinimu;

| — | įrangos taisymu; |
| --- | --- |

—

įrangos taisymu;

| — | lizdų šalinimu ir kitomis priemonėmis, kuriomis kontroliuojama gyvūnų daroma žala; |
| --- | --- |

—

lizdų šalinimu ir kitomis priemonėmis, kuriomis kontroliuojama gyvūnų daroma žala;

| — | administracijos ir vadovų darbo laiku; |
| --- | --- |

—

administracijos ir vadovų darbo laiku;

| — | klientams nesuteiktomis paslaugomis ir neigiama visuomenės nuomone; |
| --- | --- |

—

klientams nesuteiktomis paslaugomis ir neigiama visuomenės nuomone;

| — | sumažėjusiu elektros sistemos patikimumu (APLIC, 2006 m.). |
| --- | --- |

—

sumažėjusiu elektros sistemos patikimumu (APLIC, 2006 m.).

4.3.3.   Buveinių nykimas ir išskaidymas

Atviri servitutiniai koridoriai, kuriuose nutiestos elektros linijos, gali suskaidyti miškus ir kitas natūralias buveines. Buveinės gali nykti ir dėl elektros linijų sukeltų netyčinių miškų gaisrų (Rich et al., 1994 m.). Nors energetikos infrastruktūros reikmėms gali būti užimamas palyginti nedidelis žemės plotas, tai vis vien gali būti reikšminga, jei tame plote yra pagrindinė konkrečios rūšies gyvūnų buveinė arba jeigu toje pačioje teritorijoje kartu su kitais projektais daromas suminis poveikis. Tai turi būti įvertinta kiekvienu konkrečiu atveju.

4.3.4.   Trikdymas / išstūmimas

Statybos etape ir prižiūrint elektros linijas neišvengiamai sunaikinama ir pakeičiama dalis buveinių (van Rooyen, 2004 m.; McCann, 2005 m.). Dėl antžeminių elektros linijų paukščiai gali prarasti maitinimosi plotus, kuriais naudojasi savo veisimosi (perėjimo) vietose, taip pat tose buveinėse, kuriose laikinai sustoja poilsio migruodami arba žiemoja. Pavyzdžiui, neseniai atlikus tyrimus nustatyta, kad esanti elektros linija paveikė tikrųjų einių (Otis tarda) skrydžio kryptį ir apribojo jų galimybes naudotis tinkamomis buveinėmis (Raab et al., 2010) ir kad mažieji einiai (Tetrax tetrax) vengia elektros perdavimo linijų, o tai yra svarbiausias veiksnys, nuo kurio priklauso jų perėjimo tankis tose teritorijose, kuriose yra šiai rūšiai tinkamų buveinių (Silva, 2010 m.; Silva et al., 2010 m.).

4.3.5.   Elektromagnetiniai laukai

Visos elektros srovės, įskaitant tas, kurios teka elektros linijomis, sukuria elektromagnetinius laukus, todėl daugelio rūšių paukščiai, kaip ir žmonės, yra visą gyvenimą šių laukų veikiami (Fernie ir Reynolds, 2005 m.). Atlikta labai daug mokslinių tyrimų ir iki šiol nesutariama, ar elektromagnetiniai laukai daro poveikį stuburinių gyvūnų ląstelėms, endokrininei, imuninei ir reprodukcinei sistemoms. Iš elektromagnetinių laukų poveikio paukščiams tyrimų žinoma, kad dėl šių laukų poveikio apskritai pasikeičia (bet ne visada vienodai) paukščių elgsena, gebėjimas sėkmingai daugintis, augimas ir vystymasis, fiziologinės ir endokrininės sistemos funkcijos ir patiriamas oksidacinis stresas (Fernie, 2000 m.; Fernie ir Reynolds, 2005 m.).

4.4.   Galimas teigimas elektros infrastruktūros poveikis laukiniams paukščiams

Elektros linijos, linijų atramos ir skirstomosios atramos gali turėti ir kelių rūšių teigiamą poveikį laukinių paukščių rūšims. Pavyzdžiui, jų teikiama nauda gali būti:

| — | perėjimui tinkamas pagrindas, lizdo vieta. Yra įvairių priežasčių, kodėl paukščiai kartais peri ant elektros konstrukcijų: pavyzdžiui, gali trūkti alternatyvių vietų lizdams sukti, tokių kaip medžiai ir uolos; elektros konstrukcijos teikia apsaugą nuo plėšrių žinduolių ir yra tvirtas pagrindas, ant kurio paukščiai gali sukti savo lizdus (van Rooyen, 2004 m.; McCann, 2005 m.). Inžinerinių tinklų linijų konstrukcijos gali tapti pagrindu, ant kurio sukami lizdai tose buveinėse, kuriose nėra daug natūralių gamtinių elementų, be to, jos teikia šiek tiek apsaugos ir taip padeda kai kurioms rūšims plėsti savo arealą arba didina kai kurių rūšių vietos populiacijų tankį (APLIC, 2006 m.); |
| --- | --- |

—

perėjimui tinkamas pagrindas, lizdo vieta. Yra įvairių priežasčių, kodėl paukščiai kartais peri ant elektros konstrukcijų: pavyzdžiui, gali trūkti alternatyvių vietų lizdams sukti, tokių kaip medžiai ir uolos; elektros konstrukcijos teikia apsaugą nuo plėšrių žinduolių ir yra tvirtas pagrindas, ant kurio paukščiai gali sukti savo lizdus (van Rooyen, 2004 m.; McCann, 2005 m.). Inžinerinių tinklų linijų konstrukcijos gali tapti pagrindu, ant kurio sukami lizdai tose buveinėse, kuriose nėra daug natūralių gamtinių elementų, be to, jos teikia šiek tiek apsaugos ir taip padeda kai kurioms rūšims plėsti savo arealą arba didina kai kurių rūšių vietos populiacijų tankį (APLIC, 2006 m.);

| — | tupėjimo, poilsio ir medžioklės vieta. Maitvanagiai ir gandrai dažnai poilsiui renkasi elektros linijų konstrukcijas, nes jos labiau juos apsaugo nuo atšiaurių oro sąlygų ir ant žemės medžiojančių plėšrūnų. Elektros stulpai atvirose vietovėse yra naudingi kai kuriems plėšriesiems paukščiams, nes ant jų tupint galima gerai apžvelgti medžioklės plotus. Elektros linijų konstrukcijos palyginti plynose, medžiais neapaugusiose vietovėse tapo iš tupėjimo vietų stebintiems grobį medžiojantiems plėšriesiems paukščiams tinkamomis buveinėmis, kurios tęsiasi milijonus kilometrų (Olendoff et al., 1980 m.); |
| --- | --- |

—

tupėjimo, poilsio ir medžioklės vieta. Maitvanagiai ir gandrai dažnai poilsiui renkasi elektros linijų konstrukcijas, nes jos labiau juos apsaugo nuo atšiaurių oro sąlygų ir ant žemės medžiojančių plėšrūnų. Elektros stulpai atvirose vietovėse yra naudingi kai kuriems plėšriesiems paukščiams, nes ant jų tupint galima gerai apžvelgti medžioklės plotus. Elektros linijų konstrukcijos palyginti plynose, medžiais neapaugusiose vietovėse tapo iš tupėjimo vietų stebintiems grobį medžiojantiems plėšriesiems paukščiams tinkamomis buveinėmis, kurios tęsiasi milijonus kilometrų (Olendoff et al., 1980 m.);

| — | buveinių valdymas. Elektros linijos taip pat gali tapti nuolatine rūšių, kurioms reikia žemos augmenijos, buveine. Jungtinėse Amerikos Valstijose atlikti tyrimai parodė, kad atviri servitutiniai inžinerinių tinklų linijų koridoriai tampa nykstančių rūšių paukščių buveinėmis (Confer ir Pascoe, 2003 m.; Askins, 2012 m.). |
| --- | --- |

—

buveinių valdymas. Elektros linijos taip pat gali tapti nuolatine rūšių, kurioms reikia žemos augmenijos, buveine. Jungtinėse Amerikos Valstijose atlikti tyrimai parodė, kad atviri servitutiniai inžinerinių tinklų linijų koridoriai tampa nykstančių rūšių paukščių buveinėmis (Confer ir Pascoe, 2003 m.; Askins, 2012 m.).

| ELIA / RTE LIFE+ projektas – naudingas gamtai (24)




  ELIA (Belgijos aukštosios įtampos elektros perdavimo sistemos operatorius) ir RTE (Prancūzijos elektros perdavimo sistemos operatorius) įgyvendino 5 metų trukmės projektą (2011–2017 m.), pagal kurį tvarkyta ir atkurta daugiau kaip 300 hektarų žemės plotų po vidutinės ir aukštosios įtampos elektros oro linijomis Valonijoje ir Prancūzijoje.
  Šis projektas yra geras gamtos apsaugos priemonių pavyzdys ir parodo, kaip energetikos sektoriaus suinteresuotieji subjektai gali naudotis infrastruktūros plėtra kaip galimybe padėti didinti biologinę įvairovę.


  Tvenkiniai

  (tikslas – 100 tvenkinių projekte nustatytame 130 km ilgio ruože)

  Visur, kur yra tinkamas dirvožemis (yra vandeniui nelaidus durpinio, kaolininio ir glėjiško molingo dirvožemio sluoksnis), ir pirmiausia tose vietose, kuriose yra gerų perspektyvų įsikurti tam tikroms retoms rūšims, buvo iškasti tvenkiniai arba, užtvenkus melioracijos griovius, užtvindyti bent 25 m2 plotai (tai minimalus dydis, kad būtų ribojamas dumblėjimo procesas, per kurį tvenkiniai natūraliai prisipildo lapų). Šį miško tvenkinių tinklą galės kolonizuoti varliagyviai, laumžirgiai ir žirgeliai, dusios ir šlapynių paukščiai, o tai apsaugos populiacijas nuo izoliacijos.


  Sodai

  (tikslas – 8 000 medžių 20 ha plote)

  Po elektros oro linijomis pasodinta kai kurių labai retų ir vietinių žemaūgių rūšių vaismedžių, daugiausia miškinių kriaušių (Pyrus pyraster), miškinių obelų (Malus sylvestris) ir baltažiedžių šliandrų (Mespilus germanica). Jomis paįvairinti miško medynai, be to, jose prieglobstį ir maisto randa labai įvairūs vietos gyvūnai (dideli gyvūnai, paukščiai ir vabzdžiai).


  Paprastos žydinčios pievos

  (tikslas – 20 ha)

  Privažiavimo prie aukštosios įtampos elektros linijų trasose atkurtos paprastos žydinčios pievos kaip prieglobstis retiems augalams, vabzdžiams, paukščiams ir smulkiems žinduoliams. Reguliariai šienaujant ir pašalinant nušienautus augalus bus nuskurdintas dirvožemis, todėl jame galės vėl pradėti augti reti arba išnykę augalai. Kraštutiniais atvejais žydinčios pievos atkurtos pasėjus vietinių rūšių augalų sėklų.


  Durpynai ir viržynai

  (tikslas – atkurti arba tinkamai tvarkyti 20 papildomų hektarų)

  Po elektros linijomis įmanoma atkurti šlapynes ir viržynus, pašalinant viršutinį dirvožemio sluoksnį ir taip paskatinant iš sėklų, po juo buvusių ramybės būsenoje, atsargų pradėti augti pirminių rūšių augalus. Kai kuriose teritorijose, užsandarinus drenažo vamzdžius ir atgaivinus šlapius viržynus ir durpynus, taip pat atkurtas vietos sąlygomis natūralus vandens lygis. Tikslas yra palaikyti ir gerinti esančių ir neseniai atkurtų durpynų ir viržynų augalų ir gyvūnų kaitą.


  Ganyklos

  (tikslas – tvarkyti 20 ha plotą, ganant jame gyvulius, ir dar 20 ha – šienaujant)

  Ganant gyvulius padėta atkurti pažeistus durpynus, viržynus, retas pievas ir slėnius, o tai padėjo išspręsti kai kurių rūšių (pavyzdžiui, viksvų) vyravimo problemą. Kitais atvejais (šienaujamų pievų, sausų viržynų, retų pievų) sudarius sutartis su vietos ūkininkams šienauti)tam tikrais laikotarpiais ir tam tikru ritmu išlaikyta daugeliui įvairių augalų, vabzdžių ir roplių rūšių tinkamo lygio augmenija.


  Invazinės rūšys

  (tikslas – sutvarkyti 20–30 ha plotą)

  Pagal šį projektą išnaikinti į Valonijos invazinių rūšių sąrašą įtraukti augalai arba suvaldytas jų augimas; tai, visų pirma, yra vėlyvoji ieva (Prunus serotina), paprastoji budlėja (Buddleja davidii), Mantegacio barštis (Heracleum mantegazzianum), bitinė sprigė (Impatiens glandulifera), japoninis pelėvirkštis (Fallopia japonica), žilė (Senecio inaequidens) ir, iš dalies, baltažiedė robinija (Robinia pseudoacacia).


  Buveinių išskaidymas

  (tikslas – sukurti pamiškes 30 km ilgio ruože (90 ha plote) ir atkurti 40 km (120 ha))

  Šiuo metu šio projekto darbų teritorijose elektros linijų koridoriai, įrengti miškuose, yra daugiausia U formos: viduryje esantį neaukštos, reguliariai pjaunamos žolės plotą iš abiejų pusių supa staigiai kylanti aukštų miško medžių „siena“. Pagal šį projektą tarp koridoriaus ir miško suformuoti V formos pamiškės plotai.
  Šios pamiškės, kuriose kaip ekotonai auga gana dideli įvairių rūšių medžiai, gali suteikti maisto ir tapti saugia buveine daugybės įvairių rūšių vabzdžiams, žinduoliams ir paukščiams, nes šių gyvūnų tokiuose koridoriuose, kurių aplinkiniai plotai yra išvalyti ir reguliariai tvarkomi nėra. Miškas praturtinamas antrinėmis medžių rūšimis, kurių dažnai trūksta. Šios pamiškės, sudarydamos nuolydį, taip pat mažina galimą vėjo žalą miško medynui. Be to, tokiose pamiškėse gali būti labai daug negyvos medienos, kuri teikia prieglobstį daugybei vabzdžių ir naudingų buveinių paukščiams bei šikšnosparniams. Šioms pamiškėms sutankėjus, sulėtėja aukštų medžių (beržų, eglių, bukų), keliančių pavojų elektros linijoms, augimas.


  Pradinė padėtis ir padėtis po projekto įgyvendinimo |
| --- |

ELIA / RTE LIFE+ projektas – naudingas gamtai (24)

Image

ELIA (Belgijos aukštosios įtampos elektros perdavimo sistemos operatorius) ir RTE (Prancūzijos elektros perdavimo sistemos operatorius) įgyvendino 5 metų trukmės projektą (2011–2017 m.), pagal kurį tvarkyta ir atkurta daugiau kaip 300 hektarų žemės plotų po vidutinės ir aukštosios įtampos elektros oro linijomis Valonijoje ir Prancūzijoje.

Šis projektas yra geras gamtos apsaugos priemonių pavyzdys ir parodo, kaip energetikos sektoriaus suinteresuotieji subjektai gali naudotis infrastruktūros plėtra kaip galimybe padėti didinti biologinę įvairovę.

Tvenkiniai

  (tikslas – 100 tvenkinių projekte nustatytame 130 km ilgio ruože)

Visur, kur yra tinkamas dirvožemis (yra vandeniui nelaidus durpinio, kaolininio ir glėjiško molingo dirvožemio sluoksnis), ir pirmiausia tose vietose, kuriose yra gerų perspektyvų įsikurti tam tikroms retoms rūšims, buvo iškasti tvenkiniai arba, užtvenkus melioracijos griovius, užtvindyti bent 25 m2 plotai (tai minimalus dydis, kad būtų ribojamas dumblėjimo procesas, per kurį tvenkiniai natūraliai prisipildo lapų). Šį miško tvenkinių tinklą galės kolonizuoti varliagyviai, laumžirgiai ir žirgeliai, dusios ir šlapynių paukščiai, o tai apsaugos populiacijas nuo izoliacijos.

Sodai

  (tikslas – 8 000 medžių 20 ha plote)

Po elektros oro linijomis pasodinta kai kurių labai retų ir vietinių žemaūgių rūšių vaismedžių, daugiausia miškinių kriaušių (Pyrus pyraster), miškinių obelų (Malus sylvestris) ir baltažiedžių šliandrų (Mespilus germanica). Jomis paįvairinti miško medynai, be to, jose prieglobstį ir maisto randa labai įvairūs vietos gyvūnai (dideli gyvūnai, paukščiai ir vabzdžiai).

Paprastos žydinčios pievos

  (tikslas – 20 ha)

Privažiavimo prie aukštosios įtampos elektros linijų trasose atkurtos paprastos žydinčios pievos kaip prieglobstis retiems augalams, vabzdžiams, paukščiams ir smulkiems žinduoliams. Reguliariai šienaujant ir pašalinant nušienautus augalus bus nuskurdintas dirvožemis, todėl jame galės vėl pradėti augti reti arba išnykę augalai. Kraštutiniais atvejais žydinčios pievos atkurtos pasėjus vietinių rūšių augalų sėklų.

Durpynai ir viržynai

  (tikslas – atkurti arba tinkamai tvarkyti 20 papildomų hektarų)

Po elektros linijomis įmanoma atkurti šlapynes ir viržynus, pašalinant viršutinį dirvožemio sluoksnį ir taip paskatinant iš sėklų, po juo buvusių ramybės būsenoje, atsargų pradėti augti pirminių rūšių augalus. Kai kuriose teritorijose, užsandarinus drenažo vamzdžius ir atgaivinus šlapius viržynus ir durpynus, taip pat atkurtas vietos sąlygomis natūralus vandens lygis. Tikslas yra palaikyti ir gerinti esančių ir neseniai atkurtų durpynų ir viržynų augalų ir gyvūnų kaitą.

Ganyklos

  (tikslas – tvarkyti 20 ha plotą, ganant jame gyvulius, ir dar 20 ha – šienaujant)

Ganant gyvulius padėta atkurti pažeistus durpynus, viržynus, retas pievas ir slėnius, o tai padėjo išspręsti kai kurių rūšių (pavyzdžiui, viksvų) vyravimo problemą. Kitais atvejais (šienaujamų pievų, sausų viržynų, retų pievų) sudarius sutartis su vietos ūkininkams šienauti)tam tikrais laikotarpiais ir tam tikru ritmu išlaikyta daugeliui įvairių augalų, vabzdžių ir roplių rūšių tinkamo lygio augmenija.

Invazinės rūšys

  (tikslas – sutvarkyti 20–30 ha plotą)

Pagal šį projektą išnaikinti į Valonijos invazinių rūšių sąrašą įtraukti augalai arba suvaldytas jų augimas; tai, visų pirma, yra vėlyvoji ieva (Prunus serotina), paprastoji budlėja (Buddleja davidii), Mantegacio barštis (Heracleum mantegazzianum), bitinė sprigė (Impatiens glandulifera), japoninis pelėvirkštis (Fallopia japonica), žilė (Senecio inaequidens) ir, iš dalies, baltažiedė robinija (Robinia pseudoacacia).

Buveinių išskaidymas

  (tikslas – sukurti pamiškes 30 km ilgio ruože (90 ha plote) ir atkurti 40 km (120 ha))

Šiuo metu šio projekto darbų teritorijose elektros linijų koridoriai, įrengti miškuose, yra daugiausia U formos: viduryje esantį neaukštos, reguliariai pjaunamos žolės plotą iš abiejų pusių supa staigiai kylanti aukštų miško medžių „siena“. Pagal šį projektą tarp koridoriaus ir miško suformuoti V formos pamiškės plotai.

Šios pamiškės, kuriose kaip ekotonai auga gana dideli įvairių rūšių medžiai, gali suteikti maisto ir tapti saugia buveine daugybės įvairių rūšių vabzdžiams, žinduoliams ir paukščiams, nes šių gyvūnų tokiuose koridoriuose, kurių aplinkiniai plotai yra išvalyti ir reguliariai tvarkomi nėra. Miškas praturtinamas antrinėmis medžių rūšimis, kurių dažnai trūksta. Šios pamiškės, sudarydamos nuolydį, taip pat mažina galimą vėjo žalą miško medynui. Be to, tokiose pamiškėse gali būti labai daug negyvos medienos, kuri teikia prieglobstį daugybei vabzdžių ir naudingų buveinių paukščiams bei šikšnosparniams. Šioms pamiškėms sutankėjus, sulėtėja aukštų medžių (beržų, eglių, bukų), keliančių pavojų elektros linijoms, augimas.

Pradinė padėtis ir padėtis po projekto įgyvendinimo

5.   GALIMOS PRIEMONĖS, KURIOMIS MAŽINAMAS ELEKTROS TINKLŲ INFRASTRUKTŪROS POVEIKIS LAUKINIAMS PAUKŠČIAMS

5.1.   Kokios yra poveikio mažinimo priemonės?

Kai atliekant energetikos infrastruktūros plano arba projekto vertinimą pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnį nustatomas tam tikrų rūšių neigiamas poveikis „Natura 2000“ teritorijai, tas planas ar projektas nėra automatiškai atmetamas. Priklausomai nuo galimo poveikio dydžio, gali būti įmanoma imtis jo mažinimo priemonių, kuriomis galimas neigiamas plano arba projekto poveikis bus pašalintas, bus neleista jam pasireikšti arba jis bus sumažintas iki nereikšmingo dydžio.

Nors šiame skyriuje dėmesys skiriamas „Natura 2000“ teritorijoms, priemonės, kuriomis mažinamas neigiamas poveikis, turėtų būti numatytos ir atliekant poveikio aplinkai vertinimą (PAV) / strateginį poveikio aplinkai vertinimą (SPAV), kai planų ir projektų tinkamų vertinimų (pagal Buveinių direktyvą) atlikti nereikia, tačiau jie padarytų neigiamą poveikį saugomoms rūšims.

Siekiant nustatyti, kokių poveikio mažinimo priemonių būtina imtis, ypač svarbu pirmiausia įvertinti plano arba projekto poveikį (daromą atskirai arba kartu su kitais projektais ar planais) toje „Natura 2000“ teritorijoje esančioms ES saugomoms rūšims ir saugomų tipų buveinėms. Taip bus nustatytas neigiamo poveikio pobūdis ir mastas ir pateiktas pagrindas, pagal kurį bus nustatoma, kokios poveikio mažinimo priemonės bus reikalingos.

Trumpai tariant, galimas neigiamas poveikis „Natura 2000“ teritorijoms gali būti veiksmingai mažinamas tik tada, kai jis yra visiškai pripažintas, įvertintas ir apie jį pranešta. Nustatant poveikio mažinimo priemones, kaip ir atliekant patį poveikio vertinimą, turi būti remiamasi tvirtomis žiniomis apie atitinkamas rūšis / buveines.

Poveikio mažinimo priemonės gali apimti tokius veiksmus, kaip įvairių energetikos infrastruktūros plano arba projekto aspektų – jų dydžio, vietos, konstrukcijos ir konfigūracijos – keitimą (pvz., laidininkų izoliavimą, kad nebūtų elektros smūgių). Kita vertus, galima imtis laikino prisitaikymo priemonių įrenginių statybos ir eksploatavimo etapuose (pvz., vengti atlikti statybos darbus veisimosi (perėjimo) sezono metu).

Kai tinkamos poveikio mažinimo priemonės yra nustatytos ir išsamiai suplanuotos, planą arba projektą galima patvirtinti pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio procedūrą su sąlyga, kad šios poveikio mažinimo priemonės būtų įgyvendinamos pagal kompetentingos institucijos duotus nurodymus.

4 paveikslas

Priimant poveikio mažinimo priemones taikomas hierarchijos principas: poveikį reikėtų visada stengtis pradėti mažinti nuo didžiausių jo mažinimo prioritetų (t. y. išvengti poveikio ten, kur jis atsiranda (šaltinyje))

| Poveikio mažinimo principas | Prioritetas |
| --- | --- |
| Išvengti poveikio ten, kur jis atsiranda | Didžiausias | |
| Mažinti poveikį ten, kur jis atsiranda |
| Mažinti poveikį toje teritorijoje |
| Mažinti poveikį tam, kam jis daromas | Mažiausias |

Poveikio mažinimo principas

Prioritetas

Išvengti poveikio ten, kur jis atsiranda

Didžiausias

Image

Mažinti poveikį ten, kur jis atsiranda

Mažinti poveikį toje teritorijoje

Mažinti poveikį tam, kam jis daromas

Mažiausias

Jeigu net ir po to, kai būtų imtasi poveikio mažinimo priemonių, toje teritorijoje liktų nemažas poveikis, reikėtų apsvarstyti galimus alternatyvius sprendimus (pvz., parinkti kitą projekto vietą, keisti plėtros mastą ar planus arba rinktis alternatyvius procesus). Jeigu alternatyvų nėra, tą planą arba projektą vis dar galima patvirtinti išimtiniais atvejais, jeigu laikomasi 6 straipsnio 4 dalies sąlygų ir patvirtinamos tinkamos kompensacinės priemonės, kuriomis bus kompensuotas likęs neigiamas poveikis (išsamiau apie tai skaitykite 7 skyriuje), taigi pavojaus „Natura 2000“ tinklui nekils.

Siūlant kiekvieną poveikio mažinimo priemonę, svarbu:

| — | paaiškinti, kaip tomis priemonėmis bus išvengta nustatyto neigiamo poveikio toje teritorijoje arba jis bus sumažintas iki nereikšmingo dydžio; |
| --- | --- |

—

paaiškinti, kaip tomis priemonėmis bus išvengta nustatyto neigiamo poveikio toje teritorijoje arba jis bus sumažintas iki nereikšmingo dydžio;

| — | pateikti įrodymų dėl to, kaip tos priemonės bus užtikrinamos ir įgyvendinamos, ir nurodyti, kas tai darys; |
| --- | --- |

—

pateikti įrodymų dėl to, kaip tos priemonės bus užtikrinamos ir įgyvendinamos, ir nurodyti, kas tai darys;

| — | pateikti įrodymų dėl to, kiek užtikrinta yra tų priemonių taikymo sėkmė; |
| --- | --- |

—

pateikti įrodymų dėl to, kiek užtikrinta yra tų priemonių taikymo sėkmė;

| — | pateikti su projektu arba planu susijusį tų priemonių įgyvendinimo tvarkaraštį; |
| --- | --- |

—

pateikti su projektu arba planu susijusį tų priemonių įgyvendinimo tvarkaraštį;

| — | pateikti įrodymų dėl to, kaip tos priemonės bus stebimos ir kaip bus imtasi papildomų priemonių, jei paaiškėtų, kad poveikis nepakankamai sumažintas. |
| --- | --- |

—

pateikti įrodymų dėl to, kaip tos priemonės bus stebimos ir kaip bus imtasi papildomų priemonių, jei paaiškėtų, kad poveikis nepakankamai sumažintas.

| Projektas „EcoMOL“ (ekologinis elektros oro linijų tvarkymas) (25)

  Pagal Vokietijos projektą „Pietvakarių jungiamoji linija. Elektros tinklų jungtis Tiuringijoje“ atliktas tyrimas (jį atliko Erfurto taikomųjų mokslų universitetas – Fachhochschule Erfurt et al., 2010 m.), per kurį pateikta tarpdisciplininė ekologinio elektros oro linijų koridorių valdymo koncepcija („EcoMOL“). Ją būtų galima pritaikyti ir naudoti įvairiuose Europos regionuose.
  Atliekant šį tyrimą pripažinta, jog tinklų operatoriai turi laikytis tam tikrų techninių (pavyzdžiui, saugių atstumų ir statybos darbų) reikalavimų, kad aukštosios įtampos oro linijų koridoriuje būtų garantuotas elektros perdavimo patikimumas. Jame pateikta būdų, kaip sumažinti tokį statybos darbų poveikį, kaip buveinių nykimas ir jų būklės blogėjimas, ir įgyvendinti kompensacines priemones. Elektros linijų koridoriaus biotopų tipai klasifikuojami pagal augmenijos aukščio kategorijas, kurios nustatomos pagal natūralias atitinkamų rūšių augimo savybes ir gali būti keičiamos atliekant tvarkymo darbus. Taigi pagal tyrimą, nustatant linijos trasą, koridorius dalijamas į teritorijas, kurios ateityje nebus apaugusios mišku, teritorijas, kuriose miškas paliekamas laikinai, ir teritorijas, kuriose medžių iškirtimo reikalavimai netaikomi.
  Vertinant kartu tokius kriterijus, kaip medžių kirtimo prioritetai ir dabartinio bei potencialaus augalų augimo aukščio zonos, nustatomos galimų kuriamųjų arba atkuriamųjų priemonių pasirinkimo galimybės. Kiekvieno iš trijų miško pakraščio komponentų (pamiškės, krūmų priedangos juostos ir netankių medžių juostos, apsaugančios nuo vėjo), kurių augimo aukštis skirtingas, išsamus planavimas turėtų būti atliekamas atskirai.

  5 paveikslas


  Pavyzdinė idealaus išorinio miško pakraščio komponentų išdėstymo greta elektros oro linijų koridoriaus schema (FVA, su pakeitimais 1996 m.). |
| --- |

Projektas „EcoMOL“ (ekologinis elektros oro linijų tvarkymas) (25)

Pagal Vokietijos projektą „Pietvakarių jungiamoji linija. Elektros tinklų jungtis Tiuringijoje“ atliktas tyrimas (jį atliko Erfurto taikomųjų mokslų universitetas – Fachhochschule Erfurt et al., 2010 m.), per kurį pateikta tarpdisciplininė ekologinio elektros oro linijų koridorių valdymo koncepcija („EcoMOL“). Ją būtų galima pritaikyti ir naudoti įvairiuose Europos regionuose.

Atliekant šį tyrimą pripažinta, jog tinklų operatoriai turi laikytis tam tikrų techninių (pavyzdžiui, saugių atstumų ir statybos darbų) reikalavimų, kad aukštosios įtampos oro linijų koridoriuje būtų garantuotas elektros perdavimo patikimumas. Jame pateikta būdų, kaip sumažinti tokį statybos darbų poveikį, kaip buveinių nykimas ir jų būklės blogėjimas, ir įgyvendinti kompensacines priemones. Elektros linijų koridoriaus biotopų tipai klasifikuojami pagal augmenijos aukščio kategorijas, kurios nustatomos pagal natūralias atitinkamų rūšių augimo savybes ir gali būti keičiamos atliekant tvarkymo darbus. Taigi pagal tyrimą, nustatant linijos trasą, koridorius dalijamas į teritorijas, kurios ateityje nebus apaugusios mišku, teritorijas, kuriose miškas paliekamas laikinai, ir teritorijas, kuriose medžių iškirtimo reikalavimai netaikomi.

Vertinant kartu tokius kriterijus, kaip medžių kirtimo prioritetai ir dabartinio bei potencialaus augalų augimo aukščio zonos, nustatomos galimų kuriamųjų arba atkuriamųjų priemonių pasirinkimo galimybės. Kiekvieno iš trijų miško pakraščio komponentų (pamiškės, krūmų priedangos juostos ir netankių medžių juostos, apsaugančios nuo vėjo), kurių augimo aukštis skirtingas, išsamus planavimas turėtų būti atliekamas atskirai.

5 paveikslas

Pavyzdinė idealaus išorinio miško pakraščio komponentų išdėstymo greta elektros oro linijų koridoriaus schema (FVA, su pakeitimais 1996 m.).

Image

5.2.   Priemonės, kuriomis gali būti mažinamas neigiamas elektros energetikos planų arba projektų poveikis laukinių paukščių rūšims

Toliau šiame skyriuje apžvelgiamos įvairios galimos elektros infrastruktūros planų ir projektų poveikio, visų pirma laukinių paukščių rūšims, mažinimo priemonės. Poveikio mažinimo priemonės gali būti nustatomos planavimo lygmeniu arba įvairiuose projekto ciklo etapuose.

5.2.1.   Iniciatyvių priemonių nustatymas planavimo lygmeniu

Siekiant neleisti pasireikšti galimam poveikiui „Natura 2000“ teritorijoms ir laukinių paukščių rūšims, išvengti to poveikio arba sumažinti jo riziką, ankstyvajame sprendimų priėmimo proceso etape, ypač pradiniame planavimo etape, galima imtis įvairių priemonių. Tai, be kita ko, gali būti toliau nurodytos priemonės.

Teisės aktai

Parengti ir patvirtinti konkrečias nacionalines teisėkūros priemones arba iš dalies pakeisti jau galiojančias, siekiant užtikrinti, kad:

| — | paukščiai būtų apsaugoti nuo neigimo elektros linijų poveikio (pvz., įpareigojant pažeidžiamose teritorijose naudoti požeminius kabelius); |
| --- | --- |

—

paukščiai būtų apsaugoti nuo neigimo elektros linijų poveikio (pvz., įpareigojant pažeidžiamose teritorijose naudoti požeminius kabelius);

| — | naujų ir visiškai rekonstruotų elektros linijų konstrukcijos būtų saugios paukščiams ir jų nereikėtų papildomai keisti ar modernizuoti; |
| --- | --- |

—

naujų ir visiškai rekonstruotų elektros linijų konstrukcijos būtų saugios paukščiams ir jų nereikėtų papildomai keisti ar modernizuoti;

| — | per numatomą laikotarpį būtų modernizuotos veikiančios elektros linijos ir ypač „stulpai žudikai“. |
| --- | --- |

—

per numatomą laikotarpį būtų modernizuotos veikiančios elektros linijos ir ypač „stulpai žudikai“.

Planavimas

| — | Atliekant nacionalinės elektros linijų infrastruktūros plėtros planų tinkamą vertinimą (pagal Buveinių direktyvą) / SPAV, užtikrinti, kad į „Natura 2000“ ir laukinių paukščių apsaugos aspektus ir prioritetus būtų visapusiškai atsižvelgiama nuo ankstyvo sprendimų priėmimo proceso etapo; |
| --- | --- |

—

Atliekant nacionalinės elektros linijų infrastruktūros plėtros planų tinkamą vertinimą (pagal Buveinių direktyvą) / SPAV, užtikrinti, kad į „Natura 2000“ ir laukinių paukščių apsaugos aspektus ir prioritetus būtų visapusiškai atsižvelgiama nuo ankstyvo sprendimų priėmimo proceso etapo;

| — | kai įmanoma, keisti planus, siekiant apeiti pažeidžiamas „Natura 2000“ teritorijas ir kitas vietas, kurios yra svarbios 4 skyriuje išvardytų rūšių paukščiams; |
| --- | --- |

—

kai įmanoma, keisti planus, siekiant apeiti pažeidžiamas „Natura 2000“ teritorijas ir kitas vietas, kurios yra svarbios 4 skyriuje išvardytų rūšių paukščiams;

| — | nustatyti ypač jautrias paukščių rūšis pagal jų pažeidžiamumą, susijusį su elektros linijomis, apsaugos būklę, populiacijų dydį ir paplitimą šalyje; |
| --- | --- |

—

nustatyti ypač jautrias paukščių rūšis pagal jų pažeidžiamumą, susijusį su elektros linijomis, apsaugos būklę, populiacijų dydį ir paplitimą šalyje;

| — | nustatyti prioritetines teritorijas ir vietas, atsižvelgiant į prioritetinių rūšių paukščių paplitimą, populiacijų tankį ir gausą, taip pat esančią bei planuojamą infrastruktūrą, ir parengti nacionalinį pažeidžiamų vietų žemėlapį, kuriame būtų parodytos svarbiausios probleminės zonos ir kitos prioritetinės (didelės rizikos) teritorijos, kuriose reikia imtis poveikio prevencijos ir mažinimo priemonių; |
| --- | --- |

—

nustatyti prioritetines teritorijas ir vietas, atsižvelgiant į prioritetinių rūšių paukščių paplitimą, populiacijų tankį ir gausą, taip pat esančią bei planuojamą infrastruktūrą, ir parengti nacionalinį pažeidžiamų vietų žemėlapį, kuriame būtų parodytos svarbiausios probleminės zonos ir kitos prioritetinės (didelės rizikos) teritorijos, kuriose reikia imtis poveikio prevencijos ir mažinimo priemonių;

| — | nustatyti prioritetines elektros linijas, kurių poveikį reikia mažinti, atsižvelgiant į paukščių žūčių ir paplitimo duomenis; |
| --- | --- |

—

nustatyti prioritetines elektros linijas, kurių poveikį reikia mažinti, atsižvelgiant į paukščių žūčių ir paplitimo duomenis;

| — | planuojant infrastruktūrą / jos maršrutus, kai įmanoma, vengti prioritetinių teritorijų ir vietų (paukščių veisimosi ir žiemojimo teritorijų, migracijos kelių koncentracijos vietų, perinčių paukščių kolonijų, būriavimosi vietų, pakrančių, šlapynių); |
| --- | --- |

—

planuojant infrastruktūrą / jos maršrutus, kai įmanoma, vengti prioritetinių teritorijų ir vietų (paukščių veisimosi ir žiemojimo teritorijų, migracijos kelių koncentracijos vietų, perinčių paukščių kolonijų, būriavimosi vietų, pakrančių, šlapynių);

| — | parengti gaires, kaip techniniais sprendimais mažinti paukščių susidūrimų ar elektros smūgių pavojų (pvz., Haas et al. 2005 m.; Haas ir Nikow, 2006 m.; Prinsen et al., 2011 m.); |
| --- | --- |

—

parengti gaires, kaip techniniais sprendimais mažinti paukščių susidūrimų ar elektros smūgių pavojų (pvz., Haas et al. 2005 m.; Haas ir Nikow, 2006 m.; Prinsen et al., 2011 m.);

| — | iš anksto įvertinti galimą planuojamų prevencijos ir reagavimo strategijų veiksmingumą, kad būtų užtikrinta, jog intervencinės valdymo priemonės būtų grindžiamos faktais; |
| --- | --- |

—

iš anksto įvertinti galimą planuojamų prevencijos ir reagavimo strategijų veiksmingumą, kad būtų užtikrinta, jog intervencinės valdymo priemonės būtų grindžiamos faktais;

| — | parengti poveikio mažinimo priemonių įgyvendinimo planą; |
| --- | --- |

—

parengti poveikio mažinimo priemonių įgyvendinimo planą;

| — | sukurti nacionalinę duomenų bazę ir geografinę informacinę sistemą (GIS), kad būtų tvarkomi duomenys apie paukščių ir elektros linijų sambūvį ir tinkamai planuojamos teritorijos, be kita ko, pagal ekologinius, techninius ir ekonominius kriterijus parenkant optimalias elektros linijų trasas. |
| --- | --- |

—

sukurti nacionalinę duomenų bazę ir geografinę informacinę sistemą (GIS), kad būtų tvarkomi duomenys apie paukščių ir elektros linijų sambūvį ir tinkamai planuojamos teritorijos, be kita ko, pagal ekologinius, techninius ir ekonominius kriterijus parenkant optimalias elektros linijų trasas.

Stebėsena, tyrimai, vertinimas ir įgyvendinimo pažangos ataskaitos

| — | Įvertinti pažangą pagal strateginių planų tikslus, pagrindinius etapus ir įgyvendinimo terminus; |
| --- | --- |

—

Įvertinti pažangą pagal strateginių planų tikslus, pagrindinius etapus ir įgyvendinimo terminus;

| — | įvertinti įgytą patirtį, kad būtų galima geriau vykdyti veiklą ateityje; |
| --- | --- |

—

įvertinti įgytą patirtį, kad būtų galima geriau vykdyti veiklą ateityje;

| — | rengti įgyvendinimo ataskaitas pagrindiniams suinteresuotiesiems subjektams; |
| --- | --- |

—

rengti įgyvendinimo ataskaitas pagrindiniams suinteresuotiesiems subjektams;

| — | remti dalijimąsi patirtimi tarptautiniu mastu; |
| --- | --- |

—

remti dalijimąsi patirtimi tarptautiniu mastu;

| — | bendradarbiauti stengiantis apsaugoti gresiančius išnykti paukščius, migruojančius dideliais atstumais, nuo neigiamo elektros linijų poveikio; |
| --- | --- |

—

bendradarbiauti stengiantis apsaugoti gresiančius išnykti paukščius, migruojančius dideliais atstumais, nuo neigiamo elektros linijų poveikio;

| — | pradėti ir remti reikiamų tyrimų projektus poveikio prevencijos ir mažinimo priemonių ir paukščių saugos produktų kūrimo ir gamybos srityse; |
| --- | --- |

—

pradėti ir remti reikiamų tyrimų projektus poveikio prevencijos ir mažinimo priemonių ir paukščių saugos produktų kūrimo ir gamybos srityse;

| — | parengti standartizuotus stebėsenos vykdymo įvairiomis sąlygomis protokolus. |
| --- | --- |

—

parengti standartizuotus stebėsenos vykdymo įvairiomis sąlygomis protokolus.

| Siūloma bendra prioritetinių teritorijų ir vietų nustatymo koncepcija

  Siekdamos nustatyti prioritetines teritorijas, kuriose pirmenybę reikia teikti elektros linijų saugos priemonėms, nacionalinės institucijos gali imtis tam tikrų veiksmų. Bendrasis principas, kuriuo grindžiamas šis požiūris, yra toks, kad nustatant nacionalinius poveikio prevencijos ir mažinimo prioritetus pirmenybę reikėtų teikti tokioms teritorijoms, kuriose yra arba jomis naudojasi daugiau prioritetinių rūšių ir reikšminga tokių rūšių populiacijų dalis.
  Pirmenybę tiek toms teritorijoms, kurioms suteiktas specialus apsaugos statusas, tiek kitoms teritorijoms bei vietoms reikia teikti pagal jų svarbą prioritetinėms rūšims (laikiną ar nuolatinį jose esančių populiacijų tankį ir gausą) ir pagal tai jas skirstyti į didelio, vidutinio ir mažo prioriteto teritorijas. |
| --- |

Siūloma bendra prioritetinių teritorijų ir vietų nustatymo koncepcija

Siekdamos nustatyti prioritetines teritorijas, kuriose pirmenybę reikia teikti elektros linijų saugos priemonėms, nacionalinės institucijos gali imtis tam tikrų veiksmų. Bendrasis principas, kuriuo grindžiamas šis požiūris, yra toks, kad nustatant nacionalinius poveikio prevencijos ir mažinimo prioritetus pirmenybę reikėtų teikti tokioms teritorijoms, kuriose yra arba jomis naudojasi daugiau prioritetinių rūšių ir reikšminga tokių rūšių populiacijų dalis.

Pirmenybę tiek toms teritorijoms, kurioms suteiktas specialus apsaugos statusas, tiek kitoms teritorijoms bei vietoms reikia teikti pagal jų svarbą prioritetinėms rūšims (laikiną ar nuolatinį jose esančių populiacijų tankį ir gausą) ir pagal tai jas skirstyti į didelio, vidutinio ir mažo prioriteto teritorijas.

| Teritorijų prioritetinis statusas | Teritorijos rūšis |
| --- | --- |
| DIDELIO PRIORITETO TERITORIJOS
  Svarba – tarptautinė
  (Pavyzdžiui:






  — | specialios apsaugos teritorijos (SAT, atliekančios konkrečią funkciją – suteikti poilsio vietą tarptautiniu mastu reikšmingam skaičiui pažeidžiamų rūšių paukščių); |

Teritorijų prioritetinis statusas

Teritorijos rūšis

DIDELIO PRIORITETO TERITORIJOS

Svarba – tarptautinė

(Pavyzdžiui:

—

specialios apsaugos teritorijos (SAT, atliekančios konkrečią funkciją – suteikti poilsio vietą tarptautiniu mastu reikšmingam skaičiui pažeidžiamų rūšių paukščių);

| — | teritorijos, klasifikuojamos pagal IBA kategorijas: pasaulinės reikšmės – A1, A4 i–iv; Europos – B1 i–iv, B2; ES – C1, C2, C3, C4, C5, C6) |
| --- | --- |

—

teritorijos, klasifikuojamos pagal IBA kategorijas: pasaulinės reikšmės – A1, A4 i–iv; Europos – B1 i–iv, B2; ES – C1, C2, C3, C4, C5, C6)

Probleminės zonos kelioms prioritetinėms rūšims, kurių populiacijų tankis yra didelis, pavyzdžiui:

| — | kelių prioritetinių rūšių pirminių populiacijų svarbiausios veisimosi (perėjimo) vietos; |
| --- | --- |

—

kelių prioritetinių rūšių pirminių populiacijų svarbiausios veisimosi (perėjimo) vietos;

| — | paukščių būriavimosi vietos; |
| --- | --- |

—

paukščių būriavimosi vietos;

| — | svarbiausios laikino sustojimo migruojant vietos; |
| --- | --- |

—

svarbiausios laikino sustojimo migruojant vietos;

| — | svarbiausios poilsio vietos; |
| --- | --- |

—

svarbiausios poilsio vietos;

| — | svarbiausios žiemojimo vietos; |
| --- | --- |

—

svarbiausios žiemojimo vietos;

| — | migracijos kelių koncentracijos vietos; |
| --- | --- |

—

migracijos kelių koncentracijos vietos;

| — | svarbiausi migracijos maršrutai; |
| --- | --- |

—

svarbiausi migracijos maršrutai;

| — | svarbiausi skrydžių keliai tarp poilsio vietų ir maitinimosi vietų. |
| --- | --- |

—

svarbiausi skrydžių keliai tarp poilsio vietų ir maitinimosi vietų.

VIDUTINIO PRIORITETO TERITORIJOS

Svarba – nacionalinė

| — | Nacionaliniu lygmeniu vienai ar kelioms prioritetinėms rūšims svarbios teritorijos; |
| --- | --- |

—

Nacionaliniu lygmeniu vienai ar kelioms prioritetinėms rūšims svarbios teritorijos;

| — | kelių prioritetinių rūšių pagrindinės veisimosi (perėjimo) teritorijos ir pirminių populiacijų vietos; |
| --- | --- |

—

kelių prioritetinių rūšių pagrindinės veisimosi (perėjimo) teritorijos ir pirminių populiacijų vietos;

| — | svarbiausios paukščių laikino apsistojimo vietos; |
| --- | --- |

—

svarbiausios paukščių laikino apsistojimo vietos;

| — | nacionaliniu lygmeniu svarbios paukščių būriavimosi vietos. |
| --- | --- |

—

nacionaliniu lygmeniu svarbios paukščių būriavimosi vietos.

MAŽO PRIORITETO TERITORIJOS

Svarba – regioninė ar vietinė

| — | Regioniniu ar vietos lygmeniu prioritetinėms ir ne prioritetinėms rūšims svarbios teritorijos. |
| --- | --- |

—

Regioniniu ar vietos lygmeniu prioritetinėms ir ne prioritetinėms rūšims svarbios teritorijos.

| Susitarimo dėl Afrikos ir Eurazijos migruojančių vandens paukščių išsaugojimo (AEWA) gairės, kaip išvengti elektros tinklų poveikio arba jį sumažinti

  2012 m. patvirtintose AEWA gairėse, kaip išvengti elektros tinklų poveikio Afrikos ir Eurazijos regione migruojantiems paukščiams arba jį sumažinti (angl. Guidelines on how to avoid or mitigate impact of electricity power grids on migratory birds in the African-Eurasian region), rekomenduoti toliau nurodyti septyni pagrindiniai etapai (Prinsen et al., 2012 m.). | 1 etapas. Plėtoti ir remti strateginį ilgalaikį nacionalinio masto elektros tinklų planavimą, įskaitant žemos ir vidutinės įtampos elektros linijų įrengimą po žeme. Taikyti tinkamas SPAV procedūras, priimant sprendimus dėl nacionaliniu mastu reikalingų elektros linijų, ir panašias tinkamas PAV procedūras taikyti vertinant elektros linijos tiesimą, kai nusprendžiama, kad tokia elektros linija yra reikalinga. Į PAV procedūras reikia įtraukti paukščių susidūrimų ir elektros smūgių rizikos aspektus. |
| --- | --- |

Susitarimo dėl Afrikos ir Eurazijos migruojančių vandens paukščių išsaugojimo (AEWA) gairės, kaip išvengti elektros tinklų poveikio arba jį sumažinti

2012 m. patvirtintose AEWA gairėse, kaip išvengti elektros tinklų poveikio Afrikos ir Eurazijos regione migruojantiems paukščiams arba jį sumažinti (angl. Guidelines on how to avoid or mitigate impact of electricity power grids on migratory birds in the African-Eurasian region), rekomenduoti toliau nurodyti septyni pagrindiniai etapai (Prinsen et al., 2012 m.).

1 etapas. Plėtoti ir remti strateginį ilgalaikį nacionalinio masto elektros tinklų planavimą, įskaitant žemos ir vidutinės įtampos elektros linijų įrengimą po žeme. Taikyti tinkamas SPAV procedūras, priimant sprendimus dėl nacionaliniu mastu reikalingų elektros linijų, ir panašias tinkamas PAV procedūras taikyti vertinant elektros linijos tiesimą, kai nusprendžiama, kad tokia elektros linija yra reikalinga. Į PAV procedūras reikia įtraukti paukščių susidūrimų ir elektros smūgių rizikos aspektus.

| | 2 etapas. Plėtoti ir remti visų suinteresuotųjų subjektų (paslaugų įmonių, gamtosaugininkų, vyriausybinių organizacijų) bendradarbiavimą, pavyzdžiui, remiant savanoriškai pasirašomus susitarimo memorandumus, arba, jeigu būtina, teisės aktais nustatyti privalomą komunalinių įmonių bendradarbiavimą strateginio planavimo ir neigiamo poveikio paukščiams mažinimo klausimais. |
| --- | --- |

2 etapas. Plėtoti ir remti visų suinteresuotųjų subjektų (paslaugų įmonių, gamtosaugininkų, vyriausybinių organizacijų) bendradarbiavimą, pavyzdžiui, remiant savanoriškai pasirašomus susitarimo memorandumus, arba, jeigu būtina, teisės aktais nustatyti privalomą komunalinių įmonių bendradarbiavimą strateginio planavimo ir neigiamo poveikio paukščiams mažinimo klausimais.

| | 3 etapas. Sudaryti rinkinius moksliškai pagrįstų duomenų ir teritorinių duomenų apie esamas saugomas teritorijas ir kitas paukščiams svarbias teritorijas ir jose esančias pažeidžiamas paukščių rūšis, įskaitant informaciją apie tų rūšių paukščių skrydžių tarp veisimosi (perėjimo), maitinimosi ir poilsio vietų takus, taip pat duomenų apie svarbius migracijos koridorius rinkinius. Naudojantis šiais duomenų rinkiniais geriau atliekamas strateginis 1 ir 2 etapų planavimas ir nustatomi prioritetai 4 etape. Jeigu jokių duomenų, pavyzdžiui, pagal reguliarios nacionalinės paukščių stebėsenos projektus, nesurinkta, būtina bent vienus metus rinkti lauko tyrimų duomenis. |
| --- | --- |

3 etapas. Sudaryti rinkinius moksliškai pagrįstų duomenų ir teritorinių duomenų apie esamas saugomas teritorijas ir kitas paukščiams svarbias teritorijas ir jose esančias pažeidžiamas paukščių rūšis, įskaitant informaciją apie tų rūšių paukščių skrydžių tarp veisimosi (perėjimo), maitinimosi ir poilsio vietų takus, taip pat duomenų apie svarbius migracijos koridorius rinkinius. Naudojantis šiais duomenų rinkiniais geriau atliekamas strateginis 1 ir 2 etapų planavimas ir nustatomi prioritetai 4 etape. Jeigu jokių duomenų, pavyzdžiui, pagal reguliarios nacionalinės paukščių stebėsenos projektus, nesurinkta, būtina bent vienus metus rinkti lauko tyrimų duomenis.

| | 4 etapas. Naujų antžeminių elektros linijų trasas parinkti toliau nuo paukščiams svarbių teritorijų, atsižvelgiant į esančias saugomas (nacionalinio arba tarptautinio statuso) teritorijas, abiotinius veiksnius, dėl kurių kyla paukščių ir elektros linijų sambūvio problemų, ir atitinkamų paukščių rūšių pažeidžiamumą. |
| --- | --- |

4 etapas. Naujų antžeminių elektros linijų trasas parinkti toliau nuo paukščiams svarbių teritorijų, atsižvelgiant į esančias saugomas (nacionalinio arba tarptautinio statuso) teritorijas, abiotinius veiksnius, dėl kurių kyla paukščių ir elektros linijų sambūvio problemų, ir atitinkamų paukščių rūšių pažeidžiamumą.

| | 5 etapas. Sudaryti pagrindinių saugomų teritorijų ir rūšių prioritetinius sąrašus, kad būtų galima nustatyti naujų elektros linijų atkarpų poveikio mažinimo ir esančių elektros linijų modernizavimo prioritetus. |
| --- | --- |

5 etapas. Sudaryti pagrindinių saugomų teritorijų ir rūšių prioritetinius sąrašus, kad būtų galima nustatyti naujų elektros linijų atkarpų poveikio mažinimo ir esančių elektros linijų modernizavimo prioritetus.

| | 6 etapas. Naudojant pažangiausias technologijas, mažinti probleminius tiek esamų, tiek planuojamų elektros linijų ruožus, siekiant kuo labiau sumažinti elektros smūgių ir susidūrimų poveikį paukščiams. |
| --- | --- |

6 etapas. Naudojant pažangiausias technologijas, mažinti probleminius tiek esamų, tiek planuojamų elektros linijų ruožus, siekiant kuo labiau sumažinti elektros smūgių ir susidūrimų poveikį paukščiams.

| | 7 etapas. Rengti ir remti vertinimo programas, pagal kurias naudojant standartizuotus protokolus stebimas poveikio mažinimo priemonių veiksmingumas ir gerinami poveikio mažinimo metodai, be kita ko, stebint incidentus (žūtis nuo elektros smūgių ir susidūrimų) ir paukščių buvimą bei judėjimą tose teritorijose, kad būtų įvertintas poveikio (konkrečioms rūšims) mastas. |
| --- | --- |

7 etapas. Rengti ir remti vertinimo programas, pagal kurias naudojant standartizuotus protokolus stebimas poveikio mažinimo priemonių veiksmingumas ir gerinami poveikio mažinimo metodai, be kita ko, stebint incidentus (žūtis nuo elektros smūgių ir susidūrimų) ir paukščių buvimą bei judėjimą tose teritorijose, kad būtų įvertintas poveikio (konkrečioms rūšims) mastas.

5.2.2.   Projekto lygmeniu galimų taikyti poveikio mažinimo ir prevencijos priemonių tyrimas

Projekto lygmeniu atliekant tinkamą vertinimą (pagal Buveinių direktyvą) arba, jei projektai gali turėti poveikį saugomoms rūšims ne „Natura 2000“ teritorijose, – poveikio vertinimą pagal PAV direktyvą, rekomenduojama apsvarstyti toliau nurodytus aspektus (žr. Paukščių direktyvos 5 straipsnį ir Buveinių direktyvos 12 straipsnį).

I etapas. Parengiamasis etapas iki statybos pradžios

| — | Ištirti įvairias galimybes mažinti paukščių ir elektros linijų sambūvio problemas atliekant naujų elektros linijų ir rekonstruotinų linijų PAV / tinkamą vertinimą (pagal Buveinių direktyvą). |
| --- | --- |

—

Ištirti įvairias galimybes mažinti paukščių ir elektros linijų sambūvio problemas atliekant naujų elektros linijų ir rekonstruotinų linijų PAV / tinkamą vertinimą (pagal Buveinių direktyvą).

| — | Planuoti paukščiams saugius sprendimus (požeminius kabelius, plastikiniu apvalkalu izoliuotus laidininkus – PAS kabelius) elektros perdavimo ir skirstomosiose linijose, kai tai techniškai ir finansiškai įmanoma, ypač tose teritorijose, kurios yra labai svarbios paukščiams. |
| --- | --- |

—

Planuoti paukščiams saugius sprendimus (požeminius kabelius, plastikiniu apvalkalu izoliuotus laidininkus – PAS kabelius) elektros perdavimo ir skirstomosiose linijose, kai tai techniškai ir finansiškai įmanoma, ypač tose teritorijose, kurios yra labai svarbios paukščiams.

| — | Užtikrinti, kad naujų elektros oro linijų konstrukcijos būtų saugios paukščiams. |
| --- | --- |

—

Užtikrinti, kad naujų elektros oro linijų konstrukcijos būtų saugios paukščiams.

| — | Tiesiamas elektros linijas grupuoti kartu. |
| --- | --- |

—

Tiesiamas elektros linijas grupuoti kartu.

| — | Jeigu įmanoma, įrengti linijas toliau nuo žinomų skrydžių kelių, poilsio vietų arba kitų paukščių susitelkimo vietų. |
| --- | --- |

—

Jeigu įmanoma, įrengti linijas toliau nuo žinomų skrydžių kelių, poilsio vietų arba kitų paukščių susitelkimo vietų.

| — | Planuoti, kad elektros linijas užstotų augmenija, topografiniai elementai ar žmogaus sukurtos konstrukcijos. |
| --- | --- |

—

Planuoti, kad elektros linijas užstotų augmenija, topografiniai elementai ar žmogaus sukurtos konstrukcijos.

| — | Planuoti atlikti BACI vertinimą (angl. Before-After Control-Impact – prieš projekto įgyvendinimą ir po jo atliekama kontrolė ir poveikio vertinimas) ir pagalbinę stebėseną. |
| --- | --- |

—

Planuoti atlikti BACI vertinimą (angl. Before-After Control-Impact – prieš projekto įgyvendinimą ir po jo atliekama kontrolė ir poveikio vertinimas) ir pagalbinę stebėseną.

| — | Užuot reagavus į incidentus, susijusius su kiekvienu atskiru stulpu, ten, kur stulpai modernizuojami arba elektros oro linijos keičiamos, radus negyvų paukščių, pereiti prie sistemingos, iniciatyvios programos, pagal kurią būtų iš anksto išvengta daugumos paukščių žūčių. |
| --- | --- |

—

Užuot reagavus į incidentus, susijusius su kiekvienu atskiru stulpu, ten, kur stulpai modernizuojami arba elektros oro linijos keičiamos, radus negyvų paukščių, pereiti prie sistemingos, iniciatyvios programos, pagal kurią būtų iš anksto išvengta daugumos paukščių žūčių.

II etapas. Naujų linijų tiesimas

| — | Užtikrinti, kad visiškai rekonstruotų elektros linijų konstrukcijos būtų saugios paukščiams (pvz., požeminiai kabeliai, kabeliai su plastikiniu apvalkalu (PAS kabeliai), saugios stulpų viršūnių konstrukcijos). |
| --- | --- |

—

Užtikrinti, kad visiškai rekonstruotų elektros linijų konstrukcijos būtų saugios paukščiams (pvz., požeminiai kabeliai, kabeliai su plastikiniu apvalkalu (PAS kabeliai), saugios stulpų viršūnių konstrukcijos).

| — | Tiesiant naujas oro linijas stengtis nenaudoti stulpų su smaiginiais izoliatoriais. |
| --- | --- |

—

Tiesiant naujas oro linijas stengtis nenaudoti stulpų su smaiginiais izoliatoriais.

| — | Naudoti stulpus su kabamaisiais izoliatoriais. |
| --- | --- |

—

Naudoti stulpus su kabamaisiais izoliatoriais.

| — | Kiek įmanoma, stengtis neįrengti neutraliojo (įžeminimo) laido virš laidininkų kabelių. |
| --- | --- |

—

Kiek įmanoma, stengtis neįrengti neutraliojo (įžeminimo) laido virš laidininkų kabelių.

III etapas. Veikiančių linijų eksploatavimas: priežiūra, modernizavimas, rekonstravimas, renovavimas

| — | Užtikrinti, kad visiškai rekonstruotų elektros linijų konstrukcijos būtų saugios paukščiams (pvz., požeminiai kabeliai, plastikiniu apvalkalu izoliuoti PAS kabeliai, saugios stulpų viršūnių konstrukcijos). |
| --- | --- |

—

Užtikrinti, kad visiškai rekonstruotų elektros linijų konstrukcijos būtų saugios paukščiams (pvz., požeminiai kabeliai, plastikiniu apvalkalu izoliuoti PAS kabeliai, saugios stulpų viršūnių konstrukcijos).

| — | Užtikrinti, kad prioritetinės elektros linijos, nustatomos atsižvelgiant į paukščių apsaugą / paplitimą, ir visų linijų pavojingiausių tipų stulpai būtų modernizuojami / keičiami į paukščiams saugias linijas ir saugių tipų stulpus pagal pažangiausius techninius paukščių saugos standartus. |
| --- | --- |

—

Užtikrinti, kad prioritetinės elektros linijos, nustatomos atsižvelgiant į paukščių apsaugą / paplitimą, ir visų linijų pavojingiausių tipų stulpai būtų modernizuojami / keičiami į paukščiams saugias linijas ir saugių tipų stulpus pagal pažangiausius techninius paukščių saugos standartus.

| — | Atlikti standartizuotą elektros linijų poveikio paukščiams stebėseną ir poveikio mažinimo priemonių veiksmingumui įvertinti skirtą stebėseną. |
| --- | --- |

—

Atlikti standartizuotą elektros linijų poveikio paukščiams stebėseną ir poveikio mažinimo priemonių veiksmingumui įvertinti skirtą stebėseną.

| — | Gerinti buveines, kad būtų mažinamas elektros linijų poveikis biologinei įvairovei. |
| --- | --- |

—

Gerinti buveines, kad būtų mažinamas elektros linijų poveikis biologinei įvairovei.

| — | Kurti buveines toje pačioje elektros linijos pusėje, kad kuo mažiau reikėtų ją kirsti. |
| --- | --- |

—

Kurti buveines toje pačioje elektros linijos pusėje, kad kuo mažiau reikėtų ją kirsti.

| — | Stengtis, kad arti elektros linijos būtų kuo mažiau žmogaus veiklos / trikdymo (tai pasiekiama švietimo procesu). |
| --- | --- |

—

Stengtis, kad arti elektros linijos būtų kuo mažiau žmogaus veiklos / trikdymo (tai pasiekiama švietimo procesu).

| — | Reguliariai rengti stebėsenos ir poveikio mažinimo veiklos rezultatų ataskaitą ir pateikti ją pagrindiniams suinteresuotiesiems subjektams. |
| --- | --- |

—

Reguliariai rengti stebėsenos ir poveikio mažinimo veiklos rezultatų ataskaitą ir pateikti ją pagrindiniams suinteresuotiesiems subjektams.

