# Den Europæiske Unions C 73/14.

| | ISSN 1977-0871 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 73 |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 65. årgang14. februar 2022 |

ISSN 1977-0871

Den Europæiske Unions

Tidende

C 73

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

65. årgang14. februar 2022

---

| Indhold | Side |
| --- | --- |
| | IV   Oplysninger |
| | OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER |
| | Den Europæiske Unions Domstol |
| 2022/C 73/01 | Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende | 1 |

Indhold

Side

IV   Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

2022/C 73/01

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

Den Europæiske Unions Tidende

1

---

| | V   Øvrige meddelelser |
| --- | --- |
| | RETSLIGE PROCEDURER |
| | Domstolen |
| 2022/C 73/02 | Sag C-154/20: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 9. december 2021 — Kemwater ProChemie s. r. o. mod Odvolací finanční ředitelství (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Nejvyšší správní soud — Den Tjekkiske Republik) (Præjudiciel forelæggelse – skatter og afgifter – merværdiafgift (moms) – direktiv 2006/112/EF – artikel 168 – ret til fradrag for indgående afgift – materielle betingelser for fradragsretten – leverandørens egenskab af afgiftspligtig person – bevisbyrde – nægtelse af at indrømme ret til fradrag, når den faktiske leverandør ikke er blevet identificeret – betingelser) | 2 |
| 2022/C 73/03 | Sag C-217/20: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 9. december 2021 — XXXX mod Staatssecretaris van Financiën (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Rechtbank Overijssel– Nederlandene) (Præjudiciel forelæggelse – direktiv 2003/88/EF – tilrettelæggelse af arbejdstiden – beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed – artikel 7, stk. 1 – ret til årlig betalt ferie – lønnens størrelse – nedsat løn som følge af uarbejdsdygtighed) | 3 |
| 2022/C 73/04 | Sag C-242/20: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 9. december 2021 — HRVATSKE ŠUME d.o.o., Zagreb, indtrådt i HRVATSKE ŠUME javno poduzeće za gospodarenje šumama i šumskim zemljištima u Republici Hrvatskoj p.o., Zagrebs rettigheder mod BP Europa SE, indtrådt i Deutsche BP AG’ rettigheder, der selv er indtrådt i The Burmah Oil (Deutschland) GmbH’s rettigheder (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Visoki trgovački sud Republike Hrvatske — Kroatien) [Præjudiciel forelæggelse – retligt samarbejde i civile sager – forordning (EF) nr. 44/2001 – artikel 5, nr. 3) – begrebet sager om erstatning uden for kontrakt – retslig fuldbyrdelsesprocedure – søgsmål med påstand om tilbagebetaling som følge af ugrundet berigelse – artikel 22, nr. 5) – fuldbyrdelse af retsafgørelser – enekompetence] | 3 |
| 2022/C 73/05 | Sag C-370/20: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 9. december 2021 — Pro Rauchfrei e.V. mod JS e.K. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – fremstilling, præsentation og salg af tobaksvarer – direktiv 2014/40/EU – mærkning og emballering – artikel 8, stk. 8 – sundhedsadvarsler, som hver enkeltpakning med en tobaksvare og eventuel ydre emballage skal være forsynet med – automat til salg af cigaretpakker – sundhedsadvarsler, som ikke kan ses udefra – enkeltpakningers udformning – begrebet billede af enkeltpakninger« og eventuel ydre emballage, der henvender sig til forbrugere i Den Europæiske Union) | 4 |
| 2022/C 73/06 | Sag C-374/20 P: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 9. december 2021 — Agrochem-Maks d.o.o. mod Europa-Kommissionen og Kongeriget Sverige (Appel – plantebeskyttelsesmidler – aktivstof – forordning (EF) nr. 1107/2009 – artikel 6, litra f) – bilag II, punkt 2.2 – begrebet yderligere bekræftende data – gennemførelsesforordning (EU) nr. 844/2012 – artikel 13, stk. 3 – ikke-fornyelse af godkendelsen af aktivstoffet oxalsulfuron med henblik på markedsføring heraf – rækkevidden af den rapporterende medlemsstats afgørelse om antagelse af ansøgningen om fornyelse – retten for denne medlemsstat og Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) til at kræve, at ansøgeren fremlægger supplerende oplysninger – den rapporterende medlemsstats ret til at ændre sit udkast til vurderingsrapporten vedrørende fornyelsen – forsigtighedsprincippet) | 5 |
| 2022/C 73/07 | Sag C-708/20: Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 9. december 2021 — BT mod Seguros Catalana Occidente og EB (anmodning om præjudiciel afgørelse fra County Court at Birkenhead — Det Forenede Kongerige) (Præjudiciel forelæggelse – retligt samarbejde på det civil- og handelsretlige område – forordning (EU) nr. 1215/2012 – retternes kompetence og anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område – værneting i forsikringssager – påstand om erstatning for skade lidt af en borger bosat i en medlemsstat som følge af en ulykke i en lejet bolig i en anden medlemsstat – sag anlagt af skadelidte dels mod forsikringsselskabet dels mod den forsikrede ejer af boligen – anvendeligheden af forordningens artikel 13, stk. 3) | 5 |
| 2022/C 73/08 | Sag C-630/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberlandesgericht Stuttgart (Tyskland) den 13. oktober 2021 — O.K. mod Mercedes-Benz Bank AG | 6 |
| 2022/C 73/09 | Sag C-647/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Okręgowy w Słupsku (Polen) den 25. oktober 2021 — straffesag mod D.K. | 6 |
| 2022/C 73/10 | Sag C-648/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Okręgowy w Słupsku (Polen) den 25. oktober 2021 — straffesag mod M.C. og M.F. | 7 |
| 2022/C 73/11 | Sag C-650/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgerichtshof (Østrig) den 27. oktober 2021 — FW og CE | 8 |
| 2022/C 73/12 | Sag C-658/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Raad van State (Belgien) den 29. oktober 2021 — VZW Belgische Vereniging van de Industrie van Plantenbeschermingsmiddelen (PHYTOFAR) mod Vlaams Gewest | 9 |
| 2022/C 73/13 | Sag C-663/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgerichtshof (Østrig) den 5. november 2021 — Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl | 10 |
| 2022/C 73/14 | Sag C-680/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgien) den 11. november 2021 — UL og SA Royal Antwerp Football Club mod Union royale belge des sociétés de football association ASBL | 10 |
| 2022/C 73/15 | Sag C-693/21 P: Appel iværksat den 18. november 2021 af EDP España, S.A. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 8. september 2021 i sag T-328/18, Naturgy Energy Group mod Kommissionen | 11 |
| 2022/C 73/16 | Sag C-696/21 P: Appel iværksat den 18. november 2021 af GABO:mi til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 9. september 2021 i sag T-881/19, GABO:mi mod Kommissionen | 12 |
| 2022/C 73/17 | Sag C-698/21 P: Appel iværksat den 19. november 2021 af Naturgy Energy Group, S.A., tidligere Gas Natural SDG, S.A. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 8. september 2021 i sag T-328/18, Naturgy Energy Group mod Kommissionen | 13 |
| 2022/C 73/18 | Sag C-699/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte costituzionale (Italien) den 22. november 2021 — E.D.L. | 14 |
| 2022/C 73/19 | Sag C-700/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte costituzionale (Italien) den 22. november 2021 — O.G. | 14 |
| 2022/C 73/20 | Sag C-731/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Luxembourg) den 1. december 2021 — GV mod Caisse nationale d’assurance pension | 15 |
| 2022/C 73/21 | Sag C-747/21 P: Appel iværksat den 3. december 2021 af PAO Severstal til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tiende Afdeling) den 22. september 2021 i sag T-753/16, Severstal mod Kommissionen | 16 |
| 2022/C 73/22 | Sag C-748/21 P: Appel iværksat den 3. december 2021 af Novolipetsk Steel PAO til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tiende Afdeling) den 22 september 2021 i sag T-752/16, NLMK mod Kommissionen | 17 |
| 2022/C 73/23 | Sag C-755/21 P: Appel iværksat den 8. december 2021 af Marián Kočner til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 29. september 2021 i sag T-528/20, Kočner mod Europol | 18 |
| 2022/C 73/24 | Sag C-763/21 P: Appel iværksat den 10. december 2021 af TUIfly GmbH til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 29. september 2021 i sag T-447/18, TUIfly GmbH mod Europa-Kommissionen | 18 |
| 2022/C 73/25 | Sag C-780/21 P: Appel iværksat den 15. december 2021 af Oriol Junqueras i Vies til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 5. oktober 2021 i sag T-613/20, Junqueras i Vies mod Parlamentet | 20 |
| 2022/C 73/26 | Sag C-790/21 P: Appel iværksat den 16. december 2021 af Covestro Deutschland AG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 6. oktober 2021 i sag T-745/18, Covestro Deutschland AG mod Europa-Kommissionen | 21 |
| 2022/C 73/27 | Sag C-791/21 P: Appel iværksat den 16. december 2021 af Forbundsrepublikken Tyskland til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 6. oktober 2021 i sag T-745/18, Covestro Deutschland mod Europa-Kommissionen | 22 |
| 2022/C 73/28 | Sag C-792/21 P: Appel iværksat den 16. december 2021 af AZ til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 6. oktober 2021 i sag T-196/19, AZ mod Kommissionen | 23 |
| 2022/C 73/29 | Sag C-793/21 P: Appel iværksat den 16. december 2021 af Republikken Tyskland til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 6. oktober 2021 i sag T-196/19, AZ mod Kommissionen | 26 |
| 2022/C 73/30 | Sag C-794/21 P: Appel iværksat den 16. december 2021 af Forbundsrepublikken Tyskland til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 6. oktober 2021 i de forenede sager T-233/19 og T-234/19, Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG og Infineon Technologies AG mod Europa-Kommissionen | 26 |
| 2022/C 73/31 | Sag C-795/21 P: Appel iværksat den 16. december 2021 af WEPA Hygieneprodukte GmbH og WEPA Deutschland GmbH & Co. KG, sidstnævnte var tidligere Wepa Leuna GmbH und Wepa Papierfabrik Sachsen GmbH til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 6. oktober 2021 i sag T-238/19, Wepa Hygieneprodukte GmbH m.fl. mod Europa-Kommissionen | 27 |
| 2022/C 73/32 | Sag C-796/21 P: Appel iværksat den 16. december 2021 af Forbundsrepublikken til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 6. oktober 2021 i sag T-238/19, Wepa Hygieneprodukte GmbH m.fl. mod Europa-Kommissionen | 28 |
| 2022/C 73/33 | Sag C-800/21 P: Appel iværksat den 17. december 2021 af Infineon Technologies AG og Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 6. oktober 2021 i de forenede sager T-233/19 og T-234/19, Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG og Infineon Technologies AG mod Kommissionen | 29 |
| 2022/C 73/34 | Sag C-803/21 P: Appel iværksat den 17. december 2021 af Versobank AS til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Udvidet Afdeling) den 6. oktober 2021 i forenede sager T-351/18 og T-584/18, Ukrselhosprom PCF og Versobank mod ECB | 30 |
| 2022/C 73/35 | Sag C-828/21 P: Appel iværksat den 22. december 2021 af European Union Copper Task Force til prøvelse af dom afsagt af Retten (Første Afdeling) den 13. oktober 2021 i sag T-153/19, European Union Copper Task Force mod Kommissionen | 31 |
| | Retten |
| 2022/C 73/36 | Sag T-627/16 RENV: Rettens dom af 15. december 2021 — Den Tjekkiske Republik mod Kommissionen (EGFL og ELFUL – udgifter, der er udelukket fra finansiering – udgifter afholdt af Den Tjekkiske Republik – afkoblet direkte støtte – traditionelle kontroller på stedet og kontroller på stedet ved telemåling – forskelle mellem resultaterne af kontrollerne – vinsektoren – kontroller på stedet af investeringer ved prøveudtagning) | 32 |
| 2022/C 73/37 | Sag T-693/16 P RENV-RX: Rettens dom af 15. december 2021 — HG mod Kommissionen (Appel – personalesag – tjenestemænd – udstationering i et tredjeland – bolig stillet til rådighed af administrationen – manglende overholdelse af forpligtelsen til at tage bopæl i boligen med familien – disciplinærsag – disciplinær sanktion i form af suspension af avancement til et højere løntrin – erstatning for den af Unionen lidte skade – vedtægtens artikel 22 – frifindelse – ophævelse efter appel – dom i appelsag prøvet af Domstolen og ophævet – hjemvisning til Retten) | 33 |
| 2022/C 73/38 | Sag T-127/19: Rettens dom af 8. december 2021 — Dyson m.fl. mod Kommissionen (Ansvar uden for kontraktforholdt – energi – direktiv 2010/30/EU – angivelse af energirelaterede produkters energi- og ressourceforbrug ved hjælp af mærkning og standardiserede produktoplysninger – delegeret forordning (EU) nr. 665/2013 – energimærkning af støvsugere – energieffektivitet – målemetode – Rettens annullation – tilstrækkelig kvalificeret tilsidesættelse af en retsregel, der har til formål at tillægge borgerne rettigheder) | 33 |
| 2022/C 73/39 | Sag T-556/19: Rettens dom af 8. december 2021 — Chypre mod EUIPO — Fontana Food (GRILLOUMI) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-ordmærket GRILLOUMI – de ældre nationale certificeringsordmærker ΧΑΛΛΟΥΜΙ HALLOUMI – relativ registreringshindring – ingen risiko for forveksling – lighed mellem tjenesteydelser og varer – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]] | 34 |
| 2022/C 73/40 | Sag T-593/21: Rettens dom af 8. december 2021 — Chypre mod EUIPO — Fontana Food (GRILLOUMI BURGER) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-ordmærket GRILLOUMI BURGER – ældre nationale certificeringsordmærker ΧΑΛΛΟΥΜΙ HALLOUMI – relative registreringshindringer – ingen risiko for forveksling – ingen krænkelse af renomméet – artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5, i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5, i forordning (EU) 2017/1001]] | 35 |
| 2022/C 73/41 | Sag T-595/19: Rettens dom af 8. december 2021 — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi mod EUIPO — Fontana Food (GRILLOUMI BURGER) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-ordmærket GRILLOUMI BURGER – det ældre kollektive EU-ordmærke HALLOUMI – relative registreringshindringer – ingen risiko for forveksling – ingen krænkelse af renomméet – artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5, i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5, i forordning (EU) 2017/1001]] | 35 |
| 2022/C 73/42 | Sag T-247/20: Rettens dom af 8. december 2021 — JP mod Kommissionen (Aktindsigt – forordning (EU) nr. 1049/2001 – dokumenter vedrørende almindelig udvælgelsesprøve EPSO/AD/363/18 afholdt med henblik på ansættelse af administratorer (AD 7) inden for beskatning – begrænsning af begæringen om aktindsigt – afslag på aktindsigt – artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 1049/2001 – undtagelse vedrørende beskyttelse af beslutningsprocessen – artikel 6 i bilag III til vedtægten – udvælgelseskomitéens arbejde fortroligt – delvis aktindsigt – ansvar uden for kontraktforhold) | 36 |
| 2022/C 73/43 | Sag T-294/20: Rettens dom af 8. december 2021 — Talleres de Escoriaza mod EUIPO — Salto Systems (KAAS KEYS AS A SERVICE) [EU-varemærker – ugyldighedssag – EU-varemærker KAAS KEYS AS A SERVICE – absolutte registreringshindringer – beskrivende karakter – artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EU) 2017/1001] – mangel på fornødent særpræg – artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning 2017/1001] – tegn eller angivelser, der er blevet almindelige – artikel 7, stk. 1, litra d), i forordning nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra d), i forordning 2017/1001] – begrundelsespligt – ret til at blive hørt – artikel 94, stk. 1, i forordning 2017/1001] | 37 |
| 2022/C 73/44 | Sag T-569/20: Rettens dom af 15. december 2021 — Stichting Comité N 65 Ondergronds Helvoirt mod Kommissionen (Miljø – forordning (EF) nr. 1367/2006 – medlemsstaternes forpligtelse til at beskytte og forbedre luftkvaliteten – anmodning om intern prøvelse – afvisning af anmodningen fra behandling) | 37 |
| 2022/C 73/45 | Sag T-623/20: Rettens dom af 8. december 2021 — Sun West m.fl. mod Kommissionen (Statsstøtte – produktion af elektrisk energi på solcelleanlæg – forpligtelse til køb af elektricitet til en højere pris end markedsprisen – afslag på en klage – artikel 12, stk. 1, andet afsnit, og artikel 24, stk. 2, i forordning (EU) 2015/1589) | 38 |
| 2022/C 73/46 | Sag T-689/20: Rettens dom af 15. december 2021 — HB mod EIB (Personalesag – ansatte ved EIB – afskedigelse – åbenbart urigtigt skøn – princippet om god forvaltningsskik – retsaktens ophavsmand inkompetent) | 39 |
| 2022/C 73/47 | Sag T-705/20: Rettens dom af 15. december 2021 — OI mod Kommissionen (Personalesag – tjenestemænd – ansættelse – intern udvælgelsesprøve COM/03/AD/18 (AD 6) – afgørelse om ikke at opføre sagsøgerens navn på reservelisten for udvælgelsesprøven – begrundelsespligt – udvælgelseskomitéens fortrolige arbejde – manglende meddelelse af de foreløbige karakterer og af vægtningen af de elementer, en prøve, der er fastsat i meddelelsen om udvælgelsesprøve, består af) | 39 |
| 2022/C 73/48 | Sag T-69/21: Rettens dom af 15. december 2021 — Rotondaro mod Pollini (COLLINI) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-figurmærket COLLINI – de ældre nationale og EU-ordmærker POLLINI og STUDIO POLLINI – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]] | 40 |
| 2022/C 73/49 | Sag T-85/21: Rettens dom af 15. december 2021 QF mod Kommissionen (Personalesag – tjenestemænd – ansættelse – intern udvælgelsesprøve COM/03/AD/18 (AD 6) – afgørelse om ikke at opføre sagsøgerens navn på reservelisten for udvælgelsesprøven – begrundelsespligt – udvælgelseskomitéens fortrolige arbejde – manglende meddelelse af de foreløbige karakterer og af vægtningen af de elementer, en prøve, der er fastsat i meddelelsen om udvælgelsesprøve, består af) | 40 |
| 2022/C 73/50 | Sag T-515/16: Rettens kendelse af 29. november 2021 — Kanellou mod Rådet (Personalesag – tjenestemænd – reform af vedtægten i 2014 – godtgørelse af årlige rejseudgifter og tildeling af rejsedage – åbenbart, at sagen er retligt ugrundet) | 41 |
| 2022/C 73/51 | Sag T-521/16: Rettens kendelse af 29. november 2021 — Bergallou mod Rådet (Personalesag – kontraktansatte – ændring af vedtægten i 2014 – godtgørelse af årlige rejseudgifter og tildeling af rejsedage – åbenbart, at sagen er retligt ugrundet) | 42 |
| 2022/C 73/52 | Sag T-522/16: Rettens kendelse af 29. november 2021 — Nguyen mod Rådet (Personalesag – kontraktansatte – reform af vedtægten i 2014 – godtgørelse af årlige rejseudgifter og tildeling af rejsedage – åbenbart, at sagen er retligt ugrundet) | 42 |
| 2022/C 73/53 | Sag T-524/16: Rettens kendelse af 29. november 2021 — Aresu mod Kommissionen (Personalesag – tjenestemænd – reform af vedtægten i 2014 – rejsedage – tjenestefrihed i forbindelse med rejse til hjemstedet – åbenbart, at sagen er retligt ugrundet) | 43 |
| 2022/C 73/54 | Sag T-709/20 R: Kendelse afsagt af Rettens præsident den 1. december 2021 — OJ mod Kommissionen (Særlige rettergangsformer – personalesag – ansættelse – almindelig udvælgelsesprøve – EPSO’s afgørelse om ikke at forlænge datoerne for multiple choice-prøver på computer – anmodning om foreløbige forholdsregler – ingen uopsættelighed) | 44 |
| 2022/C 73/55 | Sag T-726/20: Rettens kendelse af 29. november 2021 — Grupa Azoty m.fl. mod Kommissionen (Annullationssøgsmål – statsstøtte – retningslinjer for visse statsstøtteforanstaltninger som led i systemet for handel med kvoter for drivhusgasemissioner efter 2021 – støtteberettigede sektorer – udelukkelse af sektoren for fremstilling af gødningsprodukter – ikke umiddelbart berørt – afvisning) | 44 |
| 2022/C 73/56 | Sag T-741/20: Rettens kendelse af 29. november 2021 — Advansa Manufacturing m.fl. mod Kommissionen (Annullationssøgsmål – statsstøtte – retningslinjer for visse statsstøtteforanstaltninger som led i systemet for handel med kvoter for drivhusgasemissioner efter 2021 – støtteberettigede sektorer – udelukkelse af sektoren for fremstilling af kemofibre – ikke umiddelbart berørt – afvisning) | 45 |
| 2022/C 73/57 | Sag T-744/20: Rettens kendelse af 30. november 2021 — Airoldi Metalli mod Kommissionen (Dumping – import af ekstruderet aluminium med oprindelse i Kina – retsakt om indførelse af midlertidig antidumpingtold – retsakt, der ikke kan gøres til genstand for søgsmål – forberedende retsakt – afvisning – endelig antidumpingtold – søgsmålsinteresse ophørt – ufornødent at træffe afgørelse) | 45 |
| 2022/C 73/58 | Sag T-710/21 R: Kendelse afsagt af Rettens præsident den 30. november 2021 — Roos m.fl. mod Parlamentet (Særlige rettergangsformer – Parlamentets medlemmer – betingelser for adgang til Parlamentets bygninger på dets tre arbejdssteder i forbindelse med sundhedskrisen – anmodning om udsættelse af gennemførelse – ingen uopsættelighed) | 46 |
| 2022/C 73/59 | Sag T-711/21 R: Kendelse afsagt af Rettens præsident den 30. november 2021 — ID m.fl. mod Parlamentet (Særlige rettergangsformer – personalesag – betingelser for adgang til Parlamentets bygninger på dets tre arbejdssteder i forbindelse med sundhedskrisen – anmodning om udsættelse af gennemførelse – ingen uopsættelighed) | 47 |
| 2022/C 73/60 | Sag T-713/21: Sag anlagt den 5. november 2021 — Agentur für Globale Gesundheitsverantwortung mod EMA | 47 |
| 2022/C 73/61 | Sag T-733/21: Sag anlagt den 16. november 2021 — Greenspider mod Eismea | 48 |
| 2022/C 73/62 | Sag T-739/21: Sag anlagt den 19. november 2021 — Eurecna mod Kommissionen | 49 |
| 2022/C 73/63 | Sag T-763/21: Sag anlagt den 7. december 2021 — SE mod Kommissionen | 50 |
| 2022/C 73/64 | Sag T-765/21: Sag anlagt den 7. december 2021 — Imdea Materiales mod Kommissionen | 50 |
| 2022/C 73/65 | Sag T-771/21: Sag anlagt den 11. december 2021 — Bategu Gummitechnologie mod Kommissionen | 51 |
| 2022/C 73/66 | Sag T-772/21: Sag anlagt den 13. december 2021 — Brobet mod EUIPO — Efbet Partners (efbet) | 52 |
| 2022/C 73/67 | Sag T-779/21: Sag anlagt den 15. december 2021 — Financiere Batteur mod EUIPO — Leno Beauty (by L.e.n.o beauty) | 53 |
| 2022/C 73/68 | Sag T-781/21: Sag anlagt den 18. december 2021 — EAA mod Kommissionen | 54 |
| 2022/C 73/69 | Sag T-782/21: Sag anlagt den 18. december 2021 — EAA mod Kommissionen | 54 |
| 2022/C 73/70 | Sag T-784/21: Sag anlagt den 20. december 2021 — NP mod Kommissionen | 55 |
| 2022/C 73/71 | Sag T-786/21: Sag anlagt den 20. december 2021 — Team Beverage mod EUIPO (TEAM BUSINESS IT DATEN — PROZESSE — SYSTEME) | 56 |
| 2022/C 73/72 | Sag T-787/21: Sag anlagt den 21. december 2021 — UniSkin mod EUIPO — Unicskin (UNISKIN by Dr. Søren Frankild) | 57 |
| 2022/C 73/73 | Sag T-790/21: Sag anlagt den 22. december 2021 — PL mod Kommissionen | 58 |
| 2022/C 73/74 | Sag T-793/21: Sag anlagt den 21. december 2021 — Front Polisario mod Rådet | 59 |
| 2022/C 73/75 | Sag T-794/21: Sag anlagt den 22. december 2021 — Wenz Kunststoff mod EUIPO — Mouldpro (MOULDPRO) | 61 |
| 2022/C 73/76 | Sag T-795/21: Sag anlagt den 22. december 2021 — Protectoplus mod EUIPO (Li-SAFE) | 61 |
| 2022/C 73/77 | Sag T-797/21: Sag anlagt den 23. december 2021 — Gustopharma Consumer Health mod EUIPO — Helixor Heilmittel (HELIXORIGINAL) | 62 |
| 2022/C 73/78 | Sag T-798/21: Sag anlagt den 23. december 2021 — Gustopharma Consumer Health mod EUIPO — Helixor Heilmittel (HELIXFORTE) | 63 |
| 2022/C 73/79 | Sag T-800/21: Sag anlagt den 28. december 2021 — Fieldpoint (Cypern) mod EUIPO (HYPERLIGHTOPTICS) | 63 |
| 2022/C 73/80 | Sag T-801/21: Sag anlagt den 28. december 2021 — Fieldpoint (Cyprus) mod EUIPO (HYPERLIGHTEYEWEAR) | 64 |
| 2022/C 73/81 | Sag T-802/21: Sag anlagt den 23. december 2021 — just-organic.com mod EUIPO (JUST ORGANIC) | 65 |
| 2022/C 73/82 | Sag T-805/21: Sag anlagt den 23. december 2021 — NS mod Parlamentet | 65 |
| 2022/C 73/83 | Sag T-806/21: Sag anlagt den 27. december 2021 — NT mod EMA | 66 |
| 2022/C 73/84 | Sag T-807/21: Sag anlagt den 29. december 2021 — QI mod Kommissionen | 67 |
| 2022/C 73/85 | Sag T-47/21: Rettens kendelse af 26. november 2021 — Cepewa mod EUIPO — Out of the blue KG (LIEBLINGSMENSCH) | 68 |
| 2022/C 73/86 | Sag T-48/21: Rettens kendelse af 26. november 2021 — Cepewa mod EUIPO — Out of the blue (Lieblingsmensch) | 68 |