IV etapas. Eksploatavimo nutraukimas

| — | Užtikrinti, kad elektros linijų trasoje nebūtų palikta jokios infrastruktūros. |
| --- | --- |

—

Užtikrinti, kad elektros linijų trasoje nebūtų palikta jokios infrastruktūros.

| — | Užtikrinti buveinių vientisumą buvusioje elektros linijų trasoje. |
| --- | --- |

—

Užtikrinti buveinių vientisumą buvusioje elektros linijų trasoje.

5.3.   Išsamios techninės rekomendacijos dėl taisomųjų ir poveikio mažinimo priemonių

Siekiant užtikrinti, kad elektros perdavimo ir skirstomieji įrenginiai būtų saugūs paukščiams, rekomenduojamos toliau nurodytos poveikio mažinimo priemonės ir techniniai parametrai.

5.3.1.   Žūčių nuo elektros smūgių mažinimas

Poveikio mažinimo principai

| 1. | Plieninius elektros stulpus keisti mažiau pavojingais betoniniais arba mediniais stulpais. |
| --- | --- |

1.

Plieninius elektros stulpus keisti mažiau pavojingais betoniniais arba mediniais stulpais.

| 2. | Kadangi laikinos izoliacinės medžiagos dėvisi, o modernizuotų linijų atramų būklė ilgainiui gali blogėti ir jos gali virsti paukščiams mirtinomis konstrukcijomis, reikia teikti pirmenybę ne laikiniems sprendimams, o saugesnių atraminių konstrukcijų naudojimui (pavyzdžiui, su kabamaisiais izoliatoriais arba išdėstant komponentus didesniais atstumais negu nustatyti pakankami minimalūs saugūs atstumai, žr. toliau). |
| --- | --- |

2.

Kadangi laikinos izoliacinės medžiagos dėvisi, o modernizuotų linijų atramų būklė ilgainiui gali blogėti ir jos gali virsti paukščiams mirtinomis konstrukcijomis, reikia teikti pirmenybę ne laikiniems sprendimams, o saugesnių atraminių konstrukcijų naudojimui (pavyzdžiui, su kabamaisiais izoliatoriais arba išdėstant komponentus didesniais atstumais negu nustatyti pakankami minimalūs saugūs atstumai, žr. toliau).

| 3. | Keisti smaiginius izoliatorius kabamaisiais izoliatoriais arba modernizuoti smaiginius izoliatorius įrengiant naujausios kartos pakankamo ilgio izoliacinius gaubtus. |
| --- | --- |

3.

Keisti smaiginius izoliatorius kabamaisiais izoliatoriais arba modernizuoti smaiginius izoliatorius įrengiant naujausios kartos pakankamo ilgio izoliacinius gaubtus.

| 4. | Užtikrinti, kad būtų palikti pakankamai dideli tarpai tarp įvairių laidininkų ir tarp laidininkų ir įžemintų laidų arba techninės įrangos. |
| --- | --- |

4.

Užtikrinti, kad būtų palikti pakankamai dideli tarpai tarp įvairių laidininkų ir tarp laidininkų ir įžemintų laidų arba techninės įrangos.

| 5. | Užtikrinti, kad atstumas tarp laidininkų būtų ne mažesnis nei 1 400 mm. |
| --- | --- |

5.

Užtikrinti, kad atstumas tarp laidininkų būtų ne mažesnis nei 1 400 mm.

| 6. | Užtikrinti, kad atstumas tarp paukščių tupėjimo vietų (skersės, stulpo viršūnės) ir elementų, kuriais teka elektros srovė, būtų ne mažesnis nei 600 mm. |
| --- | --- |

6.

Užtikrinti, kad atstumas tarp paukščių tupėjimo vietų (skersės, stulpo viršūnės) ir elementų, kuriais teka elektros srovė, būtų ne mažesnis nei 600 mm.

| 7. | Atgrasyti paukščius, kad jie netupėtų nesaugiose vietose. |
| --- | --- |

7.

Atgrasyti paukščius, kad jie netupėtų nesaugiose vietose.

Rekomenduojami poveikio mažinimo būdai

Stulpai su smaiginiais izoliatoriais

| — | Izoliatorius ir laidininkus izoliuoti plastikiniais 1 400 mm ilgio izoliaciniais gaubtais. |
| --- | --- |

—

Izoliatorius ir laidininkus izoliuoti plastikiniais 1 400 mm ilgio izoliaciniais gaubtais.

| — | Naudoti apsaugines kabelių movas (1 400 mm ilgio). |
| --- | --- |

—

Naudoti apsaugines kabelių movas (1 400 mm ilgio).

| — | Izoliuoti centrinį laidininką, pritvirtintą prie smaiginio izoliatoriaus ant horizontaliosios konfigūracijos tarpinių atramų be laidžiosios skersės, kad tarp išorinių laidininkų būtų reikiamas tarpas. |
| --- | --- |

—

Izoliuoti centrinį laidininką, pritvirtintą prie smaiginio izoliatoriaus ant horizontaliosios konfigūracijos tarpinių atramų be laidžiosios skersės, kad tarp išorinių laidininkų būtų reikiamas tarpas.

Stulpai su kabamaisiais izoliatoriais

| — | Naudoti tokių tipų stulpus, kur atstumas tarp viduriniojo kabamojo izoliatoriaus ir stulpo viršūnės yra bent 1 000 mm. |
| --- | --- |

—

Naudoti tokių tipų stulpus, kur atstumas tarp viduriniojo kabamojo izoliatoriaus ir stulpo viršūnės yra bent 1 000 mm.

| — | Kai naudojami (trikampio ar skliautinio tipo) stulpai su kabamaisiais izoliatoriais, rekomenduojama, kad bendras viduriniojo laidininko izoliacijos ilgis būtų 2 000 mm, jeigu to stulpo viršuje, žemiau viduriniojo izoliatoriaus yra pavojinga vieta, kurioje gali nutūpti paukštis. |
| --- | --- |

—

Kai naudojami (trikampio ar skliautinio tipo) stulpai su kabamaisiais izoliatoriais, rekomenduojama, kad bendras viduriniojo laidininko izoliacijos ilgis būtų 2 000 mm, jeigu to stulpo viršuje, žemiau viduriniojo izoliatoriaus yra pavojinga vieta, kurioje gali nutūpti paukštis.

Inkarinės ir sankirtos atramos

| — | Naudoti bent 700 mm ilgio izoliatorių girliandas. |
| --- | --- |

—

Naudoti bent 700 mm ilgio izoliatorių girliandas.

| — | Bent du jungės laidus nutiesti žemiau skersės ir izoliuoti trečiąją jungę. |
| --- | --- |

—

Bent du jungės laidus nutiesti žemiau skersės ir izoliuoti trečiąją jungę.

| — | Naudoti izoliuotus jungės laidus. |
| --- | --- |

—

Naudoti izoliuotus jungės laidus.

Transformatoriai, galinės atramos

| — | Konstruojant galines atramas pakankamai izoliuoti jungės laidus ir viršįtampio iškroviklius. |
| --- | --- |

—

Konstruojant galines atramas pakankamai izoliuoti jungės laidus ir viršįtampio iškroviklius.

Atramos su perjungikliais

| — | Atramas su perjungikliais konstruoti taip, kad paukščiai negalėtų nutūpti ant perjungimo įrangos ir (arba) visi pavojingi komponentai būtų izoliuoti. |
| --- | --- |

—

Atramas su perjungikliais konstruoti taip, kad paukščiai negalėtų nutūpti ant perjungimo įrangos ir (arba) visi pavojingi komponentai būtų izoliuoti.

| — | Perjungikliai turi būti montuojami žemiau skersės, o jungės laidai turi būti izoliuoti. |
| --- | --- |

—

Perjungikliai turi būti montuojami žemiau skersės, o jungės laidai turi būti izoliuoti.

| — | Naudoti įvadų izoliacinius gaubtus. |
| --- | --- |

—

Naudoti įvadų izoliacinius gaubtus.

| — | Virš perjungimo įrangos, per visą stulpo viršūnės ilgį arba jos šonuose, išlaikant minimalius privalomus paukščiams saugius atstumus, įrengti izoliuotas (elektrai nelaidžias) paukščiams tupėti skirtas vietas. |
| --- | --- |

—

Virš perjungimo įrangos, per visą stulpo viršūnės ilgį arba jos šonuose, išlaikant minimalius privalomus paukščiams saugius atstumus, įrengti izoliuotas (elektrai nelaidžias) paukščiams tupėti skirtas vietas.

| — | Nesaugiose vietose naudoti veiksmingas paukščius tupėti atgrasančias priemones. |
| --- | --- |

—

Nesaugiose vietose naudoti veiksmingas paukščius tupėti atgrasančias priemones.

Linijų rekonstravimas

| — | Kai įmanoma, elektros oro linijas pakeisti požeminėmis linijomis. |
| --- | --- |

—

Kai įmanoma, elektros oro linijas pakeisti požeminėmis linijomis.

| — | Tiesiant naujas oro linijas rinktis stulpų konstrukcijas be smaiginių izoliatorių. |
| --- | --- |

—

Tiesiant naujas oro linijas rinktis stulpų konstrukcijas be smaiginių izoliatorių.

| — | Naudoti stulpus su kabamaisiais izoliatoriais. |
| --- | --- |

—

Naudoti stulpus su kabamaisiais izoliatoriais.

5.3.2.   Susidūrimų mažinimas

| — | Mažinti plokštumų, su kuriomis paukščiai gali susidurti (vertikaliai atskirtų laidininkų skaičių). |
| --- | --- |

—

Mažinti plokštumų, su kuriomis paukščiai gali susidurti (vertikaliai atskirtų laidininkų skaičių).

| — | Kiek įmanoma, stengtis neįrengti neutraliojo (įžeminimo) laido virš laidininkų kabelių. |
| --- | --- |

—

Kiek įmanoma, stengtis neįrengti neutraliojo (įžeminimo) laido virš laidininkų kabelių.

| — | Įrengti aiškiai matomus didelius kontrastingų (t. y. juodos ir baltos) spalvų ženklus ir (arba) judančius ir šviesą atspindinčius įtaisus, kuriais skrendantys paukščiai nukreipiami nuo laidininkų, kuriais teka elektros srovė, ir įžeminimo laidų. |
| --- | --- |

—

Įrengti aiškiai matomus didelius kontrastingų (t. y. juodos ir baltos) spalvų ženklus ir (arba) judančius ir šviesą atspindinčius įtaisus, kuriais skrendantys paukščiai nukreipiami nuo laidininkų, kuriais teka elektros srovė, ir įžeminimo laidų.

6.   STRATEGINIO POŽIŪRIO SVARBA PLANAVIMUI

6.1.   Integruoto planavimo nauda

Ir energijos perdavimo infrastruktūros, ir kitokios plėtros veiklos planai arba projektai yra neefektyviai rengiami tuo atveju, jeigu pirma pagal numatytą tikslą parengiamas planas arba projektas, ir tik tada, vėliau, atsižvelgiama į jo platesnį poveikį aplinkai ir kitus naudojimo padarinius. Tai reiškia, kad į galimus prieštaravimus atsižvelgiama gana vėlyvame planavimo proceso etape, kai lieka mažiau pasirinkimo galimybių.

Kai jau yra daug padaryta kuriant projekto koncepciją, poveikio aplinkai vertinimas neišvengiamai virsta pastangomis mažinti žalą, kuri bus padaryta, ir nors griežtai laikomasi visų poveikio aplinkai vertinimų taisyklių, sėkmė nėra garantuota. Dėl tokio požiūrio į projekto rengimą ir planavimą taip pat gali kilti ilgų diskusijų su planavimo institucijomis, kitomis interesų grupėmis ir nevyriausybinėmis organizacijomis viešų konsultacijų etape, o dėl to planavimo procesas gali labai užsitęsti ir gali būti patirta papildomų sąnaudų.

Integruotas ir pažangus požiūris į energijos perdavimo infrastruktūros planavimą, kai iš pat pradžių ir rengiant pradinį projektą ar planą kartu atsižvelgiama ir į energijos perdavimo, ir į ekologinius poreikius, turi daug svarbių pranašumų:

| — | taip remiamas sąveikesnis ir skaidresnis planavimo procesas ir skatinama anksti pradėti kartotinį dialogą, ir tai gali padėti labai sutrumpinti visą leidimų išdavimo procedūros trukmę; |
| --- | --- |

—

taip remiamas sąveikesnis ir skaidresnis planavimo procesas ir skatinama anksti pradėti kartotinį dialogą, ir tai gali padėti labai sutrumpinti visą leidimų išdavimo procedūros trukmę;

| — | tinkamas strateginis (teritorijų) planavimas gali padėti išvengti galimų su konkrečia teritorija susijusių konfliktų arba jų sumažinti vėlesniame plėtros proceso etape, kai jau yra paskirti reikiami finansiniai ir teisiniai ištekliai ir lieka mažiau galimybių ką nors keisti; |
| --- | --- |

—

tinkamas strateginis (teritorijų) planavimas gali padėti išvengti galimų su konkrečia teritorija susijusių konfliktų arba jų sumažinti vėlesniame plėtros proceso etape, kai jau yra paskirti reikiami finansiniai ir teisiniai ištekliai ir lieka mažiau galimybių ką nors keisti;

| — | tai savo ruožtu taip pat gali padėti sukurti skaidresnę ir stabilesnę reglamentavimo aplinką plėtros planuotojams ir suteikti jiems daugiau tikrumo dėl tikėtinos jų paraiškos išduoti leidimą sėkmės, nes į aplinkosaugos problemas yra atsižvelgta jau rengiant pradinę projekto koncepciją; |
| --- | --- |

—

tai savo ruožtu taip pat gali padėti sukurti skaidresnę ir stabilesnę reglamentavimo aplinką plėtros planuotojams ir suteikti jiems daugiau tikrumo dėl tikėtinos jų paraiškos išduoti leidimą sėkmės, nes į aplinkosaugos problemas yra atsižvelgta jau rengiant pradinę projekto koncepciją;

| — | be to, toks požiūris gali būti ekonomiškai efektyvesnis ilguoju laikotarpiu. Kai į galimas poveikio prevencijos ar mažinimo priemones jau yra atsižvelgta ankstyvame projektavimo arba planavimo etape, galima tikėtis, kad jas bus techniškai lengviau ir pigiau įtraukti į procesą; |
| --- | --- |

—

be to, toks požiūris gali būti ekonomiškai efektyvesnis ilguoju laikotarpiu. Kai į galimas poveikio prevencijos ar mažinimo priemones jau yra atsižvelgta ankstyvame projektavimo arba planavimo etape, galima tikėtis, kad jas bus techniškai lengviau ir pigiau įtraukti į procesą;

| — | galima atrasti naujų, kūrybiškų ir novatoriškų sprendimų ir galimai abipusiškai naudingų situacijų, kurios tikriausiai liktų neištirtos, jei būtų laikomasi labiau tradicinio sektorinio požiūrio į projektų planavimą; |
| --- | --- |

—

galima atrasti naujų, kūrybiškų ir novatoriškų sprendimų ir galimai abipusiškai naudingų situacijų, kurios tikriausiai liktų neištirtos, jei būtų laikomasi labiau tradicinio sektorinio požiūrio į projektų planavimą;

| — | tai gali padėti pagerinti projekto ir už jį atsakingų institucijų įvaizdį visuomenėje. |
| --- | --- |

—

tai gali padėti pagerinti projekto ir už jį atsakingų institucijų įvaizdį visuomenėje.

Nors rengiantis tokio integruoto planavimo procesui ir jį vykdant gali reikėti didesnių pradinių investicijų, yra patikimų įrodymų, kad toks požiūris beveik visada duoda apčiuopiamos naudos, kuri yra kur kas didesnė negu reikalingos papildomos pradinės investicijos.

Labiau integruotas požiūris į planavimą taip pat turės didelę įtaką pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalį dėl „Natura 2000“ teritorijų taikomam leidimų išdavimo procesui. Nors tai galbūt negarantuos, kad projekto paraiška bus sėkminga, galima tikėtis, kad leidimų išdavimo procesas bus daug lengvesnis.

Iš patirties žinoma, kad jeigu į aplinkosaugos aspektus atsižvelgiama ankstyvajame sprendimų priėmimo proceso etape, tinkamų sprendimų galima atrasti tada, kai vis dar turima daug įvairių pasirinkimo galimybių.

Kita vertus, jeigu šis dialogas tarp įvairių sektorių atidedamas iki paskutinių leidimų išdavimo procedūros (pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalį) etapų, galimų sprendimų pasirinkimas yra kur kas mažesnis (ir jų įgyvendinimas daugiau kainuoja) ir labiau tikėtina, kad diskutuojant dėl to gali kilti prieštaravimų ir daugiau konfliktų.

Taip yra ypač tuo atveju, kai konkretaus sektoriaus politika ar plėtros strategija yra patvirtinta aukštu vyriausybiniu lygmeniu nesvarstant jos poveikio kitų sričių politikai. Vėliau, rengiant išsamesnius planus ir projektus, žmonėms yra sunku suprasti, kodėl pagal 6 straipsnio 3 dalies procedūrą gali būti atmesta tai, kam jau pritarta aukščiausiu politiniu lygmeniu (net ir neturint jokios informacijos apie teritorijas).

Vis dėlto gali būti ir tokių atvejų, kai projektas paprasčiausiai yra nesuderinamas su „Natura 2000“ teritorijų apsaugos tikslais arba dėl jo būtų padaryta neatitaisoma žala kai kurioms laukinių paukščių rūšims. Vis dėlto, vadovaujantis integruoto planavimo požiūriu, ši aiški išvada būtų padaryta labai anksti ir būtų galima imtis veiksmų, kad tokio poveikio, kiek įmanoma, būtų išvengta.

6.2.   Energijos perdavimo įrenginiams tinkamų vietų nustatymas

Vienas iš veiksmingiausių būdų išvengti galimo nederėjimo su „Natura 2000“ teritorijų ir ES saugomų rūšių apsaugos tikslais yra apsvarstyti naujos energijos perdavimo infrastruktūros plėtros vietą strateginio planavimo lygmeniu – pavyzdžiui, pagal regioninį ar nacionalinį plėtros planą, nes taip galima visapusiškai atsižvelgti į „Natura 2000“ teritorijų pažeidžiamumą. Taip bus galima nustatyti energijos perdavimo įrenginiams tinkamiausias vietas ir, kiek įmanoma, sumažinti galimo atskirų projektų nederėjimo su „Natura 2000“ teritorijų apsaugos tikslais riziką.

| „Prieinamo dangaus“ susitarimas Vengrijoje (26)

  Po dešimtmetį trukusio bendradarbiavimo 2008 m. vasario 26 d. Vengrijos ornitologų ir gamtosaugininkų draugija (MME / „BirdLife Hungary“), kartu su Aplinkos ir vandentvarkos ministerija ir atitinkamomis elektros energetikos įmonėmis pasirašė „Prieinamo dangaus“ susitarimą. Šio susitarimo tikslas – rasti ilgalaikį paukščių žūčių nuo elektros smūgių problemos sprendimą.
  Pagal šį susitarimą 2008 m. MME parengė žemėlapį, kuriame parodytos svarbiausios paukščių populiacijų susidūrimo su elektros linijomis vietos Vengrijoje. Elektros energetikos įmonės pažadėjo iki 2020 m. visas pavojingas elektros linijas Vengrijoje pertvarkyti taip, kad jos būtų saugios paukščiams, ir taikyti paukščiams saugius naujai tiesiamų elektros linijų tvarkymo metodus.

  Paukščių apsaugos prioritetai Vengrijos vidutinės įtampos elektros linijų tinkle




  Reguliarų ir sistemingą bendradarbiavimą užtikrina koordinavimo komitetas, kuriame dalyvauja kiekvienos susitarimą pasirašiusios šalies atstovai. Elektros energetikos įmonės ir gamtosaugos ekspertai bendradarbiaudami rengia ir nuolat atnaujina gaires dėl susijusių geriausių turimų technologijų ir lauko sąlygomis išbando naujus sprendimus. Šis bendradarbiavimas dar labiau sustiprintas iš dalies pakeitus Gamtos apsaugos įstatymą.
  Iš šio susitarimo įgyvendinimo patirties žinoma, kad darbui koordinuoti, pažangai stebėti ir teisiškai neįpareigojančių susitarimų įgyvendinimo vertinimui atlikti reikia daug pajėgumų; geriausia, kai tai daro pagrindinis gamtosaugos srities partneris. Iki šiol vis dar labai sunku gauti pakankamai lėšų prioritetiniams veiksmams finansuoti. Kai kurie darbai neseniai atlikti remiantis savanorišku elektros energijos įmonių įsipareigojimu 25 proc. bendro finansavimo skirti ES LIFE gamtos projektams. |
| --- |

„Prieinamo dangaus“ susitarimas Vengrijoje (26)

Po dešimtmetį trukusio bendradarbiavimo 2008 m. vasario 26 d. Vengrijos ornitologų ir gamtosaugininkų draugija (MME / „BirdLife Hungary“), kartu su Aplinkos ir vandentvarkos ministerija ir atitinkamomis elektros energetikos įmonėmis pasirašė „Prieinamo dangaus“ susitarimą. Šio susitarimo tikslas – rasti ilgalaikį paukščių žūčių nuo elektros smūgių problemos sprendimą.

Pagal šį susitarimą 2008 m. MME parengė žemėlapį, kuriame parodytos svarbiausios paukščių populiacijų susidūrimo su elektros linijomis vietos Vengrijoje. Elektros energetikos įmonės pažadėjo iki 2020 m. visas pavojingas elektros linijas Vengrijoje pertvarkyti taip, kad jos būtų saugios paukščiams, ir taikyti paukščiams saugius naujai tiesiamų elektros linijų tvarkymo metodus.

Paukščių apsaugos prioritetai Vengrijos vidutinės įtampos elektros linijų tinkle

Image

Reguliarų ir sistemingą bendradarbiavimą užtikrina koordinavimo komitetas, kuriame dalyvauja kiekvienos susitarimą pasirašiusios šalies atstovai. Elektros energetikos įmonės ir gamtosaugos ekspertai bendradarbiaudami rengia ir nuolat atnaujina gaires dėl susijusių geriausių turimų technologijų ir lauko sąlygomis išbando naujus sprendimus. Šis bendradarbiavimas dar labiau sustiprintas iš dalies pakeitus Gamtos apsaugos įstatymą.

Iš šio susitarimo įgyvendinimo patirties žinoma, kad darbui koordinuoti, pažangai stebėti ir teisiškai neįpareigojančių susitarimų įgyvendinimo vertinimui atlikti reikia daug pajėgumų; geriausia, kai tai daro pagrindinis gamtosaugos srities partneris. Iki šiol vis dar labai sunku gauti pakankamai lėšų prioritetiniams veiksmams finansuoti. Kai kurie darbai neseniai atlikti remiantis savanorišku elektros energijos įmonių įsipareigojimu 25 proc. bendro finansavimo skirti ES LIFE gamtos projektams.

| Nacionalinis planavimas Slovėnijoje

  Elektros perdavimo sistemos operatorius („Elektro-Slovenija, d.o.o.“) ir nevyriausybinė gamtos apsaugos organizacija („DOPPS – BirdLife Slovenija“) bendradarbiavo Slovėnijoje planuojant ir įrengiant paukščiams saugias elektros perdavimo linijas.
  Atliekant šį tyrimą nagrinėtos kelios su paukščių apsauga ir elektros perdavimo linijomis glaudžiai susijusios temos: 1) gresiančių išnykti rūšių samprata ir Slovėnijos paukščių populiacijoms grėsmę keliantys veiksniai; 2) Slovėnijos paukščių rūšys ir jų apsaugos būklė; 3) elektros linijoms ir paukščių apsaugai Slovėnijoje taikomi teisės aktai ir teisinė praktika; 4) elektros perdavimo linijų poveikis paukščiams; 5) galimos neigiamo elektros perdavimo linijų poveikio paukščiams mažinimo ir teigiamo poveikio didinimo priemonės; 6) galimų poveikio mažinimo priemonių veiksmingumo vertinimas.
  Slovėnijos elektros perdavimo sistemos operatorius „Elektro-Slovenija“, siekdamas atrasti ne tik elektros vartotojams naudingos, bet ir paukščiams palankios veiklos būdų, neseniai finansavo išsamų paukščių ir elektros perdavimo linijų sambūvio vertinimo tyrimą. Tą tyrimą parengė „DOPPS – BirdLife Slovenija“.
  Per specialias apsaugos teritorijas („Natura 2000“) Slovėnijoje driekiasi beveik 242 km elektros perdavimo linijų ir per jas planuojama papildomai nutiesti dar 123 km perdavimo linijų. Šiose teritorijose elektros perdavimo linijos gali turėti poveikį ne visų rūšių paukščiams, tačiau daugumoje šių teritorijų yra svarbių paukščių populiacijų, kurioms elektros perdavimo linijos gali kelti grėsmę.
  Taigi, kaip šio bendradarbiavimo rezultatas pasiūlytos tokios paukščiams saugių elektros perdavimo linijų įrengimo gairės:






  — | nuo pat projekto pradžios bendradarbiauti su paukščių (gamtos) apsaugos institucijomis; |
| --- | --- |

Nacionalinis planavimas Slovėnijoje

Elektros perdavimo sistemos operatorius („Elektro-Slovenija, d.o.o.“) ir nevyriausybinė gamtos apsaugos organizacija („DOPPS – BirdLife Slovenija“) bendradarbiavo Slovėnijoje planuojant ir įrengiant paukščiams saugias elektros perdavimo linijas.

Atliekant šį tyrimą nagrinėtos kelios su paukščių apsauga ir elektros perdavimo linijomis glaudžiai susijusios temos: 1) gresiančių išnykti rūšių samprata ir Slovėnijos paukščių populiacijoms grėsmę keliantys veiksniai; 2) Slovėnijos paukščių rūšys ir jų apsaugos būklė; 3) elektros linijoms ir paukščių apsaugai Slovėnijoje taikomi teisės aktai ir teisinė praktika; 4) elektros perdavimo linijų poveikis paukščiams; 5) galimos neigiamo elektros perdavimo linijų poveikio paukščiams mažinimo ir teigiamo poveikio didinimo priemonės; 6) galimų poveikio mažinimo priemonių veiksmingumo vertinimas.

Slovėnijos elektros perdavimo sistemos operatorius „Elektro-Slovenija“, siekdamas atrasti ne tik elektros vartotojams naudingos, bet ir paukščiams palankios veiklos būdų, neseniai finansavo išsamų paukščių ir elektros perdavimo linijų sambūvio vertinimo tyrimą. Tą tyrimą parengė „DOPPS – BirdLife Slovenija“.

Per specialias apsaugos teritorijas („Natura 2000“) Slovėnijoje driekiasi beveik 242 km elektros perdavimo linijų ir per jas planuojama papildomai nutiesti dar 123 km perdavimo linijų. Šiose teritorijose elektros perdavimo linijos gali turėti poveikį ne visų rūšių paukščiams, tačiau daugumoje šių teritorijų yra svarbių paukščių populiacijų, kurioms elektros perdavimo linijos gali kelti grėsmę.

Taigi, kaip šio bendradarbiavimo rezultatas pasiūlytos tokios paukščiams saugių elektros perdavimo linijų įrengimo gairės:

—

nuo pat projekto pradžios bendradarbiauti su paukščių (gamtos) apsaugos institucijomis;

| — | planuojant elektros perdavimo linijų trasą atsižvelgti į konkrečias vietos aplinkybes ir tuo tikslu remtis visais metų laikais surinktais konkrečiais duomenimis apie toje teritorijoje aptinkamus paukščius; |
| --- | --- |

—

planuojant elektros perdavimo linijų trasą atsižvelgti į konkrečias vietos aplinkybes ir tuo tikslu remtis visais metų laikais surinktais konkrečiais duomenimis apie toje teritorijoje aptinkamus paukščius;

| — | stengtis neįrengti elektros perdavimo linijų tose teritorijose, kur yra didelės paukščių santalkos, ties reguliariais skrydžių takais ir migracijos koridoriais, kur paukščiams kyla pavojus susidurti su linijomis; |
| --- | --- |

—

stengtis neįrengti elektros perdavimo linijų tose teritorijose, kur yra didelės paukščių santalkos, ties reguliariais skrydžių takais ir migracijos koridoriais, kur paukščiams kyla pavojus susidurti su linijomis;

| — | naudotis esamomis elektros linijų trasomis ir elektros linijas sujungti su kita esama linijine infrastruktūra; |
| --- | --- |

—

naudotis esamomis elektros linijų trasomis ir elektros linijas sujungti su kita esama linijine infrastruktūra;

| — | pakeisti laidininkų ir įžeminimo laidų konfigūraciją; |
| --- | --- |

—

pakeisti laidininkų ir įžeminimo laidų konfigūraciją;

| — | pažymėti elektros linijas specialiais ženklais, kad laidininkai ir ypač įžeminimo laidai būtų geriau matomi; |
| --- | --- |

—

pažymėti elektros linijas specialiais ženklais, kad laidininkai ir ypač įžeminimo laidai būtų geriau matomi;

| — | jeigu planų įrengti linijas labai pažeidžiamose vietose atsisakyti negalima, įrengti elektros kabelius po žeme (jei įmanoma); |
| --- | --- |

—

jeigu planų įrengti linijas labai pažeidžiamose vietose atsisakyti negalima, įrengti elektros kabelius po žeme (jei įmanoma);

| — | siekiant padėti kai kuriems lizdus sukantiems paukščiams, ant elektros linijų bokštų įrengti saugias lizdams sukti skirtas platformas ir inkilus. |
| --- | --- |

—

siekiant padėti kai kuriems lizdus sukantiems paukščiams, ant elektros linijų bokštų įrengti saugias lizdams sukti skirtas platformas ir inkilus.

| Vokietijos elektros tinklo dešimties metų plėtros plano SPAV (strateginis poveikio aplinkai vertinimas)

  Vokietijos federalinė tinklų agentūra („Bundesnetzagentur“) atliko Vokietijos elektros tinklo dešimties metų plėtros plano SPAV. Atsižvelgta į šiuos elektros perdavimo įrenginius: nuolatinės srovės ir kintamosios srovės aukštosios įtampos elektros perdavimo sausumoje (oro ir požemines) linijas, povandeninius jūrinius kabelius, mišriuosius tinklus ir susijusius komponentus.
  Šio SPAV tikslai yra:






  — | anksti ir kuo išsamiau nustatyti, apibūdinti ir įvertinti šio plėtros plano tiesioginį ir netiesioginį poveikį aplinkai (t. y. gyvūnams, augalams ir biologinei įvairovei ir visų pirma „Natura 2000“ teritorijoms); |
| --- | --- |

Vokietijos elektros tinklo dešimties metų plėtros plano SPAV (strateginis poveikio aplinkai vertinimas)

Vokietijos federalinė tinklų agentūra („Bundesnetzagentur“) atliko Vokietijos elektros tinklo dešimties metų plėtros plano SPAV. Atsižvelgta į šiuos elektros perdavimo įrenginius: nuolatinės srovės ir kintamosios srovės aukštosios įtampos elektros perdavimo sausumoje (oro ir požemines) linijas, povandeninius jūrinius kabelius, mišriuosius tinklus ir susijusius komponentus.

Šio SPAV tikslai yra:

—

anksti ir kuo išsamiau nustatyti, apibūdinti ir įvertinti šio plėtros plano tiesioginį ir netiesioginį poveikį aplinkai (t. y. gyvūnams, augalams ir biologinei įvairovei ir visų pirma „Natura 2000“ teritorijoms);

| — | sistemingai ir užtikrintai įtraukti aplinkos apsaugos klausimus į sprendimų priėmimo procesą; |
| --- | --- |

—

sistemingai ir užtikrintai įtraukti aplinkos apsaugos klausimus į sprendimų priėmimo procesą;

| — | per sprendimų priėmimo procesą skaidriau nustatyti pusiausvyrą tarp ekonominių, socialinių ir aplinkos apsaugos klausimų. |
| --- | --- |

—

per sprendimų priėmimo procesą skaidriau nustatyti pusiausvyrą tarp ekonominių, socialinių ir aplinkos apsaugos klausimų.

Atliekant SPAV buvo surinkti ir panaudoti įvairūs poveikio aplinkai vertinimai, kuriuos dėl įvairių konkrečių projektų inicijavo ir parengė įvairios institucijos, tokios kaip ministerijos, federalinės valdžios institucijos, universitetai, konsultacinės įmonės ir tinklų operatoriai. Be to, siekiant aptarti šio tyrimo sritį surengtos viešos konsultacijos, o, kad atskirų tinklo plėtros projektų poveikio aplinkai vertinimų nereikėtų pradėti nuo nulio, parengta bendra metodika.

Šiomis pastangomis pasiekta, kad tyrimo sritis būtų kur kas platesnė, ir Federalinė tinklų agentūra pirmą kartą ištyrė ne tik sausumos, bet ir šalies teritorinių vandenų projektų poveikį aplinkai. Kai kuriais atvejais atsižvelgta ir į tų projektų, pagal kuriuos naudojami požeminiai kabeliai, poveikį aplinkai.

Be to, poveikio aplinkai vertinimo ataskaitoje plačiau išnagrinėtos įvairios galimos alternatyvos. Įvertintos atskirų projektų alternatyvos, taip pat alternatyvi prijungimo prie tinklo sistema teritoriniuose vandenyse ir skirtingos elektros perdavimo technologijos. Be to, Federalinė tinklų agentūra poveikį aplinkai įvertino pagal įvairius plėtros scenarijus – tai padėjo jai priimti patikima informacija pagrįstus sprendimus ir išrinkti mažiausiai kenkiančius aplinkai projektus.

6.3.   Leidimų energijos perdavimo įrenginiams išdavimo procedūrų supaprastinimo būdų paieška

Vadovautis strategiškesniu požiūriu į energijos perdavimo planavimą taip pat yra naudinga todėl, kad tai padeda efektyviau organizuoti įvairias leidimų išdavimo procedūras ir poveikio aplinkai vertinimus.

Šis supaprastinimo procesas yra oficialiai nustatytas TEN-E reglamente ir taikomas bendro intereso projektams (BIP). Be to, yra parengta konkrečių Komisijos gairių, kaip tokius supaprastinimo mechanizmus praktiškai įgyvendinti ir kartu užtikrinti aukščiausio lygio aplinkos apsaugą, suderintą su ES aplinkos apsaugos teisės aktais.

Šiose gairėse pateikta rekomendacijų, kurios, nors parengtos konkrečiai BIP, yra labai aktualios ir visiems kitiems energijos perdavimo infrastruktūros planams arba projektams, todėl jos dar kartą apibendrintai pateikiamos toliau (27).

Tose rekomendacijose pagrindinis dėmesys skiriamas:

| — | ankstyvam vertinimų planavimui, jų atlikimo gairių rengimui ir aprėpties nustatymui; |
| --- | --- |

—

ankstyvam vertinimų planavimui, jų atlikimo gairių rengimui ir aprėpties nustatymui;

| — | ankstyvam ir efektyviam poveikio aplinkai vertinimų ir kitų aplinkosaugos reikalavimų integravimui; |
| --- | --- |

—

ankstyvam ir efektyviam poveikio aplinkai vertinimų ir kitų aplinkosaugos reikalavimų integravimui;

| — | procedūrų koordinavimui ir terminams; |
| --- | --- |

—

procedūrų koordinavimui ir terminams;

| — | duomenų rinkimui, dalijimuisi jais ir kokybės kontrolei; |
| --- | --- |

—

duomenų rinkimui, dalijimuisi jais ir kokybės kontrolei;

| — | tarpvalstybiniam bendradarbiavimui; |
| --- | --- |

—

tarpvalstybiniam bendradarbiavimui;

| — | ankstyvam ir veiksmingam visuomenės dalyvavimui. |
| --- | --- |

—

ankstyvam ir veiksmingam visuomenės dalyvavimui.

6.3.1.   Ankstyvas vertinimų planavimas, jų atlikimo gairių rengimas ir aprėpties nustatymas

Kaip pirmiau rašyta šiame skyriuje, įvairių vertinimų ir kitų aplinkosaugos reikalavimų laikymosi ankstyvas planavimas ir atlikimo gairių rengimas turi lemiamą reikšmę siekiant sėkmingai supaprastinti poveikio aplinkai vertinimo procedūras. Geriausia tai daryti labai ankstyvame plano arba projekto koncepcijos etape (pvz., nustatant jungčių vietas); taip bus parengtos konkrečios vertinimo atlikimo gairės, kuriose bus nurodyta, kurios rūšies vertinimą ir kuriame visos vertinimo / leidimų išdavimo procedūros etape reikėtų atlikti. Už šių gairių rengimą turėtų būti pirmiausia atsakingas projekto rengėjas; jis turi glaudžiai bendradarbiauti su koordinuojančiąja institucija.

Pakopinio vertinimo atlikimo gairėse taip pat turėtų būti nurodyta, kuriuos aspektus ir kuriame proceso etape būtų galima vertinti, siekiant užtikrinti papildomumą, išvengti rizikos, kad kai kurie dalykai gali likti neapsvarstyti, ir sumažinti riziką, kad vertinimus reikės kartoti. Šiose gairėse taip pat būtų galima nustatyti, kaip ir kuriame proceso etape turėtų būti įvykdyti kiti aplinkosaugos reikalavimai.

Siekiant tinkamai planuoti įvairius reikiamus vertinimus ir kitų aplinkosaugos reikalavimų vykdymą, rekomenduojama labai anksti nustatyti viso galimo projekto poveikio aplinkai aprėptį – tai turėtų būti padaryta jau jo koncepcijos kūrimo etape. Išsamiau nustatyti aprėptį būtų galima tolesniame projekto rengimo etape, pvz., etape iki paraiškos pateikimo (kaip reikalaujama pagal naujojo TEN-E reglamento 10 straipsnio 4 dalies a punktą) arba per PAV ar tinkamo vertinimo (pagal Buveinių direktyvą) procesą.

Ėmusis aprėpties nustatymo veiksmų atsiranda paskatos anksti pradėti dialogą. Šie veiksmai padeda nustatyti taikytinus teisės aktus ar atliktinus vertinimus ir numatyti teisės aktais grindžiamą kontrolę kontrolę arba galimą poveikį, kuris gali būti svarbus projektui, bet dar nežinomas projekto rengėjui. Šie veiksmai taip pat padeda nustatyti reikiamus duomenis, galimas alternatyvas, informacijos rinkimo metodus bei jų taikymo sritį ir duomenų išsamumo lygį, taip pat suinteresuotiesiems subjektams, kuriems daromas poveikis, ir visuomenei itin rūpimus klausimus. Nuo pat pradžios su atitinkamomis institucijomis susitaręs dėl to, ko tikimasi iš vertinimo, projekto rengėjas gali užtikrintai ir efektyviai iš anksto planuoti rinkti aplinkos apsaugai svarbią informaciją.

6.3.2.   Ankstyvas ir efektyvus poveikio aplinkai vertinimų ir kitų aplinkosaugos reikalavimų integravimas

Labai patartina poveikio aplinkai vertinimus atlikti kuo anksčiau, kiek įmanoma išsamiau ir kuo ankstesniame viso proceso etape. Kad įvairūs vertinimai, kurie yra privalomi pagal įvairius ES teisės aktus arba įvairiuose proceso etapuose, būtų vienas kitu pagrįsti ir vienas kitą papildytų, turėtų būti taikomas veiksmingas pakopinis modelis (nustatant hierarchinius ryšius) (28) (29). Kitus, su vertinimais nesusijusius aplinkosaugos reikalavimus (pvz., pagal abi gamtos apsaugos direktyvas keliamus reikalavimus dėl griežtos rūšių apsaugos tvarkos) taip pat būtų galima kuo anksčiau įtraukti į visą procesą, kad problemas būtų galima nustatyti ir išspręsti ankstyvame etape ir išvengti vėlavimų bei su visuomenės nepritarimu susijusių problemų iki leidimo išdavimo projektui.

Kalbant apie poveikio aplinkai vertinimų ankstyvą įtraukimą į procesą, labai rekomenduojama nustatyti, kad SPAV ir, kai taikytina, tinkami vertinimai (pagal Buveinių direktyvą) būtų privalomai atliekami jau nacionalinių energetikos programų ir planų (pvz., tinklo plėtros planų, kuriuos pagal Direktyvą 2009/72/EB (30) teikia energijos perdavimo sistemos operatoriai (PSO) ir tvirtina kompetentingos institucijos) planavimo etape. Taip galima iš pat pradžių įvertinti įvairių rūšių energijos išteklių ir įvairių energetikos projektų įgyvendinimo vietų tinkamumą aplinkos apsaugos tikslais.

Nustačius tokį reikalavimą, skatinama pereiti prie darnesnio ir efektyvesnio požiūrio į teritorijų planavimą, kad į aplinkosaugos aspektus būtų atsižvelgiama kur kas ankstesniame planavimo proceso etape ir kur kas aukštesniu strateginiu lygmeniu. Taip pat užtikrinama, kad vertinimo lygis visada atitiktų reikiamą planavimo / sprendimų priėmimo lygmenį, ir išvengiama faits accomplis situacijų, kai į nacionalinius energetikos planus įtraukiami projektai, kurių tinkamų vertinimų neatlikta. Taip kils mažiau prieštaravimų atskirų projektų lygmeniu – tiek dėl jų esmės, tiek siekiant visuomenės pritarimo jiems.

| Tinkamo vertinimo (pagal Buveinių direktyvą) įtraukimas į įvairius planavimo ir leidimų išdavimo proceso lygmenis


  Atliekant šį tinkamą vertinimą nacionalinės energetikos sistemos arba tinklo planavimo lygmeniu bus siekiama išvengti plėtros pažeidžiamose vietose, t. y. tose vietose, kuriose siūlomos energetikos infrastruktūros įrengimas gali kelti grėsmę „Natura 2000“ teritorijų apsaugos tikslams, taip pat ES saugomoms rūšims ne „Natura 2000“ teritorijose. Tai nereiškia, kad energetikos infrastruktūros negalima kurti „Natura 2000“ teritorijose; tai taip pat nereiškia, kad ne „Natura 2000“ teritorijose esanti energetikos infrastruktūra negali kenkti „Natura 2000“ teritorijų apsaugos tikslams. Tai turi būti ištiriama kiekvienu konkrečiu atveju.
  Atliekant tinkamą vertinimą su projektu susijusio teritorinio planavimo lygmeniu, didesnis dėmesys bus skiriamas galimam konkrečiau nustatytų alternatyvių vietų pasirinkimo poveikiui „Natura 2000“ teritorijoms. Tai gali būti alternatyvūs maršrutai, kurie nuo pradinių maršrutų skiriasi tik keliais kilometrais ar dar mažiau. Atliekant tinkamą vertinimą šiuo lygmeniu kai kuriais atvejais bus galima nustatyti poreikį imtis kompensacinių priemonių ir net nustatyti vietą, kur tos priemonės turėtų būti taikomos.

  Galiausiai atliekant tinkamą vertinimą pagal leidimo išdavimo konkrečiam projektui procesą bus papildomai tikslinamas jo poveikio pobūdis, to poveikio reikšmingumas ir bet kokios reikalingos jo mažinimo priemonės. Tikslinant šias nuostatas gali būti nustatyta tinkamesnė projekto įgyvendinimo vieta, taip pat konkrečios jo poveikio mažinimo priemonės. Tuo atveju, kai projektų įgyvendinimas yra pateisinamas dėl įpareigojančių viršesnio viešojo intereso priežasčių, gali būti prarasta nemažai laiko, jeigu į poreikį keisti maršrutą arba imtis kompensacinių priemonių bus atsižvelgta tik paskutiniame planavimo ir leidimų išdavimo proceso etape, todėl tokius klausimus reikia apsvarstyti kuo anksčiau. |
| --- |

Tinkamo vertinimo (pagal Buveinių direktyvą) įtraukimas į įvairius planavimo ir leidimų išdavimo proceso lygmenis

Atliekant šį tinkamą vertinimą nacionalinės energetikos sistemos arba tinklo planavimo lygmeniu bus siekiama išvengti plėtros pažeidžiamose vietose, t. y. tose vietose, kuriose siūlomos energetikos infrastruktūros įrengimas gali kelti grėsmę „Natura 2000“ teritorijų apsaugos tikslams, taip pat ES saugomoms rūšims ne „Natura 2000“ teritorijose. Tai nereiškia, kad energetikos infrastruktūros negalima kurti „Natura 2000“ teritorijose; tai taip pat nereiškia, kad ne „Natura 2000“ teritorijose esanti energetikos infrastruktūra negali kenkti „Natura 2000“ teritorijų apsaugos tikslams. Tai turi būti ištiriama kiekvienu konkrečiu atveju.

Atliekant tinkamą vertinimą su projektu susijusio teritorinio planavimo lygmeniu, didesnis dėmesys bus skiriamas galimam konkrečiau nustatytų alternatyvių vietų pasirinkimo poveikiui „Natura 2000“ teritorijoms. Tai gali būti alternatyvūs maršrutai, kurie nuo pradinių maršrutų skiriasi tik keliais kilometrais ar dar mažiau. Atliekant tinkamą vertinimą šiuo lygmeniu kai kuriais atvejais bus galima nustatyti poreikį imtis kompensacinių priemonių ir net nustatyti vietą, kur tos priemonės turėtų būti taikomos.

Galiausiai atliekant tinkamą vertinimą pagal leidimo išdavimo konkrečiam projektui procesą bus papildomai tikslinamas jo poveikio pobūdis, to poveikio reikšmingumas ir bet kokios reikalingos jo mažinimo priemonės. Tikslinant šias nuostatas gali būti nustatyta tinkamesnė projekto įgyvendinimo vieta, taip pat konkrečios jo poveikio mažinimo priemonės. Tuo atveju, kai projektų įgyvendinimas yra pateisinamas dėl įpareigojančių viršesnio viešojo intereso priežasčių, gali būti prarasta nemažai laiko, jeigu į poreikį keisti maršrutą arba imtis kompensacinių priemonių bus atsižvelgta tik paskutiniame planavimo ir leidimų išdavimo proceso etape, todėl tokius klausimus reikia apsvarstyti kuo anksčiau.

6.3.3.   Procedūrų koordinavimas ir terminai

Pagal naująjį TEN-E reglamentą valstybės narės, bendro intereso projektams taikydamos vieno langelio principu grindžiamą leidimų išdavimo procedūrą, privalo pasirinkti integruotą, koordinuotą ar bendradarbiavimu grindžiamą leidimų išdavimo schemą. Nors viso leidimų išdavimo proceso organizavimas nėra tiesiogiai susijęs su tinkamų poveikio aplinkai vertinimo procedūrų supaprastinimu, valstybėms narėms labai rekomenduojama rinktis arba integruotą, arba koordinuotą leidimų išdavimo proceso tvarką, nes abiem atvejais užtikrinamas tam tikro lygio bendras koordinavimas, galintis labai padidinti supaprastinimo poveikį, taip pat koordinuojant atitinkamas poveikio aplinkai vertinimo procedūras.

Dar viena veiksminga poveikio aplinkai vertinimo procedūrų paprastinimo priemonė galėtų būti visų poveikio aplinkai vertinimo procedūrų arba jų dalių terminų nustatymas. Atsižvelgiant į tai, kad atliekant tinkamus vertinimus pagal Buveinių direktyvą yra privaloma atlikti labai konkrečius mokslinius ir techninius tyrimus, tokių vertinimų terminus reikia nustatyti kiekvienu konkrečiu atveju, priklausomai nuo to, kokio pobūdžio ir kiek laiko trunkančius toje vietoje esančių ES saugomų rūšių ir atitinkamų tipų buveinių lauko tyrimus reikia atlikti.

Taip pat svarbu atminti, kad terminus būtų galima nustatyti tik siekiant sumažinti nereikalingus vertinimo procedūrų vėlavimus ir paskatinti, kai įmanoma, naudingai susieti įvairius vertinimus, tačiau tai jokiais būdais neturi pakenkti atliekamų poveikio aplinkai vertinimų kokybei.

Persvarstytoje PAV direktyvoje 2014/52/ES nustatyti konkretūs įpareigojimai dėl terminų ir vieno langelio principu grindžiamų procedūrų nustatymo.

6.3.4.   Ataskaitų kokybė

Naudojantis tinkamai kvalifikuotų išorės ekspertų pagalba ir atliekant nepriklausomą kokybės kontrolę taip pat galima užtikrinti, kad vertinimų ataskaitos būtų patikimos ir kad būtų naudojami tinkami ir aktualūs duomenys. Tai padės išvengti vėlavimų dėl neišsamaus ar prastos kokybės vertinimo. Be to, pagal persvarstytą PAV direktyvą 2014/52/ES valstybės narės turi užtikrinti PAV ataskaitų išsamumą ir kokybę.

Šis klausimas yra ypač aktualus taikant leidimų išdavimo procedūrą pagal 6 straipsnį, kai yra prievolė įrodyti, kad poveikio nebūtų (užuot reikalavus įrodyti jo buvimą), ir kompetentinga institucija privalomo remtis tinkamo vertinimo išvadomis.

6.3.5.   Tarpvalstybinis bendradarbiavimas

Įgyvendindamos tarpvalstybinius projektus valstybės narės turės bendradarbiauti ir tarpusavyje derinti veiksmus, ypač nustatydamos informacijos, kurią turės pateikti projekto rengėjas, aprėptį ir išsamumo lygį ir leidimų išdavimo procedūros tvarkaraštį. Tai galima atlikti pagal bendrą procedūrą, ypač vertinant poveikį aplinkai ir tikimybę, kad tas poveikis bus tarpvalstybinis. Tokias procedūras gali bendrai organizuoti atitinkamų valstybių narių kompetentingos institucijos. Kita vertus, konkrečioms tarpvalstybinio koordinavimo užduotims atlikti galima paskirti trečiąją (koordinavimo) įstaigą.

ES yra Konvencijos dėl poveikio aplinkai vertinimo tarpvalstybiniame kontekste (Espo konvencijos) ir jos Strateginio aplinkos vertinimo protokolo (SAV protokolo) šalis (31). Juose be to, kas nurodyta PAV ir SPAV direktyvose, nustatyta, kad kai planai ir projektai gali turėti reikšmingą poveikį aplinkai kitoje valstybėje narėje arba kai valstybė narė, galinti patirti tokį reikšmingą poveikį, to prašo, ta valstybė narė, kurios teritorijoje rengiamas atitinkamas planas, programa ar projektas arba ketinama jį įgyvendinti, prieš jį patvirtindama ir kuo greičiau turi apie jį pranešti tai kitai valstybei narei (32). 2013 m. Komisija parengė gaires dėl poveikio aplinkai vertinimo procedūros taikymo didelio masto tarpvalstybiniams projektams, siekdama, kad ateityje būtų lengviau išduoti leidimus tokiems projektams ir efektyviai tuos projektus įgyvendinti (33).

Pagal naująjį TEN-E reglamentą toks tarpvalstybinis bendradarbiavimas dėl tarpvalstybinių BIP yra privalomas (8 straipsnio 3 dalis). Be to, kai įgyvendinant BIP susiduriama su dideliais sunkumais, Komisija gali, atitinkamoms valstybėms narėms pritarus, paskirti Europos koordinatorių, kuris padėtų ir palengvintų, be kita ko, viešų konsultacijų ir leidimų išdavimo procesą (6 straipsnis). Tokį koordinatorių ankstesniame proceso etape gali paskirti ir pačios valstybės narės ir taip išvengti bet kokių vėlesnio etapo įgyvendinimo sunkumų.

6.3.6.   Ankstyvas ir veiksmingas visuomenės dalyvavimas

ES poveikio aplinkai vertinimo teisės aktuose (pvz., PAV ir SPAV direktyvose) ir kituose atitinkamuose ES ir tarptautiniuose dokumentuose (Orhuso konvencijoje) nustatyti visuomenės dalyvavimo BIP tvirtinimo procese reikalavimai. Pagal Buveinių direktyvą konsultuotis su visuomene nėra privaloma, bet labai rekomenduojama prireikus tai daryti.

Valstybėms narėms bus svarbu nustatyti tinkamiausią visuomenės dalyvavimo parengiamojo etapo ir leidimų išdavimo procesuose mastą ir laiką. Į pirmiau rekomenduotas poveikio aplinkai vertinimo ankstyvo planavimo ir atlikimo gairių rengimo procedūras reikia įtraukti ir ankstyvą visuomenės dalyvavimo planavimą bei jo gairių rengimą. Anksti nustatant vertinimų aprėptį taip pat būtų galima atsižvelgti ne tik į galimą būsimo projekto poveikį aplinkai, bet ir į jo ypatumus bei galimas su visuomenės dalyvavimu susijusias problemas.

Rekomenduojama, kad visuomenė jau būtų informuota ir dalyvautų anksti nustatant projekto aprėptį ir rengiant įgyvendinimo gaires jau projekto koncepcijos etape. Siekiant informuoti visuomenę ir anksti gauti jos nuomonę, labai naudingi gali būti vieši apžvalginiai renginiai.

7.   LEIDIMŲ IŠDAVIMO PROCEDŪRA PAGAL BUVEINIŲ DIREKTYVOS 6 STRAIPSNĮ

7.1.   Įvadas

Kaip jau minėta, ES gamtos teisės aktais nedraudžiama vykdyti plėtros veiklos „Natura 2000“ teritorijose ir jų apylinkėse. Vietoj to reikalaujama, kad būtų atliktas bet kokio plano arba projekto, galinčio turėti reikšmingą neigiamą poveikį vienai ar daugiau „Natura 2000“ teritorijų, tinkamas vertinimas pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalį, siekiant įvertinti to plano ar projekto padarinius atitinkamai teritorijai arba kelioms teritorijoms.

Šiame skyriuje aiškinama, kaip atlikti tinkamą vertinimą pagal 6 straipsnį, ir ypač daug dėmesio skiriama energijos perdavimo infrastruktūros planams ir projektams.

Kadangi tinkle „Natura 2000“ saugomos pačios vertingiausios ir nykstančios Europos gamtos buveinės ir rūšys, reikšmingą neigiamą poveikį toms teritorijoms galinčių padaryti plėtros projektų patvirtinimo procedūros yra pakankamai griežtos, kad nebūtų pakenkta bendriesiems Paukščių ir Buveinių direktyvų tikslams.

Baigti tvirtinimo procesą dažnai vėluojama dėl prastos kokybės vertinimų, nes iš jų kompetentingos institucijos negali padaryti aiškios išvados dėl atitinkamo plano ar projekto poveikio. Todėl ypač daug dėmesio skiriama poreikiui priimamus sprendimus pagrįsti patikima moksline informacija ir kompetencija.

Taip pat svarbu nepainioti poveikio vertinimų, atliekamų pagal PAV ir SPAV direktyvas, ir tinkamo vertinimo, kuris atliekamas pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalį. Nors šie vertinimai labai dažnai atliekami kartu pagal integruotą procedūrą, kiekvieno iš jų paskirtis yra kitokia ir vertinamas poveikis skirtingiems aplinkos aspektams. Todėl tinkamo vertinimo pagal Buveinių direktyvą negalima pakeisti SPAV ar PAV ir jie negali atstoti šio vertinimo.

Kiekvienos vertinimo procedūros rezultatas taip pat yra skirtingas. Kai atliekamas PAV arba SPAV, į įvertintą poveikį institucijos turi atsižvelgti, o tinkamo vertinimo rezultatas kompetentingai institucijai yra teisiškai privalomas ir nuo to priklauso galutinis jos sprendimas. Taigi, jeigu atliekant tinkamą vertinimą neįmanoma įrodyti, kad neigiamo poveikio „Natura 2000“ teritorijos vientisumui nebus (nepaisant poveikio mažinimo priemonių, kurios bus taikomos), tokį planą arba projektą galima patvirtinti tik jeigu tenkinamos 6 straipsnio 4 dalyje numatytos nukrypti leidžiančios nuostatos taikymo procedūros sąlygos.

6 straipsnyje pateikiamas poveikio vertinimų pagal Buveinių direktyvą, PAV ir SPAV palyginimas.

| Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalis



  Bet kokiems planams ir projektams, tiesiogiai nesusijusiems arba nebūtiniems teritorijos tvarkymui, bet galintiems ją reikšmingai paveikti individualiai arba kartu su kitais planais arba projektais, turi būti atliekamas jų galimo poveikio teritorijai įvertinimas. Atsižvelgiant į poveikio teritorijai įvertinimo išvadas ir remiantis 4 dalies nuostatomis, kompetentingos nacionalinės institucijos pritaria planui ar projektui tik įsitikinusios, kad jis neigiamai nepaveiks nagrinėjamos teritorijos vientisumui ir, jei reikia, išsiaiškinusios plačiosios visuomenės nuomonę. |
| --- |

Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalis

Bet kokiems planams ir projektams, tiesiogiai nesusijusiems arba nebūtiniems teritorijos tvarkymui, bet galintiems ją reikšmingai paveikti individualiai arba kartu su kitais planais arba projektais, turi būti atliekamas jų galimo poveikio teritorijai įvertinimas. Atsižvelgiant į poveikio teritorijai įvertinimo išvadas ir remiantis 4 dalies nuostatomis, kompetentingos nacionalinės institucijos pritaria planui ar projektui tik įsitikinusios, kad jis neigiamai nepaveiks nagrinėjamos teritorijos vientisumui ir, jei reikia, išsiaiškinusios plačiosios visuomenės nuomonę.

7.2.   Leidimų išdavimo procedūros pagal 6 straipsnį taikymo sritis

Atliekant leidimų išdavimo procedūrą, taigi ir tinkamą vertinimą, pagrindinis dėmesys skiriamas toms rūšims ir tų tipų buveinėms, kurios yra saugomos pagal Paukščių ir Buveinių direktyvas, ir visų pirma toms rūšims ir buveinėms, kurių apsaugai skirta atitinkama „Natura 2000“ teritorija.

Tai reiškia, kad atliekant tinkamą vertinimą nereikia vertinti poveikio kitiems gyvūnams ir augalams, nebent jie būtų ekologiškai svarbūs ES saugomoms rūšims ir buveinėms, esančioms toje teritorijoje. Todėl pagal 6 straipsnio 3 dalį atliekamo tinkamo vertinimo sritis yra siauresnė negu vertinimo pagal PAV ir SPAV direktyvas – jį atliekant vertinamas tik poveikis „Natura 2000“ teritorijoms, atsižvelgiant į jų apsaugos tikslus.

Nustatant geografinę šio vertinimo aprėptį, 6 straipsnio 3 dalies nuostatos nėra taikomos tik tiems planams ir projektams, kurie įgyvendinami „Natura 2000“ teritorijoje – jos taikomos ir ne „Natura 2000“ teritorijose vykdomai plėtrai, kuri gali padaryti reikšmingą poveikį toms teritorijoms. Poreikis atlikti tokį vertinimą nustatomas ne pagal tai, ar projekto įgyvendinimo vieta yra „Natura 2000“ teritorijoje, ar ne, o pagal tai, ar jis gali turėti reikšmingą poveikį „Natura 2000“ teritorijai ir jos apsaugos tikslams.

Taip atsižvelgiama ir į bet kokį tikėtiną tarpvalstybinį poveikį. Jeigu vienos valstybės planas ar projektas atskirai arba kartu su kitais planais arba projektais gali turėti reikšmingą poveikį kitos valstybės „Natura 2000“ teritorijai, reikia įvertinti poveikį ir tos kitos valstybės „Natura 2000“ teritorijų vientisumui. Tai atitinka Espo konvenciją ir jos SAV protokolą, kurie ES įgyvendinami PAV ir SPAV direktyvomis (žr. šio rekomendacinio dokumento 6.3.5 punktą).

Reikia nustatyti konkretų poveikį toms rūšims ir tų tipų buveinėms, kurių apsaugai skirta atitinkama teritorija. Nuo to priklauso, kaip toli nuo projekto įgyvendinimo teritorijos turėtų būti vertinamas galimas poveikis. Pavyzdžiui, kai reto augalo augavietės yra labai lokalizuotos ir jis auga tik specifinėmis sąlygomis tam tikroje buveinėje, jį gali paveikti tik visai šalia jo augimo vietų įgyvendinami projektai. Kita vertus, migruojančiai rūšiai, kurios poreikiai siejasi su platesnėmis buveinėmis, planai arba projektai gali turėti poveikį ir per didesnį atstumą.

6 paveikslas

Procedūros taikymo pagal 6 straipsnio 3 ir 4 dalis schema (pagal Komisijos metodinį 6 straipsnio taikymo vadovą)

Taip

Pagal 6 straipsnio4 dalį nukryptileidžianti nuostata

Ar galima daryti išvadą, kad planas arba projektas neigiamai nepaveiks teritorijos vientisumo?

Reikia performuluoti planą arba projektą

Leidimą išduoti galima tikdėl kitų įpareigojančių viršesnio viešojo intereso priežasčių, jei Komisija pateikia teigiamą nuomonę ir imamasi pakankamų kompensacinių priemonių

Leidimą išduoti galima jeigu imamasi pakankamų kompensacinių priemonių

Ar yra atsižvelgiama į žmonių sveikatą ar saugą arba ar yra svarbios naudos aplinkai?

Ar yra įpareigojančių viršesnio viešojo intereso priežasčių?

Ar toje teritorijoje yra prioritetinė buveinė ar rūšis?

Ne

Leidimo išduoti negalima

Ar yra alternatyvių sprendimų?

Ar neigiamą poveikį galima pašalinti, pvz., jo mažinimo priemonėmis?

Leidimą išduoti galima

Įvertinamas suminis ir bendras poveikis kartu su kitais planais ir (arba) projektais

Tinkamas vertinimas

Atrankinis patikrinimas

Leidimo išduoti negalima

Ne

Ne

Ne

Ne

Taip

Taip

Taip

Taip

Taip

Taip

Taip

Taip

Ne

Ne

Įvertinamas poveikis atsižvelgiant į teritorijos apsaugos tikslus

Ar planas arba projektas gali turėti reikšmingą poveikį teritorijoje?

Ar planas arba projektas tiesiogiai susijęs su teritorijos tvarkymu jos išsaugojimo tikslais (arba yra tam būtinas)?

7.3.   Tinkamų vertinimų atlikimo procedūra (žingsnis po žingsnio)

6 straipsnio 3 dalyje nustatyta procedūra turi būti atliekama nustatyta eilės tvarka; kiekviename jos etape nustatoma, ar yra reikalingas tam tikras tolesnis to proceso etapas. Pavyzdžiui, jeigu po atrankinio patikrinimo padaroma išvada, kad neigiamo poveikio tai „Natura 2000“ teritorijai nebus, tą planą arba projektą galima patvirtinti ir toliau jo vertinti nereikia.

Nustatyti tokie etapai (žr. diagramą):

| — | pirmas etapas – atrankinis patikrinimas: šio pradinio etapo tikslas yra nustatyti, ar reikia atlikti plano arba projekto tinkamą vertinimą, ar ne. Jeigu yra tikėtina, kad jis gali turėti reikšmingą neigiamą poveikį „Natura 2000“ teritorijai, tinkamą vertinimą atlikti privaloma; |
| --- | --- |

—

pirmas etapas – atrankinis patikrinimas: šio pradinio etapo tikslas yra nustatyti, ar reikia atlikti plano arba projekto tinkamą vertinimą, ar ne. Jeigu yra tikėtina, kad jis gali turėti reikšmingą neigiamą poveikį „Natura 2000“ teritorijai, tinkamą vertinimą atlikti privaloma;

| — | antras etapas – tinkamas vertinimas: nusprendus, kad tinkamas vertinimas yra reikalingas, būtina atlikti išsamią plano arba projekto galimo poveikio (atskirai arba kartu su kitais planais ar projektais) „Natura 2000“ teritorijos (-ų) vientisumui analizę atsižvelgiant į tos teritorijos ar teritorijų apsaugos tikslus; |
| --- | --- |

—

antras etapas – tinkamas vertinimas: nusprendus, kad tinkamas vertinimas yra reikalingas, būtina atlikti išsamią plano arba projekto galimo poveikio (atskirai arba kartu su kitais planais ar projektais) „Natura 2000“ teritorijos (-ų) vientisumui analizę atsižvelgiant į tos teritorijos ar teritorijų apsaugos tikslus;

| — | trečias etapas – sprendimo priėmimas: jeigu atlikus tinkamą vertinimą padaroma išvada, kad tos teritorijos vientisumui bus padarytas neigiamas poveikis ir to poveikio sumažinti neįmanoma, kompetentingos institucijos turi tą planą arba projektą atmesti. |
| --- | --- |

—

trečias etapas – sprendimo priėmimas: jeigu atlikus tinkamą vertinimą padaroma išvada, kad tos teritorijos vientisumui bus padarytas neigiamas poveikis ir to poveikio sumažinti neįmanoma, kompetentingos institucijos turi tą planą arba projektą atmesti.

6 straipsnio 4 dalyje pateiktos tam tikros nuostatos, leidžiančios nukrypti nuo šios bendros taisyklės. Taigi, jeigu padaroma išvada, kad planas arba projektas neigiamai paveiks „Natura 2000“ teritoriją, išimtinėmis aplinkybėmis jį vis vien galima patvirtinti, jeigu tenkinamos 6 straipsnio 4 dalies sąlygos. Iš to, kas išdėstyta pirmiau, aišku, kad šio sprendimo priėmimo procesas grindžiamas atsargumo principu. Svarbiausia yra objektyviai, pateikiant patikimų įrodymų, įrodyti, kad neigiamo poveikio „Natura 2000“ teritorijai nebus.

7.3.1.   Pirmasis etapas – atrankinis patikrinimas

6 straipsnio 3 dalies procedūros pirmajame etape nustatoma, ar iš tiesų reikia atlikti tinkamą vertinimą, t. y. ar planas arba projektas gali turėti reikšmingą poveikį „Natura 2000“ teritorijai. Jei galima pakankamai užtikrintai nustatyti, kad to plano arba projekto reikšmingas poveikis nėra tikėtinas (nei atskirai, nei kartu su kitais planais arba projektais), galima jį patvirtinti be tolesnio vertinimo.

Tačiau jei kyla bet kokių abejonių, būtina atlikti tinkamą vertinimą, kad šis poveikis būtų išsamiai ištirtas. Tai patvirtino Europos Sąjungos Teisingumo Teismas sprendime Waddensea (C-127/02). Jame padaryta išvada, kad „kaip ir matyti iš Komisijos parengto minėto straipsnio aiškinimo vadovo“ Aplinkos tvarkymas Natura 2000 – Direktyvos dėl buveinių (92/43/EEB) 6 straipsnio nuostatos„, Direktyvos dėl buveinių 6 straipsnio 3 dalyje numatyto aplinkos apsaugos mechanizmo paleidimas nereiškia, jog vertinamas planas ar projektas iš tikrųjų turi reikšmingą poveikį nagrinėjamai teritorijai, tačiau yra tik tikimybė, kad toks poveikis susijęs su minėtu planu ar projektu“. Tame pačiame sprendime Teismas patvirto, kad, jei esama abejonių dėl reikšmingo poveikio nebuvimo, toks vertinimas turi būti atliktas siekiant veiksmingai užtikrinti, kad leidimai dėl planų ar projektų, darančių žalą nagrinėjamos teritorijos vientisumui, nebūtų išduodami.

Priežastys, kuriomis pagrįstas galutinis sprendimas atlikti tinkamą vertinimą arba jo neatlikti, turėtų būti užrašytos dokumentuose ir turėtų būti pateikta pakankamai informacijos padarytai išvadai pagrįsti.

7.3.2.   Antrasis etapas – tinkamas vertinimas

Nusprendus, kad tinkamas vertinimas turi būti atliktas, tokį vertinimą reikės atlikti prieš kompetentingai institucijai priimant sprendimą, ar leisti įgyvendinti tą planą arba projektą, ar neleisti jo įgyvendinti. Kaip jau minėta, tinkamo vertinimo tikslas yra įvertinti plano arba projekto poveikį atitinkamoje teritorijoje atskirai arba kartu su kitais planais ar projektais, atsižvelgiant į jos apsaugos tikslus.

Sąvoka „tinkamas“ iš esmės reiškia, kad vertinimas turi būti tinkamas pagal jo paskirtį, numatytą Paukščių ir Buveinių direktyvose, t. y. apsaugoti abiejose direktyvose išvardytas rūšis ir konkrečių tipų buveines. „Tinkamas“ taip pat reiškia, kad atliekant tokį vertinimą turi būti priimtas pagrįstas sprendimas. Jeigu jo ataskaitoje poveikis „Natura 2000“ teritorijai nėra pakankamai išsamiai įvertintas arba nepateikta pakankamai įrodymų, kad būtų galima padaryti aiškias išvadas, ar būtų neigiamai paveiktas tos teritorijos vientisumas, ar ne, toks vertinimas neatitinka savo paskirties ir jo negalima laikyti „tinkamu“.

Tokie vertinimai, kuriuos atliekant apsiribojama tik bendrais apibūdinimais ir tik paviršutiniškai apžvelgiami esami duomenys apie gamtą toje teritorijoje, nelaikomi „tinkamais“ pagal 6 straipsnio 3 dalį. Tai patvirtino Teisingumo Teismas, nusprendęs, kad „[atliekant tinkamą vertinimą turėtų būti pateikta] išsamių, tikslių ir galutinių duomenų bei išvadų, galinčių išsklaidyti pagrįstas mokslines abejones dėl numatytų darbų poveikio nagrinėjamai <..> teritorijai“ (Komisija / Italija, C-304/05).

Teismas taip pat pabrėžė, jog atliekant tinkamą vertinimą labai svarbu naudotis geriausiomis mokslo žiniomis, kad kompetentingos institucijos galėtų pakankamai užtikrintai padaryti išvadą, jog neigiamo poveikio atitinkamos teritorijos vientisumui nebus. Šiuo atžvilgiu Teismas nusprendė, kad „turi būti, atsižvelgiant į geriausias mokslines žinias šioje srityje, nustatyti visi plano ar projekto, galinčių individualiai arba kartu su kitais planais ar projektais paveikti minėtus tikslus, aspektai“ (C-127/02, 54 punktas).

Dėl tokio specializuoto tinkamo vertinimo pobūdžio labai rekomenduojama šį vertinimą pagrįsti tinkamai kvalifikuotų ekologijos specialistų atliktomis analizėmis.

Galiausiai reikėtų pažymėti, kad nors šį vertinimą gali atlikti arba užsakyti atlikti projekto iniciatorius, kompetentingoms institucijoms tenka atsakomybė užtikrinti, kad tinkamas vertinimas būtų atliktas tinkamai ir būtų galima objektyviai, pateikiant patikimų įrodymų, juo parodyti, kad jokio neigiamo poveikio „Natura 2000“ teritorijos vientisumui, atsižvelgiant į jos apsaugos tikslus, nebus.

—   
  Poveikio vertinimas atsižvelgiant į teritorijos apsaugos tikslus

Kaip jau minėta, atliekant šį vertinimą galimas plano arba projekto poveikis bus vertinamas atsižvelgiant į atitinkamos teritorijos apsaugos tikslus. Siekiant suprasti, kokie yra tie apsaugos tikslai, reikia prisiminti, kaip išrenkamos „Natura 2000“ teritorijos. Kaip paaiškinta pirmiau, kiekviena teritorija į „Natura 2000“ tinklą įtraukiama dėl jos vertingumo išsaugant Buveinių direktyvos I priede išvardytas vieno arba kelių tipų buveines arba jos II priede išvardytas rūšis, arba Paukščių direktyvos I priede išvardytas rūšis, taip pat toje teritorijoje reguliariai aptinkamas migruojančių paukščių rūšis.

Ši išsaugojimo vertė, kurią turi teritorija tuo metu, kai ji paskelbiama „Natura 2000“ teritorija, yra užregistruojama standartinėje duomenų formoje (SDF): joje pateikiamas oficialus teritorijos identifikacinis kodas, pavadinimas, vieta, dydis ir detalus žemėlapis. Joje taip pat aprašomos tos vietovės ekologinės ypatybės, dėl kurių ji paskelbta „Natura 2000“ teritorija, ir pateikiamas bendras kiekvienos rūšies ar kiekvieno tipo buveinės apsaugos būklės toje teritorijoje vertinimas (vertinimo skalė – nuo A iki D).

Taigi, ši forma (SDF) yra pagrindas, kuriuo remiantis nustatomi tos teritorijos apsaugos tikslai, suderinti su bendraisiais Buveinių direktyvos tikslais (6 straipsnio 1 dalis). Teritorijų apsaugos tikslas yra mažų mažiausiai išlaikyti jose nepakitusią tų rūšių ir buveinių, kurių apsaugai jos skirtos, būklę (kokia užregistruota SDF). Tai reiškia, kad reikia užtikrinti, jog jų būklė nepablogės tiek, kad nesiektų to lygio.

Tačiau bendrieji Buveinių ir Paukščių direktyvų tikslai yra ne tik išvengti tolesnio būklės blogėjimo. Jomis siekiama užtikrinti, kad būtų pasiekta gera ES saugomų rūšių ir saugomų tipų buveinių apsaugos būklė visame jų natūralaus paplitimo ES areale. Todėl, kad būtų atkurta ir pagerinta ES saugomų rūšių ir saugomų tipų buveinių, esančių toje teritorijoje, apsaugos būklė (pagal 6 straipsnio 1 dalį), gali reikėti nustatyti platesnio užmojo apsaugos tikslus.

Jeigu platesnio užmojo apsaugos tikslai yra nustatyti, į juos būtina atsižvelgti vertinant plano arba projekto poveikį. Pavyzdžiui, jeigu tikslas yra per 8 metus iki tam tikro lygio atkurti avėdrų populiaciją, nepakanka tik įvertinti, ar jų populiacija išliks stabili – reikia įvertinti, ar tas planas arba projektas nesukliudys pasiekti šio jų apsaugos tikslo.

Rekomenduojama, kad projekto iniciatorius kuo anksčiau pasikonsultuotų su institucijomis, atsakingomis už „Natura 2000“ teritorijas, ir daugiau sužinotų apie tą teritoriją, jos apsaugos tikslus ir atitinkamų tipų buveinių bei rūšių, kurių apsaugai ji skirta, apsaugos būklę. Tos institucijos taip pat galės nurodyti, ar yra išsamesnės susijusios informacijos šaltinių – pavyzdžiui, patvirtintas tos teritorijos tvarkymo planas arba stebėsenos ataskaitų ir tyrimų, kuriuose būtų pranešta apie atitinkamų rūšių ir tų tipų buveinių apsaugos būklę tame regione arba visoje šalyje.

—   
  Tinkamam vertinimui atlikti reikalingos informacijos surinkimas

| Galimi informacijos apie „Natura 2000“ teritorijas šaltiniai:







  — | „Natura 2000“ standartinės duomenų formos; |
| --- | --- |

Galimi informacijos apie „Natura 2000“ teritorijas šaltiniai:

—

„Natura 2000“ standartinės duomenų formos;

| — | „Natura 2000“ teritorijų tvarkymo planai; |
| --- | --- |

—

„Natura 2000“ teritorijų tvarkymo planai;

| — | naujausi techninėje ir mokslinėje literatūroje paskelbti duomenys; |
| --- | --- |

—

naujausi techninėje ir mokslinėje literatūroje paskelbti duomenys;

| — | gamtos apsaugos institucijos, mokslo ekspertai ir gyvosios gamtos rūšių arba buveinių specialistai, gamtosaugos organizacijos, vietos ekspertai; |
| --- | --- |

—

gamtos apsaugos institucijos, mokslo ekspertai ir gyvosios gamtos rūšių arba buveinių specialistai, gamtosaugos organizacijos, vietos ekspertai;

| — | pagal Paukščių direktyvos 12 straipsnį ir Buveinių direktyvos 17 straipsnį pateiktos atitinkamų rūšių ir buveinių apsaugos būklės ataskaitos. |
| --- | --- |

—

pagal Paukščių direktyvos 12 straipsnį ir Buveinių direktyvos 17 straipsnį pateiktos atitinkamų rūšių ir buveinių apsaugos būklės ataskaitos.

7 paveikslas

Reikiami tinkamo vertinimo etapai

KONSULTUOTIS SU KOMPETENTINGOMIS INSTITUCIJOMIS IR SUINTERESUOTAISIAIS SUBJEKTAIS

NUSTATYTI, AR YRA KOKS NORS LIEKAMASIS POVEIKIS TERITORIJOS VIENTISUMUI

APIBRĖŽTI TIRIAMĄJĄ SRITĮ

NUSTATYTI / ĮVERTINTI POVEIKIO PREVENCIJOS IR MAŽINIMO PRIEMONES

kad poveikis būtų pašalintas arba sumažintas iki nereikšmingo dydžio

PARENGTI STEBĖSENOS PROGRAMĄ

SURINKTI ESAMĄ INFORMACIJĄ IR ATLIKTI REIKIAMUS PAPILDOMUS LAUKO TYRIMUS BEI APŽVALGAS

SURINKTI INFORMACIJĄ APIE KITUS PLANUS IR PROJEKTUS

kad būtų galima įvertinti jų suminį poveikį

ĮVERTINTI POVEIKĮ IR JO REIKŠMINGUMĄ

tikslinių tipų buveinėms, atitinkamų rūšių buveinėms ir pačioms rūšims, taip pat ekologinei tos teritorijos struktūrai ir funkcijoms

NUSTATYTI, Į KOKIAS EKOLOGINES YPATYBES REIKIA ATSIŽVELGTI ATLIEKANT VERTINIMĄ

Išanalizuoti galimą projekto veiksmų poveikį toje teritorijoje esančioms rūšims ir buveinėms

NUSTATYTI „NATURA 2000“ TERITORIJOS (-Ų) APSAUGOS TIKSLUS

Svarbus pradinis tinkamo vertinimo etapas – visos reikalingos informacijos ir apie projektą, ir apie „Natura 2000“ teritoriją surinkimas. Paprastai tai yra kartotinis procesas: jeigu pirmą kartą nustatant faktus ir atliekant analizę sužinoma, kad trūksta svarbių žinių, gali reikėti atlikti tolesnius pagrindinius ekologinių ir lauko tyrimų darbus siekiant papildyti turimus duomenis.

Kaip jau minėta, svarbu, kad tinkamas vertinimas būtų pagrįstas geriausiomis turimomis tos srities mokslo žiniomis ir juo būtų galima išsklaidyti visas pagrįstas mokslines abejones dėl siūlomų darbų poveikio toje teritorijoje. Tai patvirtinta keliais Europos Sąjungos Teisingumo Teismo sprendimais. Sprendime Waddensea (C-127/02) Teismas patvirtino, kad „kompetentingos nacionalinės institucijos pritaria planui ar projektui tik įsitikinusios, kad jis neigiamai nepaveiks nagrinėjamos teritorijos vientisumo, taigi tik tokiu atveju, kai moksliniu požiūriu nėra jokių abejonių dėl to, kad nebus tokio poveikio.“

Atliekant išsamius tyrimus ir lauko darbus būtina skirti dėmesį toms buveinėms ir rūšims, kurios gali tapti pažeidžiamos dėl projekto veiksmų. Pažeidžiamumą reikia analizuoti atsižvelgiant į galimą projekto veiklos (jos pobūdžio, masto, metodų ir kt.) poveikį atitinkamoms buveinėms ir rūšims (atsižvelgiant į jų buvimo vietą, ekologinius poreikius, joms gyvybiškai svarbias zonas, elgseną ir kt.).

Bet kokie lauko tyrimai turi būti pakankamai patikimi ir ilgalaikiai, kad būtų atsižvelgta į faktą, jog ekologinės sąlygos įvairiais metų laikais gali būti labai skirtingos. Pavyzdžiui, jeigu tam tikros rūšies tyrimas lauko sąlygomis bus atliekamas tik kelias žiemos dienas, nebus nustatytas jos naudojimasis tomis buveinėmis kitais, svarbesniais metų laikais (pvz., migracijos arba veisimosi laikotarpiu).

Ankstyvas konsultavimasis su gamtos apsaugos institucijomis, kitų mokslo sričių ekspertais ir gamtosaugos organizacijomis padės užtikrintai susidaryti kuo išsamesnį tos teritorijos padėties vaizdą, sužinoti apie joje esančias rūšis ir buveines ir kokių rūšių poveikį reikės analizuoti. Jie taip pat gali patarti dėl naujausios prieinamos mokslinės informacijos apie tą teritoriją ir joje esančias ES saugomas rūšis ir buveinių tipus (įskaitant „Natura 2000“ teritorijų tvarkymo planus), taip pat patarti, kokius papildomus pirminės būklės tyrimus bei lauko tyrimus gali reikėti atlikti siekiant įvertinti tikėtiną projekto poveikį.

Kiti suinteresuotieji subjektai, tokie kaip gamtos apsaugos nevyriausybinės organizacijos, mokslo tiriamosios institucijos arba vietos organizacijos, taip pat gali gebėti pateikti daugiau tinkamam vertinimui naudingų vietos žinių ir informacijos apie ekologinę būklę.

—   
  Neigiamo poveikio nustatymas

Surinkus visus reikiamus pradinės būklės duomenis ir patikrinus jų išsamumą galima pradėti vertinti plano arba projekto poveikį „Natura 2000“ teritorijai. 3 ir 4 skyriuose pateiktas energijos perdavimo infrastruktūros planų ir projektų galimo neigiamo poveikio apibūdinimas turėtų padėti suprasti, į kokių rūšių poveikį reikėtų atkreipti dėmesį.

Tai, visų pirma, gali būti:

| — | buveinių nykimas, jų būklės blogėjimas arba išskaidymas; |
| --- | --- |

—

buveinių nykimas, jų būklės blogėjimas arba išskaidymas;

| — | gyvūnų žūtys dėl elektros smūgių ar susidūrimų; |
| --- | --- |

—

gyvūnų žūtys dėl elektros smūgių ar susidūrimų;

| — | tam tikrų rūšių trikdymas ir išstūmimas; |
| --- | --- |

—

tam tikrų rūšių trikdymas ir išstūmimas;

| — | kliūčių poveikis. |
| --- | --- |

—

kliūčių poveikis.

Kiekvieno projekto poveikis yra unikalus ir turi būti vertinamas kiekvienu konkrečiu atveju. Tai atitinka sprendimą Waddensea: „vertinant plano ar projekto potencialų poveikį, jo dydis turi būti nustatomas visų pirma atsižvelgiant į su planu ar projektu susijusios teritorijos požymius ir specifines aplinkos sąlygas.“

Pirma užduotis yra nustatyti, kurioms ES saugomoms buveinėms ir rūšims kiekvienoje teritorijoje gali būti daromas poveikis ir, taigi, kurias reikia įvertinti išsamiau. Tai yra svarbu, nes kiekvienai rūšiai ir kiekvieno tipo buveinei yra būdingas savitas ekologinis ciklas ir apsaugos reikalavimai. Poveikis kiekvienai iš jų įvairiose teritorijose taip pat bus skirtingas ir priklausys nuo jų apsaugos būklės ir pagrindinių ekologinių sąlygų toje konkrečioje teritorijoje.

Vertinant kiekvieną nustatytą poveikį taip pat bus atsižvelgiama į to poveikio dydį, poveikio rūšį, mastą, trukmę, intensyvumą ir laiką, kuriuo jis patiriamas.

Atliekant tinkamą vertinimą taip pat atsižvelgiama į visus plano arba projekto aspektus, galinčius turėti poveikį tai teritorijai. Reikia atskirai patikrinti kiekvieną plano arba projekto dalį ir pirmiausia reikėtų apsvarstyti galimą tos dalies poveikį kiekvienai rūšiai arba kiekvieno tipo buveinei, kurios apsaugai ta teritorija skirta, o tada įvairių dalių poveikis bus vertinamas bendrai ir atsižvelgiant į jų tarpusavio sąsajas, kad būtų galima nustatyti jų sąveiką.

Nors daugiausia dėmesio reikėtų skirti toms ES svarbioms rūšims ir buveinėms, kurių apsaugai skirta ta teritorija, nereikėtų pamiršti, kad tos tikslinės rūšys ir buveinės taip pat glaudžiai ir sudėtingais būdais sąveikauja su kitomis rūšimis ir buveinėmis, taip pat su savo fizine aplinka. Todėl svarbu ištirti visus elementus, kurie laikomi būtinais ekosistemos struktūrai, funkcijoms ir dinamiškumui, nes bet koks jos pokytis gali neigiamai paveikti ir joje esančias atitinkamų tipų buveines ir rūšis.

Poveikis turi būti prognozuojamas kuo tiksliau, o tų prognozių pagrindas turėtų būti aiškiai nustatytas ir užregistruotas poveikio vertinime (tai reiškia, kad taip pat reikia paaiškinti, kiek tos poveikio prognozės yra patikimos).

Tinkamas vertinimas, kaip ir visi poveikio vertinimai, turėtų būti atliekamas pagal sistemingą planą, siekiant užtikrinti, kad prognozes būtų galima daryti kuo objektyviau, kai tik įmanoma, remiantis kiekybiniais kriterijais. Tai taip pat labai palengvins užduotį nustatyti poveikio mažinimo priemones, kuriomis bus padedama pašalinti prognozuojamą poveikį arba jį sumažinti iki nereikšmingo dydžio.

Tikėtino poveikio prognozavimas gali būti sudėtinga užduotis, nes reikia gerai suprasti ekologinius procesus ir konkrečių rūšių ar tipų buveinių, kurioms gali būti daromas poveikis, apsaugos reikalavimus. Todėl labai rekomenduojama atliekant tinkamą vertinimą kreiptis į ekspertus reikiamų patarimų ir prašyti mokslinės paramos.

| Įprastai naudojami poveikio prognozavimo metodai

  Atliekant tinkamą vertinimą, poveikio dydis turėtų būti vertinamas naudojantis geriausiais prieinamais būdais ir metodais. Kai kurie iš šių įprastų būdų toliau nurodyti šiame teksto intarpe.






  — | Tiesioginiai matavimai – matuojami, pvz., išnykusių arba paveiktų buveinių plotai, proporcingas tam tikros rūšies populiacijų, buveinių ir bendrijų sumažėjimas. |
| --- | --- |

Įprastai naudojami poveikio prognozavimo metodai

Atliekant tinkamą vertinimą, poveikio dydis turėtų būti vertinamas naudojantis geriausiais prieinamais būdais ir metodais. Kai kurie iš šių įprastų būdų toliau nurodyti šiame teksto intarpe.

—

Tiesioginiai matavimai – matuojami, pvz., išnykusių arba paveiktų buveinių plotai, proporcingas tam tikros rūšies populiacijų, buveinių ir bendrijų sumažėjimas.

| — | Procesų schemos, tinklai ir sistemų diagramos naudojamos siekiant parodyti dėl tiesioginio poveikio patiriamą grandininį poveikį; netiesioginis poveikis nurodomas kaip antrinis, tretinis poveikis ir t. t. tokia eilės tvarka, kokia jis patiriamas. Sistemų diagramose įvairią tarpusavio sąveiką ir procesų trajektorijas gebama parodyti lanksčiau negu tinkluose. |
| --- | --- |

—

Procesų schemos, tinklai ir sistemų diagramos naudojamos siekiant parodyti dėl tiesioginio poveikio patiriamą grandininį poveikį; netiesioginis poveikis nurodomas kaip antrinis, tretinis poveikis ir t. t. tokia eilės tvarka, kokia jis patiriamas. Sistemų diagramose įvairią tarpusavio sąveiką ir procesų trajektorijas gebama parodyti lanksčiau negu tinkluose.

| — | Kiekybinio prognozavimo modeliai naudojami siekiant pateikti matematiniais skaičiavimais grindžiamas prognozes, suformuluotas naudojantis duomenimis ir prielaidomis apie poveikio intensyvumą ir kryptį. Naudojant modelius galima ekstrapoliuoti prognozes, atitinkančias ankstesnius ir dabartinius duomenis (tendencijų analizę, scenarijus, analogijas remiantis iš kitų aktualių vietų gauta informacija), ir prognozuoti intuityviai. Atliekant modeliavimo darbą pagal normatyvinius principus, pradedama nuo norimo pasiekti rezultato ir atgaline kryptimi vertinama, ar įgyvendinant siūlomą projektą tie tikslai bus pasiekti. |
| --- | --- |

—

Kiekybinio prognozavimo modeliai naudojami siekiant pateikti matematiniais skaičiavimais grindžiamas prognozes, suformuluotas naudojantis duomenimis ir prielaidomis apie poveikio intensyvumą ir kryptį. Naudojant modelius galima ekstrapoliuoti prognozes, atitinkančias ankstesnius ir dabartinius duomenis (tendencijų analizę, scenarijus, analogijas remiantis iš kitų aktualių vietų gauta informacija), ir prognozuoti intuityviai. Atliekant modeliavimo darbą pagal normatyvinius principus, pradedama nuo norimo pasiekti rezultato ir atgaline kryptimi vertinama, ar įgyvendinant siūlomą projektą tie tikslai bus pasiekti.

| — | Tyrimai populiacijos lygmeniu gali būti naudingi nustatant poveikio, pavyzdžiui, paukščiams, šikšnosparniams ar jūrinių rūšių žinduoliams, padarinius populiacijos lygmeniu. |
| --- | --- |

—

Tyrimai populiacijos lygmeniu gali būti naudingi nustatant poveikio, pavyzdžiui, paukščiams, šikšnosparniams ar jūrinių rūšių žinduoliams, padarinius populiacijos lygmeniu.

| — | Geografinės informacinės sistemos (GIS) naudojamos rengiant teritorinių ryšių modelius, pavyzdžiui, rodančius apribojimų sanklotas, arba sudarant pažeidžiamų teritorijų ir buveinių nykimo vietų žemėlapius. Naudojant GIS, derinamas kompiuterizuotas kartografavimas, žemėlapių duomenų saugojimas ir duomenų bazių tvarkymo sistema, kurioje saugomi duomenys apie tokias charakteristikas kaip žemės naudojimas ar reljefo nuolydis. Naudojant GIS galima greitai parodyti, sujungti ir analizuoti įvairius saugomus kintamuosius. |
| --- | --- |

—

Geografinės informacinės sistemos (GIS) naudojamos rengiant teritorinių ryšių modelius, pavyzdžiui, rodančius apribojimų sanklotas, arba sudarant pažeidžiamų teritorijų ir buveinių nykimo vietų žemėlapius. Naudojant GIS, derinamas kompiuterizuotas kartografavimas, žemėlapių duomenų saugojimas ir duomenų bazių tvarkymo sistema, kurioje saugomi duomenys apie tokias charakteristikas kaip žemės naudojimas ar reljefo nuolydis. Naudojant GIS galima greitai parodyti, sujungti ir analizuoti įvairius saugomus kintamuosius.

| — | Informacija apie panašius ankstesnius projektus gali būti naudinga, ypač jeigu buvo pateikta kiekybinių prognozių ir, jomis remiantis, atlikti stebėjimai vykdant veiklą. |
| --- | --- |

—

Informacija apie panašius ankstesnius projektus gali būti naudinga, ypač jeigu buvo pateikta kiekybinių prognozių ir, jomis remiantis, atlikti stebėjimai vykdant veiklą.

| — | Ekspertų nuomonės ir vertinimai, pagrįsti ankstesne patirtimi ir konsultacijomis dėl panašių vidaus vandenų kelių plėtros projektų. |
| --- | --- |

—

Ekspertų nuomonės ir vertinimai, pagrįsti ankstesne patirtimi ir konsultacijomis dėl panašių vidaus vandenų kelių plėtros projektų.

| — | Apibūdinimas ir koreliacija – fizinių veiksnių (pvz., vandens režimo, srovės, substrato), kurie gali būti tiesiogiai susiję su konkrečių rūšių paplitimu ir gausa. Jei galima prognozuoti būsimas fizines sąlygas, tuomet pagal tai gali būti įmanoma prognozuoti ir buveinių bei populiacijų kaitą ateityje arba rūšių ir buveinių reakcijas. |
| --- | --- |

—

Apibūdinimas ir koreliacija – fizinių veiksnių (pvz., vandens režimo, srovės, substrato), kurie gali būti tiesiogiai susiję su konkrečių rūšių paplitimu ir gausa. Jei galima prognozuoti būsimas fizines sąlygas, tuomet pagal tai gali būti įmanoma prognozuoti ir buveinių bei populiacijų kaitą ateityje arba rūšių ir buveinių reakcijas.

| — | Išliekamosios gebos analizėmis nustatoma nepalankiausių sąlygų riba, iki kurios įmanoma išsaugoti populiacijas ir ekosistemų funkcijas. Nustatomi galimi ribojantys veiksniai ir sudaromos matematinės lygtys, kad atsižvelgiant į ribą, susijusią su kiekvienu ribojančiu veiksniu, būtų galima apibūdinti atitinkamo ištekliaus arba sistemos išliekamąją gebą. |
| --- | --- |

—

Išliekamosios gebos analizėmis nustatoma nepalankiausių sąlygų riba, iki kurios įmanoma išsaugoti populiacijas ir ekosistemų funkcijas. Nustatomi galimi ribojantys veiksniai ir sudaromos matematinės lygtys, kad atsižvelgiant į ribą, susijusią su kiekvienu ribojančiu veiksniu, būtų galima apibūdinti atitinkamo ištekliaus arba sistemos išliekamąją gebą.

Parengta pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 ir 4 dalių nuostatų taikymo metodines gaires (http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/art6/natura_2000_assess_en.pdf).

—   
  Galimo suminio poveikio vertinimas

Atliekant vertinimą negalima neatsižvelgti į suminį poveikį; jį vertinti yra teisiškai privaloma pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalį ir jo vertinimas gali turėti didelę reikšmę ne tik tam planui arba projektui, bet ir kitiems vėlesniems planams arba projektams, kuriuos bus siūloma įgyvendinti toje pačioje teritorijoje.

Kadangi visoje ES sparčiai vykdoma energetikos infrastruktūros plėtra, svarbu suminį poveikį visapusiškai įvertinti jau pradiniuose vertinimo etapuose, o ne kaip papildomą dalyką viso proceso pabaigoje.

6 straipsnio 3 dalyje nėra aiškiai nustatyta, kuriems kitiems planams ir projektams ši bendro poveikio vertinimo nuostata taikytina, tačiau pagrindinis jos taikymo tikslas yra atsižvelgti į suminį poveikį, kuris gali būti patiriamas laikui bėgant. Šiomis aplinkybėmis reikėtų atsižvelgti į tuos planus ar projektus, kurių įgyvendinimas yra užbaigtas, kurie yra patvirtinti, bet dar neužbaigti, arba kuriuos iš tiesų siūloma įgyvendinti.

Svarstydamos siūlomą planą arba projektą valstybės narės negali daryti prielaidos, kad kiti panašūs, bet dar nepasiūlyti ateities planai ir projektai taip pat bus priimtini. Priešingai, jeigu tam tikroje teritorijoje jau yra patvirtintas vienas ar daugiau projektų, ekologiniai reikalavimai, taikomi vertinant būsimų planų arba projektų poveikio toje teritorijoje reikšmingumą, gali būti sugriežtinti.

Pavyzdžiui, jeigu vienas po kito pateikiami keli elektros energetikos infrastruktūros projektai, kuriuos numatoma įgyvendinti keliose „Natura 2000“ teritorijose arba jų apylinkėse, gali būti taip, kad vertinant pirmąjį arba antrąjį projektą bus padaryta išvada, jog jis neigiamo poveikio „Natura 2000“ teritorijoms neturės, tačiau vėlesni projektai galbūt nebus patvirtinti, nes jų poveikis, susumuotas su pirmiau patvirtintų projektų poveikiu, bus pakankamai reikšmingas, kad pakenktų tos teritorijos vientisumui.

Šiomis aplinkybėmis svarbu, kad energetikos infrastruktūros projektai būtų vertinami ne vien kaip atskiri pavieniai projektai, o strategiškai, juos susiejant vieną su kitu didesnėje geografinėje teritorijoje.

—   
  Suminio poveikio vertinimo etapai

8 paveikslas

(Parengta pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 ir 4 dalių nuostatų taikymo metodines gaires,

http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/art6/natura_2000_assess_en.pdf)

| Vertinimo etapai | Vykdytina veikla |
| --- | --- |
| Nustatyti visus projektus / planus, kurių poveikis gali būti patiriamas kartu | Nustatyti visus svarstomo projekto arba plano galimo poveikio šaltinius kartu su visais kitais toje aplinkoje esančiais poveikio šaltiniais ir bet kokiu kitu poveikiu, kuris gali būti patirtas dėl kitų siūlomų projektų arba planų. |
| Poveikio nustatymas | Nustatyti, kokių rūšių poveikis (pvz., triukšmas, vandens išteklių mažėjimas, cheminė tarša ir kt.) gali paveikti tos teritorijos, kuri yra pažeidžiama dėl galimų pokyčių, struktūrinius ir funkcinius aspektus. |
| Vertinimo ribų nustatymas | Nustatyti suminio poveikio vertinimo ribas: įsidėmėtina, kad jos bus skirtingos priklausomai nuo įvairių rūšių poveikio (pvz., poveikio vandens ištekliams, triukšmo); vertinant gali reikėti įtraukti ir toliau (ne toje teritorijoje) esančias vietas. |
| Poveikio plitimo būdo nustatymas | Nustatyti galimus suminio poveikio plitimo būdus (pvz., per vandenį, orą ar kt., ir kaip poveikis kaupsis laiko arba erdvės atžvilgiu). Ištirti sąlygas toje teritorijoje ir nustatyti, kur kyla rizika pažeidžiamiems struktūriniams ir funkciniams tos teritorijos aspektams. |
| Prognozavimas | Prognozuoti nustatyto galimo suminio poveikio dydį / mastą. |
| Vertinimas | Pateikti pastabų dėl to, ar yra tikėtina, kad galimas suminis poveikis bus reikšmingas. |

Vertinimo etapai

Vykdytina veikla

Nustatyti visus projektus / planus, kurių poveikis gali būti patiriamas kartu

Nustatyti visus svarstomo projekto arba plano galimo poveikio šaltinius kartu su visais kitais toje aplinkoje esančiais poveikio šaltiniais ir bet kokiu kitu poveikiu, kuris gali būti patirtas dėl kitų siūlomų projektų arba planų.

Poveikio nustatymas

Nustatyti, kokių rūšių poveikis (pvz., triukšmas, vandens išteklių mažėjimas, cheminė tarša ir kt.) gali paveikti tos teritorijos, kuri yra pažeidžiama dėl galimų pokyčių, struktūrinius ir funkcinius aspektus.

Vertinimo ribų nustatymas

Nustatyti suminio poveikio vertinimo ribas: įsidėmėtina, kad jos bus skirtingos priklausomai nuo įvairių rūšių poveikio (pvz., poveikio vandens ištekliams, triukšmo); vertinant gali reikėti įtraukti ir toliau (ne toje teritorijoje) esančias vietas.

Poveikio plitimo būdo nustatymas

Nustatyti galimus suminio poveikio plitimo būdus (pvz., per vandenį, orą ar kt., ir kaip poveikis kaupsis laiko arba erdvės atžvilgiu). Ištirti sąlygas toje teritorijoje ir nustatyti, kur kyla rizika pažeidžiamiems struktūriniams ir funkciniams tos teritorijos aspektams.

Prognozavimas

Prognozuoti nustatyto galimo suminio poveikio dydį / mastą.

Vertinimas

Pateikti pastabų dėl to, ar yra tikėtina, kad galimas suminis poveikis bus reikšmingas.

—   
  Poveikio reikšmingumo nustatymas

Kai nustatomas poveikis, reikia įvertinti jo reikšmingumą tai teritorijai ir tiksliniams jos bruožams. Vertinant reikšmingumą galima atsižvelgti į šiuos parametrus:

| — | kiekybinius parametrus: pavyzdžiui, kiek tai rūšiai svarbių buveinių ar atitinkamo tipo buveinių būtų prarasta. Kartais reikšmingu poveikiu bus laikomas net atskirų vienetų (individų) arba mažų plotų (kuriuose, pvz., aptinkamos prioritetinių tipų buveinės ir rūšys) toje „Natura 2000“ teritorijoje išnykimas. Kitais atvejais poveikio reikšmingumo riba gali būti ne tokia griežta; tai taip pat priklauso nuo atitinkamų rūšių ir buveinių tipų, jų apsaugos būklės toje teritorijoje ir jų ateities perspektyvų; |
| --- | --- |

—

kiekybinius parametrus: pavyzdžiui, kiek tai rūšiai svarbių buveinių ar atitinkamo tipo buveinių būtų prarasta. Kartais reikšmingu poveikiu bus laikomas net atskirų vienetų (individų) arba mažų plotų (kuriuose, pvz., aptinkamos prioritetinių tipų buveinės ir rūšys) toje „Natura 2000“ teritorijoje išnykimas. Kitais atvejais poveikio reikšmingumo riba gali būti ne tokia griežta; tai taip pat priklauso nuo atitinkamų rūšių ir buveinių tipų, jų apsaugos būklės toje teritorijoje ir jų ateities perspektyvų;

| — | kokybinius parametrus: vertinant poveikio reikšmingumą taip pat reikėtų atsižvelgti į atitinkamo tipo buveinės ar rūšies populiacijos toje teritorijoje kokybę, pavyzdžiui, gali būti taip, kad toje teritorijoje yra svarbi konkrečios rūšies radimvietė (pvz., tai yra pagrindinė teritorija, kurioje ji aptinkama, didesni tipinių miško medynų plotai ar kt.) arba per tą teritoriją eina tos rūšies paplitimo arealo riba. Atitinkamos buveinės arba rūšies apsaugos būklė toje teritorijoje gali būti gera arba, priešingai, prasta ir ją reikia atkurti; |
| --- | --- |

—

kokybinius parametrus: vertinant poveikio reikšmingumą taip pat reikėtų atsižvelgti į atitinkamo tipo buveinės ar rūšies populiacijos toje teritorijoje kokybę, pavyzdžiui, gali būti taip, kad toje teritorijoje yra svarbi konkrečios rūšies radimvietė (pvz., tai yra pagrindinė teritorija, kurioje ji aptinkama, didesni tipinių miško medynų plotai ar kt.) arba per tą teritoriją eina tos rūšies paplitimo arealo riba. Atitinkamos buveinės arba rūšies apsaugos būklė toje teritorijoje gali būti gera arba, priešingai, prasta ir ją reikia atkurti;

| — | tos teritorijos svarbą dėl atitinkamų rūšių biologijos: pvz., tai yra dauginimosi vieta (lizdų sukimo vietos, žuvų neršimo teritorija ar kt.), maitinimosi buveinė ar galimas prieglobstis arba per tą teritoriją eina migracijos keliai; |
| --- | --- |

—

tos teritorijos svarbą dėl atitinkamų rūšių biologijos: pvz., tai yra dauginimosi vieta (lizdų sukimo vietos, žuvų neršimo teritorija ar kt.), maitinimosi buveinė ar galimas prieglobstis arba per tą teritoriją eina migracijos keliai;

| — | ekologines funkcijas, būtinas toje teritorijoje esančioms rūšims ir buveinėms išsaugoti arba atkurti ir apskritai tos teritorijos vientisumui išlaikyti. |
| --- | --- |

—

ekologines funkcijas, būtinas toje teritorijoje esančioms rūšims ir buveinėms išsaugoti arba atkurti ir apskritai tos teritorijos vientisumui išlaikyti.

Kai kyla abejonių ar nesutarimų dėl poveikio reikšmingumo lygio, būtų geriausia, kad dėl to plačiau nutartų atitinkamų sričių ekspertai, pvz., to regiono ir (arba) nacionalinio lygmens specialistai, išmanantys tikslinį objektą, kuriam daromas poveikis, ir tuo remiantis būtų pasiektas konsensusas.

—   
  Poveikio mažinimo priemonių nustatymas siekiant pašalinti neigiamą poveikį

Kai neigiamas poveikis bus nustatytas, bus galima apsvarstyti, ar galima imtis jo mažinimo priemonių, kuriomis tas poveikis būtų pašalintas, būtų neleista jam pasireikšti arba jis būtų sumažintas iki nereikšmingo dydžio (žr. 5 skyriuje pateiktus pasiūlymus dėl įvairių rūšių poveikio mažinimo priemonių, kurias galima taikyti energetikos infrastruktūros projektams). Tiriant tinkamas poveikio mažinimo priemones svarbu visų pirma apsvarstyti tas iš jų, kuriomis poveikį galima pašalinti jo šaltinyje, ir tik tuo atveju, jei tai neįmanoma, reikėtų svarstyti kitas poveikio mažinimo priemones, kuriomis neigiamą projekto poveikį būtų galima bent reikšmingai sumažinti arba sušvelninti.

Turi būti parengtos tokios konkrečios poveikio mažinimo priemonės, kuriomis būtų pašalintas arba sumažintas neigiamas poveikis, nustatytas atliekant tinkamą vertinimą. Jų negalima painioti su kompensacinėmis priemonėmis, kuriomis siekiama kompensuoti padarytą žalą. Galimybę imtis kompensacinių priemonių galima svarstyti tik tada, kai planas arba projektas yra pripažintas reikalingu dėl įpareigojančių viršesnio viešojo intereso priežasčių ir kai nėra kitų alternatyvų (pagal 6 straipsnio 4 dalį – žr. toliau).

Siūlant poveikio mažinimo priemones galima pateikti:

| — | išsamios informacijos apie kiekvieną iš siūlomų priemonių ir paaiškinimą, kaip ja bus pašalintas arba sumažintas nustatytas neigiamas poveikis; |
| --- | --- |

—

išsamios informacijos apie kiekvieną iš siūlomų priemonių ir paaiškinimą, kaip ja bus pašalintas arba sumažintas nustatytas neigiamas poveikis;

| — | įrodymų dėl to, kaip tos priemonės bus įgyvendintos ir kas tai darys; |
| --- | --- |

—

įrodymų dėl to, kaip tos priemonės bus įgyvendintos ir kas tai darys;

| — | jų įgyvendinimo, susijusio su tuo planu arba projektu, tvarkaraštį (kai kurių iš jų gali reikėti imtis dar prieš pradedant plėtros darbus); |
| --- | --- |

—

jų įgyvendinimo, susijusio su tuo planu arba projektu, tvarkaraštį (kai kurių iš jų gali reikėti imtis dar prieš pradedant plėtros darbus);

| — | duomenų apie tai, kaip ta priemonė bus stebima ir kaip jos rezultatais bus remiamasi atliekant kasdienį projekto įgyvendinimo darbą (prisitaikomasis valdymas – žr. toliau). |
| --- | --- |

—

duomenų apie tai, kaip ta priemonė bus stebima ir kaip jos rezultatais bus remiamasi atliekant kasdienį projekto įgyvendinimo darbą (prisitaikomasis valdymas – žr. toliau).

Iš to kompetentinga institucija galės nustatyti, ar tomis priemonėmis bus galima pašalinti nustatytą neigiamą poveikį (ir netyčia nepadaryti kitokio neigiamo poveikio toms rūšims ir atitinkamų tipų buveinėms). Jeigu bus manoma, kad poveikio mažinimo priemonių pakanka, jos bus įtrauktos į galutinio plano ar projekto nuostatas kaip neatsiejama jų dalis arba galės būti nurodytos kaip to projekto patvirtinimo sąlyga.

—   
  Nustatymas, ar daromas poveikis teritorijos vientisumui

Kai jau yra pateiktos kuo tikslesnės projekto poveikio prognozės, įvertintas to poveikio reikšmingumo lygis ir ištirtos visos galimos jo mažinimo priemonės, atliekant tinkamą vertinimą turi būti padaryta galutinė išvada, ar įgyvendinant tą projektą bus padarytas neigiamas poveikis „Natura 2000“ teritorijos vientisumui.

Terminas „vientisumas“ yra aiškiai susijęs su ekologiniu vientisumu. Teritorijos vientisumą galima praktiškai apibrėžti kaip darnią tos teritorijos ekologinės struktūros, funkcijų ir ekologinių procesų visumą visame jos plote ar jos buveinėse, buveinių kompleksuose ir (arba) konkrečių rūšių populiacijose, kurių apsaugai ta teritorija skirta. Teritoriją galima laikyti vientisa tada, kai realizuojamas vidinis jos potencialas derėti su tos teritorijos išsaugojimo tikslais, palaikoma jos savaiminė geba ištaisyti patirtą žalą ir savaime atsinaujinti dinamiškomis sąlygomis, ir joje reikia tik minimalios išorinio tvarkymo pagalbos.

Jeigu planas arba projektas neigiamai veikia teritorijos vientisumą tik todėl, kad keičia jos vaizdą, arba daro reikšmingą poveikį kitų joje esančių tipų buveinėms arba kitoms rūšims negu tos, kurių apsaugai skirta ta „Natura 2000“ teritorija, tai nėra neigiamas poveikis, kuris nurodytas 6 straipsnio 3 dalyje. Kita vertus, jeigu daromas reikšmingas poveikis vienai iš tų rūšių arba tų tipų buveinių, kurių apsaugai skirta ta teritorija, tuomet neišvengiamai daromas neigiamas poveikis ir tos teritorijos vientisumui.

Frazė „teritorijos vientisumas“ reiškia, kad dėmesys skiriamas konkrečiai teritorijai. Todėl negalima sutikti su argumentais, jog tam tikrai teritorijai arba jos daliai daromą žalą galima pateisinti tuo, kad visoje tam tikros valstybės narės teritorijoje, kuri pripažinta europinės reikšmės, nagrinėjamų tipų buveinių ir rūšių apsaugos būklė vis tiek išliks palanki.

Praktiškai vertinant teritorijos vientisumą pirmiausia bus siekiama nustatyti, ar dėl to projekto:

| — | pakistų svarbios ekologinės funkcijos, kurios yra būtinos tiksliniams tos teritorijos bruožams apsaugoti; |
| --- | --- |

—

pakistų svarbios ekologinės funkcijos, kurios yra būtinos tiksliniams tos teritorijos bruožams apsaugoti;

| — | reikšmingai sumažėtų plotas, kuriame yra atitinkamų tipų buveinių (įskaitant net ir prastesnės kokybės buveines), arba toje teritorijoje susilpnėtų atitinkamų rūšių populiacijų, kurios joje yra tikslingai saugomos, gyvybingumas; |
| --- | --- |

—

reikšmingai sumažėtų plotas, kuriame yra atitinkamų tipų buveinių (įskaitant net ir prastesnės kokybės buveines), arba toje teritorijoje susilpnėtų atitinkamų rūšių populiacijų, kurios joje yra tikslingai saugomos, gyvybingumas;

| — | toje teritorijoje sumažėtų įvairovė; |
| --- | --- |

—

toje teritorijoje sumažėtų įvairovė;

| — | teritorija būtų išskaidyta; |
| --- | --- |

—

teritorija būtų išskaidyta;

| — | išnyktų arba susilpnėtų pagrindiniai saviti tos teritorijos bruožai (pvz., medžių danga, reguliarūs kasmetiniai potvyniai), nuo kurių priklauso tikslinio joje saugomo dalyko būklė; |
| --- | --- |

—

išnyktų arba susilpnėtų pagrindiniai saviti tos teritorijos bruožai (pvz., medžių danga, reguliarūs kasmetiniai potvyniai), nuo kurių priklauso tikslinio joje saugomo dalyko būklė;

| — | būtų sukliudyta pasiekti tos teritorijos apsaugos tikslus. |
| --- | --- |

—

būtų sukliudyta pasiekti tos teritorijos apsaugos tikslus.

7.3.3.   Trečiasis etapas – plano ar projekto patvirtinimas arba atmetimas atsižvelgiant į tinkamo vertinimo išvadas

Kompetentingų nacionalinių institucijų pareiga yra patvirtinti planą arba projektą atsižvelgiant į tinkamo vertinimo išvadas. Tai galima padaryti tik įsitikinus, kad jis neigiamai nepaveiks atitinkamos teritorijos vientisumo. Jeigu išvados yra palankios, t. y. nebėra pagrįstų mokslinių abejonių dėl to, kad poveikio toje teritorijoje nebus, kompetentingos institucijos gali duoti sutikimą, kad tas planas arba projektas būtų įgyvendinimas.

Akivaizdu, kad yra prievolė įrodyti, jog poveikio nebūtų, užuot reikalavus įrodyti jo buvimą. Tai patvirtinta keliais Europos Sąjungos Teisingumo Teismo sprendimais. Sprendime Waddensea (C-127/02) Teismas patvirtino, kad „planas ar projektas gali būti patvirtinamas tik su sąlyga, kad kompetentingos nacionalinės valdžios institucijos yra įsitikinusios, jog jis neturės žalingo poveikio nagrinėjamos teritorijos vientisumui. Kai yra abejonių dėl vertinamo plano ar projekto žalingo poveikio nagrinėjamos teritorijos vientisumui nebuvimo, kompetentinga valdžios institucija turi nepatvirtinti tokio plano ar projekto.“

Tinkamas vertinimas ir jo išvados turėtų būti aiškiai užrašyti, tinkamo vertinimo ataskaita turėtų būti pakankamai išsami ir galutinė, kad būtų aišku, kaip buvo priimtas galutinis sprendimas ir kokiais moksliniais argumentais jis pagrįstas.

7.4.   Nukrypti leidžiančios nuostatos taikymo procedūra pagal 6 straipsnio 4 dalį

| 6 straipsnio 4 dalis



  Jei, nepaisant poveikio teritorijai neigiamo įvertinimo ir nesant kitų alternatyvių sprendimų, šis planas ar projektas vis dėlto privalo būti įgyvendintas dėl įpareigojančių svarbesnio viešojo intereso priežasčių, tarp jų ir socialinio ar ekonominio pobūdžio, valstybė narė imasi visų kompensacinių priemonių, būtinų bendram Natura 2000 vientisumui apsaugoti. Apie patvirtintas kompensacines priemones ji praneša Komisijai.


  Kai atitinkamoje teritorijoje yra prioritetinis natūralių buveinių tipas ir (arba) prioritetinė rūšis, vieninteliai argumentai, kuriuos galima pateikti, yra argumentai, susiję su žmonių sveikata ar sauga, su labai svarbiomis aplinkai palankiomis pasekmėmis arba kitomis, Komisijos nuomone, įpareigojančiomis priežastimis neatsižvelgti į visuomenės interesus. |
| --- |

6 straipsnio 4 dalis

Jei, nepaisant poveikio teritorijai neigiamo įvertinimo ir nesant kitų alternatyvių sprendimų, šis planas ar projektas vis dėlto privalo būti įgyvendintas dėl įpareigojančių svarbesnio viešojo intereso priežasčių, tarp jų ir socialinio ar ekonominio pobūdžio, valstybė narė imasi visų kompensacinių priemonių, būtinų bendram Natura 2000 vientisumui apsaugoti. Apie patvirtintas kompensacines priemones ji praneša Komisijai.

Kai atitinkamoje teritorijoje yra prioritetinis natūralių buveinių tipas ir (arba) prioritetinė rūšis, vieninteliai argumentai, kuriuos galima pateikti, yra argumentai, susiję su žmonių sveikata ar sauga, su labai svarbiomis aplinkai palankiomis pasekmėmis arba kitomis, Komisijos nuomone, įpareigojančiomis priežastimis neatsižvelgti į visuomenės interesus.

6 straipsnio 4 dalyje nustatytos 6 straipsnio 3 dalies bendrosios taisyklės išimtys. Jų taikymas nėra automatiškas procesas – projekto arba plano iniciatorius turi nuspręsti, ar nori pasinaudoti nukrypti leidžiančia nuostata. 6 straipsnio 4 dalyje nustatytos sąlygos, kurių reikia laikytis tokiais atvejais, ir veiksmai, kurie turi būti įvykdyti, kad kompetentinga nacionalinė institucija galėtų leisti įgyvendinti planą arba projektą, kuris pagal 6 straipsnio 3 dalį įvertintas kaip neigiamai veikiantis tam tikros teritorijos vientisumą.

6 straipsnio 4 dalyje reikalaujama, kad prieš priimdamos sprendimą leisti arba neleisti įgyvendinti planą arba projektą, galintį neigiamai paveikti tam tikrą teritoriją, kompetentingos institucijos užtikrintų, jog būtų laikomasi šių sąlygų:

| — | ta alternatyva, kurią siūloma patvirtinti, yra mažiausiai kenkianti „Natura 2000“ teritorijos buveinėms, rūšims ir jos vientisumui ir nėra jokios kitos perspektyvios alternatyvos, kuri nepaveiktų tos teritorijos vientisumo; |
| --- | --- |

—

ta alternatyva, kurią siūloma patvirtinti, yra mažiausiai kenkianti „Natura 2000“ teritorijos buveinėms, rūšims ir jos vientisumui ir nėra jokios kitos perspektyvios alternatyvos, kuri nepaveiktų tos teritorijos vientisumo;

| — | yra įpareigojančių viršesnio viešojo intereso priežasčių (įskaitant socialinio ar ekonominio pobūdžio priežastis), dėl kurių to plano arba projekto patvirtinimas yra pateisinamas; |
| --- | --- |

—

yra įpareigojančių viršesnio viešojo intereso priežasčių (įskaitant socialinio ar ekonominio pobūdžio priežastis), dėl kurių to plano arba projekto patvirtinimas yra pateisinamas;

| — | imtasi visų reikalingų kompensacinių priemonių, kad būtų užtikrinta, jog bus išsaugotas bendras „Natura 2000“ tinklo vientisumas. |
| --- | --- |

—

imtasi visų reikalingų kompensacinių priemonių, kad būtų užtikrinta, jog bus išsaugotas bendras „Natura 2000“ tinklo vientisumas.

Šių sąlygų tikrinimo tvarka yra svarbi, nes nuo kiekvieno žingsnio priklauso, ar bus reikalingas tolesnis šio proceso žingsnis. Pavyzdžiui, jeigu nustatoma atitinkamo plano arba projekto alternatyva, nėra prasmės tikrinti, ar pradinis planas arba projektas atitinka viršesnį viešąjį interesą, ar rengti tinkamų kompensacinių priemonių, nes bet kokiu atveju to plano ar projekto negalima leisti įgyvendinti, jeigu yra perspektyvi alternatyva.

9 paveikslas

6 straipsnio 4 dalies sąlygų vykdymo schema

Planas arba projektas galėtų neigiamai paveikti teritorijos vientisumą

Leidimo išduoti negalima

Leidimą išduoti galima. Būtina imtis kompensacinių priemonių

Pasikonsultavus su Komisija, leidimą galima išduoti dėl kitų įpareigojančių viršesnio viešojo intereso priežasčių

Būtina imtis kompensacinių priemonių

Ar yra su žmonių sveikata ar sauga susijusių sąlygų arba svarbios naudos aplinkai?

Ar teritorijoje yra prioritetinė buveinė ar rūšis, kuriai tas planas arba projektas gali turėti poveikį?

Ar yra įpareigojančių viršesnio viešojo intereso priežasčių?

Ar yra alternatyvių sprendimų?

Taip

Ne

Ne

Ne

Taip

Taip

Taip

—   
  Įrodymas, kad alternatyvių sprendimų nėra

Alternatyvų paieška gali būti vykdoma gana plačiai ir turėtų būti susijusi su tais viešojo intereso tikslais, kurių tuo planu arba projektu siekiama. Galima svarstyti alternatyvias vietas, kitokį plėtros mastą ar projektus, kitokius statybos metodus arba alternatyvius procesus ir metodus.

Nors reikalavimas ieškoti alternatyvų taikomas pagal 6 straipsnio 4 dalį, plėtros planuotojui yra praktiškai naudinga visas galimas alternatyvas apsvarstyti kuo anksčiau, jau iš pradžių planuojant savo plėtros projektą. Jeigu šiame etape bus surasta tinkama alternatyva, kuri tikriausiai neturės reikšmingo poveikio „Natura 2000“ teritorijai, ją bus galima iškart patvirtinti ir nereikės atlikti tinkamo vertinimo.

Tačiau tuo atveju, kai yra atliktas projekto tinkamas vertinimas ir padaryta išvada, kad bus padarytas neigiamas poveikis tos teritorijos vientisumui, kompetentinga institucija turi nustatyti, ar yra alternatyvių sprendimų. Reikėtų analizuoti visas perspektyvias alternatyvas, visų pirma, jų santykinį veiksmingumą siekiant „Natura 2000“ teritorijos apsaugos tikslų ir siekiant išlaikyti tos teritorijos vientisumą.

Pasirinkus alternatyvius sprendimus taip pat reikės atlikti naują jų tinkamą vertinimą, jei tie sprendimai galės turėti reikšmingą poveikį tai pačiai arba kitai „Natura 2000“ teritorijai. Paprastai, jeigu tokia alternatyva yra panaši į pradinį pasiūlymą, atliekant naująjį vertinimą galima remtis nemaža per pirmąjį tinkamą vertinimą surinktos reikalingos informacijos dalimi.

—   
  Įpareigojančios viršesnio viešojo intereso priežastys

Jeigu alternatyvių sprendimų nėra arba jeigu, priėmus tuos sprendimus, būtų padaryta dar daugiau neigiamo poveikio atitinkamos teritorijos apsaugos tikslams ar jos vientisumui, kompetentingos institucijos turi ištirti, ar yra įpareigojančių viešojo intereso priežasčių, dėl kurių to plano arba projekto patvirtinimas būtų pateisinamas, nepaisant fakto, kad jis galėtų pakenkti „Natura 2000“ teritorijos vientisumui.

Įpareigojančios viršesnio viešojo intereso priežasties samprata direktyvoje nėra apibrėžta, tačiau iš jos teksto aišku, kad leidimas planui arba projektui pagal 6 straipsnio 4 dalį gali būti išduotas, jei jis tenkina visas šias tris sąlygas:

| — | tas planas arba projektas turi būti įgyvendinamas dėl įpareigojančių priežasčių. Žodis „įpareigojančios“ šiuo atveju aiškiai reiškia, kad tas projektas yra ne tik pageidautinas ar naudingas – jis yra būtinas visuomenei; |
| --- | --- |

—

tas planas arba projektas turi būti įgyvendinamas dėl įpareigojančių priežasčių. Žodis „įpareigojančios“ šiuo atveju aiškiai reiškia, kad tas projektas yra ne tik pageidautinas ar naudingas – jis yra būtinas visuomenei;

| — | tas planas arba projektas turi būti įgyvendinamas dėl viršesnio intereso – kitaip tariant, turi būti įrodyta, kad įgyvendinti tą planą arba projektą yra dar svarbiau, negu pasiekti Paukščių ir Buveinių direktyvų tikslus. Akivaizdu, kad ne kiekvienas socialinio ar ekonominio pobūdžio viešasis interesas yra pakankamai svarbus, ypač, jei jis lyginamas su labai svarbiais interesais, kuriuos gina ši direktyva. Taip pat galima pagrįstai manyti, kad viešasis interesas gali būti viršesnis tik tada, kai jis yra ilgalaikis: trumpalaikiai ekonominiai interesai arba kiti interesai, dėl kurių būtų gauta tik trumpalaikės naudos, nebūtų pakankamai viršesni už ilgalaikius gamtos apsaugos interesus, kuriuos gina ši direktyva; |
| --- | --- |

—

tas planas arba projektas turi būti įgyvendinamas dėl viršesnio intereso – kitaip tariant, turi būti įrodyta, kad įgyvendinti tą planą arba projektą yra dar svarbiau, negu pasiekti Paukščių ir Buveinių direktyvų tikslus. Akivaizdu, kad ne kiekvienas socialinio ar ekonominio pobūdžio viešasis interesas yra pakankamai svarbus, ypač, jei jis lyginamas su labai svarbiais interesais, kuriuos gina ši direktyva. Taip pat galima pagrįstai manyti, kad viešasis interesas gali būti viršesnis tik tada, kai jis yra ilgalaikis: trumpalaikiai ekonominiai interesai arba kiti interesai, dėl kurių būtų gauta tik trumpalaikės naudos, nebūtų pakankamai viršesni už ilgalaikius gamtos apsaugos interesus, kuriuos gina ši direktyva;

| — | tai turi būti viešasis interesas – iš nuostatų formuluotės aišku, kad tik viešieji interesai gali būti lyginami su šios direktyvos gamtos apsaugos tikslais. Taigi, privačių subjektų parengtus projektus galima svarstyti tik tada, kai tokie viešieji interesai yra tenkinami ir yra įrodytas jų buvimas. |
| --- | --- |

—

tai turi būti viešasis interesas – iš nuostatų formuluotės aišku, kad tik viešieji interesai gali būti lyginami su šios direktyvos gamtos apsaugos tikslais. Taigi, privačių subjektų parengtus projektus galima svarstyti tik tada, kai tokie viešieji interesai yra tenkinami ir yra įrodytas jų buvimas.