V   Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

2022/C 73/02

Sag C-154/20: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 9. december 2021 — Kemwater ProChemie s. r. o. mod Odvolací finanční ředitelství (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Nejvyšší správní soud — Den Tjekkiske Republik) (Præjudiciel forelæggelse – skatter og afgifter – merværdiafgift (moms) – direktiv 2006/112/EF – artikel 168 – ret til fradrag for indgående afgift – materielle betingelser for fradragsretten – leverandørens egenskab af afgiftspligtig person – bevisbyrde – nægtelse af at indrømme ret til fradrag, når den faktiske leverandør ikke er blevet identificeret – betingelser)

2

2022/C 73/03

Sag C-217/20: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 9. december 2021 — XXXX mod Staatssecretaris van Financiën (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Rechtbank Overijssel– Nederlandene) (Præjudiciel forelæggelse – direktiv 2003/88/EF – tilrettelæggelse af arbejdstiden – beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed – artikel 7, stk. 1 – ret til årlig betalt ferie – lønnens størrelse – nedsat løn som følge af uarbejdsdygtighed)

3

2022/C 73/04

Sag C-242/20: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 9. december 2021 — HRVATSKE ŠUME d.o.o., Zagreb, indtrådt i HRVATSKE ŠUME javno poduzeće za gospodarenje šumama i šumskim zemljištima u Republici Hrvatskoj p.o., Zagrebs rettigheder mod BP Europa SE, indtrådt i Deutsche BP AG’ rettigheder, der selv er indtrådt i The Burmah Oil (Deutschland) GmbH’s rettigheder (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Visoki trgovački sud Republike Hrvatske — Kroatien) [Præjudiciel forelæggelse – retligt samarbejde i civile sager – forordning (EF) nr. 44/2001 – artikel 5, nr. 3) – begrebet sager om erstatning uden for kontrakt – retslig fuldbyrdelsesprocedure – søgsmål med påstand om tilbagebetaling som følge af ugrundet berigelse – artikel 22, nr. 5) – fuldbyrdelse af retsafgørelser – enekompetence]

3

2022/C 73/05

Sag C-370/20: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 9. december 2021 — Pro Rauchfrei e.V. mod JS e.K. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – fremstilling, præsentation og salg af tobaksvarer – direktiv 2014/40/EU – mærkning og emballering – artikel 8, stk. 8 – sundhedsadvarsler, som hver enkeltpakning med en tobaksvare og eventuel ydre emballage skal være forsynet med – automat til salg af cigaretpakker – sundhedsadvarsler, som ikke kan ses udefra – enkeltpakningers udformning – begrebet billede af enkeltpakninger« og eventuel ydre emballage, der henvender sig til forbrugere i Den Europæiske Union)

4

2022/C 73/06

Sag C-374/20 P: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 9. december 2021 — Agrochem-Maks d.o.o. mod Europa-Kommissionen og Kongeriget Sverige (Appel – plantebeskyttelsesmidler – aktivstof – forordning (EF) nr. 1107/2009 – artikel 6, litra f) – bilag II, punkt 2.2 – begrebet yderligere bekræftende data – gennemførelsesforordning (EU) nr. 844/2012 – artikel 13, stk. 3 – ikke-fornyelse af godkendelsen af aktivstoffet oxalsulfuron med henblik på markedsføring heraf – rækkevidden af den rapporterende medlemsstats afgørelse om antagelse af ansøgningen om fornyelse – retten for denne medlemsstat og Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) til at kræve, at ansøgeren fremlægger supplerende oplysninger – den rapporterende medlemsstats ret til at ændre sit udkast til vurderingsrapporten vedrørende fornyelsen – forsigtighedsprincippet)

5

2022/C 73/07

Sag C-708/20: Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 9. december 2021 — BT mod Seguros Catalana Occidente og EB (anmodning om præjudiciel afgørelse fra County Court at Birkenhead — Det Forenede Kongerige) (Præjudiciel forelæggelse – retligt samarbejde på det civil- og handelsretlige område – forordning (EU) nr. 1215/2012 – retternes kompetence og anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område – værneting i forsikringssager – påstand om erstatning for skade lidt af en borger bosat i en medlemsstat som følge af en ulykke i en lejet bolig i en anden medlemsstat – sag anlagt af skadelidte dels mod forsikringsselskabet dels mod den forsikrede ejer af boligen – anvendeligheden af forordningens artikel 13, stk. 3)

5

2022/C 73/08

Sag C-630/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberlandesgericht Stuttgart (Tyskland) den 13. oktober 2021 — O.K. mod Mercedes-Benz Bank AG

6

2022/C 73/09

Sag C-647/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Okręgowy w Słupsku (Polen) den 25. oktober 2021 — straffesag mod D.K.

6

2022/C 73/10

Sag C-648/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Okręgowy w Słupsku (Polen) den 25. oktober 2021 — straffesag mod M.C. og M.F.

7

2022/C 73/11

Sag C-650/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgerichtshof (Østrig) den 27. oktober 2021 — FW og CE

8

2022/C 73/12

Sag C-658/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Raad van State (Belgien) den 29. oktober 2021 — VZW Belgische Vereniging van de Industrie van Plantenbeschermingsmiddelen (PHYTOFAR) mod Vlaams Gewest

9

2022/C 73/13

Sag C-663/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgerichtshof (Østrig) den 5. november 2021 — Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

10

2022/C 73/14

Sag C-680/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgien) den 11. november 2021 — UL og SA Royal Antwerp Football Club mod Union royale belge des sociétés de football association ASBL

10

2022/C 73/15

Sag C-693/21 P: Appel iværksat den 18. november 2021 af EDP España, S.A. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 8. september 2021 i sag T-328/18, Naturgy Energy Group mod Kommissionen

11

2022/C 73/16

Sag C-696/21 P: Appel iværksat den 18. november 2021 af GABO:mi til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 9. september 2021 i sag T-881/19, GABO:mi mod Kommissionen

12

2022/C 73/17

Sag C-698/21 P: Appel iværksat den 19. november 2021 af Naturgy Energy Group, S.A., tidligere Gas Natural SDG, S.A. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 8. september 2021 i sag T-328/18, Naturgy Energy Group mod Kommissionen

13

2022/C 73/18

Sag C-699/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte costituzionale (Italien) den 22. november 2021 — E.D.L.

14

2022/C 73/19

Sag C-700/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte costituzionale (Italien) den 22. november 2021 — O.G.