6 straipsnio 4 dalies antroje pastraipoje minimi tokių įpareigojančių viršesnio viešojo intereso priežasčių pavyzdžiai yra žmonių sveikata, visuomenės sauga ir labai svarbus naudingas poveikis aplinkai. Joje taip pat remiamasi kitomis įpareigojančiomis viršesnio visuomenės intereso priežastimis, kurios gali būti socialinio ar ekonominio pobūdžio.

BIP pagal TEN-E reglamentą yra laikomi viešojo intereso projektais iš energetikos politikos perspektyvos ir gali būti laikomi atitinkančiais viršesnį viešąjį interesą, jei tenkinamos visos 6 straipsnio 4 dalyje nustatytos sąlygos.

Reikėtų pažymėti, kad taikomos viršesnio viešojo intereso sąlygos yra dar griežtesnės tuo atveju, kai plano arba projekto įgyvendinimas gali neigiamai paveikti „Natura 2000“ teritorijos, kurioje yra prioritetinių tipų buveinių ir (arba) prioritetinių rūšių, vientisumą, kai būtų daromas poveikis tų tipų buveinėms ir (arba) toms rūšims.

Tokie planai arba projektai gali būti pateisinami tik dėl įpareigojančių viršesnio viešojo intereso priežasčių:

| — | žmonių sveikatos ir visuomenės saugos |
| --- | --- |

—

žmonių sveikatos ir visuomenės saugos

| — | arba reikšmingesnio naudingo poveikio aplinkai, |
| --- | --- |

—

arba reikšmingesnio naudingo poveikio aplinkai,

| — | arba kitų įpareigojančių priežasčių, jeigu prieš patvirtinant tokį planą arba projektą Komisija pateikia savo nuomonę. |
| --- | --- |

—

arba kitų įpareigojančių priežasčių, jeigu prieš patvirtinant tokį planą arba projektą Komisija pateikia savo nuomonę.

—   
  Kompensacinės priemonės

Jeigu minėtos sąlygos yra tenkinamos, atitinkamos institucijos taip pat turi užtikrinti, kad kompensacinės priemonės būtų patvirtintos ir pradėtos taikyti prieš pradedant įgyvendinti projektą. Taigi, kompensacinės priemonės yra kraštutinės priemonės ir naudojamos tik tada, kai yra priimtas sprendimas įgyvendinti planą arba projektą, nes pagal pirmiau aprašytas sąlygas yra įrodyta, kad nėra alternatyvių sprendimų ir kad tas projektas yra būtinas dėl įpareigojančių viršesnio viešojo intereso priežasčių.

Kompensacinės priemonės pagal 6 straipsnio 4 dalį aiškiai skiriasi nuo 6 straipsnio 3 dalyje nustatytų poveikio mažinimo priemonių. Poveikio mažinimo priemonės yra tos priemonės, kuriomis siekiama kuo labiau sumažinti ar net pašalinti neigiamą poveikį toje teritorijoje, kurioje jis gali būti patirtas dėl plano arba projekto įgyvendinimo.

Kompensacinės priemonės, kita vertus, yra nepriklausomos nuo projekto siaurąja prasme. Jomis siekiama kompensuoti neigiamą to plano arba projekto poveikį (po to, kai imamasi visų galimų to plano arba projekto poveikio mažinimo priemonių), kad būtų išlaikytas bendras viso „Natura 2000“ tinklo ekologinis vientisumas. Kompensacinėmis priemonėmis turi būti įmanoma visiškai kompensuoti tai teritorijai ir joje ES saugomoms buveinėms bei rūšims daromą žalą ir jų turi pakakti, kad būtų užtikrinta bendro „Natura 2000“ tinklo vientisumo apsauga.

Siekiant užtikrinti bendrą viso „Natura 2000“ tinklo vientisumo apsaugą, dėl plano arba projekto siūlomomis taikyti kompensacinėmis priemonėmis bus visų pirma:

| — | padedama išsaugoti paveiktas atitinkamų tipų buveines ir rūšis tame biogeografiniame regione arba tame pačiame areale, ties tuo pačiu migracijos maršrutu ar tos rūšies žiemojimo teritorijoje toje valstybėje narėje; |
| --- | --- |

—

padedama išsaugoti paveiktas atitinkamų tipų buveines ir rūšis tame biogeografiniame regione arba tame pačiame areale, ties tuo pačiu migracijos maršrutu ar tos rūšies žiemojimo teritorijoje toje valstybėje narėje;

| — | užtikrinamos funkcijos, panašios į tas, dėl kurių buvo pagrįstai pasirinkta pradinė teritorija, ypač skiriant dėmesio tinkamam geografiniam paplitimui; |
| --- | --- |

—

užtikrinamos funkcijos, panašios į tas, dėl kurių buvo pagrįstai pasirinkta pradinė teritorija, ypač skiriant dėmesio tinkamam geografiniam paplitimui;

| — | papildytos įprastos pagal direktyvą atliekamos užduotys, t. y. šios priemonės negali pakeisti jau prisiimtų įsipareigojimų, pvz., įgyvendinti „Natura 2000“ teritorijų tvarkymo planus. |
| --- | --- |

—

papildytos įprastos pagal direktyvą atliekamos užduotys, t. y. šios priemonės negali pakeisti jau prisiimtų įsipareigojimų, pvz., įgyvendinti „Natura 2000“ teritorijų tvarkymo planus.

Pagal Komisijos pateiktas gaires (34) kompensacinės priemonės pagal 6 straipsnio 4 dalį gali būti viena arba kelios iš šių priemonių:

| — | kitoje paskelbtoje saugomoje „Natura 2000“ teritorijoje esančios panašios buveinės atkūrimas arba nepakankamai kokybiškos buveinės biologinių sąlygų pagerinimas, viršijant tos teritorijos apsaugos tikslus; |
| --- | --- |

—

kitoje paskelbtoje saugomoje „Natura 2000“ teritorijoje esančios panašios buveinės atkūrimas arba nepakankamai kokybiškos buveinės biologinių sąlygų pagerinimas, viršijant tos teritorijos apsaugos tikslus;

| — | naujos teritorijos, kurios kokybė ir būklė yra panaši į pradinės teritorijos arba geresnė, įtraukimas į „Natura 2000“ tinklą; |
| --- | --- |

—

naujos teritorijos, kurios kokybė ir būklė yra panaši į pradinės teritorijos arba geresnė, įtraukimas į „Natura 2000“ tinklą;

| — | ne paskelbtoje „Natura 2000“ teritorijoje esančios panašios buveinės atkūrimas ar prastesnės kokybės buveinės biologinių sąlygų pagerinimas, o vėliau – jos įtraukimas į „Natura 2000“ tinklą. |
| --- | --- |

—

ne paskelbtoje „Natura 2000“ teritorijoje esančios panašios buveinės atkūrimas ar prastesnės kokybės buveinės biologinių sąlygų pagerinimas, o vėliau – jos įtraukimas į „Natura 2000“ tinklą.

Neigiamas poveikis atitinkamų tipų buveinėms ir rūšims turi būti kompensuojamas bent panašiomis proporcijomis, tačiau, turint omenyje didelę riziką ir mokslinio tikrumo stoką, kai bandoma atkurti arba atgaivinti nepakankamai kokybiškas buveines, labai rekomenduojama, kad šio kompensavimo santykis būtų gerokai didesnis negu 1:1, nes taip bus užtikrinta, kad tomis priemonėmis bus tikrai suteikta reikalinga kompensacija.

Gerąja patirtimi laikomas kompensacinių priemonių taikymas kuo arčiau paveiktos teritorijos, nes taip yra didžiausia tikimybė išsaugoti bendrą „Natura 2000“ tinklo vientisumą. Taigi, labiausiai pageidautinas variantas yra kompensacinių priemonių taikymas toje pačioje „Natura 2000“ teritorijoje arba arti jos, tokioje vietoje, kurioje yra tinkamos sąlygos tas priemones sėkmingai įgyvendinti. Tačiau tai ne visada yra įmanoma, todėl būtina nustatyti tam tikrus prioritetus, taikytinus ieškant Buveinių direktyvos reikalavimus atitinkančių vietų. Ilgalaikės sėkmės tikimybę šiomis aplinkybėmis geriausia vertinti remiantis recenzuojamais moksliniais tendencijų tyrimais.

Valstybės narės turi skirti ypač daug dėmesio tiems atvejams, kai neigiamas plano arba projekto poveikis patiriamas retose natūraliose gamtos buveinėse arba tose buveinėse, kuriose turės praeiti daug laiko iki jos galės atlikti tą pačią ekologinę funkciją. Kai kurioms buveinėms ir rūšims padarytos žalos per pagrįstą laikotarpį gali būti paprasčiausiai neįmanoma kompensuoti, nes jų vystymasis gali trukti kelis dešimtmečius arba tai gali būti tiesiog techniškai neįmanoma.

Galiausiai, kompensacinės priemonės turi būti nustatytos ir visapusiškai taikomos dar prieš pradedant plano ar projekto įgyvendinimo darbus. Taip siekiama padėti sušvelninti kenksmingą projekto poveikį atitinkamoms rūšims ir buveinėms, suteikiant joms tinkamų alternatyvių vietų kompensacinėje teritorijoje. Jei to neįmanoma visiškai pasiekti, kompetentingos institucijos turėtų reikalauti papildomai kompensuoti laikinus nuostolius, kurie būtų patirti tuo tarpiniu laikotarpiu.

Informacija apie kompensacines priemones turėtų būti pateikta Komisijai dar prieš jas įgyvendinant ir prieš įgyvendinant atitinkamą planą arba projektą. Todėl patartina informaciją apie kompensacines priemones Komisijai pateikti kuo greičiau, kai tik jos bus patvirtintos per planavimo procesą, kad Komisija galėtų įvertinti, ar direktyvos nuostatos taikomos tinkamai.

8.   ENERGIJOS PERDAVIMO INFRASTRUKTŪRA JŪRŲ APLINKOJE

Šiame dokumento skyriuje rašoma apie poveikį, susijusį su energijos perdavimo infrastruktūros įrengimu, eksploatavimu ir eksploatavimo nutraukimu jūrų aplinkoje ir jos prijungimu prie sausumos tinklo per eulitoralės zonas. Pagrindinės šios infrastruktūros dalys yra povandeniniai jūriniai kabeliai ir vamzdynai. Šiame dokumente nerašoma apie jūroje įrengtų elektros pastočių ir suskystintų gamtinių dujų terminalų, taip pat naftos ir dujų transportavimo laivais veiklos ir susijusios infrastruktūros (tokios kaip uostų įrenginiai) bei jūroje esančių gavybos platformų poveikį. Apie galimą su šia veikla ir infrastruktūra susijusį poveikį aplinkai galima gauti informacijos; reikia pažymėti, kad tai gali būti reikšmingas poveikis, pavyzdžiui, dideli naftos išsiliejimai ir poveikis jūrų „Natura 2000“ buveinėms ir rūšims. Be to, iš kelių šaltinių, įskaitant Europos Komisiją, Konvenciją dėl šiaurės rytų Atlanto jūros aplinkos apsaugos (OSPAR), Konvenciją dėl Baltijos jūros baseino jūrinės aplinkos apsaugos (HELCOM) ir Tarptautinę jūrų organizaciją (IMO, dėl galimų poveikio mažinimo priemonių (35)), galima gauti aktualių gairių.

Su jūrų naftos ir dujų gavybos pramone susijusio energijos perdavimo Europos jūrose poveikis aplinkai plačiai tiriamas jau daugiau kaip 50 metų. Per šį laikotarpį įgijus patirties, sukūrus naujų technologijų ir pradėjus geriau suprasti šį poveikį, sukaupta nemažai informacijos apie tai, kaip potencialaus poveikio galima išvengti ir (arba) jį sumažinti. Ši informacija yra aktuali ne tik naftos ir dujų pramonei, bet ir sektoriams, kuriuose naudojamos naujesnės jūrų energetikos technologijos, tokios kaip jūros vėjo ir jūros srovių energijos jėgainės, ir galima su anglies dioksido surinkimu ir saugojimu (CCS) susijusi ateities infrastruktūra. Šiame skyriuje aprašomos gerąja patirtimi, surinkta iš visos ES ir kitur, pagrįstos poveikio mažinimo galimybės ir metodai, taip pat pateikiama nuorodų skaitytojams į kitus šios srities informacijos šaltinius.

8.1.   Dabartinės ES jūrų vandenyse esančios energetikos infrastruktūros apžvalga

Kadangi energijos išteklių, tokių kaip nafta, dujos, anglys ir net kai kurie atsinaujinantieji energijos ištekliai, pasiskirstymas pasaulyje, palyginti su didžiausios energijos paklausos vietomis, yra netolygus, visame pasaulyje transportuojama daug visų rūšių energijos. Nemaža dalis infrastruktūros, sukurtos siekiant perduoti reikiamas medžiagas, yra jūrų aplinkoje. Europoje ši infrastruktūra įrengta ne tik gana sekliuose žemyninio šelfo vandenyse, Baltijos, Airijos ir Šiaurės jūrose, bet ir gilesniuose vandenyse – Viduržemio jūroje, Norvegijos įduboje ir Atlanto vandenyne į šiaurę ir vakarus nuo Britų salų.

Pagrindinę infrastruktūrą sudaro kabeliai ir vamzdynai, be to, yra galimybių jau įrengtus vamzdynus panaudoti naujais būdais, pvz., vykdant CCS veiklą.

8.1.1.   Nafta ir dujos

Jau beveik 50 metų naftos ir dujų sektorius sudaro jūrų energetikos pramonės Europos vandenyse pagrindą. Šios pramonės plėtra prasidėjo tada, kai praėjusio amžiaus 7-ajame dešimtmetyje Šiaurės jūroje buvo atrasti naftos telkiniai „Brent“ ir „Forties“. Iš įvairių statybinių medžiagų gaminami įvairių dydžių vamzdynai sudaro būtinąją naftos ir dujų gavybai naudojamų skysčių transportavimo infrastruktūrą (2 lentelė). Šios infrastruktūros pagalbiniai įrenginiai yra betoniniai paklotai, kuriais jūros dugne stabilizuojamos tiekimo linijos, ir linijų sankirtos, kurias galima sukonstruoti naudojant paklotus, skiedinio pripildytus maišus ir lietines betonines konstrukcijas su apsauginėmis akmenų sampylomis. Pavyzdžiui, Šiaurės jūros Jungtinės Karalystės sektoriaus povandeninėje naftos ir dujų infrastruktūroje ir aplink ją išdėstyta apie 35 000–45 000 betoninių paklotų ir nutiesta daugiau kaip 45 000 km ilgio vamzdynų ir kabelių (Oil & Gas UK, 2013 m.).

2 lentelė

Šiaurės jūroje eksploatuojamų vamzdynų bendroji klasifikacija

(1 pav. iš Oil & Gas UK, 2013 m.)

| Vamzdyno pobūdis | Įprasti matmenys | Naudojimo būdai | Pagrindinės statybinės medžiagos | Papildomos dangos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Magistraliniai dujotiekiai ir naftotiekiai | Iki 44 colių skersmens, iki 840 km ilgio | Pagrindinė naftos ir dujų eksporto infrastruktūra | Nelegiruotasis plienas | Antikorozinė danga ir betoninis apvalkalas |
| Standžiosios tiekimo linijos | Iki 16 colių skersmens, trumpesnės nei 50 km | Tiekimo linijos ir jungiamieji vamzdynų mazgai | Nelegiruotasis plienas arba specialusis lydinys | Polimerinė antikorozinė danga |
| Lanksčiosios tiekimo linijos | Iki 16 colių skersmens, iki 10 km ilgio | Tiekimo linijos ir jungiamieji vamzdynų mazgai | Karkasas iš specialiųjų lydinių ir polimerinių sluoksnių; antgaliai iš lydinio | Polimerinės išorinės dangos |
| Jungiamieji kabeliai | 2–8 colių skersmens, iki 50 km ilgio | Cheminių medžiagų, hidraulinės galios ir komunikacijų paskirstymas | Termoplastinių polimerų arba gausiai legiruoto plieno vamzdžiai; vielinės armatūros apsauginė danga | Polimerinės išorinės dangos |
| Elektros kabeliai | 2–4 colių skersmens, iki 300 km ilgio | Elektros energijos skirstymas išteklių telkiniuose ir tarp jų | Varinės šerdys ir vielinės armatūros apsauginė danga | Polimerinės išorinės dangos |

Vamzdyno pobūdis

Įprasti matmenys

Naudojimo būdai

Pagrindinės statybinės medžiagos

Papildomos dangos

Magistraliniai dujotiekiai ir naftotiekiai

Iki 44 colių skersmens, iki 840 km ilgio

Pagrindinė naftos ir dujų eksporto infrastruktūra

Nelegiruotasis plienas

Antikorozinė danga ir betoninis apvalkalas

Standžiosios tiekimo linijos

Iki 16 colių skersmens, trumpesnės nei 50 km

Tiekimo linijos ir jungiamieji vamzdynų mazgai

Nelegiruotasis plienas arba specialusis lydinys

Polimerinė antikorozinė danga

Lanksčiosios tiekimo linijos

Iki 16 colių skersmens, iki 10 km ilgio

Tiekimo linijos ir jungiamieji vamzdynų mazgai

Karkasas iš specialiųjų lydinių ir polimerinių sluoksnių; antgaliai iš lydinio

Polimerinės išorinės dangos

Jungiamieji kabeliai

2–8 colių skersmens, iki 50 km ilgio

Cheminių medžiagų, hidraulinės galios ir komunikacijų paskirstymas

Termoplastinių polimerų arba gausiai legiruoto plieno vamzdžiai; vielinės armatūros apsauginė danga

Polimerinės išorinės dangos

Elektros kabeliai

2–4 colių skersmens, iki 300 km ilgio

Elektros energijos skirstymas išteklių telkiniuose ir tarp jų

Varinės šerdys ir vielinės armatūros apsauginė danga

Polimerinės išorinės dangos

Naftos ir dujų vamzdynų yra visose Europos regioninėse jūrose. Viduržemio jūroje esančiais trimis vamzdynais dujos iš Šiaurės Afrikos transportuojamos tiesiai į Ispaniją ir Italiją. Su didžiausiais naftos ir dujų gavybos objektais Šiaurės jūros šiaurinėje dalyje, dujų gavybos objektais Šiaurės jūros pietinėje dalyje ir gavybos gręžiniais Airijos jūroje, Keltų jūroje, Biskajos įlankoje ir Kadiso įlankoje susiję vamzdynai ir kabeliai taip pat yra šių energijos išteklių perdavimo infrastruktūros dalys (OSPAR, 2010 m.).

Kita infrastruktūros dalis yra su naftos ir dujų gavyba jūroje susiję povandeniniai jūriniai kabeliai. Naudojami keturių skirtingų rūšių kintamosios srovės (AC) perdavimo kabeliai:, alyva izoliuoti vieno ar trijų laidininkų kabeliai ir polietilenu (PEX) izoliuoti vieno arba trijų laidininkų kabeliai. Šiam sektoriui plečiantis per pastaruosius 50 metų padidėjo ne tik šių kabelių skaičius, bet ir techninis sudėtingumas – iki tokio lygio, kad elektros energija į kai kuriuos atviroje jūroje esančius įrenginius, tokius kaip plūdrieji produkcijos saugojimo ir iškrovimo įrenginiai, povandeniniais jūriniais kabeliais gali būti tiekiama iš krante esančių įrenginių.

8.1.2.   Vėjo, bangų ir potvynių srovių energijos jėgainės jūroje

Per pastaruosius du dešimtmečius augančios Europos atsinaujinančiųjų išteklių energetikos pramonės plėtra vyko ir jūrų aplinkoje. Iš pradžių nedidelis skaičius vėjo jėgainių buvo pastatytas Šiaurės ir Baltijos jūrose, arti kranto, o jų energijos gamybos pajėgumas nesiekė 1 MW. Vėliau pradėta statyti didesnes jėgaines ir projektų mastas didėjo. Pokyčiai jūrų vėjo energetikos technologijų ir ekonomikos sektoriuose suteikė galimybių statyti jėgaines gilesniuose vandenyse, kartais toliau nei 20 km nuo kranto. Šiuo metu didžioji dalis Europos jūrų vėjo elektrinių parkų yra Šiaurės jūroje (10 paveikslas, 3 lentelė) (36). Didžiausias iš jų, „London Array“, įrengtas Vakarų Temzės žiotyse (175 jėgainės, kurių bendra galia 630 MW); šiuo metu tai yra didžiausias jūros vėjo elektrinių parkas pasaulyje.

10 paveikslas

| Įrengtoji jėgainių galia: bendros dalys pagal šalį (MW)

  Jungtinės Karalystės jūros vėjo jėgainių įrengtoji galia yra didžiausia Europoje: ji sudaro 40,8 proc. visų įrenginių įrengtosios galios. Antroje vietoje Vokietija – 32,5 proc. Nors 2016 m. jėgainių galia Danijoje nedidėjo, ji išlieka trečia didžiausia šios srities rinka (10,1 proc.), o Nyderlandai (8,8 proc.) išstūmė Belgiją (5,6 proc.) ir tapo ketvirta šalimi, turinčia didžiausią įrengtosios galios dalį Europoje. | |
| --- | --- |

Įrengtoji jėgainių galia: bendros dalys pagal šalį (MW)

Jungtinės Karalystės jūros vėjo jėgainių įrengtoji galia yra didžiausia Europoje: ji sudaro 40,8 proc. visų įrenginių įrengtosios galios. Antroje vietoje Vokietija – 32,5 proc. Nors 2016 m. jėgainių galia Danijoje nedidėjo, ji išlieka trečia didžiausia šios srities rinka (10,1 proc.), o Nyderlandai (8,8 proc.) išstūmė Belgiją (5,6 proc.) ir tapo ketvirta šalimi, turinčia didžiausią įrengtosios galios dalį Europoje.

Image

3 lentelė

Jūros vėjo jėgainių įrengtoji galia Europoje iki 2016 m. pabaigos (Wind Europe, 2016 m.)

| ŠALIS | BE | DE | DK | ES | FI | IE | NL | NO | SE | UK | IŠ VISO |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Elektrinių parkų skaičius | 6 | 18 | 13 | 1 | 2 | 1 | 6 | 1 | 5 | 28 | 81 |
| Prijungtų jėgainių skaičius | 182 | 947 | 517 | 1 | 11 | 7 | 365 | 1 | 86 | 1 472 | 3 589 |
| Įrengtoji galia | 712 MW | 4 108 MW | 1 271 MW | 5 MW | 32 MW | 25 MW | 1 118 MW | 2 MW | 202 MW | 5 156 MW | 12 631 MW |

ŠALIS

BE

DE

DK

ES

FI

IE

NL

NO

SE

UK

IŠ VISO

Elektrinių parkų skaičius

6

18

13

1

2

1

6

1

5

28

81

Prijungtų jėgainių skaičius

182

947

517

1

11

7

365

1

86

1 472

3 589

Įrengtoji galia

712 MW

4 108 MW

1 271 MW

5 MW

32 MW

25 MW

1 118 MW

2 MW

202 MW

5 156 MW

12 631 MW

Su energijos perdavimu iš jūros vėjo elektrinių parkų susijusi infrastruktūra apima povandeninius jūrinius perdavimo kabelius ir šachtas, per kurias jie išvedami į krantą ir prijungiami prie sausumos tinklo. Didėjant šių įrenginių skaičiui ir dydžiui, atitinkamai tankėja kabelių tinklai arti kranto, taip pat daugėja eksporto kabelių ir jėgainių jungiamųjų / vidaus kabelių elektrinių parkuose. Pavyzdžiui, jūros vėjo elektrinių parke „Horns Rev 2“ jungiamųjų kabelių tarp jėgainių ilgis yra 70 km (37) (11 paveikslas), o jūros vėjo elektrinių parke „London Array“ tarp jėgainių nutiesta daugiau kaip 200 km ilgio jungiamųjų kabelių. Priklausomai nuo elektros perdavimo poreikių ir sąnaudų aspektų, naudojami ir kintamosios srovės (AC), ir aukštos įtampos nuolatinės srovės kabeliai.

11 paveikslas

Jungiamieji kabeliai tarp jėgainių jūros vėjo elektrinių parke „Horns Rev 2“

Image

Palyginti su jūrų vėjo energetika, bangų ir potvynių srovių energijos gavybos technologijos šiuo metu yra dar gana ankstyvame komercinės plėtros etape. Nepaisant to, jau pereita prie įrenginių prototipų diegimo plačiu mastu etapo, o kai kuriais atvejais šiais įrenginiais tiekiama energija į elektros tinklą. Tokie įrenginiai apima plūduriuojančius, pusiau panirusius po vandeniu, taip pat prie jūros dugno inkariniais, vienpoliais ir gravitaciniais pamatais pritvirtintus įrenginius (38). Specialiomis plėtros zonomis ES valstybėse narėse (įskaitant bandymų įrenginius, tinklo infrastruktūrą ir licencijų išdavimo konkursus) gali naudotis infrastruktūros plėtotojai Airijoje, Danijoje, Jungtinėje Karalystėje, Portugalijoje, Suomijoje, Ispanijoje, Prancūzijoje ir Italijoje. 2016 m. pabaigoje įrengtoji galia Europoje jau viršijo 14 MW (39); daugiausia jos sutelkta Jungtinės Karalystės vandenyse. Europos jūrų energetikos centras (EMEC) Orknio salose sukūrė pirmąją prie tinklo prijungtą ir realiomis jūros sąlygomis veikiančią didelio masto bandymų ir akreditacijos bazę, o bangų energetikos tyrimų centre „Wave Hub“ jūroje netoli Šiaurės Kornvalio pakrantės veikia bendra bangų energetikos įrenginių grupių demonstravimo ir bandymų jūrinė infrastruktūra.

Reikiama energijos perdavimo iš bangų ir potvynių srovės jėgainių infrastruktūra tikriausiai bus panaši į kintamosios srovės (AC) perdavimo infrastruktūrą, naudojamą jūros vėjo energijai, nors ateityje taip pat gali būti naudojami aukštosios įtampos nuolatinės srovės kabeliai. Tačiau kadangi juos reikės įrengti dinamiškesnėje aplinkoje, įskaitant srovės plaunamą akmenuotą jūros dugną, gali reikėti sudėtingesnių tvirtinimo mechanizmų. Šiame plėtros etape energijos gamybos įrenginiai yra arti kranto ir jiems reikia mažiau kabelių ir pastočių infrastruktūros, palyginti su labiau išvystytu jūros vėjo energetikos sektoriumi.

8.1.3.   Anglies dioksido surinkimas ir saugojimas (CCS)

Palyginti neseniai energetikos sektoriuje pradėta rinkti deginant iškastinį kurą išskiriamą CO2 ir jį transportuoti bei saugoti po jūros dugnu esančiose geologinėse formacijose. Per šį procesą CO2 gali būti transportuojamas vamzdynais iš sausumos įrenginių į kaupyklas jūroje, taip pat iš jūroje esančių gamybos įrenginių į sausumą, kad ten būtų apdorojamas ir grąžinamas atgal į jūroje esančias saugyklas. Jau įgyta svarbios šios veiklos jūrų aplinkoje patirties, susijusios, pavyzdžiui, su veiksmingesne naftos gavyba (EOR) (Norvegijos dujų telkinyje „Sleipner West“ Šiaurės jūros šiaurinėje dalyje) ir CO2 surinkimu ir saugojimu (iš dujų telkinio „Sohvit“ gautas CO2 pumpuojamas vamzdynais 152 km atgal į telkinį ir įleidžiamas į jūros dugno druskų formacijų ertmes (40). Kad CO2 efektyviai tekėtų, jis suslegiamas iki tankios (t. y. skysčio ar virškritinės fazės) būsenos.

8.1.4.   Elektros perdavimo tinklai

Per Baltijos jūrą nutiestos kelios vidutinio ir didelio masto aukštosios įtampos nuolatinės srovės tinklų jungiamosios linijos, įskaitant jungtis tarp Suomijos ir Švedijos, Švedijos ir Lenkijos, Danijos ir Vokietijos, Švedijos ir Vokietijos. 580 km ilgio jungiamoji linija „NorNed“ Šiaurės jūroje, kuria sujungti Norvegijos ir Nyderlandų elektros tinklai, yra ilgiausias pasaulyje povandeninis jūrinis aukštosios įtampos elektros kabelis. Šiuo metu elektra tarp Viduržemio jūros regiono pietinės ir rytinės dalių valstybių ir ES valstybių narių perduodama tik vienu maršrutu, t. y. tarp Maroko ir Ispanijos, tačiau planuojama kurti ir kitas sistemas, tokias kaip jungtis tarp Tuniso ir Italijos (veikianti nuo 2017 m.). Kiti pavyzdžiai – povandeninės jungiamosios linijos jūroje tarp Italijos ir Graikijos, Korsikos salos ir Italijos, taip pat Sardinijos salos ir žemyninės Italijos dalies.

8.1.5.   Ateities prognozės

Ateityje energijos perdavimo infrastruktūrą Europą supančiose jūrose reikės prižiūrėti, tobulinti ir plėtoti, taip pat nutraukti kai kurių jos įrenginių eksploatavimą. Tai reikės daryti siekiant kuo geriau naudoti turimus išteklius, kad būtų pasiektas didesnis (energijos gamybos iš atsinaujinančiųjų išteklių jūroje) pajėgumas ir būtų galima naudotis naujesnėmis jūrų energijos gamybos technologijomis. Pokyčius taip pat skatina strateginių klausimų, tokių kaip poreikis geriau užtikrinti energijos tiekimo saugumą, optimizuoti sistemą ir mažinti energijos perdavimo sąnaudas, sprendimas.

Šiaurės jūroje yra išskirtinė galimybė, neišskiriant daug anglies dioksido, tiekti didelį kiekį iš vietinių šaltinių arti tos Europos dalies, kurioje sukuriama didelė dalis jos BVP, pagamintos energijos. Numatoma, kad iki 2030 m. ši naujai gaminama energija bus daugiausia tiekiama iš jūros vėjo jėgainių. Taip pat yra svarbių galimybių plėtoti prekybą elektros energija ir integruoti rinkas, taip panaikinant struktūrinius elektros (didmeninės prekybos) kainų skirtumus tarp šio regiono rinkų (kainos Jungtinėje Karalystėje yra kur kas didesnės negu Europos žemyne). Šiaurės jūroje taip pat galima demonstruoti ir dideliu mastu diegti naujas mažo anglies dioksido kiekio technologijas, tokias kaip anglies dioksido surinkimo ir saugojimo, bangų ir potvynių srovių energetikos ir energijos kaupimo jūroje technologijas.

Siekiant atskleisti šį potencialą bus ypač svarbu didinti jūrinio tinklo junglumą ir koordinuoti jo plėtrą. Integruota energetikos išteklių sistema Šiaurės jūrose skatins ekonomikos augimą ir aukštos kvalifikacijos darbo vietų kūrimą šiame regione. Turint omenyje valstybių energetikos planų papildomumą daugelyje sričių, tokios sistemos plėtra būtų naudinga visoms valstybėms.

Naudojantis jūrose esančia infrastruktūra transportuojami dideli naftos ir dujų kiekiai per visą Europą ir už jos ribų. Ateityje tai tikriausiai bus ne tik tęsiama, bet ir papildoma naujais ištekliais, pradėjus perspektyvią gamybą jūrose toliau nuo krantų ir atradus naujų išteklių, tokių kaip angliavandenilių telkiniai Levanto įduboje rytinėje Viduržemio jūros dalyje. Yra pasiūlymų dėl infrastruktūros plėtros siekiant transportuoti dujas iš Rusijos, Kaspijos regiono, Artimųjų Rytų, Viduržemio jūros regiono rytinės dalies ir Šiaurės Afrikos į Europos Sąjungą. Keli iš šių pasiūlymų apima povandeninių jūrinių vamzdynų atkarpas Juodojoje jūroje, Viduržemio jūroje ir Adrijos jūroje.

Anglies dioksido surinkimo ir saugojimo infrastruktūros poreikiai Europoje nėra aiškūs, būsimus susijusių vamzdynų įrengimo poreikius prognozuoti sunku, nors dėl kai kurių pasiūlymų jau pradėtas viešų konsultacijų etapas.

Kitas prognozuojamas poreikis yra susijęs su infrastruktūra, reikalinga vis didesniam iš atsinaujinančiųjų išteklių jūrose gaminamam energijos kiekiui integruoti. Dėl bet kokio šio sektoriaus augimo atitinkamai reikės nutiesti daugiau kabelių, perduodant elektros energiją iš jos gamybos vietų į sausumos tinklus, taip pat reikės stiprinti sausumos tinklą. Europos vėjo energetikos asociacijos (dabar „Wind Europe“) vertinimu, iki 2020 m. jėgainių įrengtoji galia pasieks 24,6 GW, o iki 2030 m. vėjo energijos gamybos jūrose galia gali pasiekti 150 GW – taip būtų patenkinta apie 14 proc. prognozuojamos ES elektros energijos paklausos (41). Pasak šios pramonės prognozių, vidutinės trukmės laikotarpiu Šiaurės jūra tebebus pagrindinis jūrų energetikos plėtros regionas, nors svarbių patrauklių plėtrai vietų bus ir Atlanto vandenyne, ir Baltijos jūroje.

Elektros energijos komercinio masto gamyba iš bangų ir potvynių srovių energijos yra mažiau išvystyta negu jūrų vėjo energetika. Vertinama, kad iki 2020 m. šiame sektoriuje Jungtinėje Karalystėje bus pasiekta 120 MW galia (42), o į Ispanijos vyriausybės atsinaujinančiųjų išteklių energetikos planą įtrauktas tikslas nuo 2016 iki 2020 m. jūrų energetikos įrengtąją galią didinti po 20–25 MW per metus. Didžiausi Europos energijos tiekėjai svarsto galimybę įgyvendinti projektus, kuriais būtų pasiekta 2 GW galia.

Sudėtingasis jėgainių tinklas jūroje, kuriame jūros vėjo elektrinių grupės sujungiamos su centriniais mazgais, o šie – su elektros tinklų jungtimis, būtų labai naudingas ir prisidėtų prie gerovės, palyginti su įprasta praktika, kai visi vėjo elektrinių parkai sujungiami su krantu atskiromis radialinėmis linijomis. Tai būtų naudinga ir tuo, kad būtų labai sutrumpintas bendras povandeninių jūrinių kabelių ilgis, o grįžtėmis sujungiant į krantą tiesiamus kabelius, mažiau reikėtų kirsti pažeidžiamas ir vertingas pakrančių zonas. Pagal 2009 m. pradėtą Šiaurės jūrų šalių jėgainių tinklo jūroje iniciatyvą (NSCOGI), kurioje dalyvauja devynios ES valstybės narės, Norvegija ir Komisija, tiriami galimi elektros tinklų projektai siekiant vystyti jėgainių tinklą jūroje: tokie tyrimai, be kita ko, vykdomi pagal projektą „NorthSeaGrid“ (43) ir atliktas sudėtingojo jūros jėgainių tinklo naudingumo tyrimas (44). Viduržemio jūros regione organizacija MEDRING skatina sukurti jungtis tarp Viduržemio jūros baseino elektros energetikos sistemų. Tai apima planus keliomis jungiamosiomis linijomis tiekti energiją į šiaurinę regiono dalį, išnaudojant nemažą atsinaujinančiosios vėjo ir saulės energijos gamybos potencialą pietinėje Viduržemio jūros regiono dalyje (45).

Atsižvelgiant į nustatytą poreikį didinti tinklų pajėgumą, siūlomi įvairūs infrastruktūros projektai, įskaitant povandeninių jungiamųjų elektros kabelių tiesimą jūrose siekiant pagerinti jungtis tarp pakrantės valstybių. Norvegija ir Jungtinė Karalystė iki 2020 m. planuoja nutiesti 700 km ilgio jungiamąją liniją, o 2018 m. turėtų pradėti veikti jungiamoji linija tarp Vokietijos ir Norvegijos. Taip pat numatomi keli projektai siekiant gerinti Jungtinės Karalystės ir Airijos tinklų sujungimą su Europos žemynu. Be to, svarstomos įvairios galimybės projektuoti jūrinius tinklus, į kuriuos būtų tiekiama elektros energija ir iš jūros vėjo elektrinių parkų. Pagal Šiaurės jūros tinklo projektą planuojama 16 tinklų sujungimo projektų, iš kurių kai kurie turi perspektyvų tapti kuriamo Šiaurės jūros tinklo dalimi (46).

Tarp TEN-E reglamento (47) I priede numatytų energetikos infrastruktūros prioritetinių koridorių ir teminių sričių yra jėgainių Šiaurės jūrose tinklas (NSOG) (kaip vienas iš prioritetinių elektros energetikos koridorių), ir Baltijos šalių energijos rinkos jungčių planas (BEMIP) (kaip vienas iš prioritetinių dujų koridorių). Jūrų energetikos infrastruktūrai svarbiausios TEN-E prioritetinės teminės sritys yra Šiaurės ir Baltijos jūrose ir jų pakrantėse pagamintos perteklinės vėjo energijos panaudojimas ir tarpvalstybinio anglies dioksido tinklo infrastruktūros kūrimas.

Galiausiai reikia pažymėti, kad taip pat svarbiu klausimu tampa energetikos infrastruktūros eksploatavimo nutraukimas. Nuo praėjusio amžiaus paskutiniojo dešimtmečio tai daroma Šiaurės jūroje, baigiantis jos sistemų naudojimo trukmei.

8.2.   „NATURA 2000“ jūrų aplinkoje

Iki 2014 m. gruodžio mėn. nustatyta daugiau kaip 3 000 jūrų „Natura 2000“ teritorijų, apimančių daugiau kaip 300 000 km2 plotą – tai sudaro kiek daugiau kaip 5 proc. Europos jūrų ploto. Aprėpiamos teritorijos skiriasi priklausomai nuo atstumo iki kranto – dauguma „Natura 2000“ teritorijų yra arti kranto. Pavyzdžiui, jūrų „Natura 2000“ teritorijos sudaro 33 proc. Europos jūrų ploto 0–1 nm (jūrmylės) atstumu nuo krantų, bet tik 2 proc. – atstumu nuo 12 nm iki išskirtinės ekonominės zonos ribų. Per kelerius pastaruosius metus padaryta nemaža pažanga nustatant šias teritorijas ir valstybės narės toliau stengiasi tai daryti. Nepaisant to, 2007–2012 m. laikotarpio vertinimas pagal Buveinių direktyvos 17 straipsnį atskleidė, kad tik 9 proc. jūrų buveinių ir 7 proc. jūrų rūšių būklė yra gera, o 64 proc. jūrų rūšių vertinimais ir apie 25 proc. jūrų buveinių vertinimais nustatyta, kad jų būklė nežinoma (48).

Bendrieji Buveinių ir Paukščių direktyvų reikalavimai, įskaitant „Natura 2000“ tinklo kūrimą ir valdymą, aprašyti šio dokumento 2 skyriuje, o šiame skyriuje akcentuojami ir išsamiau apibūdinami tie aspektai, kurie yra ypač svarbūs planuojant arba įgyvendinant naujus energetikos infrastruktūros planus ir projektus jūrų aplinkoje, įskaitant sąsajas su Jūrų strategijos pagrindų direktyva.

8.2.1.   Jūrų aplinkos, buveinių ir rūšių apsauga

Buveinių direktyvos I priede išvardyta apie 230 buveinių, dėl kurių reikalaujama paskelbti saugomas teritorijas ir imtis kitų priemonių, kad būtų pasiekta gera jų apsaugos būklė. Dešimt iš šių buveinių ataskaitų teikimo tikslu laikomos jūrų buveinėmis:

| — | 1110 Smėlėtos pakrantės, kurios visą laiką šiek tiek apsemtos jūros vandens |
| --- | --- |

—

1110 Smėlėtos pakrantės, kurios visą laiką šiek tiek apsemtos jūros vandens

| — | 1120 Poseidonijų (Posidonia) sąžalynai |
| --- | --- |

—

1120 Poseidonijų (Posidonia) sąžalynai

| — | 1130 Upių žiotys |
| --- | --- |

—

1130 Upių žiotys

| — | 1140 Atoslūgio metu neužsemiamos dumblingos ir smėlingos lygumos |
| --- | --- |

—

1140 Atoslūgio metu neužsemiamos dumblingos ir smėlingos lygumos

| — | 1150 Pakrančių įlankos |
| --- | --- |

—

1150 Pakrančių įlankos

| — | 1160 Didelės seklios įlankos ir užutėkiai |
| --- | --- |

—

1160 Didelės seklios įlankos ir užutėkiai

| — | 1170 Rifai |
| --- | --- |

—

1170 Rifai

| — | 1180 Dėl išsiskiriančių dujų susiformavusios povandeninės struktūros |
| --- | --- |

—

1180 Dėl išsiskiriančių dujų susiformavusios povandeninės struktūros

| — | 1650 Siauros borealinės Baltijos jūros įlankos |
| --- | --- |

—

1650 Siauros borealinės Baltijos jūros įlankos

| — | 8330 Jūros apsemti ar pusiau apsemti urvai |
| --- | --- |

—

8330 Jūros apsemti ar pusiau apsemti urvai

Kai kurios iš šių buveinių yra pakrantėse, kitos – sekliuose jūros pakraščio ir gilesniuose atviros jūros vandenyse (49). Turbūt mažiausiai tikėtina, kad jūrų energetikos infrastruktūra palies jūros apsemtus arba pusiau apsemtus urvus, bet visų likusių tipų buveinių teritorijos gali su ja sutapti ir tos buveinės gali būti pažeidžiamos vykdant su jūros energetikos infrastruktūros statyba, priežiūra ir eksploatavimo nutraukimu susijusią veiklą.

Buveinių direktyvoje ir Paukščių direktyvoje taip pat reikalaujama imtis kai kurių jūrų rūšių (dauguma jų yra labai judrios) apsaugos priemonių. Pagal Buveinių direktyvą tai yra banginių, ruonių, roplių, žuvų, bestuburių gyvūnų ir augalų rūšys, išvardytos II arba IV priede. Paukščių direktyvoje nustatyta bendra visų ES natūraliai paplitusių laukinių paukščių rūšių, įskaitant jūrų paukščius, apsaugos sistema.

Projektų rengėjai ir planuotojai turi įvertinti šių jūrų buveinių ir rūšių pažeidžiamumą ir galimą jūrų energetikos infrastruktūros poveikį joms tiek „Natura 2000“ teritorijose, tiek už jų ribų.

Kai tokia veikla nelaikoma planu ar projektu pagal 6 straipsnio 3 dalį, valstybės narės pagal straipsnio 2 dalį vis vien turi užtikrinti, kad tų rūšių ir buveinių, kurių apsaugai skirta tokia teritorija, būklė neblogėtų. Jeigu ta veikla yra tiesiogiai susijusi su tos teritorijos tvarkymu arba yra būtina tuo tikslu (pagal 6 straipsnio 3 dalį), gali nereikėti atlikti tinkamo vertinimo.

Buveinių direktyvos 12 straipsnyje ir Paukščių direktyvos 5 straipsnyje reikalaujama, kad valstybės narės saugotų atitinkamai IV priede nustatytas Bendrijos svarbos rūšis ir visus laukinius paukščius visame jų natūralaus paplitimo ES areale.

ES jūrų strategijos pagrindų direktyva priimta 2008 m. birželio mėn. Šia direktyva nustatytas pagrindas, kuriuo remdamosi valstybės narės turi imtis būtinų priemonių, kad iki 2020 m. ES jūrų vandenyse būtų pasiekta arba išlaikyta gera aplinkos būklė (1 straipsnio 1 dalis). Pagrindinis tikslas yra apsaugoti ir išsaugoti Europos vandenynus ir jūras, išvengti jų būklės blogėjimo ir, kai įmanoma, atkurti gerą jų būklę ten, kur jie yra neigiamai paveikti, taip pat užkirsti kelią poveikiui jūrų aplinkai ir jį mažinti (1 straipsnio 2 dalies a ir b punktai). I priedo sąraše pateikta 11 kokybinių deskriptorių, pagal kuriuos nustatoma gera aplinkos būklė – kai kuriems iš jų gali turėti įtakos jūrų energetikos infrastruktūros įrengimas, priežiūra ir eksploatavimo nutraukimas: tarp jų yra 1 deskriptorius (biologinė įvairovė), 6 deskriptorius (jūros dugno vientisumas), 11 deskriptorius (energijos, įskaitant povandeninį triukšmą, patekimas), 7 deskriptorius (hidrografinės sąlygos), 8 deskriptorius (tarša dėl patenkančių teršalų) ir 10 deskriptorius (šiukšlės jūroje).

Vertinant, nustatant ir stebint gerą aplinkos būklę atsižvelgiama į dvi bendras buveinių kategorijas: vyraujančias buveines ir ypatingas buveines. Ypatingų buveinių kategorijai priskiriamos ypač tos buveinės, kurios pagal Bendrijos teisės aktus (pvz., Buveinių ir Paukščių direktyvas) arba tarptautines konvencijas yra nustatytos kaip vertos dėmesio moksliniu požiūriu ar dėl biologinės įvairovės arba tokiomis pripažintos. Jos iš dalies sutampa su Buveinių direktyvoje išvardytomis jūrų buveinėmis, kaip parodyta 4 lentelėje. Jūrų strategijos pagrindų direktyva neskirta konkrečioms rūšims – joje atsižvelgiama į visus jūrų biologinės įvairovės elementus. Todėl atliekant geros aplinkos būklės vertinimą Jūrų strategijos pagrindų direktyva taikoma ir visoms į Paukščių ir Buveinių direktyvas įtrauktoms rūšims.

4 lentelė

Galimas Jūrų strategijos pagrindų direktyvoje ir Buveinių direktyvoje nustatytų jūrinių tipų buveinių sutapimas (50)

| Vyraujantys jūros dugno buveinių tipai pagal Jūrų strategijos pagrindų direktyvą | BUVEINIŲ TIPAI, ĮTRAUKTI Į BUVEINIŲ DIREKTYVOS 1 PRIEDO SĄRAŠĄ IR LAIKOMI JŪRINIAIS TEIKIANT ATASKAITAS PAGAL 17 STRAIPSNĮ |
| --- | --- |
| 1110
  Smėlėtos pakrantės, kurios visą laiką šiek tiek apsemtos jūros vandens | 1120
  Posidonia sąžalynai | 1130
  Upių žiotys | 1140
  Atoslūgio metu neužsemiamos dumblingos ir smėlingos lygumos | 1150
  Pakrančių įlankos | 1160
  Didelės seklios įlankos ir užutėkiai | 1170
  Rifai | 1180
  Dėl išsiskiriančių dujų susiformavusios povandeninės struktūros | 1650
  Siauros borealinės Baltijos jūros įlankos | 8330
  Jūros apsemti ar pusiau apsemti urvai |
| Litoralės uolos ir biogeniniai rifai | | | | | | | | Šių darinių gali būti įvairių vyraujančių tipų buveinėse | | |
| Litoralės nuosėdos | | | | | | | | | |
| Seklios sublitoralės uolos ir biogeniniai rifai | | | | | | | | | |
| Seklios sublitoralės stambiagrūdės nuosėdos | | | | | | | | | |
| Seklios sublitoralės smėlis | | | | | | | | | |
| Seklios sublitoralės dumblas | | | | | | | | | |
| Seklios sublitoralės mišriosios nuosėdos | | | | | | | | | |
| Šelfo sublitoralės uolos ir biogeniniai rifai | | | | | | | | | |
| Šelfo sublitoralės stambiagrūdės nuosėdos | | | | | | | | | |
| Šelfo sublitoralės smėlis | | | | | | | | | |
| Šelfo sublitoralės dumblas | | | | | | | | | |
| Šelfo sublitoralės mišriosios nuosėdos | | | | | | | | | |
| Viršutinės batialės uolos ir biogeniniai rifai | | | | | | | | | |
| Viršutinės batialės nuosėdos | | | | | | | | | |
| Apatinės batialės uolos ir biogeniniai rifai | | | | | | | | | |
| Apatinės batialės nuosėdos | | | | | | | | | |
| Abisalės uolos ir biogeniniai rifai | | | | | | | | | |
| Abisalės nuosėdos | | | | | | | | | |
| Upių žiotys (1130) pagal Vandens pagrindų direktyvą paprastai priskiriamos tarpiniams vandenims, todėl gali daugeliu atvejų neįeiti į Jūrų strategijos pagrindų direktyvos taikymo sritį. Pakrančių įlankos (1150) įtraukiamos į ataskaitas dėl jūrų, jeigu jos ir jūra yra nuolat sujungtos. Pakrančių buveinės (pvz., atlantinės druskingos pievos (1330), Spartina vejos (1320)) įtraukiamos į ataskaitas dėl sausumos buveinių, teikiamas pagal Buveinių direktyvą, tačiau jos gali būti aptinkamos Vandens pagrindų direktyvoje apibrėžtuose pakrančių vandenyse, todėl joms taikytina Jūrų strategijos pagrindų direktyva. |

Vyraujantys jūros dugno buveinių tipai pagal Jūrų strategijos pagrindų direktyvą

BUVEINIŲ TIPAI, ĮTRAUKTI Į BUVEINIŲ DIREKTYVOS 1 PRIEDO SĄRAŠĄ IR LAIKOMI JŪRINIAIS TEIKIANT ATASKAITAS PAGAL 17 STRAIPSNĮ

1110

Smėlėtos pakrantės, kurios visą laiką šiek tiek apsemtos jūros vandens

1120

Posidonia sąžalynai

1130

Upių žiotys

1140

Atoslūgio metu neužsemiamos dumblingos ir smėlingos lygumos

1150

Pakrančių įlankos

1160

Didelės seklios įlankos ir užutėkiai

1170

Rifai

1180

Dėl išsiskiriančių dujų susiformavusios povandeninės struktūros

1650

Siauros borealinės Baltijos jūros įlankos

8330

Jūros apsemti ar pusiau apsemti urvai

Litoralės uolos ir biogeniniai rifai

Šių darinių gali būti įvairių vyraujančių tipų buveinėse

Litoralės nuosėdos

Seklios sublitoralės uolos ir biogeniniai rifai

Seklios sublitoralės stambiagrūdės nuosėdos

Seklios sublitoralės smėlis

Seklios sublitoralės dumblas

Seklios sublitoralės mišriosios nuosėdos

Šelfo sublitoralės uolos ir biogeniniai rifai

Šelfo sublitoralės stambiagrūdės nuosėdos

Šelfo sublitoralės smėlis

Šelfo sublitoralės dumblas

Šelfo sublitoralės mišriosios nuosėdos

Viršutinės batialės uolos ir biogeniniai rifai

Viršutinės batialės nuosėdos

Apatinės batialės uolos ir biogeniniai rifai

Apatinės batialės nuosėdos

Abisalės uolos ir biogeniniai rifai

Abisalės nuosėdos

Upių žiotys (1130) pagal Vandens pagrindų direktyvą paprastai priskiriamos tarpiniams vandenims, todėl gali daugeliu atvejų neįeiti į Jūrų strategijos pagrindų direktyvos taikymo sritį. Pakrančių įlankos (1150) įtraukiamos į ataskaitas dėl jūrų, jeigu jos ir jūra yra nuolat sujungtos. Pakrančių buveinės (pvz., atlantinės druskingos pievos (1330), Spartina vejos (1320)) įtraukiamos į ataskaitas dėl sausumos buveinių, teikiamas pagal Buveinių direktyvą, tačiau jos gali būti aptinkamos Vandens pagrindų direktyvoje apibrėžtuose pakrančių vandenyse, todėl joms taikytina Jūrų strategijos pagrindų direktyva.

8.2.2.   Pagalbinės priemonės ir naudingi informacijos šaltiniai

Europos Sąjunga ir jos valstybės narės, taip pat kitos Europos valstybės yra įvairių susijusių tarptautinių aplinkos apsaugos konvencijų ir susitarimų susitariančiosios šalys. Šiais dokumentais padėta sukurti teisinę sistemą, kuria grindžiama ES biologinės įvairovės politika ir teisės aktai, taip pat padėta apibrėžti ES santykius su kitomis valstybėmis. Europos ir nacionalinėse gamtos ir biologinės įvairovės apsaugos teisinėse sistemose turi būti visapusiškai paisoma pagal šias konvencijas ir susitarimus prisiimtų įsipareigojimų. Toliau aprašomi svarbiausi su biologinės įvairovės apsauga Europoje susiję įsipareigojimai, į kuriuos reikia atsižvelgti jūrų energetikos infrastruktūros srityje.

Konvencijoje dėl šiaurės rytų Atlanto jūros aplinkos apsaugos (OSPAR konvencija) nustatytas mechanizmas, pagal kurį penkiolikos valstybių, kurių teritorijos apima Europos vakarų pakrantes ir vandens baseinus, vyriausybės kartu su Europos Sąjunga bendradarbiauja siekdamos apsaugoti jūros aplinką šiaurės rytų Atlanto vandenyne. OSPAR biologinės įvairovės ir ekosistemų strategijoje nustatyta, kad kabelių ir vamzdynų tiesimas, priežiūra ir eksploatavimo nutraukimas yra viena iš jūrų aplinkai pakenkti galinčių žmogaus veiklos rūšių. Galimas vamzdynų poveikis įvertintas pagal OSPAR bendrąją vertinimo ir stebėsenos programą (JAMP) atliekant naftos ir dujų gavybos jūroje pramonės masto, indėlio ir poveikio vertinimą (OSPAR, 2009a), o OSPAR biologinės įvairovės komitetas įvertino povandeninių jūrinių kabelių poveikį aplinkai (OSPAR, 2009 m.). OSPAR taip pat parengė Geriausios aplinkos apsaugos praktikos tiesiant ir eksploatuojant kabelius gaires ir, be kita ko, jose aptarė galimų poveikio mažinimo priemonių taikymo klausimą (OSPAR, 2012 m.). OSPAR gimininga Bonos susitarimo (51) organizacija taip pat dirba siekdama sukurti integruotą metodą, kaip valdyti naftos ir kitų pavojingų medžiagų netyčinių išsiliejimų į jūrų aplinką poveikį.

Konvencija dėl Baltijos jūros baseino jūrinės aplinkos apsaugos (HELCOM, Helsinkio konvencija) apima Baltijos jūros baseiną ir visus vidaus vandenis, esančius šio baseino teritorijose. Jos susitariančiosios šalys yra visos Baltijos jūros pakrantės valstybės ir ES. Į Baltijos jūros veiksmų planą (2007 m.), kurio rengimą rėmė HELCOM ir kurį patvirtino visos šios jūros pakrantės valstybės ir ES, įtrauktas susitariančiųjų šalių susitarimas tęsti atitinkamus procesus, kad dėl įrenginių jūroje, kiek įmanoma, būtų išvengta reikšmingo neigiamo poveikio aplinkai (įskaitant povandeninius jūrinius kabelius ir vamzdynus) arba šis poveikis būtų kuo labiau sumažintas ar kompensuotas.

Viduržemio jūros aplinkos ir pakrančių zonos apsaugos konvencijos (Barselonos konvencija) susitariančiosios šalys įsipareigoja „neleisti teršti Viduržemio jūros, mažinti jos taršą, kovoti su jos tarša ir saugoti bei gerinti jūros aplinką toje teritorijoje“ (4 straipsnio 1 dalis). Jūrų energetikos infrastruktūrai ypač svarbūs įsipareigojimai pagal šią konvenciją yra susiję su tarša žvalgant ir eksploatuojant kontinentinį šelfą ir jūros dugną bei podugnį (Jūros protokolas), taršos ekstremaliųjų situacijų valdymu ir stebėsena; šį protokolą yra ratifikavusi ES.

Konvencija dėl poveikio aplinkai vertinimo tarpvalstybiniame kontekste (Espo konvencija) skatinamas tarptautinis bendradarbiavimas ir visuomenės dalyvavimas, kai yra tikėtina, kad planuojamos veiklos poveikis aplinkai bus tarpvalstybinis. Naftotiekiai ir dujotiekiai su didelio skersmens vamzdžiais yra įtraukti į veiklos rūšių, kurios gali daryti reikšmingą neigiamą tarpvalstybinį poveikį ir kurioms turėtų būti taikoma šioje konvencijoje nustatyta poveikio aplinkai vertinimo procedūra, sąrašą.

Migruojančių laukinių gyvūnų rūšių išsaugojimo konvencija (Bonos konvencija) siekiama išsaugoti migruojančias rūšis visame natūralaus jų paplitimo areale. Keli pagal šią konvenciją pasirašyti susitarimai yra svarbūs sprendžiant migruojančių gyvūnų ir jūrų energetikos infrastruktūros sambūvio problemas.

Susitarimu dėl smulkiųjų banginių būrio gyvūnų apsaugos Baltijos ir Šiaurės jūrose, Šiaurės Rytų Atlante bei Airijos jūroje (ASCOBANS) siekiama suderinti priemones, kuriomis dešimt šio susitarimo šalių mažina priegaudų, buveinių nykimo, jūrų taršos ir akustinių trikdžių neigiamą poveikį. 2009 m. priimta rezoliucija dėl povandeninio triukšmo neigiamo poveikio jūrų žinduoliams vykdant atsinaujinančiosios energijos gamybos įrenginių statybos veiklą jūrose, o 2006 m. priimta rezoliucija dėl garso, laivų eismo ir kitų formų trikdymo poveikio smulkiesiems banginių būrio gyvūnams. Abu šie dokumentai yra svarbūs svarstant galimą su jūrų energetikos infrastruktūra susijusį poveikį.

Susitarimas dėl banginių būrio gyvūnų apsaugos Juodojoje ir Viduržemio jūrose ir gretimame Atlanto regione (ACCOBAMS) yra bendradarbiavimo pagrindas siekiant išsaugoti jūrų biologinę įvairovę Viduržemio ir Juodojoje jūrose. Jo pagrindinis tikslas – sumažinti grėsmę banginių būrio gyvūnams šiose jūrose ir pagerinti apie juos žinias. Į šį susitarimą įtrauktos rezoliucijos dėl žmogaus veiklos keliamo triukšmo vertinimo ir poveikio vertinimo, kuris yra svarbus sprendžiant pagal Buveinių direktyvą saugomų banginių būrio gyvūnų ir jūrų energetikos infrastruktūros sambūvio problemas. Taip pat paskelbtos gairės dėl povandeninio triukšmo mažinimo priemonių (ACCOBAMS-MOP5, 2013 m.).

8.3.   Galimas poveikis ir poveikio mažinimo būdai

Energetikos infrastruktūros poveikį aplinkai, t. y. jūrų biologinei įvairovei, gali lemti biologiniai, fiziniai ir cheminiai veiksniai, o konkretus poveikis priklauso nuo kelių veiksnių, be kita ko, ar tai yra infrastruktūros įrengimo, ar eksploatavimo, ar eksploatavimo nutraukimo etapas, kokiu laiku ir kaip dažnai atliekami darbai, koks yra tos infrastruktūros mastas ir kur ji yra. Neigiami poveikio saugomoms buveinėms ir rūšims veiksniai gali būti netiesioginiai arba tiesioginiai, o poveikis gali būti ūmus arba lėtinis. Galimas poveikis „Natura 2000“ buveinėms ir rūšims apibendrintas 5 lentelėje. Įvairus poveikis ir galimos jo mažinimo priemonės aprašyti toliau. Projektus reikės įvertinti kiekvienu konkrečiu atveju ir nustatyti, ar tų priemonių pakanka „Natura 2000“ interesams apsaugoti.

Vis dėlto, tinkamo vertinimo adekvatumui įtakos gali turėti šie jūrų energetikos infrastruktūros planų ir projektų trūkumai, susiję su:

| — | turimais duomenimis, jų prieinamumu ir gebėjimu surinkti reikiamus duomenis; |
| --- | --- |

—

turimais duomenimis, jų prieinamumu ir gebėjimu surinkti reikiamus duomenis;

| — | mokslinėmis žiniomis apie ekologinius procesus, jūrų „Natura 2000“ buveinių ir rūšių jautrumą konkretiems neigiamiems veiksniams ir galimą suminį poveikį; |
| --- | --- |

—

mokslinėmis žiniomis apie ekologinius procesus, jūrų „Natura 2000“ buveinių ir rūšių jautrumą konkretiems neigiamiems veiksniams ir galimą suminį poveikį;

| — | poveikio mažinimo strategijomis: gali būti per trumpi terminai, per kuriuos reikia nustatyti jų veiksmingumą, jos gali būti bandomojo pobūdžio ar dar nepakankamai gerai parengtos; |
| --- | --- |

—

poveikio mažinimo strategijomis: gali būti per trumpi terminai, per kuriuos reikia nustatyti jų veiksmingumą, jos gali būti bandomojo pobūdžio ar dar nepakankamai gerai parengtos;

| — | plėtros pobūdžiu – ar tai nauja, tebevykdoma ar kompleksinė plėtra, t. y. galinti apimti ir sausumos, ir jūros komponentus. |
| --- | --- |

—

plėtros pobūdžiu – ar tai nauja, tebevykdoma ar kompleksinė plėtra, t. y. galinti apimti ir sausumos, ir jūros komponentus.