14

2022/C 73/20

Sag C-731/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Luxembourg) den 1. december 2021 — GV mod Caisse nationale d’assurance pension

15

2022/C 73/21

Sag C-747/21 P: Appel iværksat den 3. december 2021 af PAO Severstal til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tiende Afdeling) den 22. september 2021 i sag T-753/16, Severstal mod Kommissionen

16

2022/C 73/22

Sag C-748/21 P: Appel iværksat den 3. december 2021 af Novolipetsk Steel PAO til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tiende Afdeling) den 22 september 2021 i sag T-752/16, NLMK mod Kommissionen

17

2022/C 73/23

Sag C-755/21 P: Appel iværksat den 8. december 2021 af Marián Kočner til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 29. september 2021 i sag T-528/20, Kočner mod Europol

18

2022/C 73/24

Sag C-763/21 P: Appel iværksat den 10. december 2021 af TUIfly GmbH til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 29. september 2021 i sag T-447/18, TUIfly GmbH mod Europa-Kommissionen

18

2022/C 73/25

Sag C-780/21 P: Appel iværksat den 15. december 2021 af Oriol Junqueras i Vies til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 5. oktober 2021 i sag T-613/20, Junqueras i Vies mod Parlamentet

20

2022/C 73/26

Sag C-790/21 P: Appel iværksat den 16. december 2021 af Covestro Deutschland AG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 6. oktober 2021 i sag T-745/18, Covestro Deutschland AG mod Europa-Kommissionen

21

2022/C 73/27

Sag C-791/21 P: Appel iværksat den 16. december 2021 af Forbundsrepublikken Tyskland til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 6. oktober 2021 i sag T-745/18, Covestro Deutschland mod Europa-Kommissionen

22

2022/C 73/28

Sag C-792/21 P: Appel iværksat den 16. december 2021 af AZ til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 6. oktober 2021 i sag T-196/19, AZ mod Kommissionen

23

2022/C 73/29

Sag C-793/21 P: Appel iværksat den 16. december 2021 af Republikken Tyskland til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 6. oktober 2021 i sag T-196/19, AZ mod Kommissionen

26

2022/C 73/30

Sag C-794/21 P: Appel iværksat den 16. december 2021 af Forbundsrepublikken Tyskland til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 6. oktober 2021 i de forenede sager T-233/19 og T-234/19, Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG og Infineon Technologies AG mod Europa-Kommissionen

26

2022/C 73/31

Sag C-795/21 P: Appel iværksat den 16. december 2021 af WEPA Hygieneprodukte GmbH og WEPA Deutschland GmbH & Co. KG, sidstnævnte var tidligere Wepa Leuna GmbH und Wepa Papierfabrik Sachsen GmbH til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 6. oktober 2021 i sag T-238/19, Wepa Hygieneprodukte GmbH m.fl. mod Europa-Kommissionen

27

2022/C 73/32

Sag C-796/21 P: Appel iværksat den 16. december 2021 af Forbundsrepublikken til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 6. oktober 2021 i sag T-238/19, Wepa Hygieneprodukte GmbH m.fl. mod Europa-Kommissionen

28

2022/C 73/33

Sag C-800/21 P: Appel iværksat den 17. december 2021 af Infineon Technologies AG og Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 6. oktober 2021 i de forenede sager T-233/19 og T-234/19, Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG og Infineon Technologies AG mod Kommissionen

29

2022/C 73/34

Sag C-803/21 P: Appel iværksat den 17. december 2021 af Versobank AS til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Udvidet Afdeling) den 6. oktober 2021 i forenede sager T-351/18 og T-584/18, Ukrselhosprom PCF og Versobank mod ECB

30

2022/C 73/35

Sag C-828/21 P: Appel iværksat den 22. december 2021 af European Union Copper Task Force til prøvelse af dom afsagt af Retten (Første Afdeling) den 13. oktober 2021 i sag T-153/19, European Union Copper Task Force mod Kommissionen

31

Retten

2022/C 73/36

Sag T-627/16 RENV: Rettens dom af 15. december 2021 — Den Tjekkiske Republik mod Kommissionen (EGFL og ELFUL – udgifter, der er udelukket fra finansiering – udgifter afholdt af Den Tjekkiske Republik – afkoblet direkte støtte – traditionelle kontroller på stedet og kontroller på stedet ved telemåling – forskelle mellem resultaterne af kontrollerne – vinsektoren – kontroller på stedet af investeringer ved prøveudtagning)

32

2022/C 73/37

Sag T-693/16 P RENV-RX: Rettens dom af 15. december 2021 — HG mod Kommissionen (Appel – personalesag – tjenestemænd – udstationering i et tredjeland – bolig stillet til rådighed af administrationen – manglende overholdelse af forpligtelsen til at tage bopæl i boligen med familien – disciplinærsag – disciplinær sanktion i form af suspension af avancement til et højere løntrin – erstatning for den af Unionen lidte skade – vedtægtens artikel 22 – frifindelse – ophævelse efter appel – dom i appelsag prøvet af Domstolen og ophævet – hjemvisning til Retten)

33

2022/C 73/38

Sag T-127/19: Rettens dom af 8. december 2021 — Dyson m.fl. mod Kommissionen (Ansvar uden for kontraktforholdt – energi – direktiv 2010/30/EU – angivelse af energirelaterede produkters energi- og ressourceforbrug ved hjælp af mærkning og standardiserede produktoplysninger – delegeret forordning (EU) nr. 665/2013 – energimærkning af støvsugere – energieffektivitet – målemetode – Rettens annullation – tilstrækkelig kvalificeret tilsidesættelse af en retsregel, der har til formål at tillægge borgerne rettigheder)

33

2022/C 73/39

Sag T-556/19: Rettens dom af 8. december 2021 — Chypre mod EUIPO — Fontana Food (GRILLOUMI) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-ordmærket GRILLOUMI – de ældre nationale certificeringsordmærker ΧΑΛΛΟΥΜΙ HALLOUMI – relativ registreringshindring – ingen risiko for forveksling – lighed mellem tjenesteydelser og varer – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]]

34

2022/C 73/40

Sag T-593/21: Rettens dom af 8. december 2021 — Chypre mod EUIPO — Fontana Food (GRILLOUMI BURGER) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-ordmærket GRILLOUMI BURGER – ældre nationale certificeringsordmærker ΧΑΛΛΟΥΜΙ HALLOUMI – relative registreringshindringer – ingen risiko for forveksling – ingen krænkelse af renomméet – artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5, i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5, i forordning (EU) 2017/1001]]

35

2022/C 73/41

Sag T-595/19: Rettens dom af 8. december 2021 — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi mod EUIPO — Fontana Food (GRILLOUMI BURGER) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-ordmærket GRILLOUMI BURGER – det ældre kollektive EU-ordmærke HALLOUMI – relative registreringshindringer – ingen risiko for forveksling – ingen krænkelse af renomméet – artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5, i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5, i forordning (EU) 2017/1001]]

35

2022/C 73/42

Sag T-247/20: Rettens dom af 8. december 2021 — JP mod Kommissionen (Aktindsigt – forordning (EU) nr. 1049/2001 – dokumenter vedrørende almindelig udvælgelsesprøve EPSO/AD/363/18 afholdt med henblik på ansættelse af administratorer (AD 7) inden for beskatning – begrænsning af begæringen om aktindsigt – afslag på aktindsigt – artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 1049/2001 – undtagelse vedrørende beskyttelse af beslutningsprocessen – artikel 6 i bilag III til vedtægten – udvælgelseskomitéens arbejde fortroligt – delvis aktindsigt – ansvar uden for kontraktforhold)

36

2022/C 73/43

Sag T-294/20: Rettens dom af 8. december 2021 — Talleres de Escoriaza mod EUIPO — Salto Systems (KAAS KEYS AS A SERVICE) [EU-varemærker – ugyldighedssag – EU-varemærker KAAS KEYS AS A SERVICE – absolutte registreringshindringer – beskrivende karakter – artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EU) 2017/1001] – mangel på fornødent særpræg – artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning 2017/1001] – tegn eller angivelser, der er blevet almindelige – artikel 7, stk. 1, litra d), i forordning nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra d), i forordning 2017/1001] – begrundelsespligt – ret til at blive hørt – artikel 94, stk. 1, i forordning 2017/1001]

37

2022/C 73/44

Sag T-569/20: Rettens dom af 15. december 2021 — Stichting Comité N 65 Ondergronds Helvoirt mod Kommissionen (Miljø – forordning (EF) nr. 1367/2006 – medlemsstaternes forpligtelse til at beskytte og forbedre luftkvaliteten – anmodning om intern prøvelse – afvisning af anmodningen fra behandling)

37

2022/C 73/45

Sag T-623/20: Rettens dom af 8. december 2021 — Sun West m.fl. mod Kommissionen (Statsstøtte – produktion af elektrisk energi på solcelleanlæg – forpligtelse til køb af elektricitet til en højere pris end markedsprisen – afslag på en klage – artikel 12, stk. 1, andet afsnit, og artikel 24, stk. 2, i forordning (EU) 2015/1589)

38

2022/C 73/46

Sag T-689/20: Rettens dom af 15. december 2021 — HB mod EIB (Personalesag – ansatte ved EIB – afskedigelse – åbenbart urigtigt skøn – princippet om god forvaltningsskik – retsaktens ophavsmand inkompetent)

39

2022/C 73/47

Sag T-705/20: Rettens dom af 15. december 2021 — OI mod Kommissionen (Personalesag – tjenestemænd – ansættelse – intern udvælgelsesprøve COM/03/AD/18 (AD 6) – afgørelse om ikke at opføre sagsøgerens navn på reservelisten for udvælgelsesprøven – begrundelsespligt – udvælgelseskomitéens fortrolige arbejde – manglende meddelelse af de foreløbige karakterer og af vægtningen af de elementer, en prøve, der er fastsat i meddelelsen om udvælgelsesprøve, består af)

39

2022/C 73/48

Sag T-69/21: Rettens dom af 15. december 2021 — Rotondaro mod Pollini (COLLINI) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-figurmærket COLLINI – de ældre nationale og EU-ordmærker POLLINI og STUDIO POLLINI – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]]

40

2022/C 73/49

Sag T-85/21: Rettens dom af 15. december 2021 QF mod Kommissionen (Personalesag – tjenestemænd – ansættelse – intern udvælgelsesprøve COM/03/AD/18 (AD 6) – afgørelse om ikke at opføre sagsøgerens navn på reservelisten for udvælgelsesprøven – begrundelsespligt – udvælgelseskomitéens fortrolige arbejde – manglende meddelelse af de foreløbige karakterer og af vægtningen af de elementer, en prøve, der er fastsat i meddelelsen om udvælgelsesprøve, består af)

40

2022/C 73/50

Sag T-515/16: Rettens kendelse af 29. november 2021 — Kanellou mod Rådet (Personalesag – tjenestemænd – reform af vedtægten i 2014 – godtgørelse af årlige rejseudgifter og tildeling af rejsedage – åbenbart, at sagen er retligt ugrundet)

41

2022/C 73/51

Sag T-521/16: Rettens kendelse af 29. november 2021 — Bergallou mod Rådet (Personalesag – kontraktansatte – ændring af vedtægten i 2014 – godtgørelse af årlige rejseudgifter og tildeling af rejsedage – åbenbart, at sagen er retligt ugrundet)

42

2022/C 73/52

Sag T-522/16: Rettens kendelse af 29. november 2021 — Nguyen mod Rådet (Personalesag – kontraktansatte – reform af vedtægten i 2014 – godtgørelse af årlige rejseudgifter og tildeling af rejsedage – åbenbart, at sagen er retligt ugrundet)

42

2022/C 73/53

Sag T-524/16: Rettens kendelse af 29. november 2021 — Aresu mod Kommissionen (Personalesag – tjenestemænd – reform af vedtægten i 2014 – rejsedage – tjenestefrihed i forbindelse med rejse til hjemstedet – åbenbart, at sagen er retligt ugrundet)

43

2022/C 73/54

Sag T-709/20 R: Kendelse afsagt af Rettens præsident den 1. december 2021 — OJ mod Kommissionen (Særlige rettergangsformer – personalesag – ansættelse – almindelig udvælgelsesprøve – EPSO’s afgørelse om ikke at forlænge datoerne for multiple choice-prøver på computer – anmodning om foreløbige forholdsregler – ingen uopsættelighed)

44

2022/C 73/55

Sag T-726/20: Rettens kendelse af 29. november 2021 — Grupa Azoty m.fl. mod Kommissionen (Annullationssøgsmål – statsstøtte – retningslinjer for visse statsstøtteforanstaltninger som led i systemet for handel med kvoter for drivhusgasemissioner efter 2021 – støtteberettigede sektorer – udelukkelse af sektoren for fremstilling af gødningsprodukter – ikke umiddelbart berørt – afvisning)

44

2022/C 73/56

Sag T-741/20: Rettens kendelse af 29. november 2021 — Advansa Manufacturing m.fl. mod Kommissionen (Annullationssøgsmål – statsstøtte – retningslinjer for visse statsstøtteforanstaltninger som led i systemet for handel med kvoter for drivhusgasemissioner efter 2021 – støtteberettigede sektorer – udelukkelse af sektoren for fremstilling af kemofibre – ikke umiddelbart berørt – afvisning)

45

2022/C 73/57

Sag T-744/20: Rettens kendelse af 30. november 2021 — Airoldi Metalli mod Kommissionen (Dumping – import af ekstruderet aluminium med oprindelse i Kina – retsakt om indførelse af midlertidig antidumpingtold – retsakt, der ikke kan gøres til genstand for søgsmål – forberedende retsakt – afvisning – endelig antidumpingtold – søgsmålsinteresse ophørt – ufornødent at træffe afgørelse)

45

2022/C 73/58

Sag T-710/21 R: Kendelse afsagt af Rettens præsident den 30. november 2021 — Roos m.fl. mod Parlamentet (Særlige rettergangsformer – Parlamentets medlemmer – betingelser for adgang til Parlamentets bygninger på dets tre arbejdssteder i forbindelse med sundhedskrisen – anmodning om udsættelse af gennemførelse – ingen uopsættelighed)

46

2022/C 73/59

Sag T-711/21 R: Kendelse afsagt af Rettens præsident den 30. november 2021 — ID m.fl. mod Parlamentet (Særlige rettergangsformer – personalesag – betingelser for adgang til Parlamentets bygninger på dets tre arbejdssteder i forbindelse med sundhedskrisen – anmodning om udsættelse af gennemførelse – ingen uopsættelighed)

47

2022/C 73/60

Sag T-713/21: Sag anlagt den 5. november 2021 — Agentur für Globale Gesundheitsverantwortung mod EMA

47

2022/C 73/61

Sag T-733/21: Sag anlagt den 16. november 2021 — Greenspider mod Eismea

48

2022/C 73/62

Sag T-739/21: Sag anlagt den 19. november 2021 — Eurecna mod Kommissionen

49

2022/C 73/63

Sag T-763/21: Sag anlagt den 7. december 2021 — SE mod Kommissionen

50

2022/C 73/64

Sag T-765/21: Sag anlagt den 7. december 2021 — Imdea Materiales mod Kommissionen

50

2022/C 73/65

Sag T-771/21: Sag anlagt den 11. december 2021 — Bategu Gummitechnologie mod Kommissionen

51

2022/C 73/66

Sag T-772/21: Sag anlagt den 13. december 2021 — Brobet mod EUIPO — Efbet Partners (efbet)

52

2022/C 73/67

Sag T-779/21: Sag anlagt den 15. december 2021 — Financiere Batteur mod EUIPO — Leno Beauty (by L.e.n.o beauty)

53

2022/C 73/68

Sag T-781/21: Sag anlagt den 18. december 2021 — EAA mod Kommissionen

54

2022/C 73/69

Sag T-782/21: Sag anlagt den 18. december 2021 — EAA mod Kommissionen

54

2022/C 73/70

Sag T-784/21: Sag anlagt den 20. december 2021 — NP mod Kommissionen

55

2022/C 73/71

Sag T-786/21: Sag anlagt den 20. december 2021 — Team Beverage mod EUIPO (TEAM BUSINESS IT DATEN — PROZESSE — SYSTEME)

56

2022/C 73/72

Sag T-787/21: Sag anlagt den 21. december 2021 — UniSkin mod EUIPO — Unicskin (UNISKIN by Dr. Søren Frankild)

57

2022/C 73/73

Sag T-790/21: Sag anlagt den 22. december 2021 — PL mod Kommissionen

58

2022/C 73/74

Sag T-793/21: Sag anlagt den 21. december 2021 — Front Polisario mod Rådet

59

2022/C 73/75

Sag T-794/21: Sag anlagt den 22. december 2021 — Wenz Kunststoff mod EUIPO — Mouldpro (MOULDPRO)

61

2022/C 73/76

Sag T-795/21: Sag anlagt den 22. december 2021 — Protectoplus mod EUIPO (Li-SAFE)

61

2022/C 73/77

Sag T-797/21: Sag anlagt den 23. december 2021 — Gustopharma Consumer Health mod EUIPO — Helixor Heilmittel (HELIXORIGINAL)

62

2022/C 73/78

Sag T-798/21: Sag anlagt den 23. december 2021 — Gustopharma Consumer Health mod EUIPO — Helixor Heilmittel (HELIXFORTE)

63

2022/C 73/79

Sag T-800/21: Sag anlagt den 28. december 2021 — Fieldpoint (Cypern) mod EUIPO (HYPERLIGHTOPTICS)

63

2022/C 73/80

Sag T-801/21: Sag anlagt den 28. december 2021 — Fieldpoint (Cyprus) mod EUIPO (HYPERLIGHTEYEWEAR)

64

2022/C 73/81

Sag T-802/21: Sag anlagt den 23. december 2021 — just-organic.com mod EUIPO (JUST ORGANIC)

65

2022/C 73/82

Sag T-805/21: Sag anlagt den 23. december 2021 — NS mod Parlamentet

65

2022/C 73/83

Sag T-806/21: Sag anlagt den 27. december 2021 — NT mod EMA

66

2022/C 73/84

Sag T-807/21: Sag anlagt den 29. december 2021 — QI mod Kommissionen

67

2022/C 73/85

Sag T-47/21: Rettens kendelse af 26. november 2021 — Cepewa mod EUIPO — Out of the blue KG (LIEBLINGSMENSCH)

68

2022/C 73/86

Sag T-48/21: Rettens kendelse af 26. november 2021 — Cepewa mod EUIPO — Out of the blue (Lieblingsmensch)

68

---

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

IV Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/1 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/1

---

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

(2022/C 73/01)

Seneste offentliggørelse

EUT C 64 af 7.2.2022

Liste over tidligere offentliggørelser

EUT C 51 af 31.1.2022

EUT C 37 af 24.1.2022

EUT C 24 af 17.1.2022

EUT C 11 af 10.1.2022

EUT C 2 af 3.1.2022

EUT C 513 af 20.12.2021

Teksterne er tilgængelige på:

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

V Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/2 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/2

---

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 9. december 2021 — Kemwater ProChemie s. r. o. mod Odvolací finanční ředitelství (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Nejvyšší správní soud — Den Tjekkiske Republik)

(Sag C-154/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - merværdiafgift (moms) - direktiv 2006/112/EF - artikel 168 - ret til fradrag for indgående afgift - materielle betingelser for fradragsretten - leverandørens egenskab af afgiftspligtig person - bevisbyrde - nægtelse af at indrømme ret til fradrag, når den faktiske leverandør ikke er blevet identificeret - betingelser)

(2022/C 73/02)

Processprog: tjekkisk

Den forelæggende ret

Nejvyšší správní soud

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Kemwater ProChemie s. r. o.

Sagsøgt: Odvolací finanční ředitelství

Konklusion

Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at udøvelse af retten til at fradrage indgående merværdiafgift (moms) skal nægtes, uden at skatte- og afgiftsmyndighederne skal bevise, at den afgiftspligtige person begik momssvig eller vidste eller burde have vidst, at den transaktion, der er blevet påberåbt til støtte for fradragsretten, var led i en sådan svig, når denne afgiftspligtige person — i en situation, hvor den faktiske leverandør af de pågældende varer eller ydelser ikke er blevet identificeret — ikke har bevist, at denne leverandør var en afgiftspligtig person, hvis de oplysninger, der er nødvendige for at kontrollere, at denne leverandør var afgiftspligtig, henset til de faktiske omstændigheder og de oplysninger, som den afgiftspligtige person har fremlagt, ikke foreligger.

---

(1)  EUT C 209 af 22.6.2020.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/3 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/3

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 9. december 2021 — XXXX mod Staatssecretaris van Financiën (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Rechtbank Overijssel– Nederlandene)

(Sag C-217/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - direktiv 2003/88/EF - tilrettelæggelse af arbejdstiden - beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed - artikel 7, stk. 1 - ret til årlig betalt ferie - lønnens størrelse - nedsat løn som følge af uarbejdsdygtighed)

(2022/C 73/03)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Rechtbank Overijssel

Parter i hovedsagen

Sagsøger: XXXX

Sagsøgt: Staatssecretaris van Financiën

Konklusion

Artikel 7, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelsen af arbejdstiden skal fortolkes således, at den er til hinder for nationale bestemmelser og praksis, hvorefter der — når en arbejdstager, som er uarbejdsdygtig som følge af sygdom, udøver sin ret til årlig ferie — ved fastsættelsen af størrelsen af den løn, som arbejdstageren vil få udbetalt i forbindelse med sin årlige betalte ferie, tages hensyn til nedsættelsen som følge af uarbejdsdygtigheden af den løn, der skal betales i den arbejdsperiode, der går forud for lønnen, i hvilken der anmodes om årlig ferie.

---

(1)  EUT C 297 af 7.9.2020.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/3 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/3

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 9. december 2021 — HRVATSKE ŠUME d.o.o., Zagreb, indtrådt i HRVATSKE ŠUME javno poduzeće za gospodarenje šumama i šumskim zemljištima u Republici Hrvatskoj p.o., Zagrebs rettigheder mod BP Europa SE, indtrådt i Deutsche BP AG’ rettigheder, der selv er indtrådt i The Burmah Oil (Deutschland) GmbH’s rettigheder (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Visoki trgovački sud Republike Hrvatske — Kroatien)

(Sag C-242/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde i civile sager - forordning (EF) nr. 44/2001 - artikel 5, nr. 3) - begrebet »sager om erstatning uden for kontrakt« - retslig fuldbyrdelsesprocedure - søgsmål med påstand om tilbagebetaling som følge af ugrundet berigelse - artikel 22, nr. 5) - fuldbyrdelse af retsafgørelser - enekompetence)

(2022/C 73/04)

Processprog: kroatisk

Den forelæggende ret

Visoki trgovački sud Republike Hrvatske

Parter i hovedsagen

Sagsøger: HRVATSKE ŠUME d.o.o., Zagreb, indtrådt i HRVATSKE ŠUME javno poduzeće za gospodarenje šumama i šumskim zemljištima u Republici Hrvatskoj p.o., Zagrebs rettigheder

Sagsøgt: BP Europa SE, indtrådt i Deutsche BP AG’ rettigheder, der selv er indtrådt i The Burmah Oil (Deutschland) GmbH’s rettigheder

Konklusion

| 1) | Artikel 22, nr. 5), i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at et søgsmål om tilbagebetaling som følge af ugrundet berigelse ikke henhører under den enekompetence, som er fastsat i denne bestemmelse, selv om det er blevet anlagt på grund af udløbet af fristen for at kræve tilbagebetaling af beløb, der er uretmæssigt udbetalt under en tvangsfuldbyrdelsesprocedure, inden for rammerne af samme fuldbyrdelsesprocedure. |
| --- | --- |

1)

Artikel 22, nr. 5), i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at et søgsmål om tilbagebetaling som følge af ugrundet berigelse ikke henhører under den enekompetence, som er fastsat i denne bestemmelse, selv om det er blevet anlagt på grund af udløbet af fristen for at kræve tilbagebetaling af beløb, der er uretmæssigt udbetalt under en tvangsfuldbyrdelsesprocedure, inden for rammerne af samme fuldbyrdelsesprocedure.

| 2) | Artikel 5, nr. 3), i forordning nr. 44/2001 skal fortolkes således, at et søgsmål om tilbagebetaling som følge af ugrundet berigelse ikke er omfattet af kompetencereglen i denne bestemmelse. |
| --- | --- |

2)

Artikel 5, nr. 3), i forordning nr. 44/2001 skal fortolkes således, at et søgsmål om tilbagebetaling som følge af ugrundet berigelse ikke er omfattet af kompetencereglen i denne bestemmelse.

---

(1)  EUT C 262 af 10.8.2020.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/4 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/4

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 9. december 2021 — Pro Rauchfrei e.V. mod JS e.K. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)

(Sag C-370/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - fremstilling, præsentation og salg af tobaksvarer - direktiv 2014/40/EU - mærkning og emballering - artikel 8, stk. 8 - sundhedsadvarsler, som hver enkeltpakning med en tobaksvare og eventuel ydre emballage skal være forsynet med - automat til salg af cigaretpakker - sundhedsadvarsler, som ikke kan ses udefra - enkeltpakningers udformning - begrebet »billede« af enkeltpakninger« og eventuel ydre emballage, der henvender sig til forbrugere i Den Europæiske Union)

(2022/C 73/05)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Pro Rauchfrei e.V.

Sagsøgt: JS e.K.

Konklusion

| 1) | Artikel 8, stk. 8, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/40/EU af 3. april 2014 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om fremstilling, præsentation og salg af tobak og relaterede produkter og om ophævelse af direktiv 2001/37/EF skal fortolkes således, at et billede, som ikke er en naturtro gengivelse af en enkeltpakning af cigaretter, men som forbrugeren associerer med en sådan enkelpakning på grund af billedets udformning hvad angår omrids, proportioner, farver og varemærke, udgør et »billede af en enkeltpakning« som omhandlet i denne bestemmelse. |
| --- | --- |

1)

Artikel 8, stk. 8, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/40/EU af 3. april 2014 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om fremstilling, præsentation og salg af tobak og relaterede produkter og om ophævelse af direktiv 2001/37/EF skal fortolkes således, at et billede, som ikke er en naturtro gengivelse af en enkeltpakning af cigaretter, men som forbrugeren associerer med en sådan enkelpakning på grund af billedets udformning hvad angår omrids, proportioner, farver og varemærke, udgør et »billede af en enkeltpakning« som omhandlet i denne bestemmelse.

| 2) | Artikel 8, stk. 8, i direktiv 2014/40 skal fortolkes således, at et billede af en cigaretpakke, der er omfattet af denne bestemmelse, men hvoraf ikke fremgår de sundhedsadvarsler, der er fastsat i kapitel II i afsnit II i dette direktiv, ikke er i overensstemmelse med den nævnte bestemmelse, selv om forbrugeren har mulighed for at se disse advarsler på den cigaretpakke, som svarer til dette billede, inden købet. |
| --- | --- |

2)

Artikel 8, stk. 8, i direktiv 2014/40 skal fortolkes således, at et billede af en cigaretpakke, der er omfattet af denne bestemmelse, men hvoraf ikke fremgår de sundhedsadvarsler, der er fastsat i kapitel II i afsnit II i dette direktiv, ikke er i overensstemmelse med den nævnte bestemmelse, selv om forbrugeren har mulighed for at se disse advarsler på den cigaretpakke, som svarer til dette billede, inden købet.

---

(1)  EUT C 390 af 16.11.2020.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/5 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/5

---

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 9. december 2021 — Agrochem-Maks d.o.o. mod Europa-Kommissionen og Kongeriget Sverige

(Sag C-374/20 P) (1)

(Appel - plantebeskyttelsesmidler - aktivstof - forordning (EF) nr. 1107/2009 - artikel 6, litra f) - bilag II, punkt 2.2 - begrebet »yderligere bekræftende data« - gennemførelsesforordning (EU) nr. 844/2012 - artikel 13, stk. 3 - ikke-fornyelse af godkendelsen af aktivstoffet »oxalsulfuron« med henblik på markedsføring heraf - rækkevidden af den rapporterende medlemsstats afgørelse om antagelse af ansøgningen om fornyelse - retten for denne medlemsstat og Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) til at kræve, at ansøgeren fremlægger supplerende oplysninger - den rapporterende medlemsstats ret til at ændre sit udkast til vurderingsrapporten vedrørende fornyelsen - forsigtighedsprincippet)

(2022/C 73/06)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Agrochem-Maks d.o.o. (ved avocats S. Pappas og A. Pappas)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (først ved X. Lewis, I. Naglis og G. Koleva, derefter ved G. Koleva, som befuldmægtigede) og Kongeriget Sverige (ved J. Lundberg, O. Simonsson, C. Meyer-Seitz, A.M. Runeskjöld, H. Shev, H. Eklinder, R. Shahsavan Eriksson og M. Salborn Hodgson, som befuldmægtigede)

Konklusion

| 1) | Appellen forkastes. |
| --- | --- |

1)

Appellen forkastes.

| 2) | Agrochem-Maks d.o.o bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Agrochem-Maks d.o.o bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.

| 3) | Kongeriget Sverige bærer sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Kongeriget Sverige bærer sine egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 329 af 5.10.2020

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/5 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/5

---

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 9. december 2021 — BT mod Seguros Catalana Occidente og EB (anmodning om præjudiciel afgørelse fra County Court at Birkenhead — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-708/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde på det civil- og handelsretlige område - forordning (EU) nr. 1215/2012 - retternes kompetence og anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område - værneting i forsikringssager - påstand om erstatning for skade lidt af en borger bosat i en medlemsstat som følge af en ulykke i en lejet bolig i en anden medlemsstat - sag anlagt af skadelidte dels mod forsikringsselskabet dels mod den forsikrede ejer af boligen - anvendeligheden af forordningens artikel 13, stk. 3)

(2022/C 73/07)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

County Court at Birkenhead

Parter i hovedsagen

Sagsøger: BT

Sagsøgte: Seguros Catalana Occidente og EB

Konklusion

Artikel 13, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1215/2012 af 12. december 2012 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at såfremt den skadelidte anlægger sag direkte mod forsikringsgiveren i overensstemmelse med artikel 13, stk. 2, kan retten i den medlemsstat, hvor sagsøgeren har bopæl, ikke i henhold til artikel 13, stk. 3, også erklære sig kompetent til at træffe afgørelse om det erstatningskrav, som skadelidte samtidig søger at gøre gældende mod forsikringstageren eller den sikrede, som har bopæl i en anden medlemsstat, og som ikke er blevet inddraget af forsikringsgiveren.

---

(1)  EUT C 110 af 29.3.2021.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/6 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/6

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberlandesgericht Stuttgart (Tyskland) den 13. oktober 2021 — O.K. mod Mercedes-Benz Bank AG

(Sag C-630/21)

(2022/C 73/08)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Oberlandesgericht Stuttgart

Parter i hovedsagen

Sagsøger og appellant: O.K.

Sagsøgt og appelindstævnt: Mercedes-Benz Bank AG

Præjudicielle spørgsmål

| 1. | Skal artikel 14 i direktiv 2008/48/EF (1) fortolkes således, at forbrugeren ikke længere har nogen fortrydelsesret, hvis kreditaftalen er blevet helt opfyldt af begge parter? |
| --- | --- |

1.

Skal artikel 14 i direktiv 2008/48/EF (1) fortolkes således, at forbrugeren ikke længere har nogen fortrydelsesret, hvis kreditaftalen er blevet helt opfyldt af begge parter?

| 2. | Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende:
  Er artikel 14 i direktiv 2008/48 til hinder for bestemmelser i en medlemsstats nationale lovgivning, der medfører, at forbrugerens fortrydelsesret ikke længere kan udøves, hvis kreditaftalen er blevet helt opfyldt af begge parter? |
| --- | --- |

2.

Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende:

Er artikel 14 i direktiv 2008/48 til hinder for bestemmelser i en medlemsstats nationale lovgivning, der medfører, at forbrugerens fortrydelsesret ikke længere kan udøves, hvis kreditaftalen er blevet helt opfyldt af begge parter?

| 3. | Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende og det andet spørgsmål besvares bekræftende:
  Er artikel 14, stk. 3, i direktiv 2008/48 til hinder for bestemmelser i en medlemsstats nationale lovgivning, hvorefter en forbruger, der har udøvet sin fortrydelsesret i henhold til artikel 14, stk. 1, i direktiv 2008/48 på gyldig vis, har ret til kompensation fra kreditgiveren for dennes anvendelse af de beløb, som forbrugeren har betalt til kreditgiveren inden udøvelse af fortrydelsesretten? |
| --- | --- |

3.

Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende og det andet spørgsmål besvares bekræftende:

Er artikel 14, stk. 3, i direktiv 2008/48 til hinder for bestemmelser i en medlemsstats nationale lovgivning, hvorefter en forbruger, der har udøvet sin fortrydelsesret i henhold til artikel 14, stk. 1, i direktiv 2008/48 på gyldig vis, har ret til kompensation fra kreditgiveren for dennes anvendelse af de beløb, som forbrugeren har betalt til kreditgiveren inden udøvelse af fortrydelsesretten?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF af 23.4.2008 om forbrugerkreditaftaler og om ophævelse af Rådets direktiv 87/102/EØF (EUT 2008, L 133, s. 66).

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/6 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/6

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Okręgowy w Słupsku (Polen) den 25. oktober 2021 — straffesag mod D.K.

(Sag C-647/21)

(2022/C 73/09)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Okręgowy w Słupsku

Part i hovedsagen

D.K.