Be to, jūrų atsinaujinančiųjų išteklių (bangų ir potvynių srovių energijos) atveju didelė poveikio vertinimo darbo dalis iki šiol buvo susijusi su pačiais energijos gamybos įrenginiais. Juos vis dar reikia pradėti eksploatuoti tokiu mastu, kokiu ši veikla galėtų tapti ekonomiškai perspektyvia, todėl sujungtų jėgainių grupių ir joms reikalingos perdavimo infrastruktūros galimą poveikį aplinkai dar reikia ištirti. Taip pat dar ne visiškai aiškiai suprantame jūrų energetikos infrastruktūros sąveikos su kita jūrine veikla bendro ir suminio poveikio mastą ir sudėtingumą, todėl, kaip siūloma 4 skyriuje, reikia imtis strateginio planavimo. Kad, remiantis konkrečiomis tos teritorijos aplinkybėmis ir turimais duomenimis, būtų nustatytas galimo poveikio pobūdis ir dydis, kiekvieną konkretų atvejį paprastai reikės įvertinti atskirai.

5 lentelė

Tinkle „Natura 2000“ saugomų buveinių ir rūšių galimas jautrumas neigiamo poveikio veiksniams, susijusiems su jūrų energetikos infrastruktūros statyba, priežiūra ir eksploatavimo nutraukimu

| | FIZINIS NYKIMAS / ŽALA | BIOLOGINIS TRIKDYMAS / ŽALA / NYKIMAS | HIDROLOGINIAI POKYČIAI | PAVOJINGOS MEDŽIAGOS | ELEKTROMAGNETINIAI LAUKAI+ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Smėlėtos pakrantės | V | V | V | V | |
| Posidonia sąžalynai | V | V | V | V | |
| Upių žiotys | V | V | V | V | |
| Dumblingos ir smėlingos lygumos | V | V | V | V | |
| Pakrančių įlankos | V | V | V | V | |
| Įlankos ir užutėkiai | V | V | V | V | |
| Rifai | V | V | V | V | |
| Dėl išsiskiriančių dujų susiformavusios struktūros | V | V | V | V | |
| Siauros borealinės Baltijos jūros įlankos | V | V | V | V | |
| Urvai* | ? | ? | ? | V | |
| |
| Banginiai | ? | V | ? | V | |
| Ruoniai | ? | V | ? | V | |
| Ropliai | ? | V | ? | V | |
| Žuvys | ? | V | V | V | V |
| Bestuburiai gyvūnai | V | V | ? | V | |
| Augalai | V | V | V | V | |
| Jūrų paukščiai | | V | | V | |
| * | mažai tikėtina, kad infrastruktūros maršrutai gali eiti per tas vietas |

FIZINIS NYKIMAS / ŽALA

BIOLOGINIS TRIKDYMAS / ŽALA / NYKIMAS

HIDROLOGINIAI POKYČIAI

PAVOJINGOS MEDŽIAGOS

ELEKTROMAGNETINIAI LAUKAI+

Smėlėtos pakrantės

V

V

V

V

Posidonia sąžalynai

V

V

V

V

Upių žiotys

V

V

V

V

Dumblingos ir smėlingos lygumos

V

V

V

V

Pakrančių įlankos

V

V

V

V

Įlankos ir užutėkiai

V

V

V

V

Rifai

V

V

V

V

Dėl išsiskiriančių dujų susiformavusios struktūros

V

V

V

V

Siauros borealinės Baltijos jūros įlankos

V

V

V

V

Urvai*

?

?

?

V

Banginiai

?

V

?

V

Ruoniai

?

V

?

V

Ropliai

?

V

?

V

Žuvys

?

V

V

V

V

Bestuburiai gyvūnai

V

V

?

V

Augalai

V

V

V

V

Jūrų paukščiai

V

V

*

mažai tikėtina, kad infrastruktūros maršrutai gali eiti per tas vietas

| + | susiję mechanizmai ir poveikis dar per mažai suprantami. |
| --- | --- |

+

susiję mechanizmai ir poveikis dar per mažai suprantami.

| ? | nežinoma / per mažai suprantama. |
| --- | --- |

?

nežinoma / per mažai suprantama.

—   
  Galimo poveikio apžvalga

Kadangi povandeniniai jūriniai vamzdynai yra plačiai ir jau ilgą laiką naudojami transportuojant naftą ir dujas jūrų aplinkoje, apie jų galimą poveikį yra sukaupta nemažai svarbios informacijos. Taip pat plačiai naudojama kabelių tiesimo technologija, bet daugiausia informacijos apie galimą poveikį aplinkai gaunama iš telekomunikacijų sektoriaus. Energijai perduoti naudojami kabeliai paprastai yra sunkesni, standesni ir didesnio skersmens. Taip pat tiriami būdai, kaip išvengti ir kabelių, ir vamzdynų poveikio aplinkai arba jį sumažinti, ir, be kita ko, nagrinėjamos poveikio išvengimo ir mažinimo strategijos, svarbios „Natura 2000“ buveinėms ir rūšims.

Akivaizdžiausias tiesioginis poveikis yra bentalės (dugno) buveinėms daroma žala, jų trikdymas arba nykimas dėl atliekamų kabelių ir vamzdynų tiesimo darbų. Taip yra todėl, kad jų trasos daugiausia eina per minkštųjų dugno nuosėdų zonas, kuriose atliekami tranšėjų įrengimo ar užkasimo darbai. Paveiktas plotas labai priklauso nuo naudojamų technologijų ir mašinų, taip pat nuo dugno nuosėdų rūšies; jis gali apimti zoną, esančią 10–20 m atstumu nuo nutiestos linijos. Toje sutrikdytoje zonoje bentosas gali atsikurti, nors ne visada išlieka ta pati rūšių grupė, o atsikūrimo sparta priklauso nuo nuosėdų tipo ir vietos sąlygų. Poveikis priklauso nuo bet kokių pokyčių masto ir trukmės ir konkrečių teritorijos ypatumų. Į tą teritoriją gali patekti ir kitų rūšių nuosėdų, todėl gali pasikeisti jos pobūdis. Kai kurios iš pažeidžiamų „Natura 2000“ buveinių, kuriose tiesioginės žalos gali padaryti tiesiami kabeliai ir vamzdynai arba dėl to jose gali įvykti pokyčių, yra žemiau potvynio zonos esančios smėlėtos pakrantės, įlankų ir užutėkių dugno minkštųjų nuosėdų buveinės, eulitoralės dumblingos ir smėlingos lygumos, jūrų žolių sąžalynai, Posidonia sąžalynai ir rifai. Kai kuriais atvejais kabelius gali reikėti tiesti per uolėto jūros dugno teritorijas. Jeigu reikia iškirsti tranšėjas uolose, gali būti padaryta žalos buveinėms, pvz., rifų aplinkai.

Dirbtiniai kieti kabelių ir vamzdynų paviršiai, taip pat apsauginė akmenų danga ir betoniniai paklotai, kuriais apsaugoma eksploatuojama infrastruktūra arba nebeeksploatuojami vamzdynai, gali turėti lokalizuotą poveikį, nes juos gali kolonizuoti minkštųjų dugno nuosėdų buveinėms neįprastos rūšys. Be to, tokių konstrukcijų paviršius gali kolonizuoti ir nuo jų toliau plisti invazinės svetimos rūšys. Kiti galimi neigiamo poveikio bentoso bendrijoms arti kabelių ir vamzdynų veiksniai yra vandens drumstumo, jūros dugno srovių ir topografiniai pakitimai, o pagal Buveinių ir Paukščių direktyvas saugomiems jūrų žinduoliams ir jūrų paukščiams gali turėti poveikio maitinimosi elgsenos pokyčiai, jų trikdymas ir išstūmimas iš įprastų buveinių dėl infrastruktūros įrengimo darbų. Apie elektromagnetinių laukų, susidarančių aplink kabelius, poveikį žinoma mažiau, bet dėl jo gali kilti problemų tokioms žuvims kaip eršketai (saugoma rūšis pagal Buveinių direktyvą), nes yra žinoma, kad šios žuvys geba justi tokius laukus. Kai kurias rūšis, kurios yra jautrios net ir nedideliam aplinkos temperatūros pakilimui, taip pat gali paveikti skleidžiama šiluma, tačiau bet kokio susijusio poveikio bentoso bendrijoms (pavyzdžiui, susijusioms su smėlėtų pakrančių buveinėmis) pobūdis ir reikšmingumas nėra žinomi. Tolesnėje poveikio mažinimo priemonėms skirtoje dalyje aptariama, kaip tokia šilumos spinduliuotė gali būti mažinama ir kaip jos išvengti tinkamai konstruojant kabelius.

Kiti svarstytini aspektai yra „Natura 2000“ buveinių ir rūšių cheminės taršos rizika ir galimas poveikis joms. Toks poveikis gali atsirasti dėl pažeistų vamzdynų, sujudintų užterštų dugno nuosėdų ar pavojingųjų medžiagų arba dėl kabelių irimo. Tarša iš laivų, kurie naudojami infrastruktūros statybai ir priežiūrai, gali daryti poveikį vandens kokybei, nors šį poveikį sunku atskirti nuo bendros taršos, susijusios su visais konstrukcijų statybos ir priežiūros jūroje darbais.

—   
  Galimų poveikio mažinimo priemonių santrauka

OSPAR komisija pateikė naudingą santrauką, kurioje apžvelgė galimas poveikio mažinimo priemones siekiant kuo labiau sumažinti su povandeniniais jūriniais kabeliais susijusį poveikį aplinkai arba to poveikio išvengti (6 lentelė) (52). Pagrindinės iš jų yra apdairus maršrutų parinkimas ir įrengimo veiklos planavimas, tinkamų rūšių kabelių parinkimas, tinkamas kabelio užkasimas ir inertinių medžiagų naudojimas, jeigu reikia apsauginės dangos. Be to, su povandeninių jūrinių vamzdynų tiesimu ir priežiūra susijęs poveikis yra jūros dugno suardymas, triukšmas, užteršimas, slopinamasis poveikis, buveinių nykimas, svetimų rūšių plitimo koridoriai ir bendras suminis poveikis.

6 lentelė

Galimos poveikio mažinimo priemonės siekiant išvengti įvairaus žmogaus veiklos neigiamo poveikio aplinkai tiesiant ir eksploatuojant kabelius arba šį poveikį sumažinti (paimta iš OSPAR, 2009 m.)

| | Poveikio mažinimo priemonės |
| --- | --- |
| Poveikis aplinkai | Maršruto parinkimas | Statybos laikas | Užkasimo būdas | Užkasimo gylis | Kabelio tipas | Pašalinimas |
| Trikdymas | x | x | x | (x) | (x) | Žr. tekstą |
| Triukšmas | (x) | (x) | (x) | | | |
| Skleidžiama šiluma | (x) | | | x | x | |
| Elektromagnetiniai laukai | | | | x | x | |
| Tarša | x | | (x) | (x) | x | x |
| Suminis poveikis* | x | x | x | x | x | |
| x: svarbi priemonė; (x) mažiau svarbi priemonė; * trūksta žinių. |

Poveikio mažinimo priemonės

Poveikis aplinkai

Maršruto parinkimas

Statybos laikas

Užkasimo būdas

Užkasimo gylis

Kabelio tipas

Pašalinimas

Trikdymas

x

x

x

(x)

(x)

Žr. tekstą

Triukšmas

(x)

(x)

(x)

Skleidžiama šiluma

(x)

x

x

Elektromagnetiniai laukai

x

x

Tarša

x

(x)

(x)

x

x

Suminis poveikis*

x

x

x

x

x

x: svarbi priemonė; (x) mažiau svarbi priemonė; * trūksta žinių.

Tolesnėse dalyse išsamiau rašoma apie galimą su kabelių ir vamzdynų įrengimu, eksploatavimu ir eksploatavimo nutraukimu susijusį poveikį ir šio poveikio mažinimo priemones.

8.3.1.   Įrengimas

Povandeniniai jūriniai kabeliai ir vamzdynai įrengiami pagal įvairius metodus. Minkštųjų dugno nuosėdų zonose, naudojant plūginę ir hidraulinę įrangą (atskirai arba kartu), galima suformuoti (paprastai 1–3 m gylio) tranšėjas ir jose tuo pat metu užkasti kabelius ir vamzdynus. Kitu atveju iškasos iš tranšėjos laikinai pašalinamos iš kasimo vietos arba išpilamos šalia darbų vietos, o kabelių arba vamzdynų įrengimo ir jau iškastų tranšėjų užpildymo darbai atliekami vėliau. Įrengiant siūlomą kabelio trasą, bestuburių gyvūnų tikriausiai daugiau žūsta tada, kai naudojamas hidraulinio ardymo metodas (suskystinant dugno nuosėdas po kabeliu, kad jis nugrimztų iki nustatyto gylio), nes taip labiau sujudinamos dugno nuosėdos ir daug jose esančių gyvūnų gali tapti matomi plėšrūnams. Kai naudojamos plūginė kasimo įranga, jų atraminės pavažos gali palikti pėdsaką dugno paviršiuje, ypač minkštųjų nuosėdų zonose. Galimas poveikis šiomis aplinkybėmis yra didesnis dugno nuosėdų suslėgimas ir jūros gyvūnijos sutrikdymas. Kokio dydžio zona sutrikdoma, priklauso nuo aplinkos savybių ir konstrukcijų įrengimo metodo (53).

Nors kai kurios judrios rūšys gali vengti sutrikdytų zonų, dauguma sėslių rūšių to padaryti negali, ir kai kurios biogeninių rifų buveinės, tokios kaip moliuskų Modiolus augavietės ir karbonatingųjų raudonųjų dumblių sąžalynai (du žemiau potvynio zonos esančių smėlėtų pakrančių buveinių potipiai), taip pat jūrų žolių sąžalynai, gali būti ypač pažeidžiamos – vandenyje suspenduotos dugno nuosėdos gali tiesiogiai jas sunaikinti arba slopinti (pvz., OSPAR, 2010 m.). Lokalizuota žala rifų buveinių bentoso bendrijoms taip pat gali būti padaryta tiesiant kabelius per uolėto jūros dugno teritorijas dėl abrazijos (paviršiaus suardymo) arba tranšėjų kasimo minkštose ir kietose uolienose.

Maistinių ir pavojingųjų medžiagų resuspensijos ir išjudinimo, atliekant tranšėjų įrengimo darbus, rizika kyla tose teritorijose, kuriose dugno nuosėdos yra užterštos, o pasikeitus jūros dugno profiliui gali įvykti hidrodinaminio režimo pokyčių. Tai gali paveikti žemiau potvynio zonos esančių buveinių, tokių kaip smėlėtos pakrantės, stabilumą ir galbūt pakeisti susijusias jūrines bendrijas. Galiausiai reikia atsižvelgti į galimą įrenginių perdavimo eksploatuoti darbų poveikį. Vamzdynų atveju šie darbai apima bandymui naudojamo vandens pumpavimą vamzdžiais; šiame vandenyje yra biocidų ir korozijos inhibitorių. Reikia nustatyti tokio bandymui naudojamo vandens sudėtį ir pasklidimą, nors didesnės jo koncentracijos išleidimo vietose apskritai laikomos trumpalaikėmis. Nepakanka informacijos, kad būtų galima įvertinti galimą poveikį jūrinėms bendrijoms, susijusioms su „Natura 2000“ buveinėmis ir saugomomis rūšimis.

BENTALĖS (DUGNO) BUVEINIŲ, BENTOSO BENDRIJŲ IR RŪŠIŲ POKYČIAI

Kabelių ir vamzdynų tiesimo tiesioginis poveikis yra lokalizuota žala, pažeidimai dėl trinties (abrazija), jūros dugno buveinių ir rūšių išstūmimas ir trikdymas statybos darbų vietą supančiame ruože (Söker et al., 2000 m.). Bentoso bendrijos įrengiamose tranšėjose ir arti jų gali patirti poveikį dėl dugninių nuosėdų išpylimo, užpylimo jomis ir jų sumaišymo, smulkių nuosėdų dalelių nusėdimo ir cheminių aplinkos savybių pakitimų dėl resuspenduotų teršalų ar sujudintų bedeguonių sluoksnių, bet šis poveikis gali būti tik trumpalaikis arba dėl jo įvykę ilgalaikiai pokyčiai gali būti mažiau pastebimi ir jų reikšmingumas sunkiau įvertinamas.

Tiriant Niustedo jūros vėjo elektrinių parkui skirto kabelio tranšėjos Riodsando įlankoje, Danijos „Natura 2000“ teritorijoje, poveikį ir su ja susijusį atsikūrimą, iškart po darbų pastebėta reikšmingų sekliavandenės moliuskų Macoma bendrijos pokyčių. Arti tranšėjos taip pat sumažėjo jūrinių andrų šakniastiebių ūglių tankis ir biomasė (manyta, kad tai lėmė bendras užtemdymo ir užkasimo poveikis), bet per dvejus metus ši bendrija visiškai atsigavo iki prieš statybas buvusios būklės (Birklund, 2003 m.). Bentalės makrofauna prie povandeninio kabelio Baltijos jūroje, nutiesto tarp Švedijos ir Lenkijos, taip pat atsigavo: po vienų metų nebenustatyta jokių reikšmingų jos sudėties, gausos ar biomasės pokyčių, kuriuos būtų galima aiškiai sieti su kabelio įrengimu (Andrulewicz et al., 2003 m.).

Iš šių tyrimų atrodo, kad nors poveikis žemiau potvynio zonos esančioms minkštųjų dugno nuosėdų bendrijoms, tokioms kaip tos, kurios aptinkamos sekliose smėlėtose pakrantėse, gali būti reikšmingas, jis gali būti gana trumpalaikis ir patiriamas tik galbūt 10 m pločio kabelio trasos zonoje (OSPAR, 2009 m.). Labiau ilgalaikis poveikis gali būti padarytas biogeniniams rifams, kuriuos sudaro slopinimui jautrios rūšys (pvz., karbonatingųjų raudonųjų dumblių sąžalynai), dėl išsiskiriančių dujų susiformavusioms povandeninėms struktūroms arba ypač ilgai gyvenančioms ir lėtai atsikuriančioms rūšims, pvz., moliuskų Modiolus rifams. Konkretus poveikis priklauso nuo ten esančių buveinių ir tos teritorijos ypatybių.

Be tiesiogiai daromos žalos, kitas galimas neigiamas statybos darbų poveikis bentalės buveinėms ir rūšims yra padidėjęs vandens drumstumas, išskiriami teršalai ir dugno nuosėdų sudėties pakitimai. Poveikis priklauso nuo bet kokių pokyčių masto ir trukmės, taip pat nuo konkrečių tos teritorijos bruožų. Dėl minkštųjų dugno nuosėdų pernešimo į uolinių rifų buveines arba slopinimui jautrias buveines, tokias kaip Posidonia sąžalynai ir karbonatingųjų raudonųjų dumblių sąžalynai, kils daugiau problemų negu dėl jų nusėdimo tokiose zonose, kurių dugno nuosėdų savybės yra panašios (Zucco et al., 2006 m.; Hall-Spencer ir Moore, 2000 m.). Į tą teritoriją gali patekti ir kitokių rūšių nuosėdų, todėl gali pasikeisti jos pobūdis. Pavyzdžiui, Danijoje, Niustedo jūros vėjo elektrinių parke pirmiau nutiestus kabelius reikėjo uždengti, teko atgabenti žvirgždo ir juo užpildyti tranšėją tokioje zonoje, kurioje vyrauja minkštosios dugno nuosėdos (Andrulewicz et al., 2003 m.).

Uolėtose vietose, ten, kur yra labai judraus smėlio, arba giliuose vandenyse, kur jūros dugnas netinka kabeliams ir vamzdynams užkasti, įrengiamą infrastruktūrą galima apsaugoti arba stabilizuoti apsaugine akmenų danga ir betoniniais paklotais. Net ir nekasant tranšėjų, laikinas vandens drumstumo padidėjimas arti darbų vietos yra tikėtinas. Ruošiant akmenų sampylą, abejose vamzdyno pusėse, 5 metrų pločio juostoje gali būti išversta 1 tona akmenų / 1 m2, todėl ten gali patekti nemažas kiekis medžiagų, kurios yra kitokios negu iki įrengimo toje vietoje buvusios dugno nuosėdos.

| Žemiau potvynio zonos esančioms buveinėms tinkle „Natura 2000“ taikomų poveikio mažinimo priemonių pavyzdžiai

  Siekiant sumažinti poveikį kai kurioms tinklui „Natura 2000“ priskiriamos Slupsko seklumos teritorijos dalims, per kurias eina Švedijos–Lenkijos elektros perdavimo linija „SwePol“, iš dalies pakeista šios linijos trasos kryptis. Nors šio kabelio trasa daugiausia eina per nykstančias buveines, buvo aplenktos Slupsko seklumos akmenuotos ir didelių riedulių teritorijos, reikalingos nykstančioms raudonųjų dumblių rūšims. Be to, pagal tą patį projektą siūlomą vienpolę konstrukciją, kuriai būtų reikėję apsauginių anodų, pakeitus dvipole sistema, pašalinta galimo cheminio užteršimo chloru grėsmė (Andrulewicz et al., 2003 m.). |
| --- |

Žemiau potvynio zonos esančioms buveinėms tinkle „Natura 2000“ taikomų poveikio mažinimo priemonių pavyzdžiai

Siekiant sumažinti poveikį kai kurioms tinklui „Natura 2000“ priskiriamos Slupsko seklumos teritorijos dalims, per kurias eina Švedijos–Lenkijos elektros perdavimo linija „SwePol“, iš dalies pakeista šios linijos trasos kryptis. Nors šio kabelio trasa daugiausia eina per nykstančias buveines, buvo aplenktos Slupsko seklumos akmenuotos ir didelių riedulių teritorijos, reikalingos nykstančioms raudonųjų dumblių rūšims. Be to, pagal tą patį projektą siūlomą vienpolę konstrukciją, kuriai būtų reikėję apsauginių anodų, pakeitus dvipole sistema, pašalinta galimo cheminio užteršimo chloru grėsmė (Andrulewicz et al., 2003 m.).

EULITORALĖS BUVEINĖMS IR RŪŠIMS DAROMA ŽALA

Pagal Buveinių ir Paukščių direktyvas saugomos eulitoralės buveinės ir rūšys gali būti sutrikdytos, pažeistos ir išnykti dėl kabelių ir vamzdynų tiesimo darbų. Poveikis greičiausiai gali būti padarytas šių tipų „Natura 2000“ buveinėms: jūrų įlankoms ir užutėkiams, siauroms borealinėms Baltijos jūros įlankoms, upių žiotims, eulitoralės dumblingoms ir smėlingoms lygumoms ir Posidonia sąžalynams. Tarp pažeidžiamiausių saugomų rūšių yra ilgakojai balų paukščiai ir žąsiniai vandens paukščiai.

Poveikis infaunai (į dugną įsiraususiems organizmais) dažnai yra iš tiesų didelis, bet gali būti trumpalaikis; pavyzdžiui, Airijoje tiriant įrengiamo vamzdyno tranšėjos kasimo poveikį eulitoralės dumblingų ir smėlingų lygumų teritorijai, nustatyta, kad iškart po darbų dugno bestuburiai buvo visiškai išnykę, o dugno nuosėdų struktūra pakitusi. Tačiau šis paveiktas plotas vėliau buvo rekolonizuotas tiek, kad po šešių mėnesių reikšmingo visų nuosėdų kernuose surinktų rūšių individų skaičiaus skirtumo nepastebėta, nors atitinkami taksonai buvo kitokie (Lewis et al., 2002 m.). Apie panašų poveikį pranešta ir atlikus kitus tyrimus, tačiau nors rūšių įvairovė gali būti atkurta, visos biomasės lygis, panašus į aplinkinėse nesutrikdytose teritorijose esantį biomasės lygį, gali būti pasiektas tik po kelerių metų. Atsikūrimas priklauso nuo aplinkinėse teritorijose esančių rūšių, jų gyvenimo ciklo ir judrumo ir nuo to, kokiu laiku atliekami statybos darbai.

| Siekiant apsaugoti eulitoralės buveines taikomų poveikio mažinimo priemonių pavyzdžiai

  Su šachta, per kurią kabeliai išvedami į krantą ir prijungiami prie sausumos tinklo kertant eulitoralės buveines (pvz., upių žiotyse), susijusios poveikio mažinimo priemonės yra maršruto keitimas, aplenkiant jautrias zonas, paveikiamos teritorijos ploto mažinimas, kruopštus statybos darbų laiko planavimas siekiant, kad nebūtų trikdymo, ir mažiau kenksmingos kasimo technikos naudojimas. Tai – kai kurios iš poveikio mažinimo priemonių, dėl kurių susitarta tiesiant eksporto kabelius per Sveilio upės žiočių eulitoralės zoną, kad jūros vėjo elektrinių parkas „London Array“ būtų prijungtas prie elektros perdavimo tinklo (London Array / National Grid, 2007 m.).






  — | Laikotarpiu nuo spalio 1 d. iki kovo 31 d. Sveilio upės specialioje apsaugos teritorijoje ir Ramsaro teritorijoje arba 500 m atstumu nuo jūrinės jų ribos negalima atlikti jokių darbų. |
| --- | --- |

Siekiant apsaugoti eulitoralės buveines taikomų poveikio mažinimo priemonių pavyzdžiai

Su šachta, per kurią kabeliai išvedami į krantą ir prijungiami prie sausumos tinklo kertant eulitoralės buveines (pvz., upių žiotyse), susijusios poveikio mažinimo priemonės yra maršruto keitimas, aplenkiant jautrias zonas, paveikiamos teritorijos ploto mažinimas, kruopštus statybos darbų laiko planavimas siekiant, kad nebūtų trikdymo, ir mažiau kenksmingos kasimo technikos naudojimas. Tai – kai kurios iš poveikio mažinimo priemonių, dėl kurių susitarta tiesiant eksporto kabelius per Sveilio upės žiočių eulitoralės zoną, kad jūros vėjo elektrinių parkas „London Array“ būtų prijungtas prie elektros perdavimo tinklo (London Array / National Grid, 2007 m.).

—

Laikotarpiu nuo spalio 1 d. iki kovo 31 d. Sveilio upės specialioje apsaugos teritorijoje ir Ramsaro teritorijoje arba 500 m atstumu nuo jūrinės jų ribos negalima atlikti jokių darbų.

| — | Tose teritorijose, kuriose auga jūrinių andrų sąžalynai, ir pagrindinėse midijų augavietėse darbai, įskaitant visus su kabelių tiesimu susijusius darbus, tokius kaip inkarų tvirtinimo vietų įrengimas baržoms (jeigu reikia), draudžiami bet kuriuo metu. |
| --- | --- |

—

Tose teritorijose, kuriose auga jūrinių andrų sąžalynai, ir pagrindinėse midijų augavietėse darbai, įskaitant visus su kabelių tiesimu susijusius darbus, tokius kaip inkarų tvirtinimo vietų įrengimas baržoms (jeigu reikia), draudžiami bet kuriuo metu.

| — | Per eulitoralę tiesiami kabeliai turėtų būti užkasami ne mažiau kaip 1 m gylyje ir paprastai įrengiami naudojant plūginį metodą ir (arba) iškasant tranšėjas. Naudojant tranšėjas eulitoralėje, kabelių tranšėjos turėtų būti iškasamos ir vėliau užpildomos taip, kad nepakistų dugno nuosėdų pobūdis. Hidraulinio ardymo technologiją reikėtų naudoti tik išimtiniais atvejais, tam reikia išankstinio pritarimo ir stebėsenos. |
| --- | --- |

—

Per eulitoralę tiesiami kabeliai turėtų būti užkasami ne mažiau kaip 1 m gylyje ir paprastai įrengiami naudojant plūginį metodą ir (arba) iškasant tranšėjas. Naudojant tranšėjas eulitoralėje, kabelių tranšėjos turėtų būti iškasamos ir vėliau užpildomos taip, kad nepakistų dugno nuosėdų pobūdis. Hidraulinio ardymo technologiją reikėtų naudoti tik išimtiniais atvejais, tam reikia išankstinio pritarimo ir stebėsenos.

| — | Kiekvienais statybos darbų metais nuo spalio iki kovo mėn. ir dar bent vienus metus po tų darbų pabaigos priekrantėje, eulitoralėje ir kranto teritorijoje turėtų būti atliekami ornitologiniai tyrimai. |
| --- | --- |

—

Kiekvienais statybos darbų metais nuo spalio iki kovo mėn. ir dar bent vienus metus po tų darbų pabaigos priekrantėje, eulitoralėje ir kranto teritorijoje turėtų būti atliekami ornitologiniai tyrimai.

| — | Kol atitinkamos reguliavimo institucijos nepatvirtina galimai pavojingų medžiagų tvarkymo ir saugojimo, taip pat reagavimo į nuotėkius ir paviršinio vandens drenažo užtikrinimo priemonių, jokių darbų atlikti negalima. |
| --- | --- |

—

Kol atitinkamos reguliavimo institucijos nepatvirtina galimai pavojingų medžiagų tvarkymo ir saugojimo, taip pat reagavimo į nuotėkius ir paviršinio vandens drenažo užtikrinimo priemonių, jokių darbų atlikti negalima.

| — | Darbuotojai ir rangovai turi būti informuojami apie pažeidžiamų aplinkos objektų vietas ir apie būtiną darbo praktiką, kad tie objektai būtų saugomi. |
| --- | --- |

—

Darbuotojai ir rangovai turi būti informuojami apie pažeidžiamų aplinkos objektų vietas ir apie būtiną darbo praktiką, kad tie objektai būtų saugomi.

| — | Eulitoralėje reikėtų rinktis tokius kabelių tiesimo metodus, kad suspenduotos dugno nuosėdos kuo mažiau pasklistų. |
| --- | --- |

—

Eulitoralėje reikėtų rinktis tokius kabelių tiesimo metodus, kad suspenduotos dugno nuosėdos kuo mažiau pasklistų.

| — | Statybos darbai turėtų būti vykdomi taip, kad būtų kuo mažiau trikdomi paukščiai, pvz., naudojant kryptinio apšvietimo technologijas. |
| --- | --- |

—

Statybos darbai turėtų būti vykdomi taip, kad būtų kuo mažiau trikdomi paukščiai, pvz., naudojant kryptinio apšvietimo technologijas.

LABAI JUDRIŲ RŪŠIŲ TRIKDYMAS IR IŠSTŪMIMAS

Yra žinoma, kad triukšmas ir žmonių buvimas, mašinos ir veikla, susijusi su statybos darbais tiek eulitoralėse, tiek atviroje jūroje, daro poveikį labai judrių rūšių gyvūnų elgesiui, tarp jų ir pagal Buveinių ir Paukščių direktyvas saugomiems jūrų paukščiams, ilgakojams balų paukščiams ir žąsiniams vandens paukščiams, banginiams, ruoniams, vėžliams ir žuvims. Svarbiausias poveikis yra jų trikdymas ir išstūmimas iš įprastų buveinių. Galimas poveikis, kuris priklauso nuo konkrečios rūšies, yra maitinimosi galimybių praradimas, taip pat susidūrimų rizika ir judėti trukdančios kliūtys, dėl kurių gali būti eikvojama gyvybinė energija. Yra žinoma, kad nardantys paukščiai yra labai jautrūs vaizdiniams trikdžiams ir juos išbaido laivų eismas (Mendel et al., 2008 m.). Gali būti padarytas ir ilgalaikis poveikis, toks kaip klausos organų pažeidimas, kai jūrų žinduoliai ilgą laiką patiria stipraus triukšmo poveikį. Ypač svarbu yra nustatyti bendrą fono triukšmo lygį, palyginti su statybos darbų triukšmu, nes nuo to priklauso gyvūnų gebėjimas pajusti neigiamą poveikį ir į jį reaguoti (Robinson ir Lepper, 2013 m.).

Tiesiant vamzdynus ir kabelius skleidžiamas triukšmas paprastai yra susijęs su tranšėjų įrengimu, vamzdžių klojimu ir užvertimu akmenimis. Siekiant įvertinti siūlomo nutiesti 65 km ilgio eksporto kabelio iš Mario fjorde esančio jūros vėjo elektrinių parko „Beatrice“ įrengimo darbų triukšmą, buvo atliktas modeliavimas ir per jį nustatyta galimo įvairių rūšių trikdymo zona (žr. tolesnį teksto intarpą). OSPAR vertinimu, aiškių požymių, kad povandeninis triukšmas įrengiant povandeninius jūrinius kabelius keltų didelę riziką jūros gyvūnams, nėra (OSPAR, 2009 m.).

| Poveikio masto tyrimas siekiant įvertinti riziką judrioms jūrų rūšims

  Atliekant vertinimą, kokį poveikį gali turėti triukšmas, susijęs su 65 km ilgio elektros eksporto kabelių įrengimu nuo jūros vėjo elektrinių parko „Beatrice“ iki sausumos jungties Mario fjorde (šiaurės rytiniame Škotijos kante), modeliuotas galimas šio triukšmo poveikis įvairių rūšių gyvūnų elgsenai (Nedwell et al., 2012 m.). Iš gautų rezultatų atrodo, kad didžiausias poveikis įvairioms jūrų rūšims tikriausiai būtų padarytas kasant tranšėjas ir kad didžiausią poveikį galėtų patirti jūrų kiaulės (Phocoena phocoena). | Siekiant kiekybiškai įvertinti galimą poveikį įvairių rūšių gyvūnų elgsenai povandeninėje aplinkoje, sukurtas (poveikio rūšims) matavimo vienetas – dBht (Nedwell et al., 2007 m.). Įvairių rūšių gyvūnai sklindantį garsą pajustų skirtingai. Laikoma, kad stipresnio negu 90 dBht garso labai vengtų iš esmės visi individai. |
| --- | --- |
| | |

Poveikio masto tyrimas siekiant įvertinti riziką judrioms jūrų rūšims

Atliekant vertinimą, kokį poveikį gali turėti triukšmas, susijęs su 65 km ilgio elektros eksporto kabelių įrengimu nuo jūros vėjo elektrinių parko „Beatrice“ iki sausumos jungties Mario fjorde (šiaurės rytiniame Škotijos kante), modeliuotas galimas šio triukšmo poveikis įvairių rūšių gyvūnų elgsenai (Nedwell et al., 2012 m.). Iš gautų rezultatų atrodo, kad didžiausias poveikis įvairioms jūrų rūšims tikriausiai būtų padarytas kasant tranšėjas ir kad didžiausią poveikį galėtų patirti jūrų kiaulės (Phocoena phocoena).

Image

Siekiant kiekybiškai įvertinti galimą poveikį įvairių rūšių gyvūnų elgsenai povandeninėje aplinkoje, sukurtas (poveikio rūšims) matavimo vienetas – dBht (Nedwell et al., 2007 m.). Įvairių rūšių gyvūnai sklindantį garsą pajustų skirtingai. Laikoma, kad stipresnio negu 90 dBht garso labai vengtų iš esmės visi individai.

Image

Šiuo atveju prognozuotas trumpalaikis lokalizuotas trikdymas triukšmu atliekant kabelio tiesimo darbus, dėl kurio jūrų žinduoliai gali būti laikinai išbaidyti iš labai mažos jiems tinkamos buveinės dalies (Arcus, 2012 m.). Manyta, kad kai kurie kiti statybos darbų aspektai darytų reikšmingą poveikį afalinoms ir paprastiesiems ruoniams, todėl imtasi poveikio mažinimo priemonių, pvz., sklandaus mašinų paleidimo atliekant polių kalimo darbus, ir į pagalbą pakviesti jūrų žinduolių stebėtojai.

8.3.2.   Eksploatavimas

Su eksploatuojamais kabeliais ir vamzdynais susijęs neigiamas poveikis daugiausia gali būti patiriamas dėl taršos, kurios priežastis gali būti staiga įvykęs incidentas, toks kaip avarinis teršalų išsiliejimas iš naudojamų pagalbinių laivų arba vamzdžių trūkimas. Lėtinis poveikis gali būti patiriamas dėl kabelių ir vamzdynų irimo ir cheminių medžiagų išplovimo. Elektromagnetinių laukų ir temperatūros kilimo aplink kabelius tikėtinas poveikis yra mažiau ištirtas. Atliekant įrenginių priežiūros ir remonto darbus, dėl kurių būtų resuspenduotos dugno nuosėdos ir pavojingosios medžiagos, poveikis būtų panašus į tą, kuris aprašytas infrastruktūros įrengimo darbų atveju.

TARŠA

Vamzdynai gali būti pažeisti korozijos, seisminių jūros dugno judesių ir sąlyčių su inkarais ir dugninės žvejybos įranga. To padariniai gali būti maži trumpalaikiai ar ilgalaikiai nuotėkiai arba dar blogiau – išsiveržimai, galintys sukelti didelio masto taršą. Europos dujų vamzdynų incidentų duomenų bazėje kaip dažniausia incidentų priežastis nurodomas išorinis pažeidimas (48,4 proc.), po jo – statybos defektai ar nekokybiškos medžiagos ir korozija, tačiau šioje duomenų bazėje jūros dugno vamzdynai neskiriami nuo kitų dujų vamzdynų (EGIG, 2011 m.). Kai kurie į vandens storymę galintys patekti teršalai yra angliavandeniliai ir dujos, tokios kaip anglies dioksidas, metanas ir vandenilio sulfidas.

Dar vienas teršalų šaltinis yra apsauginiai anodai, naudojami vamzdynų korozijai jūros vandenyje lėtinti. Šių anodų elementai (gyvsidabris, varis, kadmis ir švinas) gali plisti per dugno nuosėdas ir kauptis kai kurių jūrų rūšių organizmuose. Šių anodų korozijos sparta priklauso nuo vietos ypatybių, tokių kaip vandens gylis, temperatūra ir druskingumas. Neaišku, kokia yra poveikio „Natura 2000“ buveinėms ir rūšims tikimybė.

Vykdant anglies dioksido surinkimo ir saugojimo veiklą nuo temperatūros ir slėgio priklausys tai, ar CO2 bus transportuojamas vamzdynais kaip skystis, ar kaip dujos. Tai turi būti griežtai kontroliuojama, nes dėl hidratų susidarymo vamzdyne didėja vidaus korozija ir gali susidaryti kamščių, todėl didėja vamzdyno trūkių rizika. Vamzdyno pažeidimo arba trūkio pagrindinis poveikis būtų aplinkinio vandens parūgštėjimas.

Užteršimo nafta ūmus ir lėtinis poveikis jūrų rūšims ir buveinėms, įtrauktoms į Buveinių ir Paukščių direktyvų sąrašus, tokioms kaip jūrų žinduoliai, jūrų paukščiai, jūros žolių sąžalynai, dumblingos ir smėlingos lygumos, yra plačiai ištirtas ir išsamiai aprašytas dokumentuose (54), kaip ir poreikis vykdyti stebėseną ir planuoti nenumatytus atvejus, kad įvykę incidentai nedidėtų, o jų poveikis būtų mažinamas. Yra informacijos ir apie kitų teršalų, tokių kaip sunkieji metalai, poveikį jūrų žinduoliams, taip pat apie galimą vandenyno rūgštėjimo poveikį, bet ne konkrečiai susijusį su jūrų energetikos infrastruktūra.

Pagrindinis kabelių ir vamzdynų taršos mažinimo principas yra nuotėkių rizikos mažinimas tinkamai juos įrengiant ir reguliariai tikrinant. Kaip ankstyvojo perspėjimo sistema taikoma reguliari stebėsena, o planuojant nenumatytus atvejus nustatomos priemonės, kuriomis bus mažinamas bet koks galimų incidentų poveikis jūrų buveinėms ir rūšims.

ELEKTROMAGNETINIAI LAUKAI IR JŲ POVEIKIS ŽUVIMS

Mažų dažnių elektromagnetiniai laukai skleidžiami perduodant elektros energiją, be kita ko, ir povandeniniais jūriniais kabeliais, o juos supančioje aplinkoje per magnetinį lauką judant vandeniui ir organizmams gali susidaryti ir elektriniai laukai. Todėl, jeigu elektromagnetinis laukas yra pakankamai didelis ir (arba) skiriasi nuo foninių lygių, tam tikrą jo poveikį gali patirti jūrų organizmai, kurie elektromagnetinius laukus naudoja erdvinei lokacijai, didelio masto migracijai, orientavimuisi nedideliais atstumais, maitinimuisi ar poravimosi partnerių paieškai. Bet kokio poveikio tikimybė ir reikšmingumas nėra gerai suprantami (Boehlert ir Gill, 2010 m.). Modeliuojant magnetinius laukus aplink dvipolę elektros perdavimo liniją tarp Švedijos ir Lenkijos, nustatyta, kad didesniu nei 20 m atstumu nuo kabelių bet kokie inklinacijos pokyčiai nebūtų didesni už natūralius pokyčius magnetiniame Žemės lauke. Įrengus kabelius toje vietoje atliktais povandeninio magnetinio lauko matavimais nustatytos vertės neviršijo tų, kurios prognozuotos parengtuose modeliuose (Andrulewicz et al., 2003 m.).

Yra žinoma, kad elektrinius laukus jaučia kai kurių rūšių žuvys, tokios kaip plokštėtažiaunės žuvys ir eršketai, o kai kurių iš jų elgsena pakinta elektromagnetinių laukų zonoje, kuri gali susidaryti aplink kabelius. Magnetinių laukų atveju, stebint Baltijos jūroje migruojančius europinius ungurius (A. anguilla), pranešta apie laikinas ungurių reakcijas, kad jie vengia kabelių savo migracijos kelyje, tačiau negauta įrodymų, kad tai būtų nuolatinė kliūtis. Elektrinių laukų atveju pranešta apie mažadėmių katryklių (S. canicula), dygiųjų rajų (R. clavata) ir paprastųjų dygliaryklių (S. acanthias) – rūšių, kurios gali būti siejamos su smėlėtų pakrančių buveinėmis, – elgesio pokyčius, nors poveikis įvairiems individams buvo skirtingas (55).

Poveikis jau yra iš dalies mažinamas pagal pramonės standartą naudojant apsauginius ekranus, kuriais sulaikomi tiesiogiai skleidžiami elektriniai laukai, bet ne magnetinis laukų komponentas. Kitos galimybės yra keisti kabelių konstrukcijas, mažinti jais tekančią elektros srovę ir giliau juos užkasti.

Elektromagnetinių laukų veikimo mechanizmai ir poveikis jūrų organizmams nėra visiškai suprantami, kaip ir tai, kiek reikšmingi yra skleidžiamų laukų lygiai, palyginti su Žemės skleidžiamų laukų lygiais. Pagal dabartinę praktiką Europoje elektromagnetinių laukų klausimas nagrinėjamas atliekant poveikio aplinkai vertinimą ir per sutikimo procedūrą, tačiau įvairiose valstybėse narėse įpareigojimai atlikti bet kokio galimo poveikio stebėseną ir tyrimą skiriasi.

BENTOSO POKYČIAI

Dėl dugno paviršiuje nutiestų kabelių ir vamzdynų atsiradę kieti substratai ilgainiui gali padaryti rifo poveikį, nes juos kolonizuoja įvairios rūšys (56). Pavyzdžiui, prognozuojama, kad akmenų sampylą ir betoninius paklotus aplink vamzdynus, įrengiamus Šiaurės jūros šiaurinės dalies jūrinės plėtros zonoje, kolonizuos hidroidai, minkštieji koralai, anemonės, vamzdeliniai kirminai, polipai, gaubtagyviai, taip pat tokie judrūs organizmai kaip vėžiagyviai, daugiašerės žieduotosios kirmėlės ir dygiaodžiai (Statoil, 2012 m.). Niustedo jūros vėjo elektrinių parke ir elektrinių parke „Horns Rev“ jėgainių pagrindus kolonizavusių organizmų biomasė padidėjo, kaip ir jų buveinių įvairovė. Dėl tokioje teritorijoje, kurioje vyrauja smėlėtos dugno nuosėdos, įrengtų kietų paviršių reikšmingai pakito bentosas. Be to, tikėtina, kad kolonizuodamos šias konstrukcijas gali plisti invazinės svetimos rūšys, ypač jeigu yra susijusių temperatūros pakitimų. Temperatūra gali šiek tiek pakilti kelių centimetrų atstumu nuo elektros perdavimo kabelių, priklausomai nuo jų užkasimo gylio, kabelio tipo ir aplinkinių dugno nuosėdų savybių. Toks temperatūros pakilimas gali būti reikšmingesnis naudojant kintamosios srovės (AC) kabelius negu aukštosios įtampos nuolatinės srovės kabelius, kurių perdavimo galia yra tokia pati. Skleidžiama šiluma gali pakeisti fizines ir chemines sąlygas dugno nuosėdose ir padidinti bakterijų aktyvumą, kuris gali padaryti šalutinį poveikį bentalės gyvūnijai ir augalijai (Meissner ir Sordyl, 2006 m.). Yra įrodymų, kad kai kurios rūšys jautriai reaguoja net ir į nedidelį aplinkos temperatūros pakilimą, tačiau bet kokio poveikio bentoso bendrijoms, pvz., susijusioms su smėlėtų pakrančių buveinėmis, pobūdis ir reikšmingumas nėra žinomi.

8.3.3.   Eksploatavimo nutraukimas

Yra nustatyta įvairių tarptautinių įpareigojimų nutraukti jūroje esančių įrenginių eksploatavimą, pavyzdžiui, dėl to susitarta pagal OSPAR konvenciją (Sprendimas Nr. 98/3), tačiau jie kabeliams ir vamzdynams netaikomi. Kabelių ir vamzdynų eksploatavimo nutraukimo galimas poveikis jūrų buveinėms ir rūšims yra panašus į pirmiau apibūdintą jų įrengimo poveikį, todėl galima naudotis panašiomis poveikio mažinimo priemonėmis. Vamzdynų atveju reikia pradėti nuo vamzdynų turinio pašalinimo ir jų išvalymo. Tada jie pašalinami iš jūros dugno arba supjaustomi ir paliekami vietoje, imantis tinkamų apsaugos priemonių ir vėliau stebint jų būklę. Prieš pašalinant užkastus kabelius, juos gali reikėti iškasti plūginiu arba hidrauliniu metodu – taip sujudinamos dugno nuosėdos ir sutrikdomos susijusios bentoso bendrijos. Kitą susijusią infrastruktūrą, pvz., paklotus, priklausomai nuo jų būklės, gali reikėti pašalinti išgriebiant griebtuvais.

Dėl šalinant vamzdynus naudojamų metodų, tokių kaip išvilkimas, nupjovimas ir iškėlimas, taip pat vilkimas vandens paviršiumi arba valdomame gylyje, gali būti tiesiogiai pažeistos jūros dugno buveinės, sutrikdytos ar išstumtos judrios rūšys ir, jeigu į jūrą išsilieja nuotėkų dėl laivų eismo ir atliekamų darbų, gali pablogėti vandens kokybė. Tikėtina, kad fizinis jūros dugno suardymas, drumstumo padidėjimas, galimas bentoso slopinimas ir jo atsikūrimo sparta gali būti panašūs kaip aprašytu infrastruktūros įrengimo atveju, ir šis poveikis abipus vamzdyno bus daromas toms pačioms buveinėms ir rūšims. Senesnius arba suirusius paklotus gali reikėti pašalinti paprastais griebtuvais. Siekiant apsaugoti nebeeksploatuojamų vamzdynų dalis, jūros dugno zonose, kur įprastai vyravo minkštosios dugno nuosėdos, supilamos akmenų sampylos. Šios sudaro kietą paviršių, prie kurio gali prisitvirtinti organizmai, todėl tose zonose keičiasi jūrinės bendrijos.

Eksploatavimo nutraukimo planus paprastai privaloma parengti projekto pradžioje, atskirai įvertinant kiekvieną atvejį, nes šie planai priklauso nuo vamzdyno tipo, skersmens, ilgio, vientisumo ir būklės. Yra įvairių galimybių: palikti juos vietoje, pakartotinai naudoti juos toje pačioje vietoje, pakartotinai naudoti juos kitose vietose arba juos išimti ir pašalinti krante. Pavyzdžiui, tiriant įrenginių eksploatavimo nutraukimo Danijos išteklių telkinyje, esančiame į vakarus nuo Jutlandijos, galimybes, toliau svarstytinais pripažinti pirmas ir paskutinis iš šių variantų. Palikus vamzdynus jūros dugne, juos tikriausiai reikės ilgą laiką stebėti, siekiant užtikrinti jų stabilumą ir saugumą kitiems jūros naudotojams, nes iki jų suirimo gali praeiti net keli dešimtmečiai (HSE, 1997 m.).

8.3.4.   Suminis poveikis

Jūrų energetikos infrastruktūros projektai nėra įgyvendinami pavieniui. Jie yra naftos ir dujų, anglies dioksido surinkimo ir saugojimo, jūros vėjo ir jūros atsinaujinančiųjų išteklių energetikos sistemų dalis ir gali būti įgyvendinami arti kitų planų bei projektų. Visos šios praeityje vykdytos, šiuo metu vykdomos arba ateityje planuojamos vykdyti veiklos bendras poveikis gali būti suminis poveikis aplinkai – „Natura 2000“ buveinėms ir rūšims. Labai judrių rūšių gyvūnai, tokie kaip jūrų žinduoliai, žuvys ir jūrų paukščiai, gali būti ypač pažeidžiami, nes jiems gali daryti poveikį veikla įvairiose vietose, kurios viena nuo kitos gali būti net ir dideliais atstumais.

Suminis poveikį gali lemti keli su vienu projektu susiję veiksniai, pavyzdžiui, infrastruktūros tankis ir vienoje vietoje vykdoma veikla (kabeliai, vamzdynai, platformos, priežiūrai naudojamų laivų eismas). Suminio poveikio tikimybė yra ir tada, kai netoli vykdomi kiti projektai. Šiaurės jūros šiaurinėje dalyje rengiant jūros vėjo elektrinių parką „Beatrice“ prognozuotas triukšmas, susijęs su kabelių tiesimu, ir suspenduotų kietųjų dalelių kiekio padidėjimas arti perdavimo kabelių įrengimo darbų vietos nebuvo laikomi reikšmingais. Tačiau šį poveikį įvertinus kartu su kitos veiklos toje vietoje ir kito netoli įgyvendinamo jūros atsinaujinančiųjų išteklių energetikos projekto poveikiu, nustatyta, kad visas vienu metu patiriamas statybų triukšmas gali turėti suminį poveikį silkėms, europiniams unguriams, lašišoms ir šlakiams. Kita vertus, kartu vertinant abu plėtros projektus nenustatyta jokio tikėtino papildomo poveikio dugno nuosėdų pernešimui (Arcus, 2012 m.).

Suminio poveikio vertinimą reikia atlikti pagal PAV ir SPAV; be to, šis vertinimas yra teisiškai privalomas atliekant planų ir projektų tinkamą vertinimą pagal Buveinių direktyvą. Svarbūs suminio poveikio vertinimo elementai – galimo poveikio masto tyrimas, poveikio mažinimo ir stebėsenos priemonių siūlymas ir pranešimas apie neaiškias sritis. Yra ir bendrų, ir konkrečiam sektoriui skirtų suminio poveikio vertinimo gairių (pvz., RenewableUK, 2013 m.); išsamiau apie tai rašoma šio dokumento 7 skyriaus 3 dalyje.

8.3.5.   Galimos poveikio mažinimo priemonės

Rekomendacijų, kaip mažinti poveikį, pateikta šio dokumento 5 skyriuje. Toliau išvardijamos svarbiausios galimybės sumažinti galimą jūrų energetikos infrastruktūros projektų poveikį „Natura 2000“ buveinėms ir rūšims.

| Galimos poveikio mažinimo priemonės įvairiuose energetikos infrastruktūros projektų etapuose


  Vertinimas







  — | Nustatant aprėptį, atliekant atrankinį patikrinimą ir pradinį vertinimą infrastruktūros įrengimo, eksploatavimo ir eksploatavimo nutraukimo etapuose nustatomas galimas spaudimas, poveikis ir padariniai „Natura 2000“ buveinėms ir rūšims. Poveikio mažinimo priemonės turėtų būti siūlomos kaip šio proceso dalis. |
| --- | --- |

Galimos poveikio mažinimo priemonės įvairiuose energetikos infrastruktūros projektų etapuose

Vertinimas

—

Nustatant aprėptį, atliekant atrankinį patikrinimą ir pradinį vertinimą infrastruktūros įrengimo, eksploatavimo ir eksploatavimo nutraukimo etapuose nustatomas galimas spaudimas, poveikis ir padariniai „Natura 2000“ buveinėms ir rūšims. Poveikio mažinimo priemonės turėtų būti siūlomos kaip šio proceso dalis.

Maršruto parinkimas. Įrengimas

| — | Kabelių ir vamzdynų trasas tiesti tokiais maršrutais, kad būtų išvengta „Natura 2000“ buveinių ir poveikio ES saugomoms rūšims, pvz., vengti Posidonia sąžalynų, tų vietų, kuriose ruoniai išlipa į krantą, ir eulitoralių, kuriose maitinasi ilgakojai balų paukščiai ir žąsiniai vandens paukščiai. |
| --- | --- |

—

Kabelių ir vamzdynų trasas tiesti tokiais maršrutais, kad būtų išvengta „Natura 2000“ buveinių ir poveikio ES saugomoms rūšims, pvz., vengti Posidonia sąžalynų, tų vietų, kuriose ruoniai išlipa į krantą, ir eulitoralių, kuriose maitinasi ilgakojai balų paukščiai ir žąsiniai vandens paukščiai.

| — | Vengti statyti elektros pastotes ir keitiklių stotis „Natura 2000“ teritorijose. |
| --- | --- |

—

Vengti statyti elektros pastotes ir keitiklių stotis „Natura 2000“ teritorijose.

| — | Vengti maršrutų per tokias teritorijas, kuriose yra rizika sujudinti pavojingas medžiagas ar užterštas dugno nuosėdas. |
| --- | --- |

—

Vengti maršrutų per tokias teritorijas, kuriose yra rizika sujudinti pavojingas medžiagas ar užterštas dugno nuosėdas.

Paliekamas pėdsakas

| — | Mažinti trikdomą zoną, kuo labiau susiaurinant tranšėjų koridorius, pavyzdžiui, atsižvelgiant į infrastruktūros tipą, dydį, atstumus tarp tranšėjų, sujungiant kabelius grįžtėmis ir renkantis lygiagrečius maršrutus. |
| --- | --- |

—

Mažinti trikdomą zoną, kuo labiau susiaurinant tranšėjų koridorius, pavyzdžiui, atsižvelgiant į infrastruktūros tipą, dydį, atstumus tarp tranšėjų, sujungiant kabelius grįžtėmis ir renkantis lygiagrečius maršrutus.

| — | Stengtis, kad būtų kuo mažiau jungiamųjų kabelių tarp gamybos įrenginių (toje pačioje jėgainių grupėje), keitiklių stočių ir pastočių bei prijungimo prie tinklo taškų sausumoje. |
| --- | --- |

—

Stengtis, kad būtų kuo mažiau jungiamųjų kabelių tarp gamybos įrenginių (toje pačioje jėgainių grupėje), keitiklių stočių ir pastočių bei prijungimo prie tinklo taškų sausumoje.

| — | Rinktis tokius įrengimo metodus (pvz., plūginį ar hidraulinį metodą, horizontalųjį kryptinį gręžimą, laikinąsias užtūras), kad būtų kuo mažiau trikdomos jūros dugno ir eulitoralės buveinės. |
| --- | --- |

—

Rinktis tokius įrengimo metodus (pvz., plūginį ar hidraulinį metodą, horizontalųjį kryptinį gręžimą, laikinąsias užtūras), kad būtų kuo mažiau trikdomos jūros dugno ir eulitoralės buveinės.

| — | Apsvarstyti galimybes koordinuoti įrengimo darbus tranšėjose ir numatant būsimą plėtrą įrengti papildomų pajėgumų. |
| --- | --- |

—

Apsvarstyti galimybes koordinuoti įrengimo darbus tranšėjose ir numatant būsimą plėtrą įrengti papildomų pajėgumų.

| — | Kuo labiau mažinti ant jūros dugno išverčiamų medžiagų kiekius. |
| --- | --- |

—

Kuo labiau mažinti ant jūros dugno išverčiamų medžiagų kiekius.

Trukmė

| — | Kuo labiau sutrumpinti įrengimo ir eksploatavimo nutraukimo darbų trukmę, kad trikdymo laikotarpis būtų trumpesnis. |
| --- | --- |

—

Kuo labiau sutrumpinti įrengimo ir eksploatavimo nutraukimo darbų trukmę, kad trikdymo laikotarpis būtų trumpesnis.

Laiko planavimas

| — | Stengtis, kad kuo mažiau laiko praeitų nuo tranšėjų iškasimo iki kabelių ir vamzdynų užkasimo jose. |
| --- | --- |

—

Stengtis, kad kuo mažiau laiko praeitų nuo tranšėjų iškasimo iki kabelių ir vamzdynų užkasimo jose.

| — | Infrastruktūros įrengimo ir eksploatavimo nutraukimo veiklą planuoti taip, kad būtų vengiama laikotarpių (pvz., veisimosi ir migracijos sezonų), per kuriuos saugomos rūšys galėtų patirti reikšmingą trikdymo poveikį. |
| --- | --- |

—

Infrastruktūros įrengimo ir eksploatavimo nutraukimo veiklą planuoti taip, kad būtų vengiama laikotarpių (pvz., veisimosi ir migracijos sezonų), per kuriuos saugomos rūšys galėtų patirti reikšmingą trikdymo poveikį.

Projektavimas

| — | Atsižvelgiant į galimą poveikį aplinkai, įvertinti reikiamą infrastruktūros dydį ir tipą, pvz., rinktis tokių tipų kabelius, kad elektromagnetiniai laukai būtų silpnesni ir mažesni. |
| --- | --- |

—

Atsižvelgiant į galimą poveikį aplinkai, įvertinti reikiamą infrastruktūros dydį ir tipą, pvz., rinktis tokių tipų kabelius, kad elektromagnetiniai laukai būtų silpnesni ir mažesni.

Eksploatavimo klausimai

| — | Vengti tokių įrengimo ir eksploatavimo nutraukimo metodų, dėl kurių gali būti triukšmo ir vaizdinių trikdžių, pvz., sprogmenų naudojimo po vandeniu. |
| --- | --- |

—

Vengti tokių įrengimo ir eksploatavimo nutraukimo metodų, dėl kurių gali būti triukšmo ir vaizdinių trikdžių, pvz., sprogmenų naudojimo po vandeniu.

| — | Naudoti taršos incidentų rizikos mažinimo priemones ir parengti nenumatytiems atvejams skirtas priemones, taikytinas įvykus incidentams. |
| --- | --- |

—

Naudoti taršos incidentų rizikos mažinimo priemones ir parengti nenumatytiems atvejams skirtas priemones, taikytinas įvykus incidentams.

| — | Naudoti poveikio rizikos mažinimo priemones tada, kai gali kilti triukšmo problemų, pvz., naudoti aktyviojo garso mažinimo priemones (purslų uždangas, polių izoliaciją, laikinąsias užtūras), sklandžiojo paleidimo metodus ir naudotis jūrų žinduolių stebėtojų pagalba kalant polius. |
| --- | --- |

—

Naudoti poveikio rizikos mažinimo priemones tada, kai gali kilti triukšmo problemų, pvz., naudoti aktyviojo garso mažinimo priemones (purslų uždangas, polių izoliaciją, laikinąsias užtūras), sklandžiojo paleidimo metodus ir naudotis jūrų žinduolių stebėtojų pagalba kalant polius.

| — | Mažinti elektromagnetinių laukų stiprumą ir dydį peržiūrint, kokio tipo kabelius reikia rinktis ir kaip giliai juos reikia užkasti. |
| --- | --- |

—

Mažinti elektromagnetinių laukų stiprumą ir dydį peržiūrint, kokio tipo kabelius reikia rinktis ir kaip giliai juos reikia užkasti.

| — | Laikantis teisinių reikalavimų, rinktis tokius eksploatavimo nutraukimo variantus, kad galimas poveikis aplinkai būtų kuo mažesnis. |
| --- | --- |

—

Laikantis teisinių reikalavimų, rinktis tokius eksploatavimo nutraukimo variantus, kad galimas poveikis aplinkai būtų kuo mažesnis.

Stebėsena

| — | Suteikti galimybę greitai reaguoti / imtis intervencinių priemonių, jei gali būti pažeistos nustatytos ribos, pvz., susijusios su vamzdynų vientisumu, kabelių aprėpiama zona, triukšmu, elektromagnetiniais laukais. |
| --- | --- |

—

Suteikti galimybę greitai reaguoti / imtis intervencinių priemonių, jei gali būti pažeistos nustatytos ribos, pvz., susijusios su vamzdynų vientisumu, kabelių aprėpiama zona, triukšmu, elektromagnetiniais laukais.

Pagrindai

| — | Dirbant laikytis galiojančių tarptautinių, Europos ir nacionalinės teisės aktų ir remtis atitinkamomis gairėmis, pvz, MARPOL, OSPAR, SPAV arba tinkamo vertinimo (pagal Buveinių direktyvą) gairėmis. |
| --- | --- |

—

Dirbant laikytis galiojančių tarptautinių, Europos ir nacionalinės teisės aktų ir remtis atitinkamomis gairėmis, pvz, MARPOL, OSPAR, SPAV arba tinkamo vertinimo (pagal Buveinių direktyvą) gairėmis.