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU sammenholdt med chartrets artikel 47, fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for nationale bestemmelser såsom artikel 47b, stk. 5 og 6, sammenholdt med artikel 30, stk. 1, og artikel 24, stk. 1, i ustawa z dnia 27 lipca 2001 r. — Prawo o ustroju sądów powszechnych (lov om de almindelige domstole af 27.7.2001) hvorefter et national domstolsorgan, såsom et dommerkollegium, har beføjelse til at fritage en dommer ved denne ret fra forpligtelsen til at undersøge visse af eller alle de sager, der er tildelt den pågældende, når:






  a) | der i et dommerkollegium i medfør af lovgivningen indgår retspræsidenter, der er udnævnt til disse embeder af en udøvende myndighed, såsom justitsministeren, der samtidig er generalstatsadvokat; |
| --- | --- | --- |

1)

Skal artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU sammenholdt med chartrets artikel 47, fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for nationale bestemmelser såsom artikel 47b, stk. 5 og 6, sammenholdt med artikel 30, stk. 1, og artikel 24, stk. 1, i ustawa z dnia 27 lipca 2001 r. — Prawo o ustroju sądów powszechnych (lov om de almindelige domstole af 27.7.2001) hvorefter et national domstolsorgan, såsom et dommerkollegium, har beføjelse til at fritage en dommer ved denne ret fra forpligtelsen til at undersøge visse af eller alle de sager, der er tildelt den pågældende, når:

a)

der i et dommerkollegium i medfør af lovgivningen indgår retspræsidenter, der er udnævnt til disse embeder af en udøvende myndighed, såsom justitsministeren, der samtidig er generalstatsadvokat;

| b) | dommeren fritages fra forpligtelsen til at behandle de sager, der er tildelt den pågældende, uden dennes samtykke; |
| --- | --- |

b)

dommeren fritages fra forpligtelsen til at behandle de sager, der er tildelt den pågældende, uden dennes samtykke;

| c) | national ret ikke indeholder kriterier, der skal følges af dommerkollegiet når det fritager en dommer fra forpligtelsen til at behandle de sager, der er tildelt den pågældende, eller en forpligtelse til at begrunde fritagelsen eller til at foretage domstolsprøvelse af en sådan fritagelse; |
| --- | --- |

c)

national ret ikke indeholder kriterier, der skal følges af dommerkollegiet når det fritager en dommer fra forpligtelsen til at behandle de sager, der er tildelt den pågældende, eller en forpligtelse til at begrunde fritagelsen eller til at foretage domstolsprøvelse af en sådan fritagelse;

| d) | nogle medlemmer af dommerkollegiet blev udnævnt til dommerembeder under omstændigheder, der svarer til dem, der henvises til i Domstolens dom af 15. juli 2021, Kommissionen mod Polen (disciplinærordning, der finder anvendelse på dommere) (C-791/19, EU:C:2021:596)? |
| --- | --- |

d)

nogle medlemmer af dommerkollegiet blev udnævnt til dommerembeder under omstændigheder, der svarer til dem, der henvises til i Domstolens dom af 15. juli 2021, Kommissionen mod Polen (disciplinærordning, der finder anvendelse på dommere) (C-791/19, EU:C:2021:596)?

| 2) | Skal de i det første spørgsmål nævnte bestemmelser samt princippet om forrang fortolkes således, at de giver beføjelse til (eller forpligter) en national domstol — der behandler en straffesag inden for anvendelsesområdet af direktiv 2016/343 (1), hvis dommer er blevet fritaget fra forpligtelsen til at behandle sager som beskrevet i det første spørgsmål — og eventuelle statslige myndigheder til at se bort fra en handling foretaget af dommerkollegiet og andre efterfølgende handlinger, såsom en afgørelse om fornyet tildeling af sager, herunder hovedsagen, uden om den fritagne dommer, således at den pågældende dommer vil kunne fortsætte med at sidde i dommerpanelet, der behandler denne sag? |
| --- | --- |

2)

Skal de i det første spørgsmål nævnte bestemmelser samt princippet om forrang fortolkes således, at de giver beføjelse til (eller forpligter) en national domstol — der behandler en straffesag inden for anvendelsesområdet af direktiv 2016/343 (1), hvis dommer er blevet fritaget fra forpligtelsen til at behandle sager som beskrevet i det første spørgsmål — og eventuelle statslige myndigheder til at se bort fra en handling foretaget af dommerkollegiet og andre efterfølgende handlinger, såsom en afgørelse om fornyet tildeling af sager, herunder hovedsagen, uden om den fritagne dommer, således at den pågældende dommer vil kunne fortsætte med at sidde i dommerpanelet, der behandler denne sag?

| 3) | Skal de bestemmelser, der henvises til i det første spørgsmål, såvel som princippet om forrang, fortolkes således, at der i den nationale retsorden i straffesager omfattet af anvendelsesområdet for direktiv 2016/34, skal være adgang til retsmidler, der garanterer procesdeltagere, såsom den tiltalte i hovedsagen, mulighed for efterprøvelse og adgang til appel af afgørelser som det i [det første spørgsmål] nævnte, der skal kunne medføre en ændring af sammensætningen af dommerpanelet, der behandler sagen, og som følge heraf fritage den indtil da udpegede dommer, der skal behandle sagen, fra forpligtelsen til at behandle sagen på den måde, der er beskrevet i det første spørgsmål? |
| --- | --- |

3)

Skal de bestemmelser, der henvises til i det første spørgsmål, såvel som princippet om forrang, fortolkes således, at der i den nationale retsorden i straffesager omfattet af anvendelsesområdet for direktiv 2016/34, skal være adgang til retsmidler, der garanterer procesdeltagere, såsom den tiltalte i hovedsagen, mulighed for efterprøvelse og adgang til appel af afgørelser som det i [det første spørgsmål] nævnte, der skal kunne medføre en ændring af sammensætningen af dommerpanelet, der behandler sagen, og som følge heraf fritage den indtil da udpegede dommer, der skal behandle sagen, fra forpligtelsen til at behandle sagen på den måde, der er beskrevet i det første spørgsmål?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/343 af 9.3.2016 om styrkelse af visse aspekter af uskyldsformodningen og retten til at være til stede under retssagen i straffesager (EUT 2016, L 65, s. 1).

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/7 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/7

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Okręgowy w Słupsku (Polen) den 25. oktober 2021 — straffesag mod M.C. og M.F.

(Sag C-648/21)

(2022/C 73/10)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Okręgowy w Słupsku

Tiltalte i straffesagen

M.C. og M.F.

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU sammenholdt med chartrets artikel 47, fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for nationale bestemmelser såsom artikel 47b, stk. 5 og 6, sammenholdt med artikel 30, stk. 1, og artikel 24, stk. 1, i ustawa z dnia 27 lipca 2001 r. — Prawo o ustroju sądów powszechnych (lov om de almindelige domstole af 27.7.2001) hvorefter et national domstolsorgan, såsom et dommerkollegium, har beføjelse til at fritage en dommer ved denne ret fra forpligtelsen til at undersøge visse af eller alle de sager, der er tildelt den pågældende, når:






  a) | der i et dommerkollegium i medfør af lovgivningen indgår retspræsidenter, der er udnævnt til disse embeder af en udøvende myndighed, såsom justitsministeren, der samtidig er generalstatsadvokat; |
| --- | --- | --- |

1)

Skal artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU sammenholdt med chartrets artikel 47, fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for nationale bestemmelser såsom artikel 47b, stk. 5 og 6, sammenholdt med artikel 30, stk. 1, og artikel 24, stk. 1, i ustawa z dnia 27 lipca 2001 r. — Prawo o ustroju sądów powszechnych (lov om de almindelige domstole af 27.7.2001) hvorefter et national domstolsorgan, såsom et dommerkollegium, har beføjelse til at fritage en dommer ved denne ret fra forpligtelsen til at undersøge visse af eller alle de sager, der er tildelt den pågældende, når:

a)

der i et dommerkollegium i medfør af lovgivningen indgår retspræsidenter, der er udnævnt til disse embeder af en udøvende myndighed, såsom justitsministeren, der samtidig er generalstatsadvokat;

| b) | dommeren fritages fra forpligtelsen til at behandle de sager, der er tildelt den pågældende, uden dennes samtykke; |
| --- | --- |

b)

dommeren fritages fra forpligtelsen til at behandle de sager, der er tildelt den pågældende, uden dennes samtykke;

| c) | national ret ikke indeholder kriterier, der skal følges af dommerkollegiet når det fritager en dommer fra forpligtelsen til at behandle de sager, der er tildelt den pågældende, eller en forpligtelse til at begrunde fritagelsen eller til at foretage domstolsprøvelse af en sådan fritagelse; |
| --- | --- |

c)

national ret ikke indeholder kriterier, der skal følges af dommerkollegiet når det fritager en dommer fra forpligtelsen til at behandle de sager, der er tildelt den pågældende, eller en forpligtelse til at begrunde fritagelsen eller til at foretage domstolsprøvelse af en sådan fritagelse;

| d) | nogle medlemmer af dommerkollegiet blev udnævnt til dommerembeder under omstændigheder, der svarer til dem, der henvises til i Domstolens dom af 15. juli 2021, Kommissionen mod Polen (disciplinærordning, der finder anvendelse på dommere) (C-791/19, EU:C:2021:596)? |
| --- | --- |

d)

nogle medlemmer af dommerkollegiet blev udnævnt til dommerembeder under omstændigheder, der svarer til dem, der henvises til i Domstolens dom af 15. juli 2021, Kommissionen mod Polen (disciplinærordning, der finder anvendelse på dommere) (C-791/19, EU:C:2021:596)?

| 2) | Skal de i det første spørgsmål nævnte bestemmelser samt princippet om forrang fortolkes således, at de giver beføjelse til (eller forpligter) en national domstol — der behandler en straffesag inden for anvendelsesområdet af direktiv 2016/343 (1), hvis dommer er blevet fritaget fra forpligtelsen til at behandle sager som beskrevet i det første spørgsmål — og eventuelle statslige myndigheder til at se bort fra en handling foretaget af dommerkollegiet og andre efterfølgende handlinger, såsom en afgørelse om fornyet tildeling af sager, herunder hovedsagen, uden om den fritagne dommer, således at den pågældende dommer vil kunne fortsætte med at sidde i dommerpanelet, der behandler denne sag? |
| --- | --- |

2)

Skal de i det første spørgsmål nævnte bestemmelser samt princippet om forrang fortolkes således, at de giver beføjelse til (eller forpligter) en national domstol — der behandler en straffesag inden for anvendelsesområdet af direktiv 2016/343 (1), hvis dommer er blevet fritaget fra forpligtelsen til at behandle sager som beskrevet i det første spørgsmål — og eventuelle statslige myndigheder til at se bort fra en handling foretaget af dommerkollegiet og andre efterfølgende handlinger, såsom en afgørelse om fornyet tildeling af sager, herunder hovedsagen, uden om den fritagne dommer, således at den pågældende dommer vil kunne fortsætte med at sidde i dommerpanelet, der behandler denne sag?

| 3) | Skal de bestemmelser, der henvises til i det første spørgsmål, såvel som princippet om forrang, fortolkes således, at der i den nationale retsorden i straffesager omfattet af anvendelsesområdet for direktiv 2016/34, skal være adgang til retsmidler, der garanterer procesdeltagere, såsom den tiltalte i hovedsagen, mulighed for efterprøvelse og adgang til appel af afgørelser som det i [det første spørgsmål] nævnte, der skal kunne medføre en ændring af sammensætningen af dommerpanelet, der behandler sagen, og som følge heraf fritage den indtil da udpegede dommer, der skal behandle sagen, fra forpligtelsen til at behandle sagen på den måde, der er beskrevet i det første spørgsmål? |
| --- | --- |

3)

Skal de bestemmelser, der henvises til i det første spørgsmål, såvel som princippet om forrang, fortolkes således, at der i den nationale retsorden i straffesager omfattet af anvendelsesområdet for direktiv 2016/34, skal være adgang til retsmidler, der garanterer procesdeltagere, såsom den tiltalte i hovedsagen, mulighed for efterprøvelse og adgang til appel af afgørelser som det i [det første spørgsmål] nævnte, der skal kunne medføre en ændring af sammensætningen af dommerpanelet, der behandler sagen, og som følge heraf fritage den indtil da udpegede dommer, der skal behandle sagen, fra forpligtelsen til at behandle sagen på den måde, der er beskrevet i det første spørgsmål?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/343 af 9.3.2016 om styrkelse af visse aspekter af uskyldsformodningen og retten til at være til stede under retssagen i straffesager (EUT 2016, L 65, s. 1).

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/8 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/8

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgerichtshof (Østrig) den 27. oktober 2021 — FW og CE

(Sag C-650/21)

(2022/C 73/11)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Verwaltungsgerichtshof

Parter i hovedsagen

Revisionsappellanter: FW og CE

Sagsøgte myndigheder: Landespolizeidirektion Niederösterreich og Finanzamt Österreich

Præjudicielle spørgsmål

| 1. | Skal EU-retten, navnlig artikel 1, 2 og 6 i direktiv 2000/78/EF (1), sammenholdt med artikel 21 i chartret om grundlæggende rettigheder, fortolkes således, at den er til hinder for en national ordning, hvorved en lønordning, der indebærer en forskelsbehandling på grund af alder, erstattes med en ny lønordning, i hvilken indplaceringen af en tjenestemand fortsat sker på grundlag af den lønanciennitet, der beregnes i henhold til den gamle lønordning for en bestemt overførselsmåned (februar 2015) og dermed uden at være fri for forskelsbehandling, idet der ganske vist foretages en korrektion med hensyn til de oprindeligt beregnede tjenesteperioder ved at beregne en referenceskæringsdato, hvorved det imidlertid for så vidt angår perioder efter det fyldte 18. år, kun er de øvrige perioder, der kun skal medregnes med 50 %, der kan efterprøves, og hvorved udvidelsen med fire år af det tidsrum, hvori tjenesteperioder skal medregnes, modsvares af, at de øvrige perioder, der skal medregnes med 50 %, ved beregningen af referenceskæringsdatoen kun skal medregnes, for så vidt som de udgør mere end fire år, der skal medregnes med 50 % (generel periodeafkortning med fire år, der skal medregnes med 50 %)? |
| --- | --- |

1.

Skal EU-retten, navnlig artikel 1, 2 og 6 i direktiv 2000/78/EF (1), sammenholdt med artikel 21 i chartret om grundlæggende rettigheder, fortolkes således, at den er til hinder for en national ordning, hvorved en lønordning, der indebærer en forskelsbehandling på grund af alder, erstattes med en ny lønordning, i hvilken indplaceringen af en tjenestemand fortsat sker på grundlag af den lønanciennitet, der beregnes i henhold til den gamle lønordning for en bestemt overførselsmåned (februar 2015) og dermed uden at være fri for forskelsbehandling, idet der ganske vist foretages en korrektion med hensyn til de oprindeligt beregnede tjenesteperioder ved at beregne en referenceskæringsdato, hvorved det imidlertid for så vidt angår perioder efter det fyldte 18. år, kun er de øvrige perioder, der kun skal medregnes med 50 %, der kan efterprøves, og hvorved udvidelsen med fire år af det tidsrum, hvori tjenesteperioder skal medregnes, modsvares af, at de øvrige perioder, der skal medregnes med 50 %, ved beregningen af referenceskæringsdatoen kun skal medregnes, for så vidt som de udgør mere end fire år, der skal medregnes med 50 % (generel periodeafkortning med fire år, der skal medregnes med 50 %)?

| 2. | Skal det første spørgsmål besvares anderledes i de sager, hvor der ganske vist allerede var blevet fastsat en endelig ny skæringsdato for oprykning, inden den anden lov til ændring af de tjenesteretlige regler af 2019 trådte i kraft, men denne endnu ikke havde fået indvirkning på tjenestemandens lønretlige stilling, idet myndighedens afgørelse ikke blev truffet ved direkte anvendelse af EU-retten, og hvor referenceskæringsdatoen nu på ny skal beregnes med hensyn til den skæringsdato for oprykning, der er fastsat på en måde, der indebærer en forskelsbehandling på grund af alder, nu uden hensyntagen til den i mellemtiden fastsatte oprykningsskæringsdato, og de øvrige perioder, der skal medregnes med 50 %, er omfattet af den generelle periodeafkortning? |
| --- | --- |

2.

Skal det første spørgsmål besvares anderledes i de sager, hvor der ganske vist allerede var blevet fastsat en endelig ny skæringsdato for oprykning, inden den anden lov til ændring af de tjenesteretlige regler af 2019 trådte i kraft, men denne endnu ikke havde fået indvirkning på tjenestemandens lønretlige stilling, idet myndighedens afgørelse ikke blev truffet ved direkte anvendelse af EU-retten, og hvor referenceskæringsdatoen nu på ny skal beregnes med hensyn til den skæringsdato for oprykning, der er fastsat på en måde, der indebærer en forskelsbehandling på grund af alder, nu uden hensyntagen til den i mellemtiden fastsatte oprykningsskæringsdato, og de øvrige perioder, der skal medregnes med 50 %, er omfattet af den generelle periodeafkortning?

| 3. | Skal EU-retten, navnlig artikel 1, 2 og 6 i direktiv 2000/78/EF, sammenholdt med artikel 21 i chartret om grundlæggende rettigheder, fortolkes således, at den er til hinder for en national ordning, hvorved perioder i et uddannelsesforløb ved en regional enhed ved beregningen af referenceskæringsdatoen på trods af omberegning af lønancienniteten og den lønretlige stilling kun skal medregnes, såfremt tjenestemanden har tiltrådt ansættelsesforholdet efter den 31. marts 2000, og disse perioder i modsat fald kun medregnes som øvrige perioder, der skal medregnes med 50 %, og dermed er omfattet af den generelle periodeafkortning, idet denne ordning tendentielt stiller tjenestemænd med lange ansættelsesforhold ringere? |
| --- | --- |

3.

Skal EU-retten, navnlig artikel 1, 2 og 6 i direktiv 2000/78/EF, sammenholdt med artikel 21 i chartret om grundlæggende rettigheder, fortolkes således, at den er til hinder for en national ordning, hvorved perioder i et uddannelsesforløb ved en regional enhed ved beregningen af referenceskæringsdatoen på trods af omberegning af lønancienniteten og den lønretlige stilling kun skal medregnes, såfremt tjenestemanden har tiltrådt ansættelsesforholdet efter den 31. marts 2000, og disse perioder i modsat fald kun medregnes som øvrige perioder, der skal medregnes med 50 %, og dermed er omfattet af den generelle periodeafkortning, idet denne ordning tendentielt stiller tjenestemænd med lange ansættelsesforhold ringere?

---

(1)  Rådets direktiv 2000/78/EF af 27.11.2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv (EFT 2000, L 303, s. 16).

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/9 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/9

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Raad van State (Belgien) den 29. oktober 2021 — VZW Belgische Vereniging van de Industrie van Plantenbeschermingsmiddelen (PHYTOFAR) mod Vlaams Gewest

(Sag C-658/21)

(2022/C 73/12)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Raad van State

Parter i hovedsagen

Sagsøger: VZW Belgische Vereniging van de Industrie van Plantenbeschermingsmiddelen (PHYTOFAR)

Sagsøgt: Vlaams Gewest

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 5, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/1535 (1) af 9. september 2015 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester fortolkes således, at et forbud mod, at personer, der ikke har en godkendelse hertil (fytolicens), anvender pesticider, der indeholder glyphosat, på grundstykker til privat brug, må anses for at vedrøre en teknisk forskrift, som i henhold til denne artikel skulle være meddelt Europa-Kommissionen?

---

(1)  EUT 2015, L 241, s. 1.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/10 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/10

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgerichtshof (Østrig) den 5. november 2021 — Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

(Sag C-663/21)

(2022/C 73/13)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Verwaltungsgerichtshof

Parter i hovedsagen

Appellerende myndighed: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

Øvrige procesdeltager: AA

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal der ved vurderingen af, om den status som asylberettiget, som en flygtning tidligere er blevet tildelt af den kompetente myndighed, kan tilbagekaldes af den grund, der er fastsat i artikel 14, stk. 4, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/95/EU (1) af 13. december 2011 om fastsættelse af standarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som personer med international beskyttelse, for en ensartet status for flygtninge eller for personer, der er berettiget til subsidiær beskyttelse, og for indholdet af en sådan beskyttelse (omarbejdning), foretages en interesseafvejning som selvstændigt kriterium, hvorefter tilbagekaldelsen er betinget af, at offentlighedens interesser i tilbagesendelsen skal veje tungere end flygtningens interesse i opretholdelsen af tilflugtsstatens beskyttelse, idet forbrydelsens forkastelige karakter og den potentielle fare for samfundet skal opvejes mod udlændingens beskyttelsesinteresser — herunder omfanget og arten af de foranstaltninger, som den pågældende risikerer at blive genstand for? |
| --- | --- |

1)

Skal der ved vurderingen af, om den status som asylberettiget, som en flygtning tidligere er blevet tildelt af den kompetente myndighed, kan tilbagekaldes af den grund, der er fastsat i artikel 14, stk. 4, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/95/EU (1) af 13. december 2011 om fastsættelse af standarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som personer med international beskyttelse, for en ensartet status for flygtninge eller for personer, der er berettiget til subsidiær beskyttelse, og for indholdet af en sådan beskyttelse (omarbejdning), foretages en interesseafvejning som selvstændigt kriterium, hvorefter tilbagekaldelsen er betinget af, at offentlighedens interesser i tilbagesendelsen skal veje tungere end flygtningens interesse i opretholdelsen af tilflugtsstatens beskyttelse, idet forbrydelsens forkastelige karakter og den potentielle fare for samfundet skal opvejes mod udlændingens beskyttelsesinteresser — herunder omfanget og arten af de foranstaltninger, som den pågældende risikerer at blive genstand for?

| 2) | Er bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF (2) af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, navnlig artikel 4, 6, 8 og 9, til hinder for en national ordning, hvorefter der skal vedtages en afgørelse om tilbagesendelse over for en tredjelandsstatsborger, hvis hidtidige opholdstilladelse som flygtning inddrages ved tilbagekaldelse af statussen som asylberettiget, selv hvis det allerede på tidspunktet for vedtagelsen af afgørelsen om tilbagesendelse står klart, at en udsendelse vil være ulovlig på ubestemt tid som følge af forbuddet mod refoulement, og dette også fastslås ved en endelig afgørelse? |
| --- | --- |

2)

Er bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF (2) af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, navnlig artikel 4, 6, 8 og 9, til hinder for en national ordning, hvorefter der skal vedtages en afgørelse om tilbagesendelse over for en tredjelandsstatsborger, hvis hidtidige opholdstilladelse som flygtning inddrages ved tilbagekaldelse af statussen som asylberettiget, selv hvis det allerede på tidspunktet for vedtagelsen af afgørelsen om tilbagesendelse står klart, at en udsendelse vil være ulovlig på ubestemt tid som følge af forbuddet mod refoulement, og dette også fastslås ved en endelig afgørelse?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/95/EU af 13.12.2011 om fastsættelse af standarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som personer med international beskyttelse, for en ensartet status for flygtninge eller for personer, der er berettiget til subsidiær beskyttelse, og for indholdet af en sådan beskyttelse (omarbejdning) (EUT 2011, L 337, s. 9).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold (EUT 2008, L 348, s. 98).

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/10 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/10

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgien) den 11. november 2021 — UL og SA Royal Antwerp Football Club mod Union royale belge des sociétés de football association ASBL

(Sag C-680/21)

(2022/C 73/14)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: UL og SA Royal Antwerp Football Club

Sagsøgte: Union royale belge des sociétés de football association ASBL

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 101 TEUF fortolkes således, at den er til hinder for den plan vedrørende »LUS«, der blev vedtaget den 2. februar 2005 af UEFA’s eksekutivkomité, som blev godkendt af UEFA’s 52 medlemsforbund i Tallinn den 21. april 2005 og gennemført ved reglementer vedtaget af såvel UEFA som af de forbund, der er medlemmer af UEFA? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 101 TEUF fortolkes således, at den er til hinder for den plan vedrørende »LUS«, der blev vedtaget den 2. februar 2005 af UEFA’s eksekutivkomité, som blev godkendt af UEFA’s 52 medlemsforbund i Tallinn den 21. april 2005 og gennemført ved reglementer vedtaget af såvel UEFA som af de forbund, der er medlemmer af UEFA?

| 2) | Skal artikel 45 TEUF og 101 TEUF fortolkes således, at de er til hinder for anvendelsen af reglerne om optagelse og tilpasning på match-arket for lokalt uddannede spillere, og som er formaliseret i artikel P335.11 og P.1422 i URBSFA’s forbundsreglement og gentaget i artikel B4.1[12] i afsnit 4 og B6 109 i afsnit 6 i den nye bekendtgørelse fra URBSFA? |
| --- | --- |

2)

Skal artikel 45 TEUF og 101 TEUF fortolkes således, at de er til hinder for anvendelsen af reglerne om optagelse og tilpasning på match-arket for lokalt uddannede spillere, og som er formaliseret i artikel P335.11 og P.1422 i URBSFA’s forbundsreglement og gentaget i artikel B4.1[12] i afsnit 4 og B6 109 i afsnit 6 i den nye bekendtgørelse fra URBSFA?

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/11 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/11

---

Appel iværksat den 18. november 2021 af EDP España, S.A. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 8. september 2021 i sag T-328/18, Naturgy Energy Group mod Kommissionen

(Sag C-693/21 P)

(2022/C 73/15)

Processprog: spansk

Parter

Appellant: EDP España, S.A. (ved abogados J.L. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo og V. Romero Algarra)

De andre parter i appelsagen: Naturgy Energy Group, S.A., tidligere Gas Natural SDG, S.A., Europa-Kommissionen, Viesgo Producción, S.L., indtrådt i rettighederne efter Viesgo Generación, S.L.

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | De påberåbte annullationsanbringender antages til realitetsbehandling og tiltrædes. |
| --- | --- |

—

De påberåbte annullationsanbringender antages til realitetsbehandling og tiltrædes.

| — | Rettens dom af 8. september 2021 i sag T-328/18, Naturgy Energy Group, S.A. mod Kommissionen, ophæves. |
| --- | --- |

—

Rettens dom af 8. september 2021 i sag T-328/18, Naturgy Energy Group, S.A. mod Kommissionen, ophæves.

| — | Europa-Kommissionens afgørelse C(2017) 7733 endelig af 27. november 2017 om statsstøtte SA.47912 (2017/NN) (1) — Spaniens vedtagelse af et miljømæssigt incitament for kulfyrede kraftværker, der indledte den formelle undersøgelsesprocedure efter artikel 108, stk. 2, TEUF, annulleres. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionens afgørelse C(2017) 7733 endelig af 27. november 2017 om statsstøtte SA.47912 (2017/NN) (1) — Spaniens vedtagelse af et miljømæssigt incitament for kulfyrede kraftværker, der indledte den formelle undersøgelsesprocedure efter artikel 108, stk. 2, TEUF, annulleres.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten har nedlagt påstand om ophævelse af den appellerede dom på baggrund af følgende anbringender:

Første anbringende: Retten fortolkede og anvendte begrundelsespligten fejlagtigt for så vidt angår begrebet selektivitet.

Appellanten har gjort gældende, at Retten undlod at udlede den retsvirkning, som følger af Unionens retsinstansers praksis, og hvis anvendelse afvises i den foreliggende sag, dvs., at manglende begrundelse for så vidt angår begrebet selektivitet skal medføre annullation af den afgørelsen om at indlede en undersøgelsesprocedure. Retten forsøgte i øvrigt at afhjælpe denne manglende begrundelse ved, i modsætning til det der fremgår af retspraksis, at genskabe den manglende begrundelse på baggrund af de forskellige afsnit i afgørelse.

Andet anbringende: For så vidt som Domstolen ikke tiltræder det første appelanbringende, fortolkede og anvendte Retten artikel 107, stk. 1, TEUF vedrørende begrebet selektivitet, fejlagtigt.

Appellanten gør navnlig gældende, at Retten begik en fejl i vurderingen af, at dens kontrol var begrænset til spørgsmålet om, hvorvidt Kommissionen anlagde et åbenbart urigtigt skøn. Retten begik en fejl, idet den i sin vurdering af spørgsmålet lagde vægt på, hvorvidt parterne »åbenbart« havde bevist, at Kommissionen havde begået en fejl i dens vurdering, og ikke det relevante spørgsmål, nemlig hvorvidt Kommissionens vurdering af selektiviteten var fejlagtig eller ej. Under alle omstændigheder, også såfremt den anvendte undersøgelse var den korrekte, burde Retten være nået frem til, at Kommissionen havde anlagt et åbenbart urigtigt skøn i undersøgelsen af betingelsen om selektivitet.

---

(1)  EUT 2018, C 80, s, 20.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/12 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/12

---

Appel iværksat den 18. november 2021 af GABO:mi til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 9. september 2021 i sag T-881/19, GABO:mi mod Kommissionen

(Sag C-696/21 P)

(2022/C 73/16)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbH & Co. KG (ved Rechtsanwalt Ch. Mayer)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Den appellerede kendelse ophæves, for så vidt som den ikke vedrører de tilskudsaftaler, der blev undertegnet af REA eller IMI-JU (CANCER-ID, DIACAT, EU-AIMS, EUC2LID, EUROFORGEN, ONCOTRACK, RADAR-CNS), og appelindstævnte tilpligtes at betale 1 304 465,36 EUR med tillæg af renter på 74 024,01 EUR til Ivo-Meinert Willrodt som kurator for GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbhH & Co. KG. |
| --- | --- |

—

Den appellerede kendelse ophæves, for så vidt som den ikke vedrører de tilskudsaftaler, der blev undertegnet af REA eller IMI-JU (CANCER-ID, DIACAT, EU-AIMS, EUC2LID, EUROFORGEN, ONCOTRACK, RADAR-CNS), og appelindstævnte tilpligtes at betale 1 304 465,36 EUR med tillæg af renter på 74 024,01 EUR til Ivo-Meinert Willrodt som kurator for GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbhH & Co. KG.

| — | Subsidiært ophæves den appellerede kendelse, for så vidt som den ikke vedrører de tilskudsaftaler, der blev undertegnet af REA eller IMI-JU (CANCER-ID, DIACAT, EU-AIMS, EUC2LID, EUROFORGEN, ONCOTRACK, RADAR-CNS), og det fastslås, at det søgsmål, som appellanten anlagde ved Den Europæiske Unions Ret, kan antages til realitetsbehandling, og sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret med henblik på, at denne træffer afgørelse om sagens realitet. |
| --- | --- |

—

Subsidiært ophæves den appellerede kendelse, for så vidt som den ikke vedrører de tilskudsaftaler, der blev undertegnet af REA eller IMI-JU (CANCER-ID, DIACAT, EU-AIMS, EUC2LID, EUROFORGEN, ONCOTRACK, RADAR-CNS), og det fastslås, at det søgsmål, som appellanten anlagde ved Den Europæiske Unions Ret, kan antages til realitetsbehandling, og sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret med henblik på, at denne træffer afgørelse om sagens realitet.

| — | Subsidiært ophæves den appellerede kendelse, for så vidt som den ikke vedrører de tilskudsaftaler, der blev undertegnet af REA eller IMI-JU, og sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret. |
| --- | --- |

—

Subsidiært ophæves den appellerede kendelse, for så vidt som den ikke vedrører de tilskudsaftaler, der blev undertegnet af REA eller IMI-JU, og sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret.

| — | Appelindstævnte tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Appelindstævnte tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender og væsentligste argumenter

1.   Det første appelanbringende: Tilsidesættelse af retten til en retfærdig rettergang på grund af en tilsidesættelse af pligten til underretning

Med afvisningen af søgsmålet uden på forhånd at have underrettet appellanten om den manglende præcision med hensyn til sagens genstand, har Retten tilsidesat retten til en retfærdig rettergang.

Denne rettighed, som er sikret ved chartrets artikel 47, må indebære en omsorgspligt i forhold til sagens parter, som her er konkretiseret ved en pligt til udtrykkeligt at underrette parterne om rettens retsopfattelse inden der træffes afgørelse, og opfordre dem til at fremsætte bemærkninger eller, om nødvendigt, til at fremkomme med en yderligere afklaring. Dette må navnlig gælde i en sag som den foreliggende, hvor der tilsyneladende også er misforståelser med hensyn til omfanget af dokumenter til rådighed for appellanten (sagsøgeren på dette tidspunkt) og hvor kravet — efter Rettens opfattelse — ganske enkelt ikke var tilstrækkeligt begrundet.

2.   Det andet appelanbringende: Ukorrekt anvendelse af artikel 76, litra d), i Rettens procesreglement

Rettens konstatering af, at stævningen ikke overholdt kravene i artikel 76, litra d), i Rettens procesreglement, er retligt forkert. Retten overskrider kravene for dokumentation i henhold til denne artikel.

Navnlig, og i modsætning til Rettens antagelse herom, havde Kommissionen mulighed for et passende forsvar, og det var også muligt for Retten at træffe afgørelse i sagen. Dette er navnlig tilfældet, fordi Kommissionen allerede havde accepteret appellantens krav.

Endvidere var stævningen ikke vag og uspecifik med hensyn til de beløb, som appellanten krævede.

Desuden, og i modsætning til, hvad Retten konstaterede, savnede søgsmålet ikke klarhed i sin helhed; Særligt var der ikke nogen »modstrid« mellem det påberåbte retsgrundlag og de fremførte argumenter.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/13 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/13

---

Appel iværksat den 19. november 2021 af Naturgy Energy Group, S.A., tidligere Gas Natural SDG, S.A. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 8. september 2021 i sag T-328/18, Naturgy Energy Group mod Kommissionen

(Sag C-698/21 P)

(2022/C 73/17)

Processprog: spansk

Parter

Appellant: Naturgy Energy Group, S.A., tidligere Gas Natural SDG, S.A. (ved abogados F. González Díaz og J. Blanco Carol)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen, EDP España, S.A. og Viesgo Producción, S.L., efterfølgeren til Viesgo Generación, S.L.

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| a. | Rettens dom af 8. september 2021 i sag T-328/18, Naturgy Energy Group mod Kommissionen, ophæves. |
| --- | --- |

a.

Rettens dom af 8. september 2021 i sag T-328/18, Naturgy Energy Group mod Kommissionen, ophæves.

| b. | Der træffes endelig afgørelse i sagen uden hjemvisning til Retten i overensstemmelse med artikel 61 i statutten for Domstolen, og Kommissionens afgørelse C(2017) 7733 final af 27. november 2017 om statsstøtte SA.47912 (2017/NN) (1) — miljømæssigt incitament til fordel for kulfyrede kraftværker annulleres. |
| --- | --- |

b.

Der træffes endelig afgørelse i sagen uden hjemvisning til Retten i overensstemmelse med artikel 61 i statutten for Domstolen, og Kommissionens afgørelse C(2017) 7733 final af 27. november 2017 om statsstøtte SA.47912 (2017/NN) (1) — miljømæssigt incitament til fordel for kulfyrede kraftværker annulleres.

| c. | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne i appelsagen og for Retten. |
| --- | --- |

c.

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne i appelsagen og for Retten.

Anbringender og væsentligste argumenter

Til støtte for appellen har appellanten fremsat følgende anbringender:

1.   Det første appelanbringende om en retlig fejl ved kontrollen med den omtvistede afgørelses begrundelse for så vidt angår den omtvistede foranstaltnings selektive karakter

Naturgy har gjort gældende, at Rettens efterprøvelse af den omtvistede afgørelses begrundelse med hensyn til den omtvistede foranstaltnings selektivitet er behæftet mede en retlig fejl.

Kort sagt er det efter Naturgys opfattelse ikke muligt at konkludere, at indledningsafgørelsens begrundelse er retligt fyldestgørende, når begrundelsen hverken omtaler den sammenligningsanalyse, der kræves i henhold til retspraksis for at begrunde, at en støtte er selektiv, eller indeholder en blot kortfattet, selv foreløbig angivelse af grundene til, at den omtvistede foranstaltning i medfør af denne sammenligningsanalyse er selektiv. Retten har ikke hjemmel til at støtte sig på indledningsafgørelsens foreløbige karakter for at anvende et urigtigt begrundelseskrav. Under hensyn til at indledningsafgørelsen vedrører en foranstaltning, der er under gennemførelse, som dermed skaber betydelige retsvirkninger for de begunstigede, skulle Retten navnlig have krævet en begrundelse fra Kommissionen i overensstemmelse med de krav, der er fastsat i retspraksis vedrørende selektivitet, selv om begrundelsen var kortfattet og foreløbig.