8.4.   Strateginio planavimo svarba

Jūrų energetikos infrastruktūra yra vienas iš daugelio konkuruojančių Europos jūrų teritorijų panaudojimo būdų. Daugelyje pasaulio šalių dėl to galintys kilti konfliktai yra nustatomi per jūrinių teritorijų planavimo procesą. Jūrinių teritorijų planavimo procesas taip pat naudingas pereinant prie labiau integruoto ir strategiškesnio požiūrio į planavimą, kaip mūsų jūromis naudosis įvairūs sektoriai, įskaitant aplinkos ir gamtos apsaugos sektorius.

| Galima jūrinių teritorijų planavimo nauda (pagal UNESCO / IOC (57)
  )


  Ekonominė nauda:







  — | daugiau tikrumo privačiajam sektoriui planuojant naujas, dažnai 30 metų trukmės investicijas; |
| --- | --- |

Galima jūrinių teritorijų planavimo nauda (pagal UNESCO / IOC (57)
  )

Ekonominė nauda:

—

daugiau tikrumo privačiajam sektoriui planuojant naujas, dažnai 30 metų trukmės investicijas;

| — | suderinamų tos pačios teritorijos naudojimo plėtros tikslais būdų nustatymas; |
| --- | --- |

—

suderinamų tos pačios teritorijos naudojimo plėtros tikslais būdų nustatymas;

| — | prieštaravimų tarp nesuderinamų naudojimo būdų ir tarp tos teritorijos naudojimo bei jos gamtosaugos mažinimas; |
| --- | --- |

—

prieštaravimų tarp nesuderinamų naudojimo būdų ir tarp tos teritorijos naudojimo bei jos gamtosaugos mažinimas;

| — | supaprastintas leidimų išdavimo procesas; |
| --- | --- |

—

supaprastintas leidimų išdavimo procesas;

| — | skatinimas efektyviai naudoti išteklius ir teritorijas. |
| --- | --- |

—

skatinimas efektyviai naudoti išteklius ir teritorijas.

Nauda aplinkai:

| — | biologiniu ar ekologiniu požiūriu svarbių teritorijų nustatymas; |
| --- | --- |

—

biologiniu ar ekologiniu požiūriu svarbių teritorijų nustatymas;

| — | taikant ekosisteminį metodą, biologinės įvairovės ir ekosistemų tikslai kaip pagrindas įtraukiami į jūrinių teritorijų planavimo ir valdymo procesus; |
| --- | --- |

—

taikant ekosisteminį metodą, biologinės įvairovės ir ekosistemų tikslai kaip pagrindas įtraukiami į jūrinių teritorijų planavimo ir valdymo procesus;

| — | skiriama erdvės biologinės įvairovės ir gamtos apsaugai, taip pat skiriama vietos atsinaujinančiųjų išteklių energetikai dėl klimato priežasčių; |
| --- | --- |

—

skiriama erdvės biologinės įvairovės ir gamtos apsaugai, taip pat skiriama vietos atsinaujinančiųjų išteklių energetikai dėl klimato priežasčių;

| — | planavimui tinkamų sąlygų sudarymas kuriant saugomų jūrų teritorijų tinklą; |
| --- | --- |

—

planavimui tinkamų sąlygų sudarymas kuriant saugomų jūrų teritorijų tinklą;

| — | žmogaus veiklos neigiamo poveikio jūrų ekosistemoms mažinimas remiantis strateginiu poveikio aplinkai vertinimu (SPAV) ir atsižvelgiant į suminį poveikį; |
| --- | --- |

—

žmogaus veiklos neigiamo poveikio jūrų ekosistemoms mažinimas remiantis strateginiu poveikio aplinkai vertinimu (SPAV) ir atsižvelgiant į suminį poveikį;

| — | įprastų plačių atvirų jūrų plotų išsaugojimas paliekant dideles jokioms konkrečioms reikmėms nenaudojamas teritorijas. |
| --- | --- |

—

įprastų plačių atvirų jūrų plotų išsaugojimas paliekant dideles jokioms konkrečioms reikmėms nenaudojamas teritorijas.

Socialinė nauda:

| — | geresnės galimybės dalyvauti visuomenei ir administracinėms institucijoms, konsultuotis ir bendradarbiauti tarpvalstybiniu lygmeniu; |
| --- | --- |

—

geresnės galimybės dalyvauti visuomenei ir administracinėms institucijoms, konsultuotis ir bendradarbiauti tarpvalstybiniu lygmeniu;

| — | nustatomas poveikis, kurį lemtų sprendimai paskirstyti vandenynų teritorijas, kad jos būtų tam tikrais būdais naudojamos pakrančių bendruomenių ir ekonomikos labui (arba palikti jas nenaudojamas); |
| --- | --- |

—

nustatomas poveikis, kurį lemtų sprendimai paskirstyti vandenynų teritorijas, kad jos būtų tam tikrais būdais naudojamos pakrančių bendruomenių ir ekonomikos labui (arba palikti jas nenaudojamas);

| — | nustatomas ir geriau saugomas kultūros paveldas; |
| --- | --- |

—

nustatomas ir geriau saugomas kultūros paveldas;

| — | nustatomos ir saugomos visuomeninės ir dvasinės vertybės, susijusios su naudojimusi vandenynais. |
| --- | --- |

—

nustatomos ir saugomos visuomeninės ir dvasinės vertybės, susijusios su naudojimusi vandenynais.

Jūrų strategijos pagrindų direktyvoje reikalaujama, kad ES valstybės narės parengtų jūrų strategijas, skirtas savo vandenų teritorijoms, ir su kitomis valstybėmis narėmis suderintas Baltijos jūros, šiaurės rytų Atlanto vandenyno, Viduržemio jūros ir Juodosios jūros valdymo strategijas. Tai yra ES integruotos jūrų politikos aplinkosaugos ramstis, pagal kurį skatinama taikyti ekosisteminį valdymo metodą ir įtraukti aktualius aplinkosaugos klausimus į įvairias politikos sritis. Jūrinių teritorijų planavimas nustatytas kaip tarpsektorinė priemonė, padedanti siekti šių tikslų. ES direktyvoje 2014/89/ES, kuria nustatoma jūrinių teritorijų planavimo sistema (JTP direktyva) (58), valstybės narės raginamos nustatyti ir įgyvendinti jūrinių teritorijų planavimo sistemą, kad ji padėtų remti darnų jūrinių teritorijų vystymą, taikyti ekosisteminį požiūrį ir skatinti įvairios susijusios veiklos ir naudojimo būdų derinimą. Jos 23 konstatuojamojoje dalyje pripažinta, kad kai jūrinių teritorijų planai gali turėti didelį poveikį aplinkai, jiems taikoma SPAV direktyva, o kai jūrinių teritorijų planai apima „Natura 2000“ teritorijas, toks poveikio aplinkai vertinimas gali būti atliekamas kartu taikant Buveinių direktyvos 6 straipsnio reikalavimus, kad nebūtų dubliavimosi.

Jūrinių teritorijų strateginis planavimas apima:

| — | tausios jūrinės veiklos plėtrą ir jūrų aplinkos apsaugą remiantis bendra sistema ir panašiomis teisinėmis sąlygomis; |
| --- | --- |

—

tausios jūrinės veiklos plėtrą ir jūrų aplinkos apsaugą remiantis bendra sistema ir panašiomis teisinėmis sąlygomis;

| — | teritorinių interesų prieštaravimų rizikos mažinimą plečiant jūrų naudojimo būdų įvairovę, įskaitant jūrų aplinkos apsaugą, taip, kad socialiniai ir ekonominiai poreikiai naudoti jūrų teritorijas būtų derinami su jūrų aplinkos ir jos ekologinių funkcijų apsauga; |
| --- | --- |

—

teritorinių interesų prieštaravimų rizikos mažinimą plečiant jūrų naudojimo būdų įvairovę, įskaitant jūrų aplinkos apsaugą, taip, kad socialiniai ir ekonominiai poreikiai naudoti jūrų teritorijas būtų derinami su jūrų aplinkos ir jos ekologinių funkcijų apsauga;

| — | paramą galiojančių ES teisės aktų įgyvendinimui; |
| --- | --- |

—

paramą galiojančių ES teisės aktų įgyvendinimui;

| — | bendrą požiūrį, kad valstybės narės, taikančios jūrinių teritorijų planavimo sistemą, turėtų galimybę pasidalyti savo žiniomis su kitais. |
| --- | --- |

—

bendrą požiūrį, kad valstybės narės, taikančios jūrinių teritorijų planavimo sistemą, turėtų galimybę pasidalyti savo žiniomis su kitais.

Iš patirties žinoma ir ne kartą įsitikinta, kad jeigu į aplinkosaugos aspektus anksti atsižvelgiama per sprendimų priėmimo procesą, galima atrasti tinkamų sprendimų, kai vis dar turima daug įvairių pasirinkimo galimybių. Taip pat skatinamas atviresnis ir išradingesnis sprendimų priėmimo procesas, taip gali būti lengviau nustatyti bendrą naudą ir abipusiškai naudingų sprendimų, kurie mažiau kainuoja arba juos ne taip sunku įgyvendinti. Tai taip pat gali apimti neoficialias strategijas ir procesus, taikomus iš anksto arba kartu su oficialaus planavimo procedūromis, tokius kaip integruotas pakrantės zonos tvarkymas, ypač siekiant atsižvelgti į sausumos ir jūros sąveikos būdus arba naudotis poveikio reikšmingumo analizavimo matricomis.

Kita vertus, jeigu šis sektorių dialogas atidedamas iki paskutinių leidimų išdavimo procedūros (pagal Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalį) etapų, galimų sprendimų pasirinkimas yra kur kas mažesnis, jie yra mažiau veiksmingi teritoriniu ir sektoriniu požiūriu apskritai (ir jų įgyvendinimas daugiau kainuoja) ir yra labiau tikėtina, kad diskutuojant dėl to gali kilti prieštaravimų ir daugiau konfliktų.

Kita priežastis, kodėl užtikrinant nuoseklų požiūrį į projektą, kuriame dalyvauja daug šalių ir kuriam taikoma daug galiojančių teisinių sistemų, yra naudingas strateginis planavimas, – tai tarpvalstybinis vis didesnio skaičiaus jūrų energetikos infrastruktūros projektų pobūdis.

Tarpvalstybinio planavimo taip pat imamasi jūrų energetikos sektoriuje (pvz., Šiaurės jūrų šalių jėgainių tinklo jūroje iniciatyva) ir visais būdais naudojantis jūromis (pvz., „BaltSeaPlan“ ir TPEA (Tarpvalstybinio planavimo Atlanto vandenyno europinėje dalyje) projektas, kuriame dalyvauja Ispanija, Portugalija, Airija ir Jungtinė Karalystė). Jūros vėjo elektrinių parkų tinklo planavimas Vokietijos išskirtinėje ekonominėje zonoje yra pavyzdys, kaip gali būti taikomas konkrečiam sektoriui pritaikytas požiūris, kurio pagrindą sudaro aplinkosaugos garantijos ir šios integruojamos į daugelį sektorių apimantį teritorinį planą. Vadovaujantis panašiu, bet tarpvalstybiniu požiūriu ir planuojant galimybes perduoti ir gaminti energiją, būtų sudarytos sąlygos nustatyti suminį poveikį dideliu mastu ir į jį atsižvelgti prieš duodant sutikimą vykdyti šią veiklą.

| Teritorijų planavimas, įskaitant vamzdynams ir kabeliams skirtų vietų nustatymą, Vokietijos išskirtinėje ekonominėje zonoje ir jūrinio tinklo planavimas Vokietijos Šiaurės jūros išskirtinėje ekonominėje zonoje

  Vadovaujantis Vokietijos teritorijų planavimo įstatymu, Vokietijos teritoriniame plane išdėstytos teritorinės plėtros gairės ir su Vokietijos išskirtinės ekonominės zonos funkcijomis ir naudojimo būdais susiję tiksliniai rodikliai ir principai. Jame pateikta nuostatų dėl vamzdynų ir povandeninių jūrinių kabelių tiesimo koordinavimo su kita veikla, tokia kaip laivyba, žuvininkystė ir gamtos apsauga. Nustatytos prioritetinės teritorijos, skirtos laivybai, vamzdynams ir jūros vėjo energijos gamybai, jei jos suderinamos su tarptautinės teisės normomis, o kiti tų teritorijų naudojimo būdai uždrausti, nebent jie būtų suderinami su tomis normomis. Tačiau „Natura 2000“ teritorijose neleidžiama naudoti vėjo jėgainių. Ties šalies teritorinės jūros riba ir ten, kur susikerta jūros eismo atskyrimo sistemos, povandeniniai jūriniai kabeliai, kuriais perduodama šalies išskirtinėje ekonominėje zonoje pagaminta energija, turi būti nukreipiami specialiai kabeliams skirtais koridoriais. Parengus šį planą buvo atliktas SPAV. Plane nustatyta, kad, siekiant kuo labiau sumažinti galimą neigiamą poveikį jūrų aplinkai tiesiant vamzdynus ir kabelius, jų negalima tiesti per jautrias buveines tokiais laikotarpiais, kai tam tikros rūšys yra ypač pažeidžiamos. Būtina vengti žalos smėlėtoms pakrantėms, rifams ir saugotinų bentoso bendrijų plotams, kuriuose yra ypač jautrių buveinių, ir vengti jų naikinimo tiesiant ir eksploatuojant vamzdynus ir kabelius; be to, reikia laikytis geriausios aplinkosaugos praktikos pagal OSPAR konvenciją. Pagal šį planą taip pat siekiama suderinti vamzdynų ir vėjo elektrinių parkų prioritetinių teritorijų paskirtį.
  Vadovaudamasi Vokietijos energetikos įstatymu, Federalinė jūrų ir hidrografijos agentūra (BSH) planuoja jūros vėjo elektrinių parkus jungiamosiomis linijomis prijungti prie sausumos tinklo. Šiaurės jūrai skirtas jūrinio tinklo planas, pagrįstas sektoriniu teritoriniu požiūriu, galioja nuo 2013 m. kovo mėn., taip pat rengiamas toks Baltijos jūrai skirtas planas. Jame nustatyti jūros vėjo elektrinių parkai, tinkami bendrais kabeliais prijungti prie tinklo, keitiklių stočių vietos, prijungimo prie tinklo maršrutai, valstybių sienas kertantys (jungiamieji) kabeliai ir maršrutai, kuriais galima nutiesti jungiamąsias linijas tarp įvairių tinklų infrastruktūrų. Vadovaujantis planavimo principais pagal šį dokumentą, pavyzdžiui, kartu sujungiant kuo daugiau kabelių ir vengiant maršrutų per Natura 2000“ teritorijas, siekiama sumažinti tinklo infrastruktūrai reikalingą plotą ir sumažinti galimą poveikį jūrų aplinkai. Šiame plane (jam taikyta SPAV procedūra) yra nustatytas per ateinančius 10 metų planuojamų sukurti jūrinio tinklo jungčių pajėgumas ir numatomi terminai. Šiuose planuose nustatyti teritoriniai reikalavimai bus įtraukti į atnaujintus, Vokietijos išskirtinių ekonominių zonų Šiaurės jūroje ir Baltijos jūroje jūrinių teritorijų planus (BSH, 2012 m.).

  Vokietijos išskirtinės ekonominės zonos Šiaurės jūroje teritorinis jūrinio tinklo planas (2012 m.) |
| --- |

Teritorijų planavimas, įskaitant vamzdynams ir kabeliams skirtų vietų nustatymą, Vokietijos išskirtinėje ekonominėje zonoje ir jūrinio tinklo planavimas Vokietijos Šiaurės jūros išskirtinėje ekonominėje zonoje

Vadovaujantis Vokietijos teritorijų planavimo įstatymu, Vokietijos teritoriniame plane išdėstytos teritorinės plėtros gairės ir su Vokietijos išskirtinės ekonominės zonos funkcijomis ir naudojimo būdais susiję tiksliniai rodikliai ir principai. Jame pateikta nuostatų dėl vamzdynų ir povandeninių jūrinių kabelių tiesimo koordinavimo su kita veikla, tokia kaip laivyba, žuvininkystė ir gamtos apsauga. Nustatytos prioritetinės teritorijos, skirtos laivybai, vamzdynams ir jūros vėjo energijos gamybai, jei jos suderinamos su tarptautinės teisės normomis, o kiti tų teritorijų naudojimo būdai uždrausti, nebent jie būtų suderinami su tomis normomis. Tačiau „Natura 2000“ teritorijose neleidžiama naudoti vėjo jėgainių. Ties šalies teritorinės jūros riba ir ten, kur susikerta jūros eismo atskyrimo sistemos, povandeniniai jūriniai kabeliai, kuriais perduodama šalies išskirtinėje ekonominėje zonoje pagaminta energija, turi būti nukreipiami specialiai kabeliams skirtais koridoriais. Parengus šį planą buvo atliktas SPAV. Plane nustatyta, kad, siekiant kuo labiau sumažinti galimą neigiamą poveikį jūrų aplinkai tiesiant vamzdynus ir kabelius, jų negalima tiesti per jautrias buveines tokiais laikotarpiais, kai tam tikros rūšys yra ypač pažeidžiamos. Būtina vengti žalos smėlėtoms pakrantėms, rifams ir saugotinų bentoso bendrijų plotams, kuriuose yra ypač jautrių buveinių, ir vengti jų naikinimo tiesiant ir eksploatuojant vamzdynus ir kabelius; be to, reikia laikytis geriausios aplinkosaugos praktikos pagal OSPAR konvenciją. Pagal šį planą taip pat siekiama suderinti vamzdynų ir vėjo elektrinių parkų prioritetinių teritorijų paskirtį.

Vadovaudamasi Vokietijos energetikos įstatymu, Federalinė jūrų ir hidrografijos agentūra (BSH) planuoja jūros vėjo elektrinių parkus jungiamosiomis linijomis prijungti prie sausumos tinklo. Šiaurės jūrai skirtas jūrinio tinklo planas, pagrįstas sektoriniu teritoriniu požiūriu, galioja nuo 2013 m. kovo mėn., taip pat rengiamas toks Baltijos jūrai skirtas planas. Jame nustatyti jūros vėjo elektrinių parkai, tinkami bendrais kabeliais prijungti prie tinklo, keitiklių stočių vietos, prijungimo prie tinklo maršrutai, valstybių sienas kertantys (jungiamieji) kabeliai ir maršrutai, kuriais galima nutiesti jungiamąsias linijas tarp įvairių tinklų infrastruktūrų. Vadovaujantis planavimo principais pagal šį dokumentą, pavyzdžiui, kartu sujungiant kuo daugiau kabelių ir vengiant maršrutų per Natura 2000“ teritorijas, siekiama sumažinti tinklo infrastruktūrai reikalingą plotą ir sumažinti galimą poveikį jūrų aplinkai. Šiame plane (jam taikyta SPAV procedūra) yra nustatytas per ateinančius 10 metų planuojamų sukurti jūrinio tinklo jungčių pajėgumas ir numatomi terminai. Šiuose planuose nustatyti teritoriniai reikalavimai bus įtraukti į atnaujintus, Vokietijos išskirtinių ekonominių zonų Šiaurės jūroje ir Baltijos jūroje jūrinių teritorijų planus (BSH, 2012 m.).

Vokietijos išskirtinės ekonominės zonos Šiaurės jūroje teritorinis jūrinio tinklo planas (2012 m.)

Image

ŠALTINIAI

ACCOBAMS-MOP5, 2013 Methodological Guide: Guidance on underwater noise mitigation measures. ACCOBAMS-MOP5/2013/Doc24.

AEWA (2008) International Single Species Action Plan for the Conservation of the Lesser White-fronted Goose (Western Palearctic Population) Anser erythropus. Susitarimas dėl Afrikos ir Eurazijos migruojančių vandens paukščių išsaugojimo (AEWA). Techninis dokumentas.

Anderson, D. R. (2001) The need to get the basics right in wildlife field studies. Wildlife Society Bulletin, 29: 1294–1297.

Andrews, A., 1990. Fragmentation of habitat by roads and utility corridors: a review. Australian Zoologist, 26(3-4), p. 130–141. Paskelbta: shanespark.com/Documents/Andrews (1990) Fragmentation of Habitat by Roads and Utility Corridors A Review.pdf (gauta 2012 m. balandžio 11 d.).

Andrulewicz, E., Napierska, D., Otremba, Z. (2003). The environmental effects of the installation and functioning of the submarine SwePol Link HVDC transmission lie: a case study of the Polish Marine Area of the Baltic Sea. J.Sea.Res 49:337–345.

Angelov, I., Hashim, I., Oppel, S. (2012) Persistent electrocution mortality of Egyptian Vultures Neophron percnopterus over 28 years in East Africa. Bird Conservation International (paskelbta internete).

Arcus, 2012. Beatrice Offshore Wind Farm Environmental Statement. Non-Technical Summary. Arcus Renewable Energy Consulting Ltd.

Askins, R. A., Folsom-O'Keefe, C. M., Hardy, M. C. (2012) Effects of vegetation, corridor width and regional land use on early successional birds on power line corridors. PloS one, 7(2): e31520.

Avian Power Line Interaction Committee (APLIC) (2006) Suggested Practices for Avian Protection on Power Lines: The State of the Art in 2006. Edison Electric Institute, APLIC, and the California Energy Commission. Vašingtonas (Kolumbijos apyg.) ir Sakramentas (Kalifornija).

Ayers, D., Wallace, G., 1997. Pipeline trenches: an under-utilised resource for finding fauna. P. Hale, D. Lamb (red.). Conservation Outside Nature Reserves. Brisbane: Centre for Conservation Biology, The University of Queensland, p. 349–357.

Barber, J. R., Crooks, K. R. ir Fristrup, K. M., 2010. The costs of chronic noise exposure for terrestrial organisms. Trends in ecology & evolution, 25(3), p. 180–189. Paskelbta: www.sciencedirect.com/science/article/pii/S0169534709002614 (gauta 2012 m. kovo 17 d.).

Bayle, P. (1999) Preventing Birds of Prey Problems at Transmission Lines in Western Europe. Journal of Raptor Research, 33(1): 43–48.

Bayne, E. M., Habib, L., Boutin, S., 2008. Impacts of chronic anthropogenic noise from energy-sector activity on abundance of songbirds in the boreal forest. Conservation biology: the journal of the Society for Conservation Biology, 22(5), p. 1186–1193. Paskelbta: www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/18616740 (gauta 2012 m. balandžio 26 d.).

BCTC, 2006. Environmental Assessment Certificate Application - Vancouver Island Transmission Reinforcement Project.

Bell, S.S. et al., 2001. Faunal response to fragmentation in seagrass habitats: implications for seagrass conservation. Biological Conservation, 100(1), p. 115–123. Paskelbta: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0006320700002123 (gauta 2012 m. gegužės 2 d.).

Bennett, P. M., Owens, I. P. F. 1997. Variation in extinction risk among birds: chance or evolutionary predisposition? Proceedings of the Royal Society of London B:401–408.

Benson, P. C. (1981) Large raptor electrocution and power pole utilization: a study in six western states. Ph. D. Dissertation, Brigham Young University, Provas, (Juta), JAV.

BERR, 2008. Review of Cabling Techniques and Environmental Effects Applicable to the Offshore Wind Farm Industry - Technical Report.

Bevanger, K. (1994b) Bird interactions with utility structures: collision and electrocution, causes and mitigating measures. Ibis, 136: 412–425.

Bevanger, K. (1995) Estimates and population consequences of Tetraonid mortality caused by collisions with high tension power lines in Norway. Journal of Applied Ecology, 32: 745–753.

Bevanger, K. (1998) Biological and Conservation Aspects of Bird Mortality Caused by Electricity Power Lines: a Review. Biological Conservation, 86: 67–76.

Bevanger, K. (1999) Estimating bird mortality caused by collision and electrocution with power lines; a review of methodology. Paskelbta: Ferrer, M., Janss, G. F. (red.), Birds and Power Lines: Collision, Electrocution, and Breeding. Quercus, Madridas, Ispanija, p. 29–56.

Bevanger, K., Overskaug, K. (1998) Utility Structures as a mortality factor for Raptors and Owls in Norway. Paskelbta: Chancellor, R. D., B.-U. Meyburg, J. J. Ferrero (red.) Holarctic Birds of Prey. ADENEX-WWGBP, Berlynas, Vokietija.

Binetti, R. et al., 2000. Environmental risk assessment of linear alkyl benzene, an intermediate for the detergency industry. International Journal of Environmental Health Research, 10(2), p.153–172. Paskelbta: www.tandfonline.com/doi/abs/10.1080/09603120050021155 (gauta 2012 m. balandžio 27 d.).

BirdLife International (2004) Birds in Europe: population estimates, trends and conservation status. Cambridge, UK: BirdLife International. (BirdLife Conservation Series No. 12).

BirdlifeInternational (2007) Position statement on birds and power lines. Birdlife Birds and Habitats Directives Task Force adopted position papers. www.birdlife.org/action/change/europe/habitat_directive/index.html

Birklund, J. (2003) Marine Biological Surveys along the cable trench in the Lagoon of Rødsand in September 2002 and March 2003. DHI Water & Environment. 37 p.

Bocquené, G., Chantereau, S., Clérendeau, C., Beausir, E., Ménard, D., Raffin, B., Minier, C. et al. (2004). Biological effects of the „Erika“ oil spill on the common mussel (Mytilus edulis). Aquatic Living Resources, 17(3), 309–316.

Boehlert, G. W. ir Gill, A. B. (2010) Environmental and ecological effects of ocean renewable energy development. A current synthesis. Oceanography 23(2); 68–81.

Borrmann, C. B., 2006. Wärmeemission von Stromkabeln in Windparks - Laboruntersuchungen zum Einfluss auf die benthische Fauna. Rostock University, Institute of Applied Ecology Ltd.

Bruderer, B., Peter, D., Steuri, T. (1999) Behaviour of migrating birds exposed to x-band radar and a bright light beam. The Journal of Experimental Biology, 202, 1015–1022.

Budzinski, H., Mazéas, O., Tronczynski, J., Désaunay, Y., Bocquené, G., Claireaux, G. (2004). Link between exposure of fish (Solea solea) to PAHs and metabolites: Application to the „Erika“ oil spill. Aquatic Living Resources, 17(3), 329–334.

Bulgarian Society for the Protection of Birds (BSPB) (2010) Safe Ground for Redbreasts. LIFE+ project website. bspb-redbreasts.org/?page_id=6

Bulgarian Society for the Protection of Birds (BSPB) Save the Raptors. Conservation of Imperial Eagle and Saker Falcon in Bulgaria. LIFE+ projekto svetainė. www.saveraptors.org

Bundesamt für Seeschifffahrt und Hydrographie (2012) Spatial Offshore Grid Plan for the German Exclusive Economic Zone of the North Sea. Comprehensive Summary (neoficialus vertimas).

Cadahía, L., López-lópez, P., Urios, V. (2010) Satellite telemetry reveals individual variation in juvenile Bonelli ' s eagle dispersal areas. Ibis, 147(2): 415–419.

Cadiou, B., Riffaut, L., McCoy, K. D., Cabelguen, J., Fortin, M., Gélinaud, G., Le Roch, A. et al. (2004). Ecological impact of the „Erika“ oil spill: Determination of the geographic origin of the affected common guillemots. Aquatic Living Resources, 17(3), 369–377.

Camphuysen, C. J., Dieckhoff, M. A., Fleet, D. M. ir Laursen, K. (2009) Oil Pollution and Seabirds. Thematic Report No. 5.3. Paskelbta: Marencic, H., Vlas, J. de (red.), 2009. Quality Status Report 2009. Wadden Sea Ecosystem No. 25. Common Wadden Sea Secretariat, Trilateral Monitoring and Assessment Group, Vilhelmshafenas, Vokietija.

Carrete, M., Sánchez-Zapata, J. A., Benítez, J. R., Lobón, M., Donázar, J. A. (2009) Large scale risk-assessment of wind-farms on population viability of a globally endangered long-lived raptor. Biological Conservation, 142(12): 2954–2961.

Carter, L., Burnett, D., Drew, S. et al., 2009. Submarine Cables and the Oceans – Connecting the World. UNEP-WCMC Biodiversity Series No. 31. ICPC/UNEP/UNEP-WCMC.

Chandrasekara, W. U. ir Frid, C. L. J., 1998. A laboratory assessment of the survival and vertical movement of two epibenthic gastropod species, Hydrobia ulvae (Pennant) and Littorina littorea (Linnaeus), after burial in sediment. Journal of Experimental Marine Biology and Ecology, 221(2), p.191–207. Paskelbta: www.sciencedirect.com/science/article/B6T8F-3S967BY-3/2/8d8547d6fd13b48bcdb40c1fe171482c (gauta 2012 m. balandžio 20 d.).

Clarke, D. J., White, J. G., 2008. Towards ecological management of Australian powerline corridor vegetation. Landscape and Urban Planning, 86(3-4), p. 257–266. Paskelbta: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0169204608000509 (gauta 2012 m. balandžio 27 d.).

CONCAWE, 2011. Performance of European cross-country oil pipelines - Statistical summary of reported spillages in 2010 and since 1971.

Confer, J. L., Pascoe, S. M. (2003) Avian communities on utility rights-of-ways and other managed shrublands in the northeastern United States. Forest Ecology and Management, 185: 193–205.

Cooney, R. (2004) Better safe than sorry? The precautionary principle and biodiversity conservation. Oryx 38: 357–358.

Crivelli, A. J., Jerrentrup, H., Mitchev, T. (1987) Electric power lines: a cause of mortality in Pelecanus crispus Bruch, a world endangered bird species, in Porto-Lago, Greece. Colonial Waterbirds 11: 301–305.

Curtis, M. R., Vincent, A. C. J. (2008) Use of population viability analysis to evaluate CITES trade-management options for threatened marine fishes. Conservation Biology 22: 1225–1232.

Daan, R., Mulder, M., 1996. On the short-term and long-term impact of drilling activities in the Dutch sector of the North Sea. ICES Journal of Marine Science, 53, p. 1036–1044. Paskelbta: icesjms.oxfordjournals.org/content/53/6/1036.short (gauta 2012 m. balandžio 27 d.).

Daan, R., Mulder, M., Van Leeuwen, A., 1994. Differential sensitivity of macrozoobenthic species to discharges of oil-contaminated drill cuttings in the North Sea. Netherlands Journal of Sea Research, 33(1), p.113–127. Paskelbta: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/0077757994900566 (gauta 2012 m. balandžio 27 d.).

Deeks, J. J., Higgins J. P. T., Altman D. G. (2005) Analysing and presenting results. Paskelbta: Cochrane Handbook for Systematic Reviews of Interventions 4.2.5 (atnaujinta 2005 m. gegužės mėn.); Section 8. (red. J. P. T. Higgins, S. Green.). Paskelbta: www.cochrane.org/resources/handbook/hbook.htm.

De la Huz, R., Lastra, M., Junoy, J. et al. (2005) Biological impacts of oil pollution and cleaning in the intertidal zone of exposed sandy beaches: Preliminary study of the „Prestige“ oil spill. Est.Coast.Shelf.Sci. 65:19–29.

Demeter, I. (2004) Medium-Voltage Power Lines and Bird Mortality in Hungary. Technical Document. MME/BirdLife Hungary.

Department of Energy and Climate Change, 2010. Planning For New Energy Infrastructure, Londonas.

Dernie, K. M., Kaiser, M. J. ir Warwick, R. M., 2003. Recovery rates of benthic communities following physical disturbance. Journal of Animal Ecology, 72(6), p.1043–1056. Paskelbta: onlinelibrary.wiley.com/doi/10.1046/j.1365-2656.2003.00775.x/full (gauta 2012 m. balandžio 6 d.).

Deutsche WindGuard GmbH & Greenpeace International, 2005. Offshore Wind Energy – Implementing a New Powerhouse for Europe,

Dierschke, V., Bernotat, D. (2012): Übergeordnete Kriterien zur Bewertung der Mortalität wildlebender Tiere im Rahmen von Projekten und Eingriffen – unter besonderer Berücksichtigung der deutschen Brutvogelarten. Stand 01.12.2012, 175 S. http://www.bfn.de/0306_eingriffe-toetungsverbot.html.

Dodd, A.M. et al., 2007. The Appropriate Assessment of Spatial Plans in England: a guide to why, when and how to do it, Available at: www.rspb.org.uk/Images/NIAA_tcm9-196528.pdf.

Doody, J.S. et al., 2003. Fauna by-catch in pipeline trenches: conservation, animal ethics, and current practices in Australia. Australian Zoologist, 32(3), p. 410–419.

Drewitt, A. L., Langston, R. H. W. (2008) Collision effects of wind-power generators and other obstacles on birds. Annals of the New York Academy of Sciences, 1134: 233–266.

Duhamel, B., Beaussant, H. (2011) EU Energy Strategy in the South Mediterranean. Directorate-General for Internal Policies. Policy Department A. Economic and Scientific Policy. 110 p.

EASAC (2009) Transforming Europe's Electricity Supply – An Infrastructure Strategy for a Reliable, Renewable and Secure Power System. The Royal Society. Londonas, Jungtinė Karalystė.

EGIG, 2011. Gas Pipeline incidents. 8th report of the European Gas Pipeline Incident Data group. EGIG 11.R.0402 (version 2).

Ellis, D. H., Smith, D. G., Murphy, J. R. (1969) Studies on raptor mortality in western Utah. Great Basin Naturalist 29: 165–167.

ENTSO (2012) ENTSO-E Grid Map. Paskelbta: www.entsoe.eu/nc/resources/grid-map/?sword_list[]=Kv

Environ ir InterGen, 2010. Spalding Energy Expansion - Gas Pipeline - Environmental statement - Non-technical summary - Volume 1.

Erfurt University of Applied Sciences, IBU Ingenieurbüro Schöneiche GmbH & Co. KG and 50Hertz Transmission GmbH (2010). Ecological management of overhead lines (EcoMOL): General overview. Paskelbta: www.50hertz.com/en/file/100304_EcoMOL_ShortReport_eng_final_med.pdf.

ERM Iberia, 2004. MEDGAZ natural gas transportation system - Environmental impact assessment - Final report.

European Commission (2000). Managing Natura 2000 sites. The provisions of Article 6 of the ‘Habitats’ Directive 92/43/EEC. Brussels, Belgium. Paskelbta: ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm

European Commission (2002) Assessment of plans and projects significantly affecting Natura 2000 sites Methodological guidance on the provisions of Article 6(3) and (4) of the Habitats Directive 92/43/EEC. Impacts Assessment Unit School of Planning Oxford Brookes University, Oksfordas, Jungtinė Karalystė.

European Commission (2007) Guidance document on Article 6(4) of the‘Habitats Directive’ 92/43/EEC. Briuselis, Belgija.

European Commission (2011) Our life insurance, our natural capital: an EU biodiversity strategy to 2020. Briuselis, Belgija.

European Commission (2012) Natura 2000 network. Brussels, Belgium. Paskelbta: ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/index_en.htm

European Commission (2013) Streamlining environmental assessment procedures for energy infrastructure Projects of Common Interest (PCIs). European Commission. Energy & Environment.

European Commission, 2000. Managing Natura 2000 sites - The provisions of Article 6 of the „Habitats“ Directive 92/43/EEC, Luxembourg: Office for Official Publications of the European Communities.

European Commission, 2001a. Assessment of plans and projects significantly affecting Natura 2000 sites - Methodological guidance on the provisions of Article 6(3) and (4) of the Habitats Directive 92/43/EEC, Liuksemburgas.

European Commission, 2001b. Guidelines for the Assessment of Indirect and Cumulative Impacts as well as Impact Interactions, Luxembourg: Office for Official Publications of the European Communities.

European Commission, 2007. Guidance document on Article 6(4) of the „Habitats Directive“ 92/43/EEC - Clarification of the concepts of: alternative solutions, imperative reasons of overriding public interest, compensatory measures, overall coherence, opinion of the Commission: ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/art6/guidance_art6_4_en.pdf.

European Commission, 2010. Communication from the Commission to the European Parliament, the Council, the European Economic and Social Committee and the Committee of the Regions - Energy infrastructure priorities for 2020 and beyond - A Blueprint for an integrated European energy network.

European Commission, 2011a. Communication from the Commission to the European Parliament, the Council, the Economic and Social Committee and the Committee of the Regions - Our life insurance, our natural capital: an EU biodiversity strategy to 2020 - COM(2011) 244 final.

European Commission, 2011b. Communication from the Commission to the European Parliament, the Council, the European Economic and Social Committee and the Committee of the Regions - Energy Roadmap 2050 - COM(2011) 885 final.

European Commission, 2011c. Proposal for a REGULATION OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL on guidelines for trans-European energy infrastructure and repealing Decision No 1364/2006/EC /* COM/2011/0658 final - 2011/0300 (COD) */,

European Commission, Energy infrastructure - Energy infrastructure priorities for 2020 and beyond. Paskelbta: ec.europa.eu/energy/infrastructure/strategy/2020_en.htm.

European Environment Agency, 2010a. The European Environment - State and Outlook 2010 - Biodiversity.

European Environment Agency, 2010b. The European Environment - State and Outlook 2010 - Land use.

European Environment Agency, 2011. Landscape fragmentation in Europe - EEA Report No 2/2011 - Joint EEA-FOEN report.

EWEA (2014) Wind in power. 2013 European Statistics. 2014 m. vasario mėn. The European Wind Energy Association. 12 p.

Faulkner, W., 1999. AGL Central West Project: Marsden- Dubbo gas pipeline. Fauna impact monitoring. Draft report to NSW National Parks and Wildlife Service and AGL.

Fernie, K. J., Reynolds, S. J., 2005. The effects of electromagnetic fields from power lines on avian reproductive biology and physiology: a review. Journal of toxicology and environmental health. Part B, Critical reviews, 8(2), p.127–140. Paskelbta: www.tandfonline.com/doi/abs/10.1080/10937400590909022 (gauta 2012 m. kovo 21 d.).

Fernie, K. J., Bird, D. M., Dawson, R. D., Lague, P. C. (2000) Effects of Electromagnetic Fields on the Reproductive Success of American Kestrels. Physiological and Biochemical Zoology, 73(1): 60–65.

Fernie, K. J., Reynolds, S. J. (2005) The effects of electromagnetic fields from power lines on avian reproductive biology and physiology: a review. Journal of Toxicology and Environmental Health, 8(2): 127–140.

Ferrer, M. (2001) The Spanish Imperial Eagle. Lynx Edicions. Barselona, Ispanija.

Ferrer. M., Hiraldo. F. (1992) Man-induced sex-biased mortality in the Spanish Imperial Eagle. Biological Conservation. 60: 57–60.

Fischer, J. et al., 2007. Mind the sustainability gap. Trends in ecology & evolution, 22(12), p. 621–4. Paskelbta: www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/17997188 (gauta 2012 m. kovo 7 d.).

Freemark, K., 1995. Impacts of agricultural herbicide use on terrestrial wildlife in temperate landscapes: A review with special reference to North America. Agriculture, Ecosystems & Environment, 52(2–3), p. 67–91. Paskelbta: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/016788099400534L (gauta 2012 m. balandžio 26 d.).

Frost, M. T., Rowden, A. A. ir Attrill, M. J., 1999. Effect of habitat fragmentation on the macroinvertebrate infaunal communities associated with the seagrass Zostera marina L. Aquatic Conservation: Marine and Freshwater Ecosystems, 9(3), p. 255–263. Paskelbta: doi.wiley.com/10.1002/(SICI)1099-0755(199905/06)9:3<255::AID-AQC346>3.0.CO;2-F (gauta 2012 m. gegužės 2 d.).

Garcia-del-Rey, E., Rodriguez-Lorenzo, J. A. (2011) Avian mortality due to power lines in the Canary Islands with special reference to the steppe-land birds. Journal of Natural History, Volume 45, Nr. 35–36: 2159–2169.

Gesteira, J. L. G., Dauvin, J.-C., 2000. Amphipods are Good Bioindicators of the Impact of Oil Spills on Soft-Bottom Macrobenthic Communities. Marine Pollution Bulletin, 40(11), p. 1017–1027. Paskelbta: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0025326X00000461 (gauta 2012 m. balandžio 27 d.).

GIE (2012) Gas Infrastructure Europe Key Messages on Energy roadmap 2050. http://www.gie.eu/index.php/13-news/gie/161-gie-publishes-its-new-qkey-messages-energy-roadmap-2050q-brochure

Gleason, N. C., 2008. Impacts of Power Line Rights-of-Way on Forested Stream Habitat in Western Washington. Paskelbta: J. W. Goodrich-Mahoney et al. (red.) Environment Concerns in Rights-of-Way Management 8th International Symposium. Amsterdam: Elsevier, p. 665–678. Paskelbta: www.sciencedirect.com/science/article/pii/B9780444532237500757.

González, L. M., Margalida, A., Mañosa, S., Sánchez, R., Oria, J., Molina, J. I., Caldera, J. (2007) Causes and Spatio-temporal Variations of Non-natural Mortality in the Vulnerable Spanish Imperial Eagle Aquila adalberti During a Recovery Period. Oryx, 41(04): 495–502.

Goosem, M., Marsh, H., 1997. Fragmentation of a Small-mammal Community by a Powerline Corridor through Tropical Rainforest. Wildlife Research, 24(5), p. 613. Paskelbta: www.publish.csiro.au/paper/WR96063 (gauta 2012 m. balandžio 27 d.).

Grande, J. M., Serrano, D., Tavecchia, G., Carrete, M., Ceballos, O., Tella, J. L. ir Donázar, J. A. (2009) Survival in a long-lived territorial migrant: effects of life- history traits and ecological conditions in wintering and breeding areas. Oikos, 118: 580–590.

Granström, A., 2001. Fire management for biodiversity in the European boreal forest. Scandinavian Journal of Forest Research, 16(Supplement 3), p. 62–69. Paskelbta: www.tandfonline.com/doi/abs/10.1080/028275801300090627 (gauta 2012 m. balandžio 26 d.).

GRT gaz, Dossier du maître d'ouvrage - Débat public sur le projet Eridan.

Guil, F., Fernández-Olalla, M., Moreno-Opo, R., Mosqueda, I., Gómez, M. E., Aranda, A., Arredondo, A. (2011) Minimising Mortality in Endangered Raptors due to Power Lines: The Importance of Spatial Aggregation to Optimize the Application of Mitigation Measures. PloS one, 6(11), e28212.

Haas, D., Nipkow, M. (2006) Caution: Electrocution! NABU Bundesverband. Bona, Vokietija.

Haas, D., Nipkow, M., Fiedler, G., Schneider, R., Haas, W., Schürenberg, B. (2005) Protecting birds from powerlines. Nature and Environment, No. 140. Council of Europe Publishing, Strasbūras.

HABIB, L., BAYNE, E. M., BOUTIN, S., 2006. Chronic industrial noise affects pairing success and age structure of ovenbirds Seiurus aurocapilla. Journal of Applied Ecology, 44(1), p.176–184. Paskelbta: doi.wiley.com/10.1111/j.1365-2664.2006.01234.x (gauta 2012 m. balandžio 18 d.).

Hall-Spencer, J. M., Moore, P. G. (2000) Scallop dredging has profound, long-term impacts on maerl habitats. ICES J.Mar.Sci 57:1407–1415.

Harness, R. E. (1997) Raptor electrocutions caused by rural electric distribution power lines. Ft. Collins: Colorado State University; 110 p. M.S. thesis.

Harness, R. E., Wilson, K. R., (2001) Utility structures associated with raptor electrocutions in rural areas. Wildlife Society Bulletin 29, 612–623.

Heubeck, M., Camphuysen, K. C. J., Bao, R., Humple, D., Sandoval Rey, A., Cadiou, B., Bräger, S., et al. (2003). Assessing the impact of major oil spills on seabird populations. Marine pollution bulletin, 46(7), 900–2.

Hirst, J. A. ir Attrill, M. J., 2008. Small is beautiful: An inverted view of habitat fragmentation in seagrass beds. Estuarine, Coastal and Shelf Science, 78(4), p. 811–818. Paskelbta: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0272771408000929 (gauta 2012 m. gegužės 2 d.).

Hirst, R. A. et al., 2005. The resilience of calcareous and mesotrophic grasslands following disturbance. Journal of Applied Ecology, 42(3), p. 498–506. Paskelbta: onlinelibrary.wiley.com/doi/10.1111/j.1365-2664.2005.01028.x/full (gauta 2012 m. balandžio 9 d.).

Hollmen, A. et al., 2007. The value of open power line habitat in conservation of ground beetles (Coleoptera: Carabidae) associated with mires. Journal of Insect Conservation, 12(2), p. 163–177. Paskelbta: www.springerlink.com/index/510hq085388q826h.pdf (2012 m. balandžio 12 d.).

Horváth, M., Demeter, I., Fatér, I., Firmánszky, G., Kleszó, A., Kovács, A., Szitta, T., Tóth, I., Zalai, T., Bagyura, J. (2011) Population Dynamics of the Eastern Imperial Eagle (Aquila heliaca) in Hungary between 2001 and 2009. Acta Zoologica Bulgarica, Suppl. 3, 2011: 61–70.

Horváth, M., Nagy, K., Papp, F., Kovács, A., Demeter, I., Szügyi, K., Halmos, G. (2008) Assessment of the Hungarian medium-voltage electric grid based on bird conservation considerations. MME/BirdLife Hungary, Budapeštas (vengrų k.).

Hovel, K. A., Lipcius, R. N., 2001. HABITAT FRAGMENTATION IN A SEAGRASS LANDSCAPE: PATCH SIZE AND COMPLEXITY CONTROL BLUE CRAB SURVIVAL. Ecology, 82(7), p. 1814–1829. Paskelbta: www.esajournals.org/doi/abs/10.1890/0012-9658(2001)082[1814:HFIASL]2.0.CO;2 (gauta 2012 m. gegužės 2 d.).

Hovel, K. A., Lipcius, R. N., 2002. Effects of seagrass habitat fragmentation on juvenile blue crab survival and abundance. Journal of Experimental Marine Biology and Ecology, 271(1), p. 75–98. Paskelbta: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0022098102000436 (gauta 2012 m. gegužės 2 d.).

Hovel, K. A., 2003. Habitat fragmentation in marine landscapes: relative effects of habitat cover and configuration on juvenile crab survival in California and North Carolina seagrass beds. Biological Conservation, 110(3), p. 401–412. Paskelbta: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0006320702002343 (gauta 2012 m. gegužės 2 d.).

Howard, D. C., Wadsworth R. A., Whitaker J. W., Hughes N., Bunce R. G. H. (2009) The impact of sustainable energy production on land use in Britain through to 2050. Land Use Policy 26S p. 284–292.

HSE, (1997). The abandonment of offshore pipelines. Methods and Procedures for Abandonment. Health and Safety Executive. Offshore Technology Report 535. HSE Books.

Jenssen, B.M. (1996) An overview of exposure to, and effects of, petroleum oil and organochlorine pollution in Grey Seals (Halichoerus grypus). The Science of the Total Environment 186:109–118.

IMO, 2011a. Ballast Water Management. Paskelbta: www.imo.org/ourwork/environment/ballastwatermanagement/Pages/Default.aspx (gauta 2012 m. balandžio 13 d.).

IMO, 2011b. International Convention for the Control and Management of Ships' Ballast Water and Sediments (BWM). Paskelbta: www.imo.org/About/Conventions/ListOfConventions/Pages/International-Convention-for-the-Control-and-Management-of-Ships%27-Ballast-Water-and-Sediments-(BWM).aspx.

Infante, S., Neves, J., Ministro, J., Brandão, R. (2005). Estudo sobre o Impacto das Linhas Eléctricas de Média e Alta Tensão na Avifauna em Portugal. Quercus Associação Nacional de Conservação da Natureza e SPEA Sociedade Portuguesa para o Estudo das Aves, Castelo Branco (relatório não publicado). Paskelbta: www.spea.pt/fotos/editor2/relatorio_edp_icn_spea_quercus_avifaunai.pdf

IPCC, 2005. IPCC Special Report on Carbon dioxide capture and storage Working Group III of the Intergovernmental Panel on Climate Change et al., eds., Kembridžas (Jungtinė Karalystė), Niujorkas (JAV): Cambridge University Press.

Jackson, C. W. et al., 2011. Static electric fields modify the locomotory behaviour of cockroaches. The Journal of experimental biology, 214(Pt 12), p. 2020–2026. Paskelbta: jeb.biologists.org/content/214/12/2020.short (gauta 2012 m. balandžio 12 d.).

Jackson, M. J., James, R., 1979. The influence of bait digging on cockle, Cerastoderma edule, populations in North Norfolk. Journal of Applied Ecology, 16(3), p. 671–679. Paskelbta: www.mendeley.com/research/influence-bait-digging-cockle-cerastodermaedule-populations-north-norfolk-england-uk-13/ (gauta 2012 m. balandžio 11 d.).

Jacques Whitford Limited, 2006. Vancouver Island Transmission Reinforcement Project Technical Data Report: Potential Effects of Alkylbenzene Release to the Marine Environment.,

Janss, G. F. E, Ferrer, M. (2001) Avian Electrocution Mortality in Relation to Pole Design and Adjacent Habitat in Spain. Bird Conservation International, 3–12.

Janss, G. F. E. (2000) Avian Mortality from Power Lines: a Morphologic Approach of a Species-specific Mortality. Biological Conservation, 95: 353–359.

Jenkins, A. R., Smallie, J. J., Diamond, M. (2010) Avian collisions with power lines: a global review of causes and mitigation with a South African perspective. Bird Conservation International, 20(03): 263–278.

Johnson, M., Heck KL, J., 2006. Effects of habitat fragmentation per se on decapods and fishes inhabiting seagrass meadows in the northern Gulf of Mexico. Marine Ecology Progress Series, 306, p. 233–246. Paskelbta: www.int-res.com/abstracts/meps/v306/p233-246/ (gauta 2012 m. gegužės 2 d.).

JRC-report „Evaluation of Smart Grid projects within the Smart Grid Task Force Expert Group 4 (EG4)“

Karyakin, I. V. (2012) Birds of prey and power lines in northern Eurasia: What are the prospects for survival? Raptors Conservation 24: 69–86.

King, D. I. et al., 2009. Effects of width, edge and habitat on the abundance and nesting success of scrub–shrub birds in powerline corridors. Biological Conservation, 142(11), p. 2672–2680. Paskelbta: www.sciencedirect.com/science/article/pii/S0006320709002717 (gauta 2012 m. kovo 23 d.).

Klarić, S., Pavičić-Hamer, D., Lucu, Č., 2004. Seasonal variations of arsenic in mussels Mytilus galloprovincialis. Helgoland Marine Research, 58(3), p. 216–220. Paskelbta: www.springerlink.com/index/10.1007/BF01606105 (gauta 2012 m. balandžio 27 d.).

Ko, J.-Y., Day, J. W., 2004. A review of ecological impacts of oil and gas development on coastal ecosystems in the Mississippi Delta. Ocean & Coastal Management, 47(11–12), p. 597–623. Paskelbta: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0964569104000973 (gauta 2012 m. balandžio 13 d.).

Kuijper, D. P. J., Schut, J., Van Dullemen, D., Toorman,H., Goossens, N., Ouwehand, J., Limpens, H. J. G. A. (2008) Experimental evidence of light disturbance along the commuting routes of pond bats (Myotis dasycneme). Vereniging voor Zoogdierkunde en Zoogdierbescherming, 51(1), 37–49.

Kunz, T. H. et al., 2007. Ecological impacts of wind energy development on bats: questions, research needs, and hypotheses. Frontiers in Ecology and the Environment, 5(6), p. 315–324. Paskelbta: www.esajournals.org/doi/abs/10.1890/1540-9295(2007)5%5B315:EIOWED%5D2.0.CO;2 (gauta 2012 m. balandžio 12 d.).

Kuussaari, M. et al., 2003. Voimajohtoaukeiden merkitys niittyjen kasveille ja perhosille - Significance of Power Line Areas for Grassland Plants and Butterflies Finnish Environment Institute, ed., Helsinkis.

Kyläkorpi, L., Grusell, E., 2001. Livsmiljö i kraftledningsgatan. Paskelbta: scholar.google.fr/scholar?hl=fr&q=“Livsmiljö+i+Kraftledningsgatan”&btnG=Rechercher&lr=&as_ylo=&as_vis=0#0 (gauta 2012 m. balandžio 30 d.).

Lasch, U., Zerbe, S., Lenk, M. (2010) Electrocution of Raptors at Power Lines in Central Kazakhstan. Waldökologie, Landschaftforschung und Naturschutz, 9: 95–100.

Lehman, R. N., Kennedy, P. L., Savidge, J. A. (2007) The state of the art in raptor electrocution research: A global review. Biological Conservation, 136, 2: 159–174.

Lensu, T. et al., 2011. The role of power line rights-of-way as an alternative habitat for declined mire butterflies. Journal of environmental management, 92(10), p. 2539–2546. Paskelbta: www.sciencedirect.com/science/article/pii/S0301479711001745 (gauta 2012 m. balandžio 12 d.).

Lévesque, L. M., Dubé, M. G., 2007. Review of the effects of in-stream pipeline crossing construction on aquatic ecosystems and examination of Canadian methodologies for impact assessment. Environmental monitoring and assessment, 132(1–3), p. 395–409. Paskelbta: www.springerlink.com/index/cu76l5guk3u28106.pdf (gauta 2012 m. kovo 20 d.).

Lewis, L. J., Davenport, J., Kelly, T. C., 2002. A Study of the Impact of a Pipeline Construction on Estuarine Benthic Invertebrate Communities. Estuarine, Coastal and Shelf Science, 55(2), p. 213–221. Paskelbta: www.sciencedirect.com/science/article/pii/S0272771401908984 (gauta 2012 m. kovo 9 d.).

López-López, P., Ferrer, M., Madero, A., Casado, E., McGrady, M. (2011) Solving Man-induced Large-scale Conservation Problems: the Spanish Imperial Eagle and Power Lines. PloS one, 6(3), e17196.

London Array/National Grid (2007) Ecological Mitigation and Management Plan. London Array Offshore Wind Farm Project and associated grid connection works. 2007 m. spalio mėn. 17 p.

Lorne, J. K., Salmon, M. (2007) Effects of exposure to artificial lighting on orientation of hatching sea turtles on the beach and in the ocean. Endangered species research, 1, 23–30.

Macreadie, P. I. et al., 2009. Fish Responses to Experimental Fragmentation of Seagrass Habitat. Conservation biology: the journal of the Society for Conservation Biology. Paskelbta: www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/19183213 (gauta 2012 m. kovo 23 d.).

Manville, A. M. (2005) Bird Strikes and Electrocutions at Power Lines, Communication Towers, and Wind Turbines: State of the Art and State of the Science – Next Steps Toward Mitigation 1. USDA Forest Service Technical report, 1051–1064.

Marshall, J. S., Vandruff, L. W., 2002. Impact of selective herbicide right-of-way vegetation treatment on birds. Environmental management, 30(6), p. 801–806. Paskelbta: www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/12402095 (gauta 2012 m. balandžio 17 d.).

Martin, G. R. (2011) Review article Understanding bird collisions with man-made objects: a sensory ecology approach. Ibis, 239–254.

Meissner, K., Sordyl, H. (2006). Literature Review of Offshore Wind Farms with Regard to Benthic Communities and Habitats. Zucco, C., Wende, W., Merck, T., Köchling, I., Köppel, J. (red.): Ecological Research on Offshore Wind Farms: International Exchange of Experiences – PART B: Literature Review of the Ecological Impacts of Offshore Wind Farms. BfN-Skripten 186: 1–45.

Meißner, K., Bockhold, J., Sordyl, H., 2006. Problem Kabelwärme? - Vorstellung der Ergebnisse von Feldmessungen der Meeresbodentemperatur im Bereich der elektrischen Kabel im Offshore-Windpark Nysted Havmøllepark (Dänemark). In Bundesamt für Seeschifffahrt und Hydrographie (BSH), red. Meeresumwelt-Symposium. Hamburg, Rostock. Paskelbta: scholar.google.fr/scholar?hl=fr&q=Problem+Kabelwärme?&btnG=Rechercher&lr=&as_ylo=&as_vis=0#0 (gauta 2012 m. balandžio 13 d.).

Mendel, B., Sonntag, N., Wahl, et al., (2008) Profiles of seabirds and waterbirds of the German North and Baltic Seas. Distribution, ecology and sensitivities to human activities within the marine environment. Naturschutz und Biologische Vielfalt 61, Bundesamt für Naturschutz, Bonn – Bad Godesberg, 427 p.

MME/BirdLife Hungary (2011) Budapest Declaration on bird protection and power lines. Paskelbta: www.mme.hu/termeszetvedelem/budapest-conference-13-04-2011.html

Myers, N. (1993) Biodiversity and Precautionary Principle. Ambio, 22: 74–79.

Nedwell, J. R., Brooker, A. G., Barham, R. J. (2012) Assesment of underwater noise during the installation of export power cables at the Beatrice Offshore Wind Farm. Subacoustech Environmental Report No. E318R0106

Nedwell, J., Langworthy, J., Howell, D., 2003. Assessment of sub-sea acoustic noise and vibration from offshore wind turbines and its impact on marine wildlife; initial measurements of underwater noise during construction of offshore windfarms, and comparison with background noise - Report No. 544 R,

Nekola, J. C., 2012. The impact of a utility corridor on terrestrial gastropod biodiversity. Biodiversity and Conservation, 21(3), p. 781–795. Paskelbta: www.springerlink.com/index/3357H23G15537M77.pdf (gauta 2012 m. balandžio 11 d.).

Nellemann, C. et al., 2003. Progressive impact of piecemeal infrastructure development on wild reindeer. Biological Conservation, 113(2), p. 307–317. Paskelbta: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S000632070300048X (gauta 2012 m. kovo 16 d.).

Nikolaus, G. (1984) Large numbers of birds killed by electric power line. Scopus, 8: 42.

Nikolaus, G. (2006) Where have all the African vultures gone? Vulture News, 55: 65–67.

Oil and Gas UK, (2013) Decommissioning of Pipelines in the North Sea Region. Oil & Gas UK. 48 p.

OGB, 2010. Riser & pipeline release frequencies, Londonas, Briuselis.

Olendorff, R. R., Motroni, R. S., Call, M. W. (1980) Raptor Management: The State of the Art in 1980. Bureau of Land Management Technical Note No. 345. US Department of Interior, Denver, USA.

Olson, C. V. (2002) Human-related causes of raptor mortality in western Montana: things are not always as they seem. Paskelbta: Carlton, R. G. (red.), Avian Interactions with Utility and Communication Structures, Proceedings of a Workshop. Electric Power Research Institute, Palo Alto, CA, USA, p. 71–82.

OSPAR Commission, 2008. Background document on potential problems associated with power cables other than those for oil and gas activities,

OSPAR (2009) Assessment of the environmental impacts of cables. Biodiversity Series. 18 p.

OSPAR (2010) Background document for maerl beds. OSPAR Commission. 34 p.

OSPAR (2012) Guidelines on Best Environmental Practice (BEP) in Cable Laying and Operation. Agreement 2012-2. OSPAR 12/22/1, Annex 14.

Parsons Brinkerhoff & Cable Consulting International Ltd, 2012. Electricity Transmission Costing Study - An Independent Report Endorsed by the Institution of Engineering & Technology,

Prinsen, H. A. M., G. C. Boere, N. Píres, J. J. Smallie (Compilers), 2011. Review of the conflict between migratory birds and electricity power grids in the African-Eurasian region. CMS Technical Series, AEWA Technical Series No. XX. Bona, Vokietija. Paskelbta: www.cms.int/bodies/COP/cop10/docs_and_inf_docs/inf_38_electrocution_review.pdf.

Prinsen, H. A. M., J. J. Smallie, G. C. Boere, N. Píres (Compilers), 2012. Guidelines on how to avoid or mitigate impact of electricity power grids on migratory birds in the African-Eurasian region. CMS Technical Series No. XX, AEWA Technical Series, Bona, Vokietija. Paskelbta: www.unep-aewa.org/meetings/en/stc_meetings/stc7docs/pdf/stc7_20_electrocution_guidelines.pdf.

Prommer, M. (2011) Electrocuted Sakers. Saker LIFE, BNPI, Vengrija. sakerlife2.mme.hu/en/content/electrocuted-sakers

PSCW (2009) Electric Transmission Lines. Viskonsinas, JAV.

Pullin, A. S., Stewart, G. B. (2006) Guidelines for systematic review in conservation and environmental management. Conservation biology: the journal of the Society for Conservation Biology, 20(6), 1647–1656.

Raab, R., Spakovszky, P., Julius, E., Schütz, C., Schulze, C. H. (2010) Effects of power lines on flight behaviour of the West-Pannonian Great Bustard Otis tarda population. Bird Conservation International: 1–14.

Real, J., Grande, J. M., Mañosa, S., Antonio, J. (2001) Causes of Death in Different Areas for Bonelli's Eagle Hieraaetus fasciatus in Spain. Bird Study, 221–228.

Reed, B., Hovel, K., 2006. Seagrass habitat disturbance: how loss and fragmentation of eelgrass Zostera marina influences epifaunal abundance and diversity. Marine Ecology Progress Series, 326, p. 133–143. Paskelbta: www.int-res.com/abstracts/meps/v326/p133-143/ (gauta 2012 m. gegužės 2 d.).

RenewableUK, (2013) cumulative Impact Assessment Guidelines. Guiding Principles for cumulative impacts assessment in offshore wind farms. 2013 m. birželio mėn.

Rheindt, F. E., 2003. The impact of roads on birds: Does song frequency play a role in determining susceptibility to noise pollution? Journal of Ornithology, 144(3), p. 295–306. Paskelbta: www.springerlink.com/index/10.1007/BF02465629 (gauta 2012 m. balandžio 24 d.).

Rich, A. C., Dobkin, D. S., Niles, L. J., 1994. Defining Forest Fragmentation by Corridor Width: The Influence of Narrow Forest-Dividing Corridors on Forest-Nesting Birds in Southern New Jersey. Conservation Biology, 8(4), p. 1109–1121. Paskelbta: onlinelibrary.wiley.com/doi/10.1046/j.1523-1739.1994.08041109.x/abstract (gauta 2012 m. balandžio 30 d.).

Rich, A. C., Dobkin, D. S., Niles, L. J. (1994) Defining forest fragmentation by corridor width: the influence of narrow forest-dividing corridors on forest-nesting birds in southern New Jersey. Conservation Biology, 8: 1109–1121.

Rich, C., Longcore, T. (red.). (2006) Ecological Consequences of Artificial Night Lighting. Vašingtonas, Island Press.

Roberts, D. A., 2012. Causes and ecological effects of resuspended contaminated sediments (RCS) in marine environments. Environment international, 40, p. 230–243. Paskelbta: www.sciencedirect.com/science/article/pii/S0160412011002704 (gauta 2012 m. balandžio 16 d.).

Robinson, S. P, Lepper, P. A. (2013) Scoping study: Review of current knowledge of underwater noise emissions from wave and tidal stream energy devices. The Crown Estate, 2013.