2.   Det andet appelanbringende om en retlig fejl ved kontrollen med anvendelsen af artikel 107, stk. 1, TEUF i forbindelse med foranstaltningens selektive karakter

Naturgy har gjort gældende, at konklusionen på Rettens undersøgelse af Kommissionens kvalificering af den omtvistede foranstaltning som selektiv er behæftet med flere retlige fejl. Efter Naturgys opfattelse begik Retten ikke alene en retlig fejl ved at fastslå, at de retlige kriterier for at efterprøve, om en foranstaltning er selektiv, er forskellige, alt efter om den pågældende foranstaltning har været genstand for en analyse før eller efter indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure, men den begik ligeledes en retlig fejl ved at vende bevisbyrden og ved ikke at fastslå, at Kommissionen begik en fejl med hensyn til indledningsafgørelsens begrundelse, idet denne institution konkluderede, at den omtvistede foranstaltning er selektiv, og/eller idet den ikke havde ført retligt fyldestgørende bevis for, at foranstaltningen er selektiv.

---

(1)  EUT 2018, C 80, s. 20

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/14 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/14

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte costituzionale (Italien) den 22. november 2021 — E.D.L.

(Sag C-699/21)

(2022/C 73/18)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte costituzionale

Tiltalt i straffesagen

E.D.L.

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 1, stk. 3, i rammeafgørelse 2002/584/RIA om den europæiske arrestordre (1), læst i lyset af artikel 3, 4 og 35 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, fortolkes således, at den fuldbyrdende judicielle myndighed, såfremt den finder, at overgivelsen af en person, der lider af alvorlige kroniske og potentielt uhelbredelige sygdomme, kan udsætte den pågældende for risikoen for en alvorlig sundhedsskade, skal anmode den udstedende judicielle myndighed om at fremsende de oplysninger, som kan udelukke denne risiko, og er forpligtet til at afslå overgivelse, hvis den ikke inden for en rimelig frist modtager garantier herfor?

---

(1)  Rådets rammeafgørelse 13.6.2002, om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne (EFT 2002, L 190, s. 1).

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/14 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/14

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte costituzionale (Italien) den 22. november 2021 — O.G.

(Sag C-700/21)

(2022/C 73/19)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte costituzionale

Tiltalt i straffesagen

O.G.

Præjudicielle spørgsmål

| a) | Er artikel 4, nr. 6), i Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13. juni 2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne (1), fortolket i lyset af rammeafgørelsens artikel 1, stk. 3, og af artikel 7 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, til hinder for en lovgivning som den italienske, hvorefter de fuldbyrdende judicielle myndigheder — inden for rammerne af en procedure iværksat på grundlag af en europæisk arrestordre med henblik på fuldbyrdelse af en frihedsstraf eller en anden frihedsberøvende foranstaltning — afskæres absolut og automatisk fra at afslå at overgive tredjelandsstatsborgere, som opholder sig på eller er bosat på det italienske område, uafhængigt af deres tilknytning hertil? |
| --- | --- |

a)

Er artikel 4, nr. 6), i Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13. juni 2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne (1), fortolket i lyset af rammeafgørelsens artikel 1, stk. 3, og af artikel 7 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, til hinder for en lovgivning som den italienske, hvorefter de fuldbyrdende judicielle myndigheder — inden for rammerne af en procedure iværksat på grundlag af en europæisk arrestordre med henblik på fuldbyrdelse af en frihedsstraf eller en anden frihedsberøvende foranstaltning — afskæres absolut og automatisk fra at afslå at overgive tredjelandsstatsborgere, som opholder sig på eller er bosat på det italienske område, uafhængigt af deres tilknytning hertil?

| b) | Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, på grundlag af hvilke kriterier og betingelser skal denne tilknytning da anses for at være så væsentlig, at den fuldbyrdende judicielle myndighed er forpligtet til at afslå overgivelse? |
| --- | --- |

b)

Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, på grundlag af hvilke kriterier og betingelser skal denne tilknytning da anses for at være så væsentlig, at den fuldbyrdende judicielle myndighed er forpligtet til at afslå overgivelse?

---

(1)  EFT 2002, L 190, s. 1.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/15 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/15

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Luxembourg) den 1. december 2021 — GV mod Caisse nationale d’assurance pension

(Sag C-731/21)

(2022/C 73/20)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: GV

Sagsøgt: Caisse nationale d’assurance pension

Præjudicielt spørgsmål

Er EU-retten, navnlig artikel 18, 45 og 48 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og artikel 7, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 492/2011 af 5. april 2011 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Unionen (1) til hinder for bestemmelser i en medlemsstats nationale ret såsom artikel 195 i den luxembourgske lov om social sikring og artikel 3, 4 og 4-1, i den ændrede lov af 9. juli 2004 om retsvirkningerne af visse partnerskaber, der gør udbetalingen til den efterlevende partner i et partnerskab, der er gyldigt indgået og registreret i oprindelseslandet, af en efterladtepension som følge af, at den afdøde partner har været erhvervsaktiv i værtslandet, betinget af, at partnerskabet er opført i registeret i den nævnte medlemsstat, således at det kan kontrolleres om de lovbestemte materielle betingelser i denne medlemsstat for, at et partnerskab kan anerkendes, og for, at partnerskabet kan gøres gældende over for tredjemand, er opfyldt, mens udbetalingen af en efterladtepension til den efterlevende partner i et partnerskab, der er indgået i værtsmedlemsstaten, alene er underlagt betingelsen om, at partnerskabet er gyldigt indgået og registreret?

---

(1)  EUT 2011, L 141, s. 1.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/16 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/16

---

Appel iværksat den 3. december 2021 af PAO Severstal til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tiende Afdeling) den 22. september 2021 i sag T-753/16, Severstal mod Kommissionen

(Sag C-747/21 P)

(2022/C 73/21)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: PAO Severstal (ved lawyers M. Krestiyanova og N. Tuominen)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen og Eurofer, European Steel Association, ASBL

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Den appellerede dom ophæves. |
| --- | --- |

—

Den appellerede dom ophæves.

| — | Der træffes endelig afgørelse i sagen, hvis sagen er moden til påkendelse. |
| --- | --- |

—

Der træffes endelig afgørelse i sagen, hvis sagen er moden til påkendelse.

| — | Subsidiært hjemvises sagen til Retten med henblik på fornyet afgørelse. |
| --- | --- |

—

Subsidiært hjemvises sagen til Retten med henblik på fornyet afgørelse.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne i sagen for Domstolen såvel som sagsomkostningerne i sagen for Retten. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne i sagen for Domstolen såvel som sagsomkostningerne i sagen for Retten.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellen er støttet på følgende anbringender:

| — | Det første anbringende, hvorefter Retten begik en retlig fejl ved at foretage en ukorrekt fortolkning af artikel 18, stk. 1 i grundforordningen (1) og lagde indholdsmæssigt urigtige omstændigheder til grund . Retten tog uden forklaring udgangspunkt i den forudsætning, at det pågældende produkt var et halvfabrikata. Dette er imidlertid det første spørgsmål, som parterne er uenige om. Ved at undlade at behandlede dette spørgsmål og dets betydning for anvendelsen af artikel 18, stk. 1, så Retten bort fra det forhold, at det i mangel af en afgørelse af dette første mellem parterne omtvistede spørgsmål er umuligt at nå frem til en konklusion med hensyn til, om Kommissionen havde anvendt artikel 18, stk. 1, korrekt i denne sag. |
| --- | --- |

—

Det første anbringende, hvorefter Retten begik en retlig fejl ved at foretage en ukorrekt fortolkning af artikel 18, stk. 1 i grundforordningen (1) og lagde indholdsmæssigt urigtige omstændigheder til grund . Retten tog uden forklaring udgangspunkt i den forudsætning, at det pågældende produkt var et halvfabrikata. Dette er imidlertid det første spørgsmål, som parterne er uenige om. Ved at undlade at behandlede dette spørgsmål og dets betydning for anvendelsen af artikel 18, stk. 1, så Retten bort fra det forhold, at det i mangel af en afgørelse af dette første mellem parterne omtvistede spørgsmål er umuligt at nå frem til en konklusion med hensyn til, om Kommissionen havde anvendt artikel 18, stk. 1, korrekt i denne sag.

| — | Det andet anbringende, hvorefter Retten begik en åbenbar skønsfejl ved fortolkningen af grundforordningens artikel 9, stk. 4, og ved undladelsen af at tage stilling til væsentlige argumenter eller give en begrundelse. Kommissionen overskred grænserne med hensyn til undersøgelsesperioden eller den betragtede periode ved at vælge 2008 som »det seneste repræsentative år«, der var upåvirket af finanskrisen, hvilket Retten gav den medhold i. Appellanten har i denne forbindelse anført, at konklusionen i den appellerede dom om, at der er lidt et tab, er behæftet med en fejl, idet der ikke er foretaget en afvejning af både positive og negative relevante faktorer. I denne forbindelse har appellanten gjort gældende, at en reduktion i EU-erhvervsgrenens produktionsomkostninger blandt andre faktorer skal ses i sammenhæng med EU-erhvervsgrenens situation efter den verdensomspændende finanskrise i 2012. Retten undlod imidlertid overhovedet at tage stilling til, om finanskrisen også havde betydning for skadesrækken. |
| --- | --- |

—

Det andet anbringende, hvorefter Retten begik en åbenbar skønsfejl ved fortolkningen af grundforordningens artikel 9, stk. 4, og ved undladelsen af at tage stilling til væsentlige argumenter eller give en begrundelse. Kommissionen overskred grænserne med hensyn til undersøgelsesperioden eller den betragtede periode ved at vælge 2008 som »det seneste repræsentative år«, der var upåvirket af finanskrisen, hvilket Retten gav den medhold i. Appellanten har i denne forbindelse anført, at konklusionen i den appellerede dom om, at der er lidt et tab, er behæftet med en fejl, idet der ikke er foretaget en afvejning af både positive og negative relevante faktorer. I denne forbindelse har appellanten gjort gældende, at en reduktion i EU-erhvervsgrenens produktionsomkostninger blandt andre faktorer skal ses i sammenhæng med EU-erhvervsgrenens situation efter den verdensomspændende finanskrise i 2012. Retten undlod imidlertid overhovedet at tage stilling til, om finanskrisen også havde betydning for skadesrækken.

| — | Det tredje anbringende, hvorefter Retten begik en retlig fej ved at foretage en ukorrekt fortolkning af grundforordningens artikel 2, stk. 9, og ved at undlade at tage stilling til alle argumenter, hvoraf nogle blev fremført af Retten selv. Retten så bort fra sin egen praksis og uden hjemmel fastslog, at justeringer i medfør af artikel 2, stk. 9, også kunne anvendes analogt med hensyn til beregningen af skadesmargenen. Justeringen med hensyn til salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger (»SA&G«) og fortjeneste med hensyn til appellantens CIF-eksportpris med henblik på fastsættelse af skadesmargenen er utilstrækkelig og urimelig og er udtryk for et åbenbart urigtigt skøn, eftersom den eneste relevante eksportpris er den egentlige pris på det åbne marked (CIF), Unionens grænse, ved indførsel på EU-markedet og den konkurrerende pris på det åbne marked for EU-erhvervsgrenen. Appellantens opfattelse har støtte i Rettens dom, Hansol Paper mod Kommissionen, T-383/17 (2) (præmis 196-204). |
| --- | --- |

—

Det tredje anbringende, hvorefter Retten begik en retlig fej ved at foretage en ukorrekt fortolkning af grundforordningens artikel 2, stk. 9, og ved at undlade at tage stilling til alle argumenter, hvoraf nogle blev fremført af Retten selv. Retten så bort fra sin egen praksis og uden hjemmel fastslog, at justeringer i medfør af artikel 2, stk. 9, også kunne anvendes analogt med hensyn til beregningen af skadesmargenen. Justeringen med hensyn til salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger (»SA&G«) og fortjeneste med hensyn til appellantens CIF-eksportpris med henblik på fastsættelse af skadesmargenen er utilstrækkelig og urimelig og er udtryk for et åbenbart urigtigt skøn, eftersom den eneste relevante eksportpris er den egentlige pris på det åbne marked (CIF), Unionens grænse, ved indførsel på EU-markedet og den konkurrerende pris på det åbne marked for EU-erhvervsgrenen. Appellantens opfattelse har støtte i Rettens dom, Hansol Paper mod Kommissionen, T-383/17 (2) (præmis 196-204).

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30.11.2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EUT 2009, L 343, s. 51, berigtiget i EUT 2010, L 7, s. 22).

(2)  Rettens dom af 2.4.2020 (sag T-383/17, Hansol Paper mod Kommission, EU:T:2020:139).

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/17 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/17

---

Appel iværksat den 3. december 2021 af Novolipetsk Steel PAO til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tiende Afdeling) den 22 september 2021 i sag T-752/16, NLMK mod Kommissionen

(Sag C-748/21 P)

(2022/C 73/22)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Novolipetsk Steel PAO (ved lawyers M. Krestiyanova og N. Tuominen)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen og Eurofer, European Steel Association, ASBL

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Den appellerede dom ophæves. |
| --- | --- |

—

Den appellerede dom ophæves.

| — | Der træffes endelig afgørelse i sagen, hvis sagen er moden til påkendelse. |
| --- | --- |

—

Der træffes endelig afgørelse i sagen, hvis sagen er moden til påkendelse.

| — | Subsidiært hjemvises sagen til Retten med henblik på fornyet afgørelse. |
| --- | --- |

—

Subsidiært hjemvises sagen til Retten med henblik på fornyet afgørelse.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne i sagen for Domstolen såvel som sagsomkostningerne i sagen for Retten. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne i sagen for Domstolen såvel som sagsomkostningerne i sagen for Retten.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellen er støttet på følgende anbringender:

| — | Det første anbringende, hvorefter Retten begik en retlig fejl ved at foretage en ukorrekt fortolkning af artikel 18, stk. 1 i grundforordningen (1), lagde indholdsmæssigt urigtige omstændigheder til grund og gengav beviserne ukorrekt. Retten tog udgangspunkt i den forudsætning, at det pågældende produkt var et halvfabrikata, og undlod at give en begrundelse for, hvorfor den blot gentog Kommissionens opfattelse af dette spørgsmål. Dette er imidlertid det første spørgsmål, som parterne er uenige om, og det har stor betydning for den måde, som grundforordningens artikel 18, stk. 1, skal anvendes på. Ved at undlade at behandlede dette spørgsmål og dets betydning for anvendelsen af artikel 18, stk. 1, så Retten bort fra det forhold, at det i mangel af en afgørelse af dette første mellem parterne omtvistede spørgsmål er umuligt at nå frem til en konklusion med hensyn til, om Kommissionen havde anvendt artikel 18, stk. 1, korrekt i denne sag. |
| --- | --- |

—

Det første anbringende, hvorefter Retten begik en retlig fejl ved at foretage en ukorrekt fortolkning af artikel 18, stk. 1 i grundforordningen (1), lagde indholdsmæssigt urigtige omstændigheder til grund og gengav beviserne ukorrekt. Retten tog udgangspunkt i den forudsætning, at det pågældende produkt var et halvfabrikata, og undlod at give en begrundelse for, hvorfor den blot gentog Kommissionens opfattelse af dette spørgsmål. Dette er imidlertid det første spørgsmål, som parterne er uenige om, og det har stor betydning for den måde, som grundforordningens artikel 18, stk. 1, skal anvendes på. Ved at undlade at behandlede dette spørgsmål og dets betydning for anvendelsen af artikel 18, stk. 1, så Retten bort fra det forhold, at det i mangel af en afgørelse af dette første mellem parterne omtvistede spørgsmål er umuligt at nå frem til en konklusion med hensyn til, om Kommissionen havde anvendt artikel 18, stk. 1, korrekt i denne sag.

| — | Det andet anbringende, hvorefter Retten begik en åbenbar skønsfejl ved fortolkningen af grundforordningens artikel 9, stk. 4, og ved undladelsen af at tage stilling til væsentlige argumenter eller give en begrundelse. Kommissionen overskred grænserne med hensyn til undersøgelsesperioden eller den betragtede periode ved at vælge 2008 som »det seneste repræsentative år« efter finanskrisen, hvilket Retten gav den medhold i. Appellanten har i denne forbindelse anført, at konklusionen i den appellerede dom om, at der er lidt et tab, er behæftet med en fejl, idet der ikke er foretaget en afvejning af både positive og negative relevante faktorer. I denne forbindelse har appellanten gjort gældende, at en reduktion i EU-erhvervsgrenens produktionsomkostninger blandt andre faktorer skal ses i sammenhæng med EU-erhvervsgrenens situation efter den verdensomspændende finanskrise i 2012. Retten undlod imidlertid overhovedet at tage stilling til, om finanskrisen også havde betydning for skadesrækken. |
| --- | --- |

—

Det andet anbringende, hvorefter Retten begik en åbenbar skønsfejl ved fortolkningen af grundforordningens artikel 9, stk. 4, og ved undladelsen af at tage stilling til væsentlige argumenter eller give en begrundelse. Kommissionen overskred grænserne med hensyn til undersøgelsesperioden eller den betragtede periode ved at vælge 2008 som »det seneste repræsentative år« efter finanskrisen, hvilket Retten gav den medhold i. Appellanten har i denne forbindelse anført, at konklusionen i den appellerede dom om, at der er lidt et tab, er behæftet med en fejl, idet der ikke er foretaget en afvejning af både positive og negative relevante faktorer. I denne forbindelse har appellanten gjort gældende, at en reduktion i EU-erhvervsgrenens produktionsomkostninger blandt andre faktorer skal ses i sammenhæng med EU-erhvervsgrenens situation efter den verdensomspændende finanskrise i 2012. Retten undlod imidlertid overhovedet at tage stilling til, om finanskrisen også havde betydning for skadesrækken.

| — | Det tredje anbringende, hvorefter Retten begik en retlig fej ved at foretage en ukorrekt fortolkning af grundforordningens artikel 2, stk. 9, og ved at undlade at tage stilling til alle argumenter, hvoraf nogle blev fremført af Retten selv. Retten så bort fra sin egen praksis ved i strid med retten at fastslå, at justeringer i medfør af artikel 2, stk. 9, også kunne anvendes analogt med hensyn til beregningen af skadesmargenen. Justeringen med hensyn til salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger (»SA&G«) og fortjeneste med hensyn til appellantens CIF-eksportpris med henblik på fastsættelse af skadesmargenen er utilstrækkelig og urimelig og er udtryk for et åbenbart urigtigt skøn, eftersom den eneste relevante eksportpris er den egentlige pris på det åbne marked (CIF), Unionens grænse, ved indførsel på EU-markedet og den konkurrerende pris på det åbne marked for EU-erhvervsgrenen. Appellantens opfattelse har støtte i Rettens dom, Hansol Paper mod Kommissionen, T-383/17 (2) (præmis 196-204). |
| --- | --- |

—

Det tredje anbringende, hvorefter Retten begik en retlig fej ved at foretage en ukorrekt fortolkning af grundforordningens artikel 2, stk. 9, og ved at undlade at tage stilling til alle argumenter, hvoraf nogle blev fremført af Retten selv. Retten så bort fra sin egen praksis ved i strid med retten at fastslå, at justeringer i medfør af artikel 2, stk. 9, også kunne anvendes analogt med hensyn til beregningen af skadesmargenen. Justeringen med hensyn til salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger (»SA&G«) og fortjeneste med hensyn til appellantens CIF-eksportpris med henblik på fastsættelse af skadesmargenen er utilstrækkelig og urimelig og er udtryk for et åbenbart urigtigt skøn, eftersom den eneste relevante eksportpris er den egentlige pris på det åbne marked (CIF), Unionens grænse, ved indførsel på EU-markedet og den konkurrerende pris på det åbne marked for EU-erhvervsgrenen. Appellantens opfattelse har støtte i Rettens dom, Hansol Paper mod Kommissionen, T-383/17 (2) (præmis 196-204).

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30.11.2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EUT 2009, L 343, s. 51, berigtiget i EUT 2010, L 7, s. 22).

(2)  Rettens dom af 2.4.2020 (sag T-383/17, Hansol Paper mod Kommission, EU:T:2020:139).

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/18 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/18

---

Appel iværksat den 8. december 2021 af Marián Kočner til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 29. september 2021 i sag T-528/20, Kočner mod Europol

(Sag C-755/21 P)

(2022/C 73/23)

Processprog: slovakisk

Parter

Appellant: Marián Kočner (ved advokáti M. Mandzák og M. Para)

De andre parter i appelsagen: Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde og Kongeriget Spanien

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Den appellerede dom ophæves i sin helhed. |
| --- | --- |

—

Den appellerede dom ophæves i sin helhed.

| — | Sagen hjemvises til Retten. |
| --- | --- |

—

Sagen hjemvises til Retten.

| — | Det fastslås, at Retten træffer afgørelse om sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at Retten træffer afgørelse om sagsomkostningerne.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten har gjort to skadevoldende begivenheder gældende. Appelsagen er støttet på i alt seks anbringender. Retten har begået retlige fejl og har anvendt de materielle bestemmelser forkert, navnlig for så vidt angår sagsøgtes og medlemsstatens fælles og solidariske ansvar for skaden, har anlagt en fejlagtig fortolkning af den nationale ret, har fejlagtigt fastslået, at der ikke forelå årsagsforbindelse mellem den sagsøgtes adfærd og den skadevoldende begivenhed, har begrundet den appellerede dom utilstrækkeligt og har gengivet beviserne urigtigt.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/18 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/18

---

Appel iværksat den 10. december 2021 af TUIfly GmbH til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 29. september 2021 i sag T-447/18, TUIfly GmbH mod Europa-Kommissionen

(Sag C-763/21 P)

(2022/C 73/24)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: TUIfly GmbH (ved Rechtsanwälte L. Giesberts og D.J. Westarp)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Den Europæiske Unions Rets dom af 29. september 2021 i sag T-447/18 ophæves i sin helhed, og artikel 7 og 8 samt artikel 9, 10 og 11, for så vidt som sidstnævnte artikler henviser til nævnte artikel 7 og 8, i Kommissionens afgørelse (EU) 2018/628 af 11. november 2016 i statsstøttesag SA.24221 (2011/C) (ex 2011/NN) gennemført af Østrig til fordel for Klagenfurt lufthavn, Ryanair og andre luftfartsselskaber, der benytter lufthavnen (EUT 2018, L 107, s. 1), annulleres. |
| --- | --- |

—

Den Europæiske Unions Rets dom af 29. september 2021 i sag T-447/18 ophæves i sin helhed, og artikel 7 og 8 samt artikel 9, 10 og 11, for så vidt som sidstnævnte artikler henviser til nævnte artikel 7 og 8, i Kommissionens afgørelse (EU) 2018/628 af 11. november 2016 i statsstøttesag SA.24221 (2011/C) (ex 2011/NN) gennemført af Østrig til fordel for Klagenfurt lufthavn, Ryanair og andre luftfartsselskaber, der benytter lufthavnen (EUT 2018, L 107, s. 1), annulleres.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne i begge sager. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne i begge sager.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten har som begrundelse for appellen gjort to appelanbringender gældende

For det første anlagde Retten i den appellerede dom en urigtig fortolkning af artikel 107, stk. 1, TEUF og dermed tilsidesat EU-retten. I forbindelse med artikel 107, stk. 1, overskred Retten ved anvendelsen af det markedsøkonomiske investorprincip grænserne for lovlig fortolkning af EU-retten.

På den ene side lagde Retten uberettiget til grund, idet den tilsluttede sig Kommissionens synspunkt, at appellanten fik en fordel. Retten fremsatte ved anvendelsen af det markedsøkonomiske investorprincip for så vidt retligt ukorrekt en række ulovlige betragtninger. Retten fortolkede ikke artikel 107, stk. 1, TEUF strengt objektivt, men subjektivt. Herved tog Retten (idet den tilsluttede sig Kommissionens synspunkt) udgangspunkt i det forhold, at medlemsstaten ikke havde udarbejdet forretningsplaner før indgåelsen af aftalerne. Dette var dog på daværende tidspunkt ikke i overensstemmelse med retspraksis og administrativ praksis, således at Retten tilsidesatte princippet om beskyttelse af den berettigede forventning henholdsvis forbuddet mod tilbagevirkende kraft.

Dernæst støttede Retten udelukkende sin rentabilitetsanalyse på kortsigtede rentabilitetsbetragtninger, selv om dette efter Unionens retsinstansers praksis er materielt ukorrekt og ikke var i overensstemmelse med den administrative praksis på det relevante tidspunkt. Herved anvendte Retten luftfartsretningslinjer, som Kommissionen først havde vedtaget efter markedsføringsaftalerne, på disse aftaler med tilbagevirkende kraft, hvilket er ulovligt. Desuden var anvendelsen i sig selv fejlagtig. Endvidere begrundede Retten sine konklusioner med angiveligt særlige forhold for lavprisselskaber, som ikke forelå på det relevante tidspunkt.

Appellanten har gjort gældende, at ved behørig hensyntagen til langfristede rentabilitetsbetragtninger, henholdsvis uden de nævnte tilsidesættelser, ville det være blevet udelukket, at der forelå støtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF.

For det andet har appellanten foreholdt Retten, at den med hensyn til en mulig begrundelse for støtten anvendte artikel 107, stk. 3, litra c), TEUF urigtigt og viklede sig ind i åbenlyse selvmodsigelser.

Det af Retten valgte prøvelseskriterium (den tog udelukkende udgangspunkt i rentabiliteten for enkelte af de af appellanten betjente flyforbindelser) er materielt forkert, eftersom der med dette kriterium ses bort fra den i henhold til lovgivningssystematikken påbudte sondring mellem faktuelt plan og begrundelsesplan. Kriteriet var desuden (navnlig med hensyn til markedsføringsaftalen af 2003) på ingen måde i overensstemmelse med den relevante administrative praksis, henholdsvis relevante retspraksis. Desuden tog Retten, til forskel fra vurderingen af støtten til lufthavnen, retsstridigt ikke hensyn til regionen Kärntens trafikbehov ved vurderingen i forhold til appellanten. Deri ligger på grund af ligheden mellem, henholdsvis det sammenfaldende interesseområde for støtten til lufthavnen og støtten til appellanten et paradoks, som ikke kan afhjælpes. Retten underkendte grundlæggende vurderinger i artikel 107, stk. 3, TEUF og tilsidesatte dermed denne bestemmelse.

Appellanten har gjort gældende, at ved en lovlig anvendelse af artikel 107, stk. 3, TEUF ville det være lagt til grund, at støtten var begrundet.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/20 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/20

---

Appel iværksat den 15. december 2021 af Oriol Junqueras i Vies til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 5. oktober 2021 i sag T-613/20, Junqueras i Vies mod Parlamentet

(Sag C-780/21 P)

(2022/C 73/25)

Processprog: spansk

Parter

Appellant: Oriol Junqueras i Vies (ved abogado M. Marsal i Ferret)

Den anden part i appelsagen: Europa-Parlamentet

konklusioner

Appellanten har nedlagt følgende påstande

For det første — Den Europæiske Unions Rets kendelse (Sjette Afdeling) af 5. oktober 2021 i sag T-613/20 ophæves.

For det andet — Det fastslås, at sagen uindskrænket kan antages til realitetsbehandling.

For det tredje — Proceduren genoptages, således at Den Europæiske Unions Ret (Sjette Afdeling), når det er fastslået, at sagen kan antages til realitetsbehandling, kan fortsætte behandlingen af denne.

For det fjerde — Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagsomkostningerne vedrørende formalitetsindsigelsen og denne appelsag.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten har til støtte for sin appel fremsat fem anbringender.

For det første: Den appellerede kendelse tilsidesætter de krav, der følger af retten til en effektiv domstolsbeskyttelse (artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder samt artikel 6 og 13 i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder), idet den med afgørelsen om afvisning (og med afgørelserne om ikke at forene sagerne eller udsætte proceduren) fratager Domstolens dom i sag C-115/21 P — og den dom, som Retten eventuelt afsiger i sag T-24/20 (1), såfremt sagen hjemvises til Retten — enhver effektiv virkning. Dette skyldes den omstændighed, at Retten ligeledes har begået en retlig fejl i sin fortolkning af retsvirkningerne af den retsafgørelse, som eventuelt vil blive afsagt i sagerne T-24/20 og C-115/21 P. Retten er af den opfattelse, at myndighederne i Kongeriget Spanien nødvendigvis skal træffe en ny afgørelse med henblik på at genindsætte Oriol Junqueras Vies i embedet, hvorimod retsvirkningerne af retsafgørelser, hvormed der gives medhold i hans påstande, ville være, at han kan forblive i embedet.

For det andet: I den appellerede kendelse er der begået en retlig fejl i forbindelse med fortolkningen af de betingelser, der ifølge retspraksis skal være opfyldt for, at parterne kan ses for at være direkte berørt af den anfægtede retsakt, og Retten har således begået en retlig fejl ved at fastslå, at appellanten ikke har søgsmålskompetence som omhandlet i artikel 263, stk. 4, TEUF. Kendelsen fratager de retlige afgørelser, som eventuelt vil blive afsagt i sagerne C-115/21 P og T-24/20 deres effektive virkning, og den undlader at fastslå, at hvis retsakten ikke var blevet vedtaget, ville Oriol Junqueras Vies’ mandat stadig være ledigt, og der ville ikke være noget til hinder for hans genindsættelse i embedet og i sine rettigheder.

For det tredje: Den appellerede kendelse tilsidesætter retten til ligebehandling (artikel 20 i chartret om grundlæggende rettigheder) og til en effektiv domstolsbeskyttelse (artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder). Retten har med urette fastslået, at tilsidesættelsen af disse rettigheder alene var et spørgsmål, der var relevant i forbindelse med afgørelsen om sagens realitet, hvorimod det forholder sig således, at såfremt Oriol Junqueras Vies var blevet behandlet på samme måde som det medlem af Europa-Parlamentet, der er adressat for den anfægtede retsakt (direkte virkning af dommen af 19.12.2019 i sag C-502/19 (2) og af Europa-Parlamentets afgørelse i modsætning til, hvad Kongerige Spanien oplyste), ville den kendelse, som er anfægtet med nærværende appel aldrig være blevet afsagt, eftersom Oriol Junqueras Vies ville have bevaret sit mandat. Tilsidesættelsen af retten til ligebehandling og til en effektiv domstolsbeskyttelse indikerer, at Oriol Junqueras Vies er umiddelbart berørt, og han har derfor søgsmålskompetence i henhold til artikel 263, stk. 4, TEUF.

For det fjerde: Retten har i sin kendelse begået en retlig fejl i sin fortolkning af virkningerne af chartret om grundlæggende rettigheder. Den har undladt at fastslå, at den omstændighed, at de rettigheder, der er sikret i henhold til chartret, er direkte berørt af den anfægtede retsakt, giver søgsmålskompetence i henhold til artikel 263, stk. 4, TEUF, og den har ligeledes undladt at anerkende, at i det foreliggende tilfælde er domstolskontrollen af EU-retten ikke ændret, eftersom det ikke kan kræves af Oriol Junqueras Vies, at han iværksætter appel på nationalt plan til prøvelse af en retsakt, hvorved det fastslås, at det mandat, hvori han ønsker genindsættelse, er ledigt. Kendelsen er som følge heraf behæftet med en retlig fejl.

For det femte: Retten har anvendt effektivitetsprincippet og princippet om EU-rettens forrang forkert i sin kendelse. Kendelsen er behæftet med en retlige fejl, for så vidt som det ikke heri fastslås, at den anfægtede retsakt er en afgørelse, der er udtryk for et ønske om at fratage Domstolens dom af 19. december 2019 i sag C-502/19 sin effektive virkning, hvilket ligeledes udgør en tilsidesættelse af retten til en effektiv domstolsbeskyttelse i henhold til artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder i lyset af retten til fuldbyrdelse af retsafgørelser. Heraf følger, at Oriol Junqueras Vies har søgsmålskompetence i henhold til artikel 263, stk. 4, TEUF.

---

(1)  Kendelse af 5.10.2021, Junqueras i Vies mod Parlamentet (T-613/20, ikke trykt i Sml., EU:T:2021:682).

(2)  Dom af 19.12.2019, Junqueras Vies (C-502/19, EU:C:2019:1115).

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/21 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/21

---

Appel iværksat den 16. december 2021 af Covestro Deutschland AG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 6. oktober 2021 i sag T-745/18, Covestro Deutschland AG mod Europa-Kommissionen

(Sag C-790/21 P)

(2022/C 73/26)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Covestro Deutschland AG (ved Rechtsanwälte T. Hartmann, M. Kachel og D. Fouquet)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen og Forbundsrepublikken Tyskland

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| 1. | Den Europæiske Unions Rets dom af 6. oktober 2021 i sag T-745/18 ophæves, og Europa-Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018, C(2018) 3166, for 2012 og 2013 annulleres. |
| --- | --- |

1.

Den Europæiske Unions Rets dom af 6. oktober 2021 i sag T-745/18 ophæves, og Europa-Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018, C(2018) 3166, for 2012 og 2013 annulleres.

| 2. | Subsidiært annulleres den appellerede dom, og den omtvistede afgørelse annulleres, for så vidt som den vedrører appellanten. |
| --- | --- |

2.

Subsidiært annulleres den appellerede dom, og den omtvistede afgørelse annulleres, for så vidt som den vedrører appellanten.

| 3. | Subsidiært i forhold til den første påstand ophæves den appellerede dom, og sagen hjemvises til Retten til fornyet afgørelse om annullation af den omtvistede afgørelse. |
| --- | --- |

3.

Subsidiært i forhold til den første påstand ophæves den appellerede dom, og sagen hjemvises til Retten til fornyet afgørelse om annullation af den omtvistede afgørelse.

| 4. | Subsidiært i forhold til den anden påstand ophæves den appellerede dom, og sagen hjemvises til Retten til fornyet afgørelse om annullation af den omtvistede afgørelse for så vidt som den vedrører appellanten. |
| --- | --- |

4.

Subsidiært i forhold til den anden påstand ophæves den appellerede dom, og sagen hjemvises til Retten til fornyet afgørelse om annullation af den omtvistede afgørelse for så vidt som den vedrører appellanten.

| 5. | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

5.

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten har støttet appellen på fire appelanbringender.

Første og andet appelanbringende: Tilsidesættelse af retten til at blive hørt og af begrundelsespligten

Appellanten har i forbindelse med det første og det andet appelanbringende gjort gældende, at Retten har tilsidesat processuelle krav i EU-retten, nemlig appellantens ret til at blive hørt og sin pligt til at begrunde dommen. Som følge af disse tilsidesættelser lagde Retten retligt ukorrekt til grund, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF.