RTE, 2011. Liaison électrique souterraine à courant continu à 320 000 volts SAVOIE - PIEMONT - Etude d'impact,

RTE, Projet de zone d'accueil de production d'électricité de Lavera-Fos - Etude d'impact,

Russell, K. N., Ikerd, H., Droege, S., 2005. The potential conservation value of unmowed powerline strips for native bees. Biological Conservation, 124(1), p. 133–148. Paskelbta: linkinghub.elsevier.com/retrieve/pii/S0006320705000467 (gauta 2012 m. kovo 17 d.).

Schaub, M., Aebischer, A., Gimenez, O., Berger, S., Arlettaz, R. (2010) Massive Immigration Balances High Anthropogenic Mortality in a Stable Eagle Owl Population: Lessons for Conservation. Biological Conservation, 143(8): 1911–1918.

Schreiber, M. et al., 2004. Maßnahmen zur Vermeidung und Verminderung negativer ökologischer Auswirkungen bei der Netzanbindung und -integration von Offshore-Windparks - Abschlussbericht, Bramsche.

Secretariat of the Convention on Biological Diversity, 2010. Global Biodiversity Outlook 3, Montréal. Paskelbta: www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/22532583 (gauta 2012 m. balandžio 27 d.).

Sergio, F., Marchesi, L., Pedrini, P., Ferrer, M., Penteriani, V. (2004) Electrocution Alters the Distribution and Density of a Top Predator, the Eagle Owl Bubo bubo. Journal of Applied Ecology, December: 836–845.

Silva, J. P., Santos, M., Queirós,L., Leitão, D., Moreira, F., Pinto, M., Leqoc, M., Cabral, J.A. (2010): Estimating the influence of overhead transmission power lines and landscape context on the density of little bustard Tetrax tetrax breeding populations. Ecological Modelling 221: p. 1954–1963.

Skonberg, E. R. et al., 2008. Inadvertent Slurry Returns during Horizontal Directional Drilling: Understanding the Frequency and Causes. Paskelbta: J. W. Goodrich-Mahoney et al. (red.) Environment Concerns in Rights-of-Way Management 8th International Symposium. Amsterdamas: Elsevier, p. 613–621.

Slabbekoorn, H., Ripmeester, E. a P., 2008. Birdsong and anthropogenic noise: implications and applications for conservation. Molecular ecology, 17(1), p. 72–83. Paskelbta: www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/17784917 (gauta 2012 m. kovo 4 d.).

SmartGrids ERA-Net (2012) Mapping & Gap Analysis of current European Smart Grids Projects. Report by the EEGI Member States Initiative: A pathway towards functional projects for distribution grids. Austrian Institute of Technology, Austrija.

Söker, H., Rehfeldt, K., Santjer, F. et al. (2000) Offshore Wind Energy in the North Sea. Technical Possibilities and Ecological Considerations – A study for Greenpeace. 83 p.

SP Transmission, National Grid, 2011a. Western HVDC Link - Environmental Appraisal Supporting Report - Northern Point of Connection: Hunterson - Ardneil Bay Undergournd HDVC Cable,

SP Transmission & National Grid, 2011b. Western HVDC Link - Environmental Report - Marine Cable Route,

Statoil, (2012) Mariner Area Development Environmental Statement. DECC Project Reference: D/4145/2012.

Strevens, T. C., 2007. Powerline easements: ecological impacts and effects on small mammal movement. University of Wollongong. Paskelbta: ro.uow.edu.au/theses/691/ (gauta 2012 m. vasario 23 d.).

Strevens, T. C., Puotinen, M. L., Whelan, R. J., 2008. Powerline Easements: Ecological Impacts and Contribution to Habitat Fragmentation from Linear Features. Pacific Conservation Biology, 14(3), p. 159–168.

Summers, P. D., Cunnington, G. M., Fahrig, L., 2011. Are the negative effects of roads on breeding birds caused by traffic noise? Journal of Applied Ecology, 48(6), p. 1527–1534. Paskelbta: onlinelibrary.wiley.com/doi/10.1111/j.1365-2664.2011.02041.x/full (gauta 2012 m. kovo 29 d.).

Swannell, R. P., Lee, K., McDonagh, M., 1996. Field evaluations of marine oil spill bioremediation. Microbiological reviews, 60(2), p. 342–365. Paskelbta: www.pubmedcentral.nih.gov/articlerender.fcgi?artid=239447&tool=pmcentrez&rendertype=abstract (gauta 2012 m. liepos 6 d.).

Swanson, C., Isaji, T., 2006. Simulations of sediment transport and deposition from cable burial operations in Nantucket Sound for the Cape Wind Energy project. Paskelbta: www.mms.gov/offshore/renewableenergy/DEIS/Report References - Cape Wind Energy EIS/Report No 4.1.1-2.pdf (gauta 2012 m. balandžio 17 d.).

Temple, S. A. (1986) The problem of avian extinctions. Paskelbta: Johnston, R. F. (red.) Current Ornithology, Vol. 3: 453–485 Plenum, Niujorkas.

Thompson, P. M., Wilson, B., Grellier, K., Hammond, P. S. (2001) Combining power analysis and population viability analysis to compare traditional and precautionary approaches to conservation of coastal cetaceans. Conservation Biology, 14: 1253–1263.

Tintó, A., Real, J., Manosa, S. (2001) Avaluació del risc d'electrocució d'aus en línies elèctriques situades a Sant Llorenç del Munt i rodalies. V Trobada d'estudiosos de Sant Llorenç del Munt i l'Obac. Monografies, 35: 129–133

Tri-State (2009) San Luis Valley – Calumet – Comanche Transmission Project. Southern Colorado Transmission Improvements. Working with Landowners. Koloradas, JAV.

Tucker, G. M., Evans, M. I. (1997) Habitats for birds in Europe: a conservation strategy for the wider environment. Kembridžas, Jungtinė Karalystė: BirdLife International (BirdLife Conservation Series no. 6).

UNEP (2011) UN Wildlife Meeting Pushes to Make Power Lines Safer for Birds. UNEP COP 10 communication. Bergenas, Norvegija.

Ussenkov, S. M., 1997. Contamination of harbor sediments in the eastern Gulf of Finland (Neva Bay), Baltic Sea. Environmental Geology, 32(4), p. 274–280. Paskelbta: www.springerlink.com/openurl.asp?genre=article&id=doi:10.1007/s002540050217 (gauta 2012 m. balandžio 27 d.).

Vallejo, V. R., Arianoutsou, M., Moreira, F., 2012. Fire Ecology and Post-Fire Restoration Approaches in Southern European Forest Types. F. Moreira et al. (red.). Post-Fire Management and Restoration of Southern European Forests. Springer Netherlands, p. 93–119. Paskelbta: dx.doi.org/10.1007/978-94-007-2208-8_5 (gauta 2012 m. balandžio 26 d.).

Van Rooyen, C. (2004) The Management of Wildlife Interactions with Overhead Lines. In The fundamentals and practice of overhead line maintenance (132kV and above), p. 217–245. Eskom Technology, Services International, Johannesburg.

Van Rooyen, C. (2012) Bird Impact Assessment Report. Technical Document.

Venus, B., McCann, K. (2005) Bird Impact Assessment Study. Technical Document (p. 1–45).

Vistnes, I. et al., 2001. Wild reindeer: impacts of progressive infrastructure development on distribution and range use. Polar Biology, 24(7), p. 531–537. Paskelbta: www.springerlink.com/openurl.asp?genre=article&id=doi:10.1007/s003000100253 (gauta 2012 m. balandžio 27 d.).

Walker, L. J. ir Johnston, J. (1999) Guidelines for the Assessment of Indirect and Cumulative Impacts as well as Impact Interactions. European Commission. ec.europa.eu/environment/eia/eia-support.htm

Wetlands International, Wings Over Wetlands - UNEP-GEF African-Eurasian Flyways Project (2011) The Critical Site Network: Conservation of Internationally Important Sites for Waterbirds in the African-Eurasian Waterbird Agreement area. Wetlands International, Ede, the Netherlands and BirdLife International, Kembridžas, Jungtinė Karalystė.

Williams, R. J., Bradstock, R. A., 2008. Large fires and their ecological consequences: introduction to the special issue. International Journal of Wildland Fire, 17(6), p. 685. Paskelbta: www.publish.csiro.au/?paper=WF07155 (gauta 2012 m. balandžio 25 d.).

Woinarski, J. C. Z. et al., 2000. A different fauna?: captures of vertebrates in a pipeline trench, compared with conventional survey techniques; and a consideration of mortality patterns in a pipeline trench. Australian Zoologist, 31(3), p. 421–431.

Wolff, A., 2010. Plan de gestion 2010–2014 – Section A: Diagnostic et enjeux,

Xu, J., Pancras, T., Grotenhuis, T., 2011. Chemical oxidation of cable insulating oil contaminated soil. Chemosphere, 84(2), p. 272–277. Paskelbta: www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/21571353 (gauta 2012 m. balandžio 26 d.).

Zalles, J. I., Bildstein, K. L. (2000) Raptor watch: A Global directory of Raptor Migration Sites. Cambridge, UK: BirdLife International; Kemptonas, Pensilvanija, JAV: Hawk Mountain Sanctuary (Birdlife Conservation Series, Vol. 9).

Zozaya, E. L., Brotons, L., Saura, S., 2011. Recent fire history and connectivity patterns determine bird species distribution dynamics in landscapes dominated by land abandonment. Landscape Ecology, 27(2), p. 171–184. Paskelbta: www.springerlink.com/index/10.1007/s10980-011-9695-y (gauta 2012 m. kovo 13 d.).

Zucco, C. et al., 2006. Ecological research on Offshore Wind Farms: International Exchange of Experiences - Part B: Literature Review of Ecological Impacts, Bonn.

---

(1)  Visus dokumentus galima parsisiųsti iš http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm.

(2)  COM(2015) 80 final.

(3)  2020 m. ir vėlesnio laikotarpio energetikos infrastruktūros prioritetai. Integruoto Europos energetikos tinklo planas, https://ec.europa.eu/energy/sites/ener/files/publication/MJ3010705ENC.pdf.

(4)  2013 m. balandžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 347/2013 dėl transeuropinės energetikos infrastruktūros gairių, kuriuo panaikinamas Sprendimas Nr. 1364/2006/EB ir kuriuo iš dalies keičiami reglamentai (EB) Nr. 713/2009, (EB) Nr. 714/2009 ir (EB) Nr. 715/2009 (OL L 115, 2013 4 25, p. 39).

(5)  Apie energijos perdavimo infrastruktūrą jūrose rašoma šio dokumento 8 skirsnyje.

(6)  Terminas „perdavimas“ šiose gairėse vartojamas kalbant apie visą sistemą – nuo elektros perdavimo siaurąja prasme iki jos skirstymo. Tačiau, kai elektros perdavimo, antrinio perdavimo ir skirstomųjų linijų poveikis skiriasi, vartojami atitinkami konkretūs terminai.

(7)  https://ec.europa.eu/energy/en/topics/infrastructure/projects-common-interest

(8)  Reglamento II priede nustatytos energetikos infrastruktūros kategorijos – kokių rūšių energetikos infrastruktūra yra plėtotina pagal TEN-E reglamentą.

(9)  https://ec.europa.eu/energy/sites/ener/files/publication/MJ3010705ENC.pdf

(10)  http://ec.europa.eu/energy/infrastructure/transparency_platform/map-viewer

(11)  2013 m. liepos mėn. Rekomendacinis dokumentas „Energetikos infrastruktūros bendro intereso projektų (BIP) poveikio aplinkai vertinimo procedūrų supaprastinimas“, http://ec.europa.eu/environment/eia/pdf/PCI_guidance.pdf.

(12)  http://ec.europa.eu/environment/nature/biodiversity/strategy/index_en.htm

(13)  Tarybos direktyva 2009/147/EB (Tarybos direktyvos 79/409/EEB dėl laukinių paukščių apsaugos (su pakeitimais) kodifikuota redakcija), žr. http://ec.europa.eu/environment/nature/legislation/index_en.htm.

(14)  1992 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyva 92/43/EEB dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos, suvestinė redakcija, 2007 1 1, http://ec.europa.eu/environment/nature/legislation/index_en.htm.

(15)  Paukščių direktyvoje sąvoka „gera apsaugos būklė“ neminima, bet jos 4 straipsnio 1 ir 2 dalyse nustatyti analogiški reikalavimai dėl specialių apsaugos teritorijų.

(16)  Siekiant aiškumo, reikėtų pažymėti, kad Buveinių direktyvos 6 straipsnio 1 dalis netaikoma specialioms apsaugos teritorijoms, tačiau analogiškos nuostatos šioms teritorijoms taikomos pagal Paukščių direktyvos 4 straipsnio 1 ir 2 dalis, kuriose nustatytos specialioms apsaugos teritorijoms skirtos specialios apsaugos priemonės. Vis dėlto pagal Buveinių direktyvos 7 straipsnį jos 6 straipsnio 2–4 dalių nuostatos taikomos ir Bendrijos svarbos teritorijoms, ir jau nustatytoms specialios apsaugos teritorijoms.

(17)  http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/commission_note/commission_note2_LT.pdf

(18)  http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/commission_note/comNote%20conservation%20measures_LT.pdf

(19)  Pagal Buveinių direktyvos 7 straipsnį jos 6 straipsnio 3 ir 4 dalių nuostatos taikomos ir Bendrijos svarbos teritorijoms, ir jau nustatytoms specialioms apsaugos teritorijoms.

(20)  Žr. Rekomendacinį dokumentą dėl Bendrijos svarbos gyvūnų rūšių griežtos apsaugos pagal Buveinių direktyvą (http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/guidance/index_en.htm).

(21)  http://onlinelibrary.wiley.com/doi/10.1111/cobi.12262/full

(22)  http://www.easac.eu/fileadmin/PDF_s/reports_statements/Transforming.pdf

(23)  https://www.unenvironment.org/news-and-stories/story/planning-can-help-prevent-renewable-energy-surge-harming-wildlife

(24)  http://www.life-elia.eu/en/

(25)  Projekto santrauka paskelbta http://www.50hertz.com/en/file/100304_EcoMOL_ShortReport_eng_final_med.pdf.

(26)  www.birdlife.org/datazone/sowb/casestudy/240

(27)  Rekomendacinis dokumentas „Energetikos infrastruktūros bendro intereso projektų (BIP) poveikio aplinkai vertinimo procedūrų supaprastinimas“, 2013 m. liepos mėn. http://ec.europa.eu/environment/eia/pdf/PCI_guidance.pdf

(28)  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LT/TXT/PDF/?uri=CELEX:52009DC0469&from=lt

(29)  Pakopinio modelio sampratą galima apibūdinti taip: pagal jį skiriami įvairūs planavimo lygiai – politika, planai, programos, kurie rengiami vienas po kito ir daro vienas kitam įtaką (EK, 1999 m.). Pakopinis modelis parodo, kaip šie įvairūs planavimo lygiai yra vienas su kitu susiję.

(30)  Direktyva 2009/72/EB dėl elektros energijos vidaus rinkos bendrųjų taisyklių.

(31)  1997 m. birželio 27 d. Tarybos sprendimas dėl Konvencijos dėl poveikio aplinkai vertinimo tarpvalstybiniame kontekste (Espo konvencijos) sudarymo Bendrijos vardu (pasiūlymas OL C 104, 1992 4 24, p. 5; sprendimas nepaskelbtas) ir 2008 m. spalio 20 d. Tarybos sprendimas 2008/871/EB dėl 1991 m. JT EEK Espo konvencijos dėl poveikio aplinkai vertinimo tarpvalstybiniame kontekste Strateginio aplinkos vertinimo protokolo patvirtinimo Bendrijos vardu (OL L 308, 2008 11 19, p. 33).

(32)  SPAV direktyvos 7 straipsnis ir PAV direktyvos 7 straipsnis.

(33)  http://ec.europa.eu/environment/eia/pdf/Transboundry%20EIA%20Guide.pdf

(34)  http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/art6/new_guidance_art6_4_lt.pdf

(35)  http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/Wind_farms.pdf http://ec.europa.eu/news/energy/101013_en.htm http://qsr2010.ospar.org/en/ch07_01.html http://www.ospar.org/content/content.asp?menu=00210305000000_000000_000000

(36)  https://windeurope.org/wp-content/uploads/files/about-wind/statistics/WindEurope-Annual-Offshore-Statistics-2016.pdf

(37)  http://www.4coffshore.com/windfarms/horns-rev-2-denmark-dk10.html

(38)  http://si-ocean.eu/en/upload/docs/WP3/Technology%20Status%20Report_FV.pdf

(39)  https://ec.europa.eu/jrc/en/news/jrc-ocean-energy-status-report-2016-edition

(40)  http://sequestration.mit.edu/tools/projects/index.html

(41)  https://windeurope.org/about-wind/reports/wind-energy-in-europe-scenarios-for-2030/

(42)  http://www.renewableuk.com/en/renewable-energy/wave-and-tidal/

(43)  http://northseagrid.info/project-description

(44)  http://ec.europa.eu/energy/infrastructure/studies/doc/2014_nsog_report.pdf

(45)  http://www.europarl.europa.eu/meetdocs/2009_2014/documents/itre/dv/160/160620/16062011_study_pe457373_en.pdf

(46)  http://e3g.org/showcase/North-Seas-Grid

(47)  http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2013:115:0039:0075:LT:PDF

(48)  http://ec.europa.eu/environment/nature/knowledge/rep_habitats/index_en.htm

(49)  Europos Komisija (2013 m.), Europos Sąjungos natūralių buveinių aiškinamasis vadovas. ES 28, 2013 m. balandžio mėn. http://ec.europa.eu/environment/nature/legislation/habitatsdirective/docs/Int_Manual_EU28.pdf

(50)  http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/marine/docs/FAQ%20final%202012-07-27.pdf

(51)  https://www.bonnagreement.org/

(52)  http://qsr2010.ospar.org/media/assessments/p00437_Cables.pdf

(53)  Tai gali būti 2–8 m pločio zona, priklausomai nuo plūginio kasimo mechanizmo dydžio, kaip nurodo Carter et al., 2009 m.

(54)  Pvz., Camphuysen et al., 2009 m.; Jenssen, 1996 m.; de la Huz et al., 2005 m.

(55)  Apibendrinta AMETS Foreshore Lease Application EIS, Appendix 4 (2010 m.).

(56)  Pvz., Meissner ir Sordyl, 2006 m. http://www.bfn.de/fileadmin/MDB/documents/themen/meeresundkuestenschutz/downloads/Forschungsberichte/Ecological_Research_Offshore-Wind_Part_B_Skripten_186.pdf

(57)  http://www.unesco-ioc-marinesp.be/msp_faq

(58)  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/lt/TXT/HTML/?uri=CELEX:32014L0089&from=lt

---

1 PRIEDAS

Nacionalinės ir tarptautinės iniciatyvos

Nacionalinės teisės aktų pavyzdžiai

Šioje dalyje pateikiama pavyzdžių, be kita ko, nacionalinės teisės aktų dėl energijos perdavimo įrenginių poveikio biologinei įvairovei.

Vokietija

Vokietijos gamtos apsaugos ir kraštovaizdžio išsaugojimo įstatymo (vok. Gesetz über Naturschutz und Landschaftspflege) 41 straipsnyje nustatyta, jog naujai įrengiamų vidutinės įtampos elektros kabelių stulpų ir techninių komponentų konstrukcija turi būti tokia, kad paukščiai būtų apsaugoti nuo elektros smūgių. Iki 2012 m. gruodžio 31 d. buvo privaloma imtis reikalingų priemonių paukščiams nuo elektros smūgių apsaugoti keičiant esamus vidutinės įtampos elektros kabelius, dėl kurių paukščiai patiria didelę riziką.

Slovakija

Pagal Slovakijos teisę, t. y. Įstatymo Nr. 543/2002 (rink.) dėl gamtos ir kraštovaizdžio apsaugos (su pakeitimais) 4 straipsnyje, nustatyta, kad „visi subjektai, kurie tiesia arba reguliariai rekonstruoja elektros oro linijas, privalo naudoti tokius techninius sprendimus, kad būtų išvengta paukščių žūčių“ ir „jeigu patvirtinama, kad dėl elektros linijų ar telekomunikacijų įrenginių žūsta paukščių, gamtos apsaugos institucija gali nuspręsti, kad elektros linijų arba telekomunikacijų įrenginių administratorius turi imtis paukščių žūčių prevencijos priemonių“. Rajoniniai arba regioniniai aplinkosaugos institucijų skyriai pateikia savo nuomonę dėl kiekvieno teritorinio sprendimo ar statybos leidimo (įskaitant tuos, kurie susiję su elektros infrastruktūra). 2007 m. parengtos gairės, kaip pasiekti, kad paukščiai nebežūtų dėl elektros infrastruktūros. Jose apibendrintos teisinės priemonės, aprašyti tinkami techniniai sprendimai (tiek kalnuotose, tiek lygumų teritorijose) ir pasiūlyta papildomų priemonių (pvz., prieš priimant sprendimą organizuoti teisiškai neįpareigojančius susitikimus su energetikos įmonėmis).

Ispanija

Ispanijoje patvirtinti regioninės ir nacionalinės teisės aktai dėl paukščių apsaugos nuo elektros smūgių: dekretu Nr. 178/2006 (spalio 10 d.) (1) nustatytos Andalūzijos regioninės vyriausybės taisyklės dėl paukščių apsaugos nuo aukštosios įtampos elektros linijų, o Karaliaus dekretu Nr. 1432/2008 (rugpjūčio 29 d.) (2) nustatytos aukštosios įtampos elektros linijų techninės paukščių apsaugos priemonės. Šiuo nacionalinės galios dekretu įmonėms uždrausta įrengti pavojingas elektros linijas teritorijose, kuriose gali būti pažeidžiami paukščiai (įskaitant specialias apsaugos teritorijas, SAT). Šiuo dekretu nustatytos kai kurios privalomosios techninės specifikacijos dėl elektros linijų atramų konstrukcijų, susidūrimų prevencijos priemonių, darbų planavimo ir kt.

Tarptautinių konvencijų įgyvendinimas

Kelios valstybės narės taip pat įgyvendina Berno konvencijos rekomendaciją Nr. 110 priimdamos nacionalinės teisės aktus dėl elektros linijų saugos techninių standartų, planavimo ir susidūrimų prevencijos priemonių.

Savanoriški susitarimai ir priemonės

Šioje dalyje aptariami, be kita ko, savanoriškų susitarimų dėl energijos perdavimo įrenginių poveikio biologinei įvairovei pavyzdžiai.

Europos tinklų deklaracija dėl elektros tinklų plėtros ir gamtos apsaugos Europoje (3)

Šią deklaraciją 2011 m. lapkričio 10 d. pasirašė kelios Europos nevyriausybinės organizacijos (NVO), perdavimo sistemų operatoriai (PSO) ir jų rėmėjai. Pagrindinis jos tikslas – pateikti suderintą principų sistemą, kuria remdamiesi suinteresuotieji subjektai dėtų pastangas, kad būtų kuo labiau sumažintas neigiamas poveikis gamtinei aplinkai (biologinei įvairovei ir ekosistemoms), kuris gali būti patirtas plėtojant elektros perdavimo įrenginių infrastruktūrą (ir antžemines, ir požemines linijas). Ši deklaracija apima bendruosius principus, strateginio planavimo principus (įskaitant suderintai tenkinamą poreikį jau ankstyviausiuose etapuose atsižvelgti į svarbius aplinkosaugos klausimus (4.1.1 principas), teritorinių žemėlapių sudarymo priemonių naudojimą (4.1.4) ir kt.), taip pat principus, pagal kuriuos planuojami projektai ir mažinamas esamų elektros linijų poveikis.

Atsinaujinančiosios energijos tinklo iniciatyva (4)

Tai yra visos Europos NVO ir PSO bendradarbiavimo iniciatyva. Pagal ją remiamas skaidrus tinklo kūrimas tausojant aplinką, siekiant toliau tvariai didinti atsinaujinančiųjų išteklių energetiką ir vykdyti energetikos pertvarką. Šioje Atsinaujinančiosios energijos tinklo iniciatyvoje dalyvauja nariai iš įvairių Europos šalių: PSO iš Belgijos („Elia“), Prancūzijos (RTE), Vokietijos („50Hertz“ ir „TenneT“), Italijos („Terna“), Nyderlandų („TenneT“), Ispanijos („Red Eléctrica“), Šveicarijos („Swissgrid“), Norvegijos („Statnett“) ir Ispanijos („REE“), taip pat NVO: „WWF International“, „BirdLife Europe“, „Fundación Renovables“, „Germanwatch“, „Legambiente“, „Royal Society for the Protection of Birds“ (RSPB), Europos klimato veiksmų tinklas (CAN) ir „Natuur&Milieu“. Atsinaujinančiosios energijos tinklo iniciatyva pradėta 2009 m. liepos mėn.

„Prieinamo dangaus“ susitarimas (5)

2008 m. vasario 26 d. Vengrijos ornitologų ir gamtosaugininkų draugija (MME / „BirdLife Hungary“) šį susitarimą, kuriuo siekiama ilguoju laikotarpiu išspręsti paukščių žūčių nuo elektros smūgių problemą, pasirašė su Aplinkos ir vandentvarkos ministerija ir atitinkamomis Vengrijos elektros energetikos įmonėmis. Pagal šį susitarimą MME 2008 m. parengė žemėlapį, kuriame parodytos prioritetinės elektros linijų susikirtimų su paukščių populiacijomis vietos Vengrijoje. Elektros energetikos įmonės pažadėjo iki 2020 m. visas pavojingas elektros linijas Vengrijoje pertvarkyti taip, kad jos būtų saugios paukščiams, ir taikyti paukščiams saugius naujai tiesiamų elektros linijų tvarkymo metodus. Elektros energetikos įmonėms bendradarbiaujant su gamtosaugos ekspertais, nuolat atnaujinamos gairės dėl geriausių susijusių turimų technologijų ir lauko sąlygomis išbandomi nauji sprendimai.

Budapešto deklaracija dėl paukščių apsaugos nuo elektros linijų (6)

Ši deklaracija patvirtinta neseniai vykusioje konferencijoje „Elektros linijos ir paukščių žūtys Europoje“ (Budapeštas, 2011 m. balandžio 13 d.). Šią konferenciją kartu organizavo MME / „BirdLife Hungary“, Vengrijos kaimo plėtros ministerija ir organizacija „BirdLife Europe“. Joje dalyvavo suinteresuotieji subjektai iš Europos ir Vidurinės Azijos šalių, Europos Komisija, UNEP-AEWA, energetikos ir komunalinės įmonės, ekspertai, įmonės ir NVO. Šioje deklaracijoje visos suinteresuotosios šalys paragintos kartu įgyvendinti tolesnių veiksmų programą siekiant veiksmingai ir kuo labiau sumažinti paukščių žūtis dėl elektros linijų visame Europos žemyne ir kitur.

Slovakijoje nustatyta techninė norma

2009 m. Rytų Slovakijos elektros energetikos įmonė paskelbė savo vidaus reikmėms nustatytą techninę normą „22 kV įtampos elektros oro linijų tiesimas ir keitimas, atsižvelgiant į paukščių apsaugos tikslus“.

Energetikos ir biologinės įvairovės iniciatyva (7)

Pagrindinėms energetikos įmonėms pripažinus, kad būtų vertinga biologinės įvairovės apsaugos siekį įtraukti į naftos ir dujų gamybos grandies plėtros procesą, kelios iš jų suvienijo jėgas su svarbiausiomis aplinkosaugos organizacijomis, kad, siekiant šio tikslo, būtų plėtojama ir skatinama biologinės įvairovės apsaugai palanki praktika. Joms palaikant partnerystės ryšius pagal Energetikos ir biologinės įvairovės iniciatyvą (EBI), kuri pradėta 2001 m. ir užbaigta 2007 m., parengta praktinių gairių, priemonių ir modelių, kurių tikslas – didinti aplinkosaugos veiksmingumą vykdant energetikos veiklą, kuo labiau sumažinti žalą biologinei įvairovei ir suteikti kuo daugiau galimybių ją išsaugoti visur, kur tik plėtojama naftos ir dujų išteklių gavyba.

Programa LIFE+ (8)

LIFE+ yra ES finansinė priemonė, pagal kurią remiami aplinkos ir gamtos apsaugos projektai. Keli LIFE+ projektai skirti elektros infrastruktūros poveikiui paukščiams, o nuostatos dėl elektros linijų įtrauktos į daugelį paukščių apsaugos planų. Toliau lentelėje pateikta neišsami nuo 2000 m. įgyvendinamų projektų apžvalga.

Su elektros infrastruktūra ir paukščiais susiję LIFE+ projektai

| Nuoroda | Pavadinimas | VN |
| --- | --- | --- |
| LIFE04 NAT/ES /000034 (9) | ZEPA eléct. Aragón – elektros linijų pritaikymas Aragono regiono specialiose apsaugos teritorijose (SAT)

  Pagrindinis šio projekto tikslas buvo įgyvendinti Aragono regioninės vyriausybės parengtą strategiją pritaikyti elektros oro linijų tinklą prie šio regiono šešiolikos SAT apsaugos poreikių. | ES |
| LIFE06 NAT/E /000214 (10) | Tendidos Electricos Murcia – pavojingų elektros oro linijų kabelių taisymas Mursijos regiono specialiose paukščių apsaugos teritorijose

  Pagal šį projektą įgyvendinama Mursijos regiono vyriausybės parengta strategija siekiant pataisyti elektros oro linijų kabelius pagal regioninio „Natura 2000“ tinklo penkių SAT apsaugos poreikius. | ES |
| LIFE10 NAT/BE /000709 (11) | ELIA – elektros perdavimo tinklo įrenginių pagrindo gerinimas kaip biologinės įvairovės didinimo būdas

  Biologinės įvairovės projekto ELIA tikslas – plėtoti novatoriškus koridorių po elektros oro linijomis formavimo ir priežiūros metodus, kad šie koridoriai duotų kuo daugiau potencialios naudos biologinei įvairovei. | BE |
| LIFE05 ENV/NL /000036 (12) | EFET – naujos aplinkai palankios aukštosios įtampos elektros oro linijos veikimo demonstravimas

  Šio projekto tikslas buvo pademonstruoti, kaip veikia naujas aukštosios įtampos linijų ir ramsčių derinys, kurio generuojamas magnetinis laukas yra kur kas silpnesnis, todėl neigiamas poveikis sveikatai ir aplinkai mažesnis. | NL |
| LIFE00 NAT/IT /007142 (13) | Po ENEL – buveinių gerinimas atnaujinant ir (arba) pertvarkant Po upės deltos parke veikiančias ir statomas elektros jėgaines

  Pagrindinis šio LIFE gamtos projekto tikslas buvo sumažinti ir pašalinti paukščių susidūrimų ir žūčių nuo elektros smūgių riziką 20 nustatytų rizikingų teritorijų, iš viso apie 91 km ilgio elektros oro linijų ruože. | IT |
| Kitais LIFE projektais siekiama išsaugoti konkrečias paukščių rūšis, todėl apima priemones, susijusias su elektros linijų poveikiu paukščiams, pvz., Aquila heliaca Karpatų baseine (LIFE02 NAT/H/008627 ir LIFE03 NAT/SK/000098), OTISHU – Otis tarda apsauga Vengrijoje (LIFE04 NAT/HU/000109), ZEPA La Serena – PSA-SCI La Serena y Sierras periféricas (LIFE00 NAT/E/007348), Grosstrappe – tarpvalstybinė tikrųjų einių apsauga Austrijoje (LIFE05 NAT/A/000077 ir LIFE09 NAT/AT/000225), Ochrona bociana białego – baltųjų gandrų populiacijos apsauga OSO Natura 2000 Ostoja Warmińska (LIFE09 NAT/PL/000253) ir t. t. |

Nuoroda

Pavadinimas

VN

LIFE04 NAT/ES /000034 (9)

ZEPA eléct. Aragón – elektros linijų pritaikymas Aragono regiono specialiose apsaugos teritorijose (SAT)

Pagrindinis šio projekto tikslas buvo įgyvendinti Aragono regioninės vyriausybės parengtą strategiją pritaikyti elektros oro linijų tinklą prie šio regiono šešiolikos SAT apsaugos poreikių.

ES

LIFE06 NAT/E /000214 (10)

Tendidos Electricos Murcia – pavojingų elektros oro linijų kabelių taisymas Mursijos regiono specialiose paukščių apsaugos teritorijose

Pagal šį projektą įgyvendinama Mursijos regiono vyriausybės parengta strategija siekiant pataisyti elektros oro linijų kabelius pagal regioninio „Natura 2000“ tinklo penkių SAT apsaugos poreikius.

ES

LIFE10 NAT/BE /000709 (11)

ELIA – elektros perdavimo tinklo įrenginių pagrindo gerinimas kaip biologinės įvairovės didinimo būdas

Biologinės įvairovės projekto ELIA tikslas – plėtoti novatoriškus koridorių po elektros oro linijomis formavimo ir priežiūros metodus, kad šie koridoriai duotų kuo daugiau potencialios naudos biologinei įvairovei.

BE

LIFE05 ENV/NL /000036 (12)

EFET – naujos aplinkai palankios aukštosios įtampos elektros oro linijos veikimo demonstravimas

Šio projekto tikslas buvo pademonstruoti, kaip veikia naujas aukštosios įtampos linijų ir ramsčių derinys, kurio generuojamas magnetinis laukas yra kur kas silpnesnis, todėl neigiamas poveikis sveikatai ir aplinkai mažesnis.

NL

LIFE00 NAT/IT /007142 (13)

Po ENEL – buveinių gerinimas atnaujinant ir (arba) pertvarkant Po upės deltos parke veikiančias ir statomas elektros jėgaines

Pagrindinis šio LIFE gamtos projekto tikslas buvo sumažinti ir pašalinti paukščių susidūrimų ir žūčių nuo elektros smūgių riziką 20 nustatytų rizikingų teritorijų, iš viso apie 91 km ilgio elektros oro linijų ruože.

IT

Kitais LIFE projektais siekiama išsaugoti konkrečias paukščių rūšis, todėl apima priemones, susijusias su elektros linijų poveikiu paukščiams, pvz., Aquila heliaca Karpatų baseine (LIFE02 NAT/H/008627 ir LIFE03 NAT/SK/000098), OTISHU – Otis tarda apsauga Vengrijoje (LIFE04 NAT/HU/000109), ZEPA La Serena – PSA-SCI La Serena y Sierras periféricas (LIFE00 NAT/E/007348), Grosstrappe – tarpvalstybinė tikrųjų einių apsauga Austrijoje (LIFE05 NAT/A/000077 ir LIFE09 NAT/AT/000225), Ochrona bociana białego – baltųjų gandrų populiacijos apsauga OSO Natura 2000 Ostoja Warmińska (LIFE09 NAT/PL/000253) ir t. t.

Projektas BESTGRID (14)

2013 m. balandžio mėn. pradėtas projektas BESTGRID, sudarytas iš keturių Belgijoje, Vokietijoje ir Jungtinėje Karalystėje įgyvendinamų bandomųjų projektų. Siekdami didesnio vietos bendruomenių ir visuomenės pritarimo elektros tinklų plėtros procesams, šį projektą bendradarbiaudami įgyvendino devyni partneriai – PSO, NVO ir vienas mokslinių tyrimų institutas. Šio projekto tikslai buvo didinti skaidrumą ir visuomenės dalyvavimą, paspartinti leidimų išdavimo procedūras, aktyviai taikant arba net viršijant aplinkos apsaugos standartus, ir skatinti siekti konstruktyvaus visuomenės dalyvavimo leidimų išdavimo Europos energetikos infrastruktūros bendro intereso projektams procedūrose. Įgyvendinant šį projektą parengtas Gamtos apsaugos planuojant elektros tinklus vadovas (15).

Europos verslo ir biologinės įvairovės kampanija (16)

Europos verslo ir biologinės įvairovės kampaniją, siekdamas stiprinti privačiojo sektoriaus įsipareigojimus išsaugoti biologinę įvairovę ir teikti ekosistemines paslaugas, pradėjo Europos NVO ir įmonių konsorciumas, vadovaujamas ir koordinuojamas organizacijos „Global Nature Fund“. Ši kampanija remiama pagal Europos Sąjungos programą LIFE+. Daugelyje pasaulio regionų pradedamos verslo ir biologinės įvairovės iniciatyvos, kurių imasi įvairūs subjektai – ir ne verslo organizacijos, ir įmonės bei verslo asociacijos.

Portugalijos verslo ir biologinės įvairovės iniciatyva (17)

Pagal Portugalijos verslo ir biologinės įvairovės iniciatyvą siekiama ilgalaikiais savanoriškais susitarimais skatinti bendrais principais grindžiamą šių dviejų atskirų sistemų – verslo ir biologinės įvairovės – subjektų bendradarbiavimą ir taip paskatinti rengti biologinės įvairovės strategijas ir įmonių politiką. Visų pirma, atitinkama Portugalijos institucija (Gamtos apsaugos ir biologinės įvairovės institutas, ICNB) ir Portugalijos PSO ir skirstomųjų tinklų operatoriai (STO) parengė gaires dėl energijos perdavimo įrenginių poveikio biologinei įvairovei.

Slovakijos Respublikos valstybinės gamtos apsaugos tarnybos veiksmai (18)

Slovakijos Respublikos valstybinė gamtos apsaugos tarnyba (specialus aplinkos ministerijos organas) bendradarbiauja su trimis pagrindinėmis elektros skirstymo įmonėmis (veikiančiomis rytų, vidurio ir vakarų Slovakijoje). Šis bendradarbiavimas, kurį remia ornitologijos NVO, įtvirtintas keliais LIFE projektais ir yra įvairus: nuo rašytinio susitarimo iki strategijos siekiant pašalinti 22 kV įtampos elektros linijų grėsmes paukščiams. Keli iš pasiektų ilgalaikio bendradarbiavimo, kuris įtvirtintas keliais LIFE projektais, rezultatų yra nustatyti metiniai planai, žingsnis po žingsnio nustatytos prioritetinės sritys, bendradarbiavimas dėl metodikos, skatinant taikyti ir išbandant poveikio mažinimo priemones.

Aktualios tarptautinės konvencijos ir susitarimai dėl gamtos apsaugos ir biologinės įvairovės

Europos Sąjunga, jos valstybės narės ir dauguma kitų Europos valstybių yra įvairių atitinkamų tarptautinių aplinkosaugos konvencijų ir susitarimų šalys. Todėl pagal šias konvencijas ir susitarimus prisiimti įsipareigojimai privalo būti visapusiškai įtraukti į Europos ir nacionalines gamtos ir biologinės įvairovės apsaugos teisines sistemas.

Šios konvencijos ir susitarimai padėjo suformuoti ES teisinę sistemą, kuria grindžiama biologinės įvairovės politika ir teisės aktai, ir padėjo apibrėžti ES santykius su kitomis šalimis. Toliau apžvelgiamos tos iš jų, kurios yra aktualiausios energetikos infrastruktūrai ir gamtos apsaugai Europoje. Pagal kelias iš jų taip pat parengtos specialios rekomendacijos ir rezoliucijos dėl energetikos infrastruktūros, ypač dėl elektros oro linijų, poveikio laukinei gyvūnijai ir augalijai (19).

Biologinės įvairovės konvencija (20)

Ši konvencija yra pasaulinė sutartis, 1992 m. birželio mėn. patvirtinta Rio de Žaneire. Ja išplėstas biologinės įvairovės apsaugos mastas, aprėpiant ne tik konkrečias rūšis ir buveines, bet ir tausų biologinių išteklių naudojimą žmonijos reikmėms. Šios konvencijos šalimis jau tapo 193 valstybės.

Europos laukinės gamtos ir gamtinės aplinkos apsaugos konvencija (21)

Ši konvencija, vadinama Berno konvencija, įsigaliojo 1982 m. Ji turėjo didelę reikšmę stiprinant biologinės įvairovės apsaugos darbą Europoje. Ją ratifikavo 45 Europos Tarybos valstybės narės, Europos Sąjunga ir keturios Afrikos valstybės. Svarbus šios konvencijos tikslas yra sukurti tinklą „Emerald Network“ (22), sudarytą iš saugotinų ypatingos svarbos teritorijų (ASCI). Šis tinklas veikla kartu su ES tinklu „Natura 2000“. Berno konvencijos nuolatinis komitetas 2004 m. patvirtino rekomendaciją (Nr. 110) dėl antžeminių elektros perdavimo įrenginių (elektros linijų) neigiamo poveikio paukščiams sumažinimo (23). 2011 m. šis nuolatinis komitetas pareikalavo, kad konvencijos šalys kas dvejus metus teiktų rekomendacijos Nr. 110 įgyvendinimo pažangos ataskaitas.

Migruojančių laukinių gyvūnų rūšių išsaugojimo konvencija (24)

Šia konvencija (Bonos konvencija) siekiama išsaugoti migruojančias rūšis jų natūralaus paplitimo areale. Ji įsigaliojo 1983 m. ir ją jau pasirašė 116 šalių. Pagal šią Konvenciją paskelbtos kelios rezoliucijos, rekomendacijos ir pasirašyti susitarimai yra svarbūs valdant migruojančių gyvūnų ir energetikos infrastruktūros, ypač elektros oro linijų, sambūvio problemas:

| | Rezoliucijoje Nr. 7.4 (25) dėl migruojančių paukščių žūčių nuo elektros smūgių, priimtoje pagal šią migruojančių rūšių išsaugojimo konvenciją, visos konvencijos šalys ir konvencijos nepasirašiusios šalys raginamos tinkamomis priemonėmis sumažinti elektros smūgių riziką planuojant ir tiesiant elektros linijas; |
| --- | --- |

Rezoliucijoje Nr. 7.4 (25) dėl migruojančių paukščių žūčių nuo elektros smūgių, priimtoje pagal šią migruojančių rūšių išsaugojimo konvenciją, visos konvencijos šalys ir konvencijos nepasirašiusios šalys raginamos tinkamomis priemonėmis sumažinti elektros smūgių riziką planuojant ir tiesiant elektros linijas;

| | priemonių katalogas pateiktas dokumente UNEP/CMS/Inf.7.21; |
| --- | --- |

priemonių katalogas pateiktas dokumente UNEP/CMS/Inf.7.21;

| | veiksmų plane pagal susitarimo memorandumą dėl migruojančių plėšriųjų paukščių išsaugojimo Afrikoje ir Eurazijoje (26) elektros linijos laikomos pagrindine grėsme paukščiams ir nustatomi prioritetiniai jų poveikio mažinimo veiksmai. Šiuo planu siekiama: „b) skatinti kuo plačiau taikyti aukštus aplinkosaugos standartus, be kita ko, atlikti poveikio aplinkai vertinimus, planuojant ir statant naujas konstrukcijas, siekiant kuo labiau sumažinti jų poveikį (ypač susidūrimų ir elektros smūgių poveikį) paukščių rūšims ir kuo labiau sumažinti jau esamų konstrukcijų poveikį, kai paaiškėja, kad jos daro neigiamą poveikį atitinkamoms rūšims“.
  Šiame veiksmų plane siūloma dėl elektros linijų poveikio plėšriesiems paukščiams imtis šių keturių rūšių veiklos:






  — | 1.4. peržiūrėti atitinkamus teisės aktus ir, kai įmanoma, imtis priemonių užtikrinti, jog būtų privaloma parinkti tokią naujų elektros linijų konstrukciją, kad plėšrieji paukščiai nežūtų nuo elektros smūgių; |
| --- | --- | --- |

veiksmų plane pagal susitarimo memorandumą dėl migruojančių plėšriųjų paukščių išsaugojimo Afrikoje ir Eurazijoje (26) elektros linijos laikomos pagrindine grėsme paukščiams ir nustatomi prioritetiniai jų poveikio mažinimo veiksmai. Šiuo planu siekiama: „b) skatinti kuo plačiau taikyti aukštus aplinkosaugos standartus, be kita ko, atlikti poveikio aplinkai vertinimus, planuojant ir statant naujas konstrukcijas, siekiant kuo labiau sumažinti jų poveikį (ypač susidūrimų ir elektros smūgių poveikį) paukščių rūšims ir kuo labiau sumažinti jau esamų konstrukcijų poveikį, kai paaiškėja, kad jos daro neigiamą poveikį atitinkamoms rūšims“.

Šiame veiksmų plane siūloma dėl elektros linijų poveikio plėšriesiems paukščiams imtis šių keturių rūšių veiklos:

—

1.4. peržiūrėti atitinkamus teisės aktus ir, kai įmanoma, imtis priemonių užtikrinti, jog būtų privaloma parinkti tokią naujų elektros linijų konstrukciją, kad plėšrieji paukščiai nežūtų nuo elektros smūgių;

| — | 2.3. atlikti rizikos analizę svarbiose vietose (įskaitant išvardytąsias Susitarimo memorandumo dėl plėšriųjų paukščių (angl. Raptors MoU) 3 lentelėje) siekiant nustatyti ir pašalinti realias ar potencialias reikšmingų atsitiktinių paukščių žūčių dėl žmogaus veiklos priežastis (įskaitant gaisrus, užnuodytų jaukų išdėstymą, pesticidų naudojimą, elektros linijas, vėjo jėgaines); |
| --- | --- |

—

2.3. atlikti rizikos analizę svarbiose vietose (įskaitant išvardytąsias Susitarimo memorandumo dėl plėšriųjų paukščių (angl. Raptors MoU) 3 lentelėje) siekiant nustatyti ir pašalinti realias ar potencialias reikšmingų atsitiktinių paukščių žūčių dėl žmogaus veiklos priežastis (įskaitant gaisrus, užnuodytų jaukų išdėstymą, pesticidų naudojimą, elektros linijas, vėjo jėgaines);

| — | 3.2. kai įmanoma, imtis būtinų veiksmų užtikrinti, jog esamos elektros linijos, kurios kelia didžiausią riziką plėšriesiems paukščiams, būtų pakeistos, kad plėšrieji paukščiai nežūtų nuo elektros smūgių; |
| --- | --- |

—

3.2. kai įmanoma, imtis būtinų veiksmų užtikrinti, jog esamos elektros linijos, kurios kelia didžiausią riziką plėšriesiems paukščiams, būtų pakeistos, kad plėšrieji paukščiai nežūtų nuo elektros smūgių;

| — | 5.5. stebėti elektros linijų ir vėjo jėgainių poveikį plėšriesiems paukščiams, be kita ko, analizuojant turimus (pvz., žiedavimo) duomenis. |
| --- | --- |

—

5.5. stebėti elektros linijų ir vėjo jėgainių poveikį plėšriesiems paukščiams, be kita ko, analizuojant turimus (pvz., žiedavimo) duomenis.

| | Susitarime dėl Afrikos ir Eurazijos migruojančių vandens paukščių išsaugojimo (27) (AEWA) raginama imtis suderintų veiksmų paukščių migracijos maršrutuose arba skrydžių keliuose. Jis įsigaliojo 1999 m. Šis susitarimas apima 119 valstybes ir 235 vandens paukščių rūšis. Europos bendrija ratifikavo AEWA 2005 m.






  Pavyzdys: UNEP / AEWA gairės (28)

  2010 m. lapkričio 23–24 d. Bonoje vykusiame 37-ajame Bonos konvencijos nuolatinio komiteto posėdyje Vokietijos energetikos įmonė „RWE Rhein-Ruhr Netzservice GmbH“ (RWE RR NSG) ir UNEP / AEWA sekretoriatas pasirašė partnerystės susitarimą. Pagal šį susitarimą RWE RR NSG skyrė finansavimą, kad būtų parengtas nepriklausomas migruojančių paukščių ir elektros tinklų sambūvio problemų Afrikos ir Eurazijos regione vertinimas (Prinsen et al., 2011 m.) ir būtų nustatytos gairės, kaip mažinti tokią problemą ir jos išvengti (Prinsen et al., 2012 m.).
  2010 m. pabaigoje UNEP / AEWA sekretoriatas, taip pat pagal Migruojančių laukinių gyvūnų rūšių išsaugojimo konvenciją ir jos Susitarimo memorandumą dėl plėšriųjų paukščių, pateikė užsakymą tarptautiniam ekspertų organizacijų konsorciumui parengti šį vertinimą ir gaires. Šiose gairėse pasiūlyta įvairių techninių ir teisėkūros metodų, kaip išvengti elektros smūgių ir susidūrimų poveikio Afrikos ir Eurazijos regione migruojantiems paukščiams arba šį poveikį sumažinti, taip pat pateikta pasiūlymų, kaip vertinti ir stebėti poveikio mažinimo ir prevencijos priemonių veiksmingumą.
  Po oficialių konsultacijų įvykusiame 5-ajame šalių susirinkime šios gairės patvirtintos kaip apsaugos gairės pagal Susitarimo IV straipsnį (rezoliucijos projektas AEWA/MOP5 DR10 „Apsaugos gairių peržiūra ir patvirtinimas“). Europos Sąjunga ir dauguma jos valstybių narių yra šio susitarimo šalys. Šiomis gairėmis šalims padedama vykdyti pagal susitarimą prisiimtus įsipareigojimus. |
| --- | --- |

Susitarime dėl Afrikos ir Eurazijos migruojančių vandens paukščių išsaugojimo (27) (AEWA) raginama imtis suderintų veiksmų paukščių migracijos maršrutuose arba skrydžių keliuose. Jis įsigaliojo 1999 m. Šis susitarimas apima 119 valstybes ir 235 vandens paukščių rūšis. Europos bendrija ratifikavo AEWA 2005 m.

Pavyzdys: UNEP / AEWA gairės (28)

2010 m. lapkričio 23–24 d. Bonoje vykusiame 37-ajame Bonos konvencijos nuolatinio komiteto posėdyje Vokietijos energetikos įmonė „RWE Rhein-Ruhr Netzservice GmbH“ (RWE RR NSG) ir UNEP / AEWA sekretoriatas pasirašė partnerystės susitarimą. Pagal šį susitarimą RWE RR NSG skyrė finansavimą, kad būtų parengtas nepriklausomas migruojančių paukščių ir elektros tinklų sambūvio problemų Afrikos ir Eurazijos regione vertinimas (Prinsen et al., 2011 m.) ir būtų nustatytos gairės, kaip mažinti tokią problemą ir jos išvengti (Prinsen et al., 2012 m.).

2010 m. pabaigoje UNEP / AEWA sekretoriatas, taip pat pagal Migruojančių laukinių gyvūnų rūšių išsaugojimo konvenciją ir jos Susitarimo memorandumą dėl plėšriųjų paukščių, pateikė užsakymą tarptautiniam ekspertų organizacijų konsorciumui parengti šį vertinimą ir gaires. Šiose gairėse pasiūlyta įvairių techninių ir teisėkūros metodų, kaip išvengti elektros smūgių ir susidūrimų poveikio Afrikos ir Eurazijos regione migruojantiems paukščiams arba šį poveikį sumažinti, taip pat pateikta pasiūlymų, kaip vertinti ir stebėti poveikio mažinimo ir prevencijos priemonių veiksmingumą.

Po oficialių konsultacijų įvykusiame 5-ajame šalių susirinkime šios gairės patvirtintos kaip apsaugos gairės pagal Susitarimo IV straipsnį (rezoliucijos projektas AEWA/MOP5 DR10 „Apsaugos gairių peržiūra ir patvirtinimas“). Europos Sąjunga ir dauguma jos valstybių narių yra šio susitarimo šalys. Šiomis gairėmis šalims padedama vykdyti pagal susitarimą prisiimtus įsipareigojimus.

| | Susitarimas dėl Europos šikšnosparnių populiacijos apsaugos (29) (EUROBATS) apima visų Europoje aptinkamų 45 šikšnosparnių rūšių apsaugą. Jis įsigaliojo 1994 m. Šiuo metu jį yra pasirašiusios 32 šalys. Pagrindinė jame numatyta veikla yra bendrų apsaugos strategijų įgyvendinimas ir tarptautinis dalijimasis patirtimi. |
| --- | --- |

Susitarimas dėl Europos šikšnosparnių populiacijos apsaugos (29) (EUROBATS) apima visų Europoje aptinkamų 45 šikšnosparnių rūšių apsaugą. Jis įsigaliojo 1994 m. Šiuo metu jį yra pasirašiusios 32 šalys. Pagrindinė jame numatyta veikla yra bendrų apsaugos strategijų įgyvendinimas ir tarptautinis dalijimasis patirtimi.

| | Susitarimu dėl smulkiųjų banginių būrio gyvūnų apsaugos Baltijos ir Šiaurės jūrose, Šiaurės Rytų Atlante bei Airijos jūroje (30) (ASCOBANS) siekiama suderinti dešimties jo šalių įgyvendinamas priemones, kuriomis mažinamas priegaudos, buveinių nykimo, jūrų taršos ir trikdymo triukšmu neigiamas poveikis. Susitarimas pradėtas įgyvendinti 1991 m., o 2006 m. priimta rezoliucija dėl triukšmo neigiamo poveikio smulkiesiems banginių būrio gyvūnams, kuri taip pat yra aktuali atsižvelgiant į galimą energetikos infrastruktūros poveikį. |
| --- | --- |

Susitarimu dėl smulkiųjų banginių būrio gyvūnų apsaugos Baltijos ir Šiaurės jūrose, Šiaurės Rytų Atlante bei Airijos jūroje (30) (ASCOBANS) siekiama suderinti dešimties jo šalių įgyvendinamas priemones, kuriomis mažinamas priegaudos, buveinių nykimo, jūrų taršos ir trikdymo triukšmu neigiamas poveikis. Susitarimas pradėtas įgyvendinti 1991 m., o 2006 m. priimta rezoliucija dėl triukšmo neigiamo poveikio smulkiesiems banginių būrio gyvūnams, kuri taip pat yra aktuali atsižvelgiant į galimą energetikos infrastruktūros poveikį.

| | Susitarimas dėl banginių būrio gyvūnų apsaugos Juodojoje ir Viduržemio jūrose ir gretimame Atlanto regione (31) (ACCOBAMS) yra bendradarbiavimo pagrindas siekiant išsaugoti jūrų biologinę įvairovę Viduržemio ir Juodojoje jūrose. Jo pagrindinis tikslas – sumažinti grėsmę banginių būrio gyvūnams šiose jūrose ir pagerinti apie juos žinias. Šis susitarimas įsigaliojo 2001 m. |
| --- | --- |

Susitarimas dėl banginių būrio gyvūnų apsaugos Juodojoje ir Viduržemio jūrose ir gretimame Atlanto regione (31) (ACCOBAMS) yra bendradarbiavimo pagrindas siekiant išsaugoti jūrų biologinę įvairovę Viduržemio ir Juodojoje jūrose. Jo pagrindinis tikslas – sumažinti grėsmę banginių būrio gyvūnams šiose jūrose ir pagerinti apie juos žinias. Šis susitarimas įsigaliojo 2001 m.

Konvencija dėl tarptautinės reikšmės šlapžemių (32)

Ši konvencija (Ramsaro konvencija) yra tarpvyriausybinė sutartis, kuria nustatytas nacionalinių veiksmų ir tarptautinio bendradarbiavimo pagrindas siekiant išsaugoti ir protingai naudoti šlapynes. Ji buvo priimta 1971 m. ir iš dalies pakeista 1982 ir 1987 m. Ją jau pasirašė 160 šalių ir iki šiol į tarptautinės reikšmės šlapžemių (šlapynių) „Ramsaro“ sąrašą jau įtrauktos 2006 tarptautinės svarbos šlapynių teritorijos. Ši konvencija neskirta ratifikuoti viršvalstybinėms organizacijoms, tokioms kaip Europos Sąjunga, tačiau visos ES valstybės narės yra jos susitariančiosios šalys.

Konvencija dėl šiaurės rytų Atlanto jūros aplinkos apsaugos (33)

Šia konvencija (OSPAR) grindžiamas tarptautinis bendradarbiavimas įvairiais klausimais, įskaitant jūrų biologinės įvairovės ir ekosistemų išsaugojimą, eutrofikacijos ir pavojingųjų medžiagų poveikį, taip pat stebėseną ir vertinimą. Ji priimta 1992 m. sujungus ankstesnes Oslo ir Paryžiaus (1972 ir 1974 m.) konvencijas. Remiantis šia konvencija pradėti keli energetikos infrastruktūros galimo poveikio jūrų aplinkai tyrimai.

Konvencija dėl Baltijos jūros baseino jūrinės aplinkos apsaugos (34)

Šios konvencijos, vadinamos Helsinkio konvencija arba HELCOM, nuostatos taikomos visam Baltijos jūros baseinui ir visiems jį papildantiems vidaus vandenims. Ji patvirtinta 1980 m. ir peržiūrėta 1992 m. Jos susitariančiosios šalys yra visos Baltijos jūros valstybės ir Europos Sąjunga.

Viduržemio jūros aplinkos ir pakrančių zonos apsaugos konvencija (35)

Šia konvencija (Barselonos konvencija) pirmiausia siekiama reguliuoti ir mažinti visų rūšių teršalų neigiamą poveikį Viduržemio jūros baseinui. Ji parengta 1976 m. ir paskutinį kartą pakeista 1995 m. Ją pasirašė dauguma šios jūros pakrantės valstybių.

Šiaurės jūrų šalių jėgainių tinklo jūroje iniciatyva

Šiaurės jūrų šalių jėgainių tinklo jūroje iniciatyva yra Šiaurės jūrų šalių susitarimas dėl jūrų jėgainių tinklų plėtros, visų pirma siekiant tikslo „palengvinti strategišką, koordinuotą ir ekonomiškai efektyvų jūros ir sausumos energetikos tinklų plėtrą“.

---

(1)  DECRETO 178/2006, de 10 de octubre, por el que se establecen normas de protección de la avifauna para las instalaciones eléctricas de alta tensión.

(2)  REAL DECRETO 1432/2008, de 29 de agosto, por el que se establecen medidas para la protección de la avifauna contra la colisión y la electrocución en líneas eléctricas de alta tensión.

(3)  Daugiau apie tai žr.: renewables-grid.eu/documents/eu-grid-declaration.html.

(4)  Daugiau apie tai žr.: http://renewables-grid.eu/news.html.

(5)  Daugiau apie tai žr.:www.birdlife.org/news/news/2008/03/Hungary_powerlines.html.

(6)  Daugiau apie tai žr.: www.mme.hu/component/content/article/20-termeszetvedelemfajvedelem/1387-budapest-conference-13-04-2011.html.

(7)  Daugiau apie tai žr.: www.theebi.org/abouttheebi.html.

(8)  Daugiau apie tai žr.: ec.europa.eu/environment/life/.

(9)  Informacija apie projektą: ec.europa.eu/environment/life/project/Projects/index.cfm?fuseaction=home.createPage&s_ref=LIFE04%20NAT/ES/000034&area=1&yr=2004&n_proj_id=2628&cfid=5499&cftoken=4d0dc811a13b045f-7045FECB-C948-3D16-E530CBE465C8D200&mode=print&menu=false

(10)  Informacija apie projektą: ec.europa.eu/environment/life/project/Projects/index.cfm?fuseaction=home.createPage&s_ref=LIFE06%20NAT/E/000214&area=1&yr=2006&n_proj_id=3158&cfid=5078&cftoken=60a9b7217d1cb752-60A07C25-BB06-B077-2930A6DC7B2ADB22&mode=print&menu=false

(11)  Projekto svetainė: www.life-elia.eu/.

(12)  Informacija apie projektą: ec.europa.eu/environment/life/project/Projects/index.cfm?fuseaction=search.dspPage&n_proj_id=2863.

(13)  Projekto svetainė: www.parcodeltapo.it/er/info/progetti.life/enel-parco/index.html.

(14)  http://www.bestgrid.eu/

(15)  http://www.bestgrid.eu/uploads/media/D7.2_Guidelines_Protecting_Nature.pdf

(16)  Daugiau apie tai žr.: www.business-biodiversity.eu/.

(17)  Daugiau apie tai žr.: www.business-biodiversity.eu/default.asp?Menue=132&News=70.

(18)  Daugiau apie tai žr.: www.sopsr.sk/web.

(19)  Nuo 2012 m. liepos 2 d.

(20)  www.cbd.int

(21)  www.coe.int/t/dg4/cultureheritage/nature/bern/default_en.asp

(22)  www.coe.int/t/dg4/cultureheritage/nature/EcoNetworks/Default_en.asp

(23)  https://wcd.coe.int/wcd/ViewDoc.jsp?Ref=Rec(2004)110&Language=lanEnglish&Ver=original&Site=DG4-Nature&BackColorInternet=DBDCF2&BackColorIntranet=FDC864&BackColorLogged=FDC864

(24)  www.cms.int

(25)  Pvz. pateikta www.cms.int/bodies/ScC/12th_scientific_council/pdf/English/Inf08_Resolutions_and_Recommendations_E.pdf.

(26)  www.cms.int/species/raptors/index.htm

(27)  www.unep-aewa.org

(28)  Abu šie dokumentai pateikti atitinkamai: www.cms.int/bodies/COP/cop10/docs_and_inf_docs/inf_38_electrocution_review.pdf ir www.unep-aewa.org/meetings/en/stc_meetings/stc7docs/pdf/stc7_20_electrocution_guidelines.pdf.

(29)  www.eurobats.org

(30)  www.ascobans.org

(31)  www.accobams.org

(32)  www.rasmsar.org

(33)  www.ospar.org

(34)  www.helcom.fi

(35)  www.unep.ch/regionalseas/regions/med/t_barcel.htm

---

2 PRIEDAS

Sistemingai pagal prioritetus sudarytas paukščių ir elektros linijų sambūvio poveikio rūšių sąrašas („Birdlife“, 2013 m.)

| Poveikio rūšis | Poveikio statusas (1) | Poveikio dydis / reikšmingumas (2) | Poveikio grįžtamumas (3) | Poveikio mastas (4) | Suminis poveikis (5) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Neigiamas – ekologinis ir fiziologinis |
| Mirtingumas | Tiesioginis | Didelis | Iš dalies grįžtamas | Tarpvalstybinis | Didelis |
| Elektros smūgis | Įrodytas | Didelis | Iš dalies grįžtamas | Tarpvalstybinis | Didelis |
| Susidūrimas | Galimas | Vidutinis | Iš dalies grįžtamas | Regioninis | Didelis |
| Buveinių nykimas ir išskaidymas | Galimas | Vidutinis | Iš dalies grįžtamas | Regioninis | Vidutinis |
| Trikdymas / išstūmimas | Galimas | Vidutinis | Iš dalies grįžtamas | Vietinis | Vidutinis |
| Elektromagnetinis laukas | Galimas | Nežinomas | Nežinomas | Tarpvalstybinis | Nežinomas |
| Neigiamas – ekonominis | | | | | |
| Elektros tiekimo įmonių pajamų praradimas |
| Prarastos pajamos | Įrodytas | Didelis | Iš dalies grįžtamas | Tarpvalstybinis | Didelis |
| Elektros tiekimo atnaujinimas | Įrodytas | Didelis | Visiškai grįžtamas | Tarpvalstybinis | Didelis |
| Įrangos remontas | Įrodytas | Didelis | Visiškai grįžtamas | Tarpvalstybinis | Didelis |
| Lizdų šalinimas ir kitos priemonės, kuriomis kontroliuojama gyvūnų daroma žala | Įrodytas | Vidutinis | Visiškai grįžtamas | Tarpvalstybinis | Vidutinis |
| Administracijos ir vadovų darbo laikas | Įrodytas | Didelis | Iš dalies grįžtamas | Tarpvalstybinis | Didelis |
| Klientams nesuteiktos paslaugos ir neigiama visuomenės nuomonė | Įrodytas | Didelis | Iš dalies grįžtamas | Tarpvalstybinis | Didelis |
| Sumažėjęs elektros sistemos patikimumas | Įrodytas | Didelis | Iš dalies grįžtamas | Tarpvalstybinis | Didelis |
| Žemės naudotojų pajamų praradimas | Įrodytas | Didelis | Iš dalies grįžtamas | Tarpvalstybinis | Didelis |
| Medžioklė ir medžiojamųjų gyvūnų išteklių valdymas | Įrodytas | Didelis | Iš dalies grįžtamas | Nacionalinis | Didelis |
| Žemės ūkio paskirties žemės naudojimas, drėkinimas | Įrodytas | Mažas | Negrįžtamas | Nacionalinis | Mažas |
| Miškininkystė | Įrodytas | Vidutinis | Negrįžtamas | Nacionalinis | Vidutinis |
| Teigiamas – ekologinis |
| Perėjimui tinkamas pagrindas, lizdo vieta | Įrodytas, tiesioginis | Didelis | — | Tarpvalstybinis | — |
| Tupėjimo, poilsio ir medžioklės vieta | Įrodytas, tiesioginis | Didelis | — | Tarpvalstybinis | — |
| Buveinių kūrimas, tvarkymas | Įrodytas, tiesioginis | Vidutinis | — | Nacionalinis | — |
| (Pagal McCann, 2005 m.; APLIC, 2006 m.; van Rooyen, 2012 m.; papildyta šioje apžvalgoje pateikta informacija) |

Poveikio rūšis

Poveikio statusas (1)

Poveikio dydis / reikšmingumas (2)

Poveikio grįžtamumas (3)

Poveikio mastas (4)

Suminis poveikis (5)

Neigiamas – ekologinis ir fiziologinis

Mirtingumas

Tiesioginis

Didelis

Iš dalies grįžtamas

Tarpvalstybinis

Didelis

Elektros smūgis

Įrodytas

Didelis

Iš dalies grįžtamas

Tarpvalstybinis

Didelis

Susidūrimas

Galimas

Vidutinis

Iš dalies grįžtamas

Regioninis

Didelis

Buveinių nykimas ir išskaidymas

Galimas

Vidutinis

Iš dalies grįžtamas

Regioninis

Vidutinis

Trikdymas / išstūmimas

Galimas

Vidutinis

Iš dalies grįžtamas

Vietinis

Vidutinis

Elektromagnetinis laukas

Galimas

Nežinomas

Nežinomas

Tarpvalstybinis

Nežinomas

Neigiamas – ekonominis

Elektros tiekimo įmonių pajamų praradimas

Prarastos pajamos

Įrodytas

Didelis

Iš dalies grįžtamas

Tarpvalstybinis

Didelis

Elektros tiekimo atnaujinimas

Įrodytas

Didelis

Visiškai grįžtamas

Tarpvalstybinis

Didelis

Įrangos remontas

Įrodytas

Didelis

Visiškai grįžtamas

Tarpvalstybinis

Didelis

Lizdų šalinimas ir kitos priemonės, kuriomis kontroliuojama gyvūnų daroma žala

Įrodytas

Vidutinis

Visiškai grįžtamas

Tarpvalstybinis

Vidutinis

Administracijos ir vadovų darbo laikas

Įrodytas

Didelis

Iš dalies grįžtamas

Tarpvalstybinis

Didelis

Klientams nesuteiktos paslaugos ir neigiama visuomenės nuomonė

Įrodytas

Didelis

Iš dalies grįžtamas

Tarpvalstybinis

Didelis

Sumažėjęs elektros sistemos patikimumas

Įrodytas

Didelis

Iš dalies grįžtamas

Tarpvalstybinis

Didelis

Žemės naudotojų pajamų praradimas

Įrodytas

Didelis

Iš dalies grįžtamas

Tarpvalstybinis

Didelis

Medžioklė ir medžiojamųjų gyvūnų išteklių valdymas

Įrodytas

Didelis

Iš dalies grįžtamas

Nacionalinis

Didelis

Žemės ūkio paskirties žemės naudojimas, drėkinimas

Įrodytas

Mažas

Negrįžtamas

Nacionalinis

Mažas

Miškininkystė

Įrodytas

Vidutinis

Negrįžtamas

Nacionalinis

Vidutinis

Teigiamas – ekologinis

Perėjimui tinkamas pagrindas, lizdo vieta

Įrodytas, tiesioginis

Didelis

—

Tarpvalstybinis

—

Tupėjimo, poilsio ir medžioklės vieta

Įrodytas, tiesioginis

Didelis

—

Tarpvalstybinis

—

Buveinių kūrimas, tvarkymas

Įrodytas, tiesioginis

Vidutinis

—

Nacionalinis

—

(Pagal McCann, 2005 m.; APLIC, 2006 m.; van Rooyen, 2012 m.; papildyta šioje apžvalgoje pateikta informacija)

---

(1)

Poveikio statusas:
  galimas – įrodytas.

Tiesioginis poveikis –
  poveikis aplinkai, kuris yra tiesioginis elektros linijų poveikio rezultatas. Pavyzdys – paukščių mirtingumas nuo elektros smūgių ar susidūrimų su elektros linijomis.

Netiesioginis poveikis –
  poveikis aplinkai, kuris nėra tiesioginis elektros linijų poveikio rezultatas, dažnai patiriamas toliau nuo jų arba per sudėtingą poveikio trajektoriją. Šis poveikis kartais vadinamas antrinio ar tretinio lygio poveikiu arba šalutiniu poveikiu. Pavyzdys – dėl plėtros pakitus vandeningojo sluoksnio lygiui daromas poveikis netoli esančiai šlapynei, taigi, ir ekologiniams procesams toje šlapynėje.

(2)  Poveikio dydis / reikšmingumas: mažas – vidutinis – didelis.

(3)  Poveikio grįžtamumas

Negrįžtamas– poveikis yra negrįžtamas ir nėra priemonių jam sumažinti.

Beveik negrįžtamas– poveikio atitaisyti tikriausiai neįmanoma net ir intensyviomis jo mažinimo priemonėmis.

Iš dalies grįžtamas– poveikis yra iš dalies grįžtamas, bet būtina imtis intensyvesnių jo mažinimo priemonių.

Visiškai grįžtamas– poveikis yra grįžtamas, jeigu įgyvendinamos jam mažinti skirtos nedidelės priemonės.

(4)  Poveikio mastas: konkrečioje vietoje – vietos lygmens – regioninis – nacionalinis – tarpvalstybinis.

(5)  Suminis poveikis: nereikšmingas – mažas – vidutinis – didelis.

Poveikis, patiriamas dėl besikaupiančių pokyčių, kuriuos sukelia kiti anksčiau įgyvendinti, dabartiniai ar pagrįstai prognozuojami būsimi veiksmai kartu su elektros linijų poveikiu. Pavyzdys. Keli plėtros projektai, kurių kiekvieno atskiras poveikis nereikšmingas, kartu gali padaryti suminį poveikį, pvz., elektros linijos atkarpos plėtros poveikis buveinėms, kuriomis naudojasi paukščiai, gali būti nereikšmingas, tačiau vertinant jį kartu su keliomis gretimomis elektros linijų atkarpomis gali būti nustatytas reikšmingas suminis poveikis vietos ekologijai ir kraštovaizdžiui, nes elektros linijos gali tapti tikra kliūtimi, skiriančia paukščius ir jų pasirinktas buveines.

(Pagal Walker ir Johnston, 1999 m., ir van Rooyen, 2012 m.)

---

3 PRIEDAS

Duomenų apie elektros linijų poveikį visame pasaulyje gresiančių išnykti (IUCN, 2012 m.) rūšių paukščių populiacijoms apžvalga

| Rūšis | Pagrindinis poveikis | Vieta | Tyrimo laikotarpis | Žūtys | Išvados | Svarbiausi dokumentai |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Garbanotasis pelikanas

  Pelecanus crispus | Papildomas mirtingumas dėl susidūrimų. | Portolagas, Graikija (žiemojimo vieta) | 1985–1987 m. | 28 žuvę individai (69 proc. 1 metais, 31 proc. iš jų nesubrendę) | Šį poveikį susumavus su neteisėto šaudymo poveikiu, įvertinta, kad 3 metų laikotarpiu Graikijoje ir Bulgarijoje perinčių porų sumažėjo 1,3–3,5 proc. | Crivelli, 1988 m. |
| Mažoji žąsis

  Anser erythropus | Papildomas mirtingumas dėl susidūrimų. | — | — | — | Gali didinti mirtingumą. Galimas poveikio veiksnys, bet jo reikšmė nežinoma. Į tai būtina atsižvelgti atliekant poveikio aplinkai vertinimus. | AEWA, 2008 m. |
| Rudakaklė berniklė

  Branta ruficollis | Papildomas mirtingumas dėl susidūrimų. | — | — | — | Kiekybinių duomenų ar prognozavimo modelių, pagal kuriuos būtų galima vertinti žūčių dėl susidūrimų poveikį rudakaklių berniklių populiacijoms, nėra. Galima grėsmė, bet jos reikšmė nežinoma. | BSPB, 2010 m. |
| Egiptinis maitgrifis

  Neophron percnopterus | Papildomas mirtingumas dėl elektros smūgių. | Port Sudanas, Sudanas | 1982, 1983, 2005, 2010 m. | 48 + 2 + 5 + 17 žuvusių individų | Visi paukščiai rasti tame pačiame elektros linijos 31 km ilgio ruože. Taigi, prie kiekvienos elektros linijos atramos žuvo 0,055 paukščio. Šio mirtingumo mastas visiškai atitinka pastebėto populiacijų mažėjimo galimose pirminėse populiacijose Izraelyje, Sirijoje, Turkijoje ir Jordanijoje mastą ir parodo, kad žūtys nuo elektros smūgių gali daryti poveikį populiacijoms plačiu geografiniu mastu. | Angelov et al., 2012 m.
  Nikolaus, 1984 m., Nikolaus, 2006 m. |
| Didysis erelis rėksnys

  Aquila clanga | Papildomas mirtingumas dėl elektros smūgių. | Rusija, Kazachstanas | 1990–2010 m. | 6 individai (ištyrus 2 082  km ruožą) | Galimas poveikio veiksnys, bet jo reikšmingumas laikomas nedideliu. | Karyakin, 2012 m. |
| Karališkasis erelis

  Aquila heliaca | Papildomas mirtingumas dėl elektros smūgių. | Vengrija | 2001–2009 m. | 20 iš 90 individų | Žūtys nuo elektros smūgių – 22,22 proc. viso mirtingumo. Nepaisant beveik 20 metų trukusių pastangų Vengrijoje pertvarkyti elektros linijų atramas, kad jos būtų saugios paukščiams, elektros smūgiai tebėra vienas svarbiausių kelių rūšių plėšriųjų paukščių, įskaitant karališkąjį erelį, mirtingumo veiksnių. | Horváth et al., 2011 m. |
| Karališkasis erelis

  Aquila heliaca | Papildomas mirtingumas dėl elektros smūgių. | Bulgarija | 2010–2011 m. | 5 iš 15 individų | Sekimas iš palydovų atskleidė, kad žūtys nuo elektros smūgių sudaro 33 proc. viso mirtingumo. | BSPB, 2011 m. |
| Ispaninis erelis

  Aquila adalberti | Papildomas mirtingumas dėl elektros smūgių. | Donjana, Andalūzija, Ispanija | 1974–2009 m. | 63 nuo elektros smūgių žuvę individai | Žūtys nuo elektros smūgių – 39,87 proc. viso mirtingumo. Lyginant laikotarpį prieš privalomo teisės akto, kuriuo nustatyta paukščių žūčių nuo elektros smūgių prevencija, patvirtinimą Andalūzijos regione ir laikotarpį po to teisės akto patvirtinimo, pagrindinės mirtingumo priežastys pakito.
  Sumažinus poveikį, paukščių žūčių nuo elektros smūgių labai sumažėjo tiek Donjanoje (–96,90 proc.), tiek Andalūzijoje (–61,95 proc.). | López-López, 2011 m. |
| Ispaninis erelis

  Aquila adalberti | Papildomas mirtingumas dėl elektros smūgių. | Donjanos nacionalinis parkas, Andalūzija, Ispanija | 1957–1989 m. | 6 suaugę ir 33 nesubrendę individai | Tai sudarė 46,1 proc. suaugusių individų mirtingumo ir 39,8 proc. nesubrendusių individų mirtingumo priežasčių. | Ferrer, 2001 m. |
| Ispaninis erelis

  Aquila adalberti | Papildomas mirtingumas dėl elektros smūgių ir susidūrimų. | Ispanija | 1989–2004 m. | 115 + 6 individai | Elektros smūgiai sudarė 47,7 proc. visų žūties atvejų (šis dydis tikriausiai pervertintas), susidūrimai – 2,48 proc.
  Nesubrendę paukščiai nuo elektros smūgių žūdavo dažniau, negu tikėtasi, o 1–2 kalendorinių metų amžiaus paukščiai nuo jų žūdavo dažniau negu 3-4 kalendorinių metų amžiaus paukščiai.
  Dažniausiai nuo elektros smūgių paukščiai žūdavo rudenį ir žiemą ir laikino apsistojimo vietose. | González et al., 2007 m. |
| Taurusis sakalas

  Falco cherrug | Papildomas mirtingumas dėl elektros smūgių. | Vengrija, Slovakija, Austrija, Ukraina, Rumunija | 2007–2010 m. | 5 iš 71 pažymėtų iš palydovų sekamų tauriųjų sakalų | 7,0 proc. įrodytas mirtingumas (n = 71). Skaičiuojant atsižvelgta tik į įrodytus atvejus, todėl tikrieji skaičiai tikrai yra didesni. | Prommer, Saker LIFE, 2011 m. |
| Puošnusis einis

  Chlamydotis undulata | Papildomas mirtingumas dėl susidūrimų. | Fuerteventūra, Lansarotė, Kanarų salos, Ispanija | 2008 m. | | Įvertinta, kad per vienus metus žuvo apie 25,5 proc. visos puošniųjų einių populiacijos. | Garcia-del-Rey ir Rodriguez-Lorenzo, 2011 m. |
| Tikrasis einis

  Otis tarda | Papildomas mirtingumas dėl susidūrimų. | Pietvakarių Ispanija | 1991–1993 m. | 16 individų | Ištirti 4 + 8 + 4 km ilgio linijų ruožai | Janss, 2000 m. |

Rūšis

Pagrindinis poveikis

Vieta

Tyrimo laikotarpis

Žūtys

Išvados

Svarbiausi dokumentai

Garbanotasis pelikanas

Pelecanus crispus

Papildomas mirtingumas dėl susidūrimų.

Portolagas, Graikija (žiemojimo vieta)

1985–1987 m.

28 žuvę individai (69 proc. 1 metais, 31 proc. iš jų nesubrendę)

Šį poveikį susumavus su neteisėto šaudymo poveikiu, įvertinta, kad 3 metų laikotarpiu Graikijoje ir Bulgarijoje perinčių porų sumažėjo 1,3–3,5 proc.

Crivelli, 1988 m.

Mažoji žąsis

Anser erythropus

Papildomas mirtingumas dėl susidūrimų.

—

—

—

Gali didinti mirtingumą. Galimas poveikio veiksnys, bet jo reikšmė nežinoma. Į tai būtina atsižvelgti atliekant poveikio aplinkai vertinimus.

AEWA, 2008 m.

Rudakaklė berniklė

Branta ruficollis

Papildomas mirtingumas dėl susidūrimų.

—

—

—

Kiekybinių duomenų ar prognozavimo modelių, pagal kuriuos būtų galima vertinti žūčių dėl susidūrimų poveikį rudakaklių berniklių populiacijoms, nėra. Galima grėsmė, bet jos reikšmė nežinoma.

BSPB, 2010 m.

Egiptinis maitgrifis

Neophron percnopterus

Papildomas mirtingumas dėl elektros smūgių.

Port Sudanas, Sudanas

1982, 1983, 2005, 2010 m.

48 + 2 + 5 + 17 žuvusių individų

Visi paukščiai rasti tame pačiame elektros linijos 31 km ilgio ruože. Taigi, prie kiekvienos elektros linijos atramos žuvo 0,055 paukščio. Šio mirtingumo mastas visiškai atitinka pastebėto populiacijų mažėjimo galimose pirminėse populiacijose Izraelyje, Sirijoje, Turkijoje ir Jordanijoje mastą ir parodo, kad žūtys nuo elektros smūgių gali daryti poveikį populiacijoms plačiu geografiniu mastu.

Angelov et al., 2012 m.

Nikolaus, 1984 m., Nikolaus, 2006 m.

Didysis erelis rėksnys

Aquila clanga

Papildomas mirtingumas dėl elektros smūgių.

Rusija, Kazachstanas

1990–2010 m.

6 individai (ištyrus 2 082  km ruožą)

Galimas poveikio veiksnys, bet jo reikšmingumas laikomas nedideliu.

Karyakin, 2012 m.

Karališkasis erelis

Aquila heliaca

Papildomas mirtingumas dėl elektros smūgių.

Vengrija

2001–2009 m.

20 iš 90 individų

Žūtys nuo elektros smūgių – 22,22 proc. viso mirtingumo. Nepaisant beveik 20 metų trukusių pastangų Vengrijoje pertvarkyti elektros linijų atramas, kad jos būtų saugios paukščiams, elektros smūgiai tebėra vienas svarbiausių kelių rūšių plėšriųjų paukščių, įskaitant karališkąjį erelį, mirtingumo veiksnių.

Horváth et al., 2011 m.

Karališkasis erelis

Aquila heliaca

Papildomas mirtingumas dėl elektros smūgių.

Bulgarija

2010–2011 m.

5 iš 15 individų

Sekimas iš palydovų atskleidė, kad žūtys nuo elektros smūgių sudaro 33 proc. viso mirtingumo.

BSPB, 2011 m.

Ispaninis erelis

Aquila adalberti

Papildomas mirtingumas dėl elektros smūgių.

Donjana, Andalūzija, Ispanija

1974–2009 m.

63 nuo elektros smūgių žuvę individai

Žūtys nuo elektros smūgių – 39,87 proc. viso mirtingumo. Lyginant laikotarpį prieš privalomo teisės akto, kuriuo nustatyta paukščių žūčių nuo elektros smūgių prevencija, patvirtinimą Andalūzijos regione ir laikotarpį po to teisės akto patvirtinimo, pagrindinės mirtingumo priežastys pakito.

Sumažinus poveikį, paukščių žūčių nuo elektros smūgių labai sumažėjo tiek Donjanoje (–96,90 proc.), tiek Andalūzijoje (–61,95 proc.).

López-López, 2011 m.

Ispaninis erelis

Aquila adalberti

Papildomas mirtingumas dėl elektros smūgių.

Donjanos nacionalinis parkas, Andalūzija, Ispanija

1957–1989 m.

6 suaugę ir 33 nesubrendę individai

Tai sudarė 46,1 proc. suaugusių individų mirtingumo ir 39,8 proc. nesubrendusių individų mirtingumo priežasčių.

Ferrer, 2001 m.

Ispaninis erelis

Aquila adalberti

Papildomas mirtingumas dėl elektros smūgių ir susidūrimų.

Ispanija

1989–2004 m.

115 + 6 individai

Elektros smūgiai sudarė 47,7 proc. visų žūties atvejų (šis dydis tikriausiai pervertintas), susidūrimai – 2,48 proc.

Nesubrendę paukščiai nuo elektros smūgių žūdavo dažniau, negu tikėtasi, o 1–2 kalendorinių metų amžiaus paukščiai nuo jų žūdavo dažniau negu 3-4 kalendorinių metų amžiaus paukščiai.

Dažniausiai nuo elektros smūgių paukščiai žūdavo rudenį ir žiemą ir laikino apsistojimo vietose.

González et al., 2007 m.

Taurusis sakalas

Falco cherrug

Papildomas mirtingumas dėl elektros smūgių.

Vengrija, Slovakija, Austrija, Ukraina, Rumunija

2007–2010 m.

5 iš 71 pažymėtų iš palydovų sekamų tauriųjų sakalų

7,0 proc. įrodytas mirtingumas (n = 71). Skaičiuojant atsižvelgta tik į įrodytus atvejus, todėl tikrieji skaičiai tikrai yra didesni.

Prommer, Saker LIFE, 2011 m.

Puošnusis einis

Chlamydotis undulata

Papildomas mirtingumas dėl susidūrimų.

Fuerteventūra, Lansarotė, Kanarų salos, Ispanija

2008 m.

Įvertinta, kad per vienus metus žuvo apie 25,5 proc. visos puošniųjų einių populiacijos.

Garcia-del-Rey ir Rodriguez-Lorenzo, 2011 m.

Tikrasis einis

Otis tarda

Papildomas mirtingumas dėl susidūrimų.

Pietvakarių Ispanija

1991–1993 m.

16 individų

Ištirti 4 + 8 + 4 km ilgio linijų ruožai

Janss, 2000 m.

---

4 PRIEDAS

Elektros linijų poveikio Paukščių direktyvos I priede išvardytų rūšių metapopuliacijoms pavyzdžiai

| Rūšis | Pagrindinis poveikis | Vieta | Tyrimo laikotarpis | Žūtys | Išvados | Svarbiausi mokslo darbai |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Baltasis gandras

  Ciconia ciconia | Papildomas mirtingumas dėl elektros smūgių ir susidūrimų. | Vokietija | — | 226 atvejai iš 1 185 atvejų, kai surinkti žieduotų paukščių žiedai | Tų žūties atvejų, kai surinkti žiedai, priežastis buvo elektros oro linijos. | Riegel ir Winkel, 1971 m. |
| Baltasis gandras

  Ciconia ciconia | Papildomas mirtingumas dėl elektros smūgių ir susidūrimų. | Šveicarija | 1984–1999 m. | 195 iš 416 atvejų, kai surinkti žieduotų negyvų paukščių žiedai Imties dydis: 2 912 žieduotų individų | Baltųjų gandrų mirtingumas nuo elektros smūgių yra reikšmingas: kiekvienais metais dėl susidūrimų su elektros oro linijomis ir elektros smūgių žūsta maždaug 1 iš 4 jauniklių ir 1 iš 17 suaugusių individų. | Schaub ir Pradel, 2004 m. |
| Baltasis gandras

  Ciconia ciconia | Papildomas mirtingumas dėl elektros smūgių ir susidūrimų. | Vidurio Ispanija | 1999–2000 m. | Rastas 51 individas, žuvęs nuo elektros smūgio, ir 101 individas, žuvęs dėl susidūrimo. | Apie 1 proc. iš esamų gandrų žuvo migruodami po perėjimo, o 5–7 proc. populiacijos žuvo žiemą. | Garrido ir Fernández-Cruz, 2003 m. |
| Juostuotasis sakalinis erelis

  Aquila fasciata | Papildomas mirtingumas dėl susidūrimų. | Katalonija, Ispanija | 1990–1997 m. | 2 iš 12 perėjusių individų | Patys susidūrimai lemia 17 proc. metinio mirtingumo, ir tai – rimta populiacijos lygmens problema. Kad populiacija nemažėtų, metinis suaugusiųjų mirtingumo lygis neturi viršyti 2–6 proc. | Manosa ir Real, 2001 m. |
| Juostuotasis sakalinis erelis

  Aquila fasciata | Papildomas mirtingumas dėl elektros smūgių. | Katalonija, Ispanija | 1990–1997 m. | 6 iš 12 perėjusių individų | Patys elektros smūgiai lemia 50 proc. metinio mirtingumo, ir tai – rimta populiacijos lygmens problema. Kad populiacija nemažėtų, metinis suaugusiųjų mirtingumo lygis neturi viršyti 2–6 proc. | Manosa ir Real, 2001 m. |
| Paprastasis didysis apuokas

  Bubo bubo | Papildomas mirtingumas dėl elektros smūgių. | Šveicarija | — | — | Elektros smūgiai ir susidūrimai sudarė daugiau kaip 50 proc. visų ne gamtinių žūčių priežasčių. Ta populiacija buvo kritinio dydžio. Ji būtų priklausiusi nuo imigracijos iš gretimų populiacijų net ir po to, kai būtų buvęs sumažintas visų ne gamtinių žūčių priežasčių poveikis. | Schaub, 2010 m. |
| Paprastasis didysis apuokas

  Bubo bubo | Papildomas mirtingumas dėl elektros smūgių. | Italija | — | — | Paukščiai paliko teritorijas, kuriose dažnai žūdavo nuo elektros smūgių, todėl populiacija staiga sumažėjo, tapo netanki. | Sergio, 2004 |
| Mažasis einis

  Tetrax tetrax | Papildomas mirtingumas dėl susidūrimų. | Portugalija | — | — | 1,5 proc. iš šių Portugalijos populiacijos paukščių žūsta dėl susidūrimų su elektros oro linijų laidais. Yra didelė rizika, kad paukščiai gali vengti teritorijų, kuriose yra elektros perdavimo linijų (tai turi poveikį reprodukcijos sėkmei, nes ribojamas poravimosi vietų dydis ir tankumas). | Silva, 2010 m. |

Rūšis

Pagrindinis poveikis

Vieta

Tyrimo laikotarpis

Žūtys

Išvados

Svarbiausi mokslo darbai

Baltasis gandras

Ciconia ciconia

Papildomas mirtingumas dėl elektros smūgių ir susidūrimų.

Vokietija

—

226 atvejai iš 1 185 atvejų, kai surinkti žieduotų paukščių žiedai

Tų žūties atvejų, kai surinkti žiedai, priežastis buvo elektros oro linijos.

Riegel ir Winkel, 1971 m.

Baltasis gandras

Ciconia ciconia

Papildomas mirtingumas dėl elektros smūgių ir susidūrimų.

Šveicarija

1984–1999 m.

195 iš 416 atvejų, kai surinkti žieduotų negyvų paukščių žiedai Imties dydis: 2 912 žieduotų individų

Baltųjų gandrų mirtingumas nuo elektros smūgių yra reikšmingas: kiekvienais metais dėl susidūrimų su elektros oro linijomis ir elektros smūgių žūsta maždaug 1 iš 4 jauniklių ir 1 iš 17 suaugusių individų.

Schaub ir Pradel, 2004 m.

Baltasis gandras

Ciconia ciconia

Papildomas mirtingumas dėl elektros smūgių ir susidūrimų.

Vidurio Ispanija

1999–2000 m.

Rastas 51 individas, žuvęs nuo elektros smūgio, ir 101 individas, žuvęs dėl susidūrimo.

Apie 1 proc. iš esamų gandrų žuvo migruodami po perėjimo, o 5–7 proc. populiacijos žuvo žiemą.

Garrido ir Fernández-Cruz, 2003 m.

Juostuotasis sakalinis erelis

Aquila fasciata

Papildomas mirtingumas dėl susidūrimų.

Katalonija, Ispanija

1990–1997 m.

2 iš 12 perėjusių individų

Patys susidūrimai lemia 17 proc. metinio mirtingumo, ir tai – rimta populiacijos lygmens problema. Kad populiacija nemažėtų, metinis suaugusiųjų mirtingumo lygis neturi viršyti 2–6 proc.

Manosa ir Real, 2001 m.

Juostuotasis sakalinis erelis

Aquila fasciata

Papildomas mirtingumas dėl elektros smūgių.

Katalonija, Ispanija

1990–1997 m.

6 iš 12 perėjusių individų

Patys elektros smūgiai lemia 50 proc. metinio mirtingumo, ir tai – rimta populiacijos lygmens problema. Kad populiacija nemažėtų, metinis suaugusiųjų mirtingumo lygis neturi viršyti 2–6 proc.

Manosa ir Real, 2001 m.

Paprastasis didysis apuokas

Bubo bubo

Papildomas mirtingumas dėl elektros smūgių.

Šveicarija

—

—

Elektros smūgiai ir susidūrimai sudarė daugiau kaip 50 proc. visų ne gamtinių žūčių priežasčių. Ta populiacija buvo kritinio dydžio. Ji būtų priklausiusi nuo imigracijos iš gretimų populiacijų net ir po to, kai būtų buvęs sumažintas visų ne gamtinių žūčių priežasčių poveikis.

Schaub, 2010 m.

Paprastasis didysis apuokas

Bubo bubo

Papildomas mirtingumas dėl elektros smūgių.

Italija

—

—

Paukščiai paliko teritorijas, kuriose dažnai žūdavo nuo elektros smūgių, todėl populiacija staiga sumažėjo, tapo netanki.

Sergio, 2004

Mažasis einis

Tetrax tetrax

Papildomas mirtingumas dėl susidūrimų.

Portugalija

—

—

1,5 proc. iš šių Portugalijos populiacijos paukščių žūsta dėl susidūrimų su elektros oro linijų laidais. Yra didelė rizika, kad paukščiai gali vengti teritorijų, kuriose yra elektros perdavimo linijų (tai turi poveikį reprodukcijos sėkmei, nes ribojamas poravimosi vietų dydis ir tankumas).

Silva, 2010 m.

---

5 PRIEDAS

Siūlomas prioritetinių rūšių, kurioms taikytinos elektros tinklų poveikio ES prevencijos ir mažinimo priemonės, sąrašas

| Bendrinis pavadinimas | Mokslinis pavadinimas | Pasaulinės IUCN raudonosios knygos kategorija | Paukščių direktyva | Žūtys nuo elektros smūgių (1) | Žūtys dėl susidūrimų (2) | Apsaugos būklė Europoje (3) | Teritorinis mastas pagal migracijos tendencijas
  („Birdlife International“, 2004 m.) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Egiptinis maitgrifis | Neophron percnopterus | EN | I | III | II | Nepalanki | Migruojantis dideliais atstumais tarp žemynų |
| Rudakaklė berniklė (*1) | Branta ruficollis | EN | I | I | II | Nepalanki | Tikroji migrantė Europoje |
| Karališkasis erelis | Aquila heliaca | VU | I | III | II | Nepalanki | Iš dalies migruojantis Europoje |
| Ispaninis erelis | Aquila adalberti | VU | I | III | II | Nepalanki | Sėslus |
| Taurusis sakalas | Falco cherrug | VU | I | II–III | II | Nepalanki | Iš dalies migruojantis Europoje |
| Didysis erelis rėksnys | Aquila clanga | VU | I | II | II | Nepalanki | Migruojantis trumpais atstumais tarp žemynų |
| Garbanotasis pelikanas | Pelecanus crispus | VU | I | I | II–III | Nepalanki | Iš dalies migruojantis Europoje |
| Mažoji žąsis (*1) | Anser erythropus | VU | I | I | II | Nepalanki | Tikroji migrantė Europoje |
| Raudonkojis sakalas | Falco vespertinus | NT | I | II–III | II | Nepalanki | Migruojantis dideliais atstumais tarp žemynų |
| Rudasis peslys | Milvus milvus | NT | I | III | II | Nepalanki | Iš dalies migruojantis Europoje |
| Tikrasis einis | Otis tarda | VU | I | 0 | III | Nepalanki | Iš dalies migruojantis Europoje |
| Tamsusis grifas | Aegypius monachus | NT | I | III | II | Nepalanki | Sėslus |
| Juodasis gandras | Ciconia nigra | | I | III | III | Nepalanki | Migruojantis dideliais atstumais tarp žemynų |
| Baltasis gandras | Ciconia ciconia | | I | III | III | Nepalanki | Migruojantis dideliais atstumais tarp žemynų |
| Puošnusis einis (*1) | Chlamydotis undulata | VU | | 0 | III | Nepalanki | Sėslus |
| Žalvarnis | Coracias garrulus | NT | I | I–II | I–II | Nepalanki | Migruojantis dideliais atstumais tarp žemynų |
| Nykštukinis sakalinis erelis | Aquila pennata | | I | III | II | Nepalanki | Migruojantis dideliais atstumais tarp žemynų |
| Stepinis pelėsakalis | Falco naumanni | | I | II–III | II | Nepalanki | Migruojantis dideliais atstumais tarp žemynų |
| Jūrinis erelis | Haliaeetus albicilla | | I | III | II | Nepalanki | Iš dalies migruojantis Europoje |
| Pilkoji lingė | Circus cyaneus | | I | III | II | Nepalanki | Iš dalies migruojanti Europoje |
| Kilnusis erelis | Aquila chrysaetos | | I | III | II | Nepalanki | Iš dalies migruojantis Europoje |
| Mažasis einis (*1) | Tetrax tetrax | NT | I | 0 | III | Nepalanki | Iš dalies migruojantis Europoje |
| Didžioji kuolinga | Numenius arquata | NT | | I | II–III | Nepalanki | Migruojanti trumpais atstumais tarp žemynų |
| Paprastasis griciukas | Limosa limosa | NT | | I | II–III | Nepalanki | Migruojantis trumpais atstumais tarp žemynų |
| Paprastasis palšasis peslys (*1) | Elanus caeruleus | | I | III | II | Nepalanki | Sėslus |
| Avėdra | Gypaetus barbatus | | I | III | II | Nepalanki | Sėslus |
| Juostuotasis sakalinis erelis | Aquila fasciata | | I | III | II | Nepalanki | Sėslus |
| Purpurinis garnys | Ardea purpurea | | I | II | II | Nepalanki | Migruojantis dideliais atstumais tarp žemynų |
| Vapsvaėdis (*1) | Pernis apivorus | | I | III | II | Palanki | Migruojantis dideliais atstumais tarp žemynų |
| Juodasis peslys | Milvus migrans | | I | III | II | Palanki | Migruojantis dideliais atstumais tarp žemynų |
| Paprastasis gyvatėdis | Circaetus gallicus | | I | III | II | Palanki | Migruojantis dideliais atstumais tarp žemynų |
| Pievinė lingė | Circus pygargus | | I | III | II | Palanki | Migruojanti dideliais atstumais tarp žemynų |
| Žuvininkas | Pandion haliaetus | | I | III | II | Palanki | Migruojantis dideliais atstumais tarp žemynų |
| Startsakalis | Falco columbarius | | I | II–III | II | Nepalanki | Iš dalies migruojantis Europoje |
| Medžioklinis sakalas | Falco rusticolus | | I | II–III | II | Nepalanki | Iš dalies migruojantis Europoje |
| Paprastoji girnovė | Platalea leucorodia | | I | II | II | Nepalanki | Migruojanti trumpais atstumais tarp žemynų |
| Pilkoji gervė | Grus grus | | I | I | III | Nepalanki | Migruojanti trumpais atstumais tarp žemynų |
| Viduržeminis sakalas | Falco biarmicus | | I | II–III | II | Nepalanki | Sėslus |
| Gaidukas | Philomachus pugnax | | I | I | II–III | Nepalanki | Migruojantis dideliais atstumais tarp žemynų |
| Palšasis grifas | Gyps fulvus | | I | III | II | Palanki | Iš dalies migruojantis Europoje |
| Nendrinė lingė | Circus aeruginosus | | I | III | II | Palanki | Iš dalies migruojanti Europoje |
| Vištvanagis | Accipiter gentilis arrigonii | | I | III | II | Palanki | Iš dalies migruojantis Europoje |
| Paukštvanagis | Accipiter nisus granti | | I | III | II | Palanki | Iš dalies migruojantis Europoje |
| Stepinis suopis | Buteo rufinus | | I | III | II | Palanki | Iš dalies migruojantis Europoje |
| Rožinis pelikanas | Pelecanus onocrotalus | | I | I | II–III | Nepalanki | Migruojantis trumpais atstumais tarp žemynų |
| Tundrinė žvyrė (*1) | Lagopus mutus | | I | I | III | Nepalanki | Sėsli |
| Dirvinis sėjikas | Pluvialis apricaria | | I | I | II–III | Nepalanki | Tikrasis migrantas Europoje |
| Nepalinis erelis | Aquila nipalensis | | | III | II | — | Migruojantis dideliais atstumais tarp žemynų |
| Paprastasis pelėsakalis | FaIco tinnunculus | | | II–III | II | Nepalanki | Iš dalies migruojantis Europoje |
| Sakalas keleivis | Falco peregrinus | | I | II–III | II | Palanki | Iš dalies migruojantis Europoje |
| Paprastasis didysis apuokas (*1) | Bubo bubo | | I | II–III | II | Palanki | Sėslus |
| Uralinė pelėda | Strix uralensis | | I | II–III | II | Palanki | Sėsli |
| Mažoji gulbė | Cygnus columbianus | | I | I | II | Nepalanki | Tikroji migrantė Europoje |
| Juodoji žuvėdra | Chlidonias niger | | I | I | I–II | Nepalanki | Migruojanti dideliais atstumais tarp žemynų |
| Paprastasis purplelis | Streptopelia turtur | | | I–II | II | Nepalanki | Migruojantis dideliais atstumais tarp žemynų |
| Eurazinis sketsakalis | Falso subbuteo | | | II–III | II | Palanki | Migruojantis dideliais atstumais tarp žemynų |
| Vidutinė kuolinga | Numenius phaeopus | | | I | II–III | Nepalanki | Migruojanti dideliais atstumais tarp žemynų |
| Paprastasis suopis | Buteo buteo | | | III | II | Palanki | Iš dalies migruojantis Europoje |
| Paprastasis flamingas | Phoenicopterus roseus | | I | 0 | III | Nepalanki | Iš dalies migruojantis Europoje |
| Paprastoji griežlė | Crex crex | | I | 0 | II | Nepalanki | Migruojanti dideliais atstumais tarp žemynų |
| Dryžagalvė kryklė | Anas querquedula | | | I | II | Nepalanki | Migruojanti dideliais atstumais tarp žemynų |
| Mažasis apuokas | Asio otus | | | II–III | II | Palanki | Iš dalies migruojantis Europoje |
| Pempė | Vanellus vanellus | | | I | II–III | Nepalanki | Iš dalies migruojanti Europoje |
| Perkūno oželis | Gallinago gallinago | | | I | II–III | Nepalanki | Iš dalies migruojantis Europoje |
| Raudonkojis tulikas | Tringa totanus | | | I | II–III | Nepalanki | Iš dalies migruojantis Europoje |
| Paprastoji berniklė | Branta bernicla | | | I | II | Nepalanki | Tikroji migrantė Europoje |
| Gulbė giesmininkė | Cygnus cygnus | | I | I | II | Palanki | Tikroji migrantė Europoje |
| Baltakaktė žąsis | Anser albifrons flavirostris | | I | I | II | Palanki | Tikroji migrantė Europoje |
| Baltaskruostė berniklė | Branta leucopsis | | I | I | II | Palanki | Tikroji migrantė Europoje |
| Upinė žuvėdra | Sterna hirundo | | I | I | I–II | Palanki | Migruojanti dideliais atstumais tarp žemynų |
| Paprastoji putpelė | Coturnix coturnix | | | I | II–III | Palanki | Migruojanti dideliais atstumais tarp žemynų |
| Šaukštasnapė antis | Anas clypeata | | | I | II | Nepalanki | Iš dalies migruojanti Europoje |
| Ibinis garnys | Bubulcus ibis | | | II | II | Palanki | Iš dalies migruojantis Europoje |
| Pilkasis garnys | Ardea cinerea | | | II | II | Palanki | Iš dalies migruojantis Europoje |
| Plokščiasnapis plaukikas | Phalaropus fulicarius | | | I | II–III | Neįvertinta (*1) | Migruojantis trumpais atstumais tarp žemynų |
| Eurazinė slanka | Scolopax rusticola | | | 0 | II–III | Nepalanki | Iš dalies migruojanti Europoje |
| Eurazinė jūršarkė | Haematopus ostralegus | | | I | II–III | Palanki | Iš dalies migruojanti Europoje |
| Želmeninė žąsis | Anser fabilis | | | I | II | Palanki | Tikroji migrantė Europoje |
| Trumpasnapė žąsis | Anser brachyrynchus | | | I | II | Palanki | Tikroji migrantė Europoje |
| Didysis kormoranas | Phalacrocorax carbo | | | I | II | Palanki | Iš dalies migruojantis Europoje |
| Gulbė nebylė | Cygnus olor | | | I | II | Palanki | Iš dalies migruojanti Europoje |
| Pilkoji žąsis | Anser anser | | | I | II | Palanki | Iš dalies migruojanti Europoje |
| Cyplė | Anas penelope | | | I | II | Palanki | Iš dalies migruojanti Europoje |
| Didžioji antis | Anas platyrhynchos | | | I | II | Palanki | Iš dalies migruojanti Europoje |
| Balnuotasis kiras | Larus marinus | | | I | II | Palanki | Iš dalies migruojantis Europoje |
| Sidabrinis kiras | Larus argentatus | | | I | II | Palanki | Iš dalies migruojantis Europoje |
| Rudagalvis kiras | Larus ridibundus | | | I | II | Palanki | Iš dalies migruojantis Europoje |
| Ilgasnapė vištelė | Rallus aquaticus | | | 0 | II | Palanki | Iš dalies migruojanti Europoje |
| Nendrinė vištelė | Gallinula chloropus | | | 0 | II | Palanki | Iš dalies migruojanti Europoje |
| Laukys | Fulica atra | | | 0 | II | Palanki | Iš dalies migruojantis Europoje |
| IUCN– Pasaulinės raudonosios knygos kategorijos (IUCN, 2012 m.)
  EN– nykstanti (angl. endangered)
  VUL– pažeidžiama (angl. vulnerable)
  NT– beveik gresianti išnykti (angl. near threatened)
  Poveikio paukščių populiacijoms dydis (Haas et al., 2003 m.; Prinsen et al., 2011 m.):
  0– apie žūtis nepranešama arba jos nėra tikėtinos
  I– apie žūtis pranešama, tačiau reikšmingos grėsmės visai paukščių populiacijai nėra
  II– daug žūčių regioniniu arba vietos lygmeniu, bet reikšmingo poveikio visos rūšies populiacijai nėra
  III– žūtys yra svarbus mirtingumo veiksnys, dėl kurio tai rūšiai gresia išnykimas regioniniu ar didesniu mastu |

Bendrinis pavadinimas

Mokslinis pavadinimas

Pasaulinės IUCN raudonosios knygos kategorija

Paukščių direktyva

Žūtys nuo elektros smūgių (1)

Žūtys dėl susidūrimų (2)

Apsaugos būklė Europoje (3)

Teritorinis mastas pagal migracijos tendencijas

(„Birdlife International“, 2004 m.)

Egiptinis maitgrifis

Neophron percnopterus

EN

I

III

II

Nepalanki

Migruojantis dideliais atstumais tarp žemynų

Rudakaklė berniklė (*1)

Branta ruficollis

EN

I

I

II

Nepalanki

Tikroji migrantė Europoje

Karališkasis erelis

Aquila heliaca

VU

I

III

II

Nepalanki

Iš dalies migruojantis Europoje

Ispaninis erelis

Aquila adalberti

VU

I

III

II

Nepalanki

Sėslus

Taurusis sakalas

Falco cherrug

VU

I

II–III

II

Nepalanki

Iš dalies migruojantis Europoje

Didysis erelis rėksnys

Aquila clanga

VU

I

II

II

Nepalanki

Migruojantis trumpais atstumais tarp žemynų

Garbanotasis pelikanas

Pelecanus crispus

VU

I

I

II–III

Nepalanki

Iš dalies migruojantis Europoje

Mažoji žąsis (*1)

Anser erythropus

VU

I

I

II

Nepalanki

Tikroji migrantė Europoje

Raudonkojis sakalas

Falco vespertinus

NT

I

II–III

II

Nepalanki

Migruojantis dideliais atstumais tarp žemynų

Rudasis peslys

Milvus milvus

NT

I

III

II

Nepalanki

Iš dalies migruojantis Europoje

Tikrasis einis

Otis tarda

VU

I

0

III

Nepalanki

Iš dalies migruojantis Europoje

Tamsusis grifas

Aegypius monachus

NT

I

III

II

Nepalanki

Sėslus

Juodasis gandras

Ciconia nigra

I

III

III

Nepalanki

Migruojantis dideliais atstumais tarp žemynų

Baltasis gandras

Ciconia ciconia

I

III

III

Nepalanki

Migruojantis dideliais atstumais tarp žemynų

Puošnusis einis (*1)

Chlamydotis undulata

VU

0

III

Nepalanki

Sėslus

Žalvarnis

Coracias garrulus

NT

I

I–II

I–II

Nepalanki

Migruojantis dideliais atstumais tarp žemynų

Nykštukinis sakalinis erelis

Aquila pennata

I

III

II

Nepalanki

Migruojantis dideliais atstumais tarp žemynų

Stepinis pelėsakalis

Falco naumanni

I

II–III

II

Nepalanki

Migruojantis dideliais atstumais tarp žemynų

Jūrinis erelis

Haliaeetus albicilla

I

III

II

Nepalanki

Iš dalies migruojantis Europoje

Pilkoji lingė

Circus cyaneus

I

III

II

Nepalanki

Iš dalies migruojanti Europoje

Kilnusis erelis

Aquila chrysaetos

I

III

II

Nepalanki

Iš dalies migruojantis Europoje

Mažasis einis (*1)

Tetrax tetrax

NT

I

0

III

Nepalanki

Iš dalies migruojantis Europoje

Didžioji kuolinga

Numenius arquata

NT

I

II–III

Nepalanki

Migruojanti trumpais atstumais tarp žemynų

Paprastasis griciukas

Limosa limosa

NT

I

II–III

Nepalanki

Migruojantis trumpais atstumais tarp žemynų

Paprastasis palšasis peslys (*1)

Elanus caeruleus

I

III

II

Nepalanki

Sėslus

Avėdra

Gypaetus barbatus

I

III

II

Nepalanki

Sėslus

Juostuotasis sakalinis erelis

Aquila fasciata

I

III

II

Nepalanki

Sėslus

Purpurinis garnys

Ardea purpurea

I

II

II

Nepalanki

Migruojantis dideliais atstumais tarp žemynų

Vapsvaėdis (*1)

Pernis apivorus

I

III

II

Palanki

Migruojantis dideliais atstumais tarp žemynų

Juodasis peslys

Milvus migrans

I

III

II

Palanki

Migruojantis dideliais atstumais tarp žemynų

Paprastasis gyvatėdis

Circaetus gallicus

I

III

II

Palanki

Migruojantis dideliais atstumais tarp žemynų

Pievinė lingė

Circus pygargus

I

III

II

Palanki

Migruojanti dideliais atstumais tarp žemynų

Žuvininkas

Pandion haliaetus

I

III

II

Palanki

Migruojantis dideliais atstumais tarp žemynų

Startsakalis

Falco columbarius

I

II–III

II

Nepalanki

Iš dalies migruojantis Europoje

Medžioklinis sakalas

Falco rusticolus

I

II–III

II

Nepalanki

Iš dalies migruojantis Europoje

Paprastoji girnovė

Platalea leucorodia

I

II

II

Nepalanki

Migruojanti trumpais atstumais tarp žemynų

Pilkoji gervė

Grus grus

I

I

III

Nepalanki

Migruojanti trumpais atstumais tarp žemynų

Viduržeminis sakalas

Falco biarmicus

I

II–III

II

Nepalanki

Sėslus

Gaidukas

Philomachus pugnax

I

I

II–III

Nepalanki

Migruojantis dideliais atstumais tarp žemynų

Palšasis grifas

Gyps fulvus

I

III

II

Palanki

Iš dalies migruojantis Europoje

Nendrinė lingė

Circus aeruginosus

I

III

II

Palanki

Iš dalies migruojanti Europoje

Vištvanagis

Accipiter gentilis arrigonii

I

III

II

Palanki

Iš dalies migruojantis Europoje

Paukštvanagis

Accipiter nisus granti

I

III

II

Palanki

Iš dalies migruojantis Europoje

Stepinis suopis

Buteo rufinus

I

III

II

Palanki

Iš dalies migruojantis Europoje

Rožinis pelikanas

Pelecanus onocrotalus

I

I

II–III

Nepalanki

Migruojantis trumpais atstumais tarp žemynų

Tundrinė žvyrė (*1)

Lagopus mutus

I

I

III

Nepalanki

Sėsli

Dirvinis sėjikas

Pluvialis apricaria

I

I

II–III

Nepalanki

Tikrasis migrantas Europoje

Nepalinis erelis

Aquila nipalensis

III

II

—

Migruojantis dideliais atstumais tarp žemynų

Paprastasis pelėsakalis

FaIco tinnunculus

II–III

II

Nepalanki

Iš dalies migruojantis Europoje

Sakalas keleivis

Falco peregrinus

I

II–III

II

Palanki

Iš dalies migruojantis Europoje

Paprastasis didysis apuokas (*1)

Bubo bubo

I

II–III

II

Palanki

Sėslus

Uralinė pelėda

Strix uralensis

I

II–III

II

Palanki

Sėsli

Mažoji gulbė

Cygnus columbianus

I

I

II

Nepalanki

Tikroji migrantė Europoje

Juodoji žuvėdra

Chlidonias niger

I

I

I–II

Nepalanki

Migruojanti dideliais atstumais tarp žemynų

Paprastasis purplelis

Streptopelia turtur

I–II

II

Nepalanki

Migruojantis dideliais atstumais tarp žemynų

Eurazinis sketsakalis

Falso subbuteo

II–III

II

Palanki

Migruojantis dideliais atstumais tarp žemynų

Vidutinė kuolinga

Numenius phaeopus

I

II–III

Nepalanki

Migruojanti dideliais atstumais tarp žemynų

Paprastasis suopis

Buteo buteo

III

II

Palanki

Iš dalies migruojantis Europoje

Paprastasis flamingas

Phoenicopterus roseus

I

0

III

Nepalanki

Iš dalies migruojantis Europoje

Paprastoji griežlė

Crex crex

I

0

II

Nepalanki

Migruojanti dideliais atstumais tarp žemynų

Dryžagalvė kryklė

Anas querquedula

I

II

Nepalanki

Migruojanti dideliais atstumais tarp žemynų

Mažasis apuokas

Asio otus

II–III

II

Palanki

Iš dalies migruojantis Europoje

Pempė

Vanellus vanellus

I

II–III

Nepalanki

Iš dalies migruojanti Europoje

Perkūno oželis

Gallinago gallinago

I

II–III

Nepalanki

Iš dalies migruojantis Europoje

Raudonkojis tulikas

Tringa totanus

I

II–III

Nepalanki

Iš dalies migruojantis Europoje

Paprastoji berniklė

Branta bernicla

I

II

Nepalanki

Tikroji migrantė Europoje

Gulbė giesmininkė

Cygnus cygnus

I

I

II

Palanki

Tikroji migrantė Europoje

Baltakaktė žąsis

Anser albifrons flavirostris

I

I

II

Palanki

Tikroji migrantė Europoje

Baltaskruostė berniklė

Branta leucopsis

I

I

II

Palanki

Tikroji migrantė Europoje

Upinė žuvėdra

Sterna hirundo

I

I

I–II

Palanki

Migruojanti dideliais atstumais tarp žemynų

Paprastoji putpelė

Coturnix coturnix

I

II–III

Palanki

Migruojanti dideliais atstumais tarp žemynų

Šaukštasnapė antis

Anas clypeata

I

II

Nepalanki

Iš dalies migruojanti Europoje

Ibinis garnys

Bubulcus ibis

II

II

Palanki

Iš dalies migruojantis Europoje

Pilkasis garnys

Ardea cinerea

II

II

Palanki

Iš dalies migruojantis Europoje

Plokščiasnapis plaukikas

Phalaropus fulicarius

I

II–III

Neįvertinta (*1)

Migruojantis trumpais atstumais tarp žemynų

Eurazinė slanka

Scolopax rusticola

0

II–III

Nepalanki

Iš dalies migruojanti Europoje

Eurazinė jūršarkė

Haematopus ostralegus

I

II–III

Palanki

Iš dalies migruojanti Europoje

Želmeninė žąsis

Anser fabilis

I

II

Palanki

Tikroji migrantė Europoje

Trumpasnapė žąsis

Anser brachyrynchus

I

II

Palanki

Tikroji migrantė Europoje

Didysis kormoranas

Phalacrocorax carbo

I

II

Palanki

Iš dalies migruojantis Europoje

Gulbė nebylė

Cygnus olor

I

II

Palanki

Iš dalies migruojanti Europoje

Pilkoji žąsis

Anser anser

I

II

Palanki

Iš dalies migruojanti Europoje

Cyplė

Anas penelope

I

II

Palanki

Iš dalies migruojanti Europoje

Didžioji antis

Anas platyrhynchos

I

II

Palanki

Iš dalies migruojanti Europoje

Balnuotasis kiras

Larus marinus

I

II

Palanki

Iš dalies migruojantis Europoje

Sidabrinis kiras

Larus argentatus

I

II

Palanki

Iš dalies migruojantis Europoje

Rudagalvis kiras

Larus ridibundus

I

II

Palanki

Iš dalies migruojantis Europoje

Ilgasnapė vištelė

Rallus aquaticus

0

II

Palanki

Iš dalies migruojanti Europoje

Nendrinė vištelė

Gallinula chloropus

0

II

Palanki

Iš dalies migruojanti Europoje

Laukys

Fulica atra

0

II

Palanki

Iš dalies migruojantis Europoje

IUCN– Pasaulinės raudonosios knygos kategorijos (IUCN, 2012 m.)

EN– nykstanti (angl. endangered)

VUL– pažeidžiama (angl. vulnerable)

NT– beveik gresianti išnykti (angl. near threatened)

Poveikio paukščių populiacijoms dydis (Haas et al., 2003 m.; Prinsen et al., 2011 m.):

0– apie žūtis nepranešama arba jos nėra tikėtinos

I– apie žūtis pranešama, tačiau reikšmingos grėsmės visai paukščių populiacijai nėra

II– daug žūčių regioniniu arba vietos lygmeniu, bet reikšmingo poveikio visos rūšies populiacijai nėra

III– žūtys yra svarbus mirtingumo veiksnys, dėl kurio tai rūšiai gresia išnykimas regioniniu ar didesniu mastu

---

(1)  AEWA-CMS, 2011a.

(2)  AEWA-CMS, 2011a.

(3)  „Birdlife International“, 2004 m.

(*1)  Rūšis neįtraukta į Prinsen et al. (2011a) dokumentą.

---

6 PRIEDAS

Tinkamo vertinimo (TV), PAV ir SPAV procedūrų palyginimas

| | TV | PAV | SPAV |
| --- | --- | --- | --- |
| Kurių rūšių plėtrai taikoma? | Bet kuriam planui arba projektui, kuris atskirai arba kartu su kitais planais ar projektais gali padaryti neigiamą poveikį „Natura 2000“ teritorijai (išskyrus su tos teritorijos tvarkymu jos apsaugos tikslais tiesiogiai susijusius planus arba projektus). | Visi projektai, išvardyti I priede.
  Poreikis atlikti projektų, įtrauktų į II priedo sąrašą, PAV nustatomas kiekvienu konkrečiu atveju arba remiantis valstybių narių nustatytomis ribomis ar kriterijais (atsižvelgiant į III priedo kriterijus). | Bet kokie planai ir programos arba jų pakeitimai, kurie yra:






  a) | rengiami žemės ūkio, miškininkystės, žuvininkystės, energetikos, pramonės, transporto, atliekų tvarkymo, vandentvarkos, telekomunikacijų, turizmo, miestų ir kaimų planavimo ar žemės naudojimo srityje ir kuriais nustatomi būsimos projektų, išvardytų PAV direktyvos I ir II prieduose, plėtros leidimų išdavimo pagrindai arba |

TV

PAV

SPAV

Kurių rūšių plėtrai taikoma?

Bet kuriam planui arba projektui, kuris atskirai arba kartu su kitais planais ar projektais gali padaryti neigiamą poveikį „Natura 2000“ teritorijai (išskyrus su tos teritorijos tvarkymu jos apsaugos tikslais tiesiogiai susijusius planus arba projektus).

Visi projektai, išvardyti I priede.

Poreikis atlikti projektų, įtrauktų į II priedo sąrašą, PAV nustatomas kiekvienu konkrečiu atveju arba remiantis valstybių narių nustatytomis ribomis ar kriterijais (atsižvelgiant į III priedo kriterijus).

Bet kokie planai ir programos arba jų pakeitimai, kurie yra:

a)

rengiami žemės ūkio, miškininkystės, žuvininkystės, energetikos, pramonės, transporto, atliekų tvarkymo, vandentvarkos, telekomunikacijų, turizmo, miestų ir kaimų planavimo ar žemės naudojimo srityje ir kuriais nustatomi būsimos projektų, išvardytų PAV direktyvos I ir II prieduose, plėtros leidimų išdavimo pagrindai arba

| b) | dėl kurių, atsižvelgiant į galimą jų poveikį teritorijai, nustatoma, kad būtina atlikti vertinimą pagal Direktyvos 92/43/EEB 6 arba 7 straipsnį. |
| --- | --- |

b)

dėl kurių, atsižvelgiant į galimą jų poveikį teritorijai, nustatoma, kad būtina atlikti vertinimą pagal Direktyvos 92/43/EEB 6 arba 7 straipsnį.

Kokį svarbų poveikį gamtai reikia vertinti?

Vertinimas turėtų būti atliekamas atsižvelgiant į teritorijos apsaugos tikslus (kurie susiję su tomis rūšimis ir tų tipų buveinėmis, kurių apsaugai ta teritorija skirta).

Poveikį reikėtų vertinti nustatant, ar jis neigiamai paveiks tos teritorijos vientisumą, ar ne.

Tiesioginis ir netiesioginis, šalutinis, suminis, trumpalaikis, vidutinės trukmės ir ilgalaikis, nuolatinis ir laikinas, teigiamas ir neigiamas reikšmingas poveikis, be kita ko, gyvūnijai ir augalijai.

Tikėtinas reikšmingas poveikis aplinkai, įskaitant biologinę įvairovę, gyventojus, žmonių sveikatą, fauną, florą, dirvožemį, vandenį, orą, klimato veiksnius, materialųjį turtą, kultūros paveldą, įskaitant architektūrinį ir archeologinį paveldą, kraštovaizdį ir šių veiksnių tarpusavio sąveiką.

Kas atsakingas už vertinimą?

Kompetentingos institucijos atsakomybė yra užtikrinti, kad būtų atliktas TV. Šiomis aplinkybėmis iš plėtros vykdytojo gali būti reikalaujama atlikti visus būtinus tyrimus ir suteikti visą reikiamą informaciją kompetentingai institucijai, kad ji galėtų priimti reikiama informacija visiškai pagrįstą sprendimą. Tai darydama kompetentinga institucija gali taip pat, kai tinka, rinkti aktualią informaciją iš kitų šaltinių.

Plėtros vykdytojas pateikia reikiamą informaciją, kad į ją atsižvelgtų plėtros leidimą išduodanti kompetentinga institucija.

Kompetentinga planavimo institucija

Ar konsultuojamasi su visuomene ir (arba) kitomis institucijomis?

Neprivaloma, bet skatinama (prireikus)

Privaloma – konsultuotis reikia prieš priimant plėtros pasiūlymą.

Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad institucijos, kurioms tas projektas gali rūpėti, turėtų galimybę išreikšti savo nuomonę dėl prašymo išduoti plėtros leidimą. Tie patys principai taikomi konsultuojantis su visuomene. Jei tikėtinas reikšmingas poveikis aplinkai kitoje valstybėje narėje, reikia konsultuotis su pastarosios valstybės atitinkamomis institucijomis ir visuomene.

Privaloma – konsultuotis reikia prieš patvirtinant planą arba programą.

Prieš patvirtinant planą ar programą arba jį pateikiant priimti pagal teisėkūros procedūrą, institucijoms ir visuomenei turi būti suteikta ankstyva ir reali galimybė per tinkamus laikotarpius išreikšti savo nuomonę dėl to plano arba programos projekto ir pridėtos poveikio aplinkai ataskaitos. Valstybės narės turi paskirti institucijas, su kuriomis turi būti konsultuojamasi ir kurioms tai gali būti aktualu dėl konkrečių su aplinka susijusių jų atsakomybės sričių. Jei tikėtinas reikšmingas poveikis aplinkai kitoje valstybėje narėje, reikia konsultuotis su pastarosios valstybės atitinkamomis institucijomis ir visuomene.

Kiek privaloma atsižvelgti į vertinimo rezultatus?

Privaloma.

Kompetentingos institucijos gali pritarti planui arba projektui tik po to, kai įsitikina, kad tas planas arba projektas neigiamai nepaveiks atitinkamos teritorijos vientisumo.

Į konsultacijų rezultatus ir atliekant PAV surinktą informaciją
  turi būti tinkamai atsižvelgta
  per plėtros leidimo išdavimo procedūrą.

Į aplinkosaugos ataskaitą, ir išreikštas nuomones
  atsižvelgiama
  rengiant planą arba programą ir prieš jį patvirtinant arba pateikiant priimti pagal teisėkūros procedūrą.

---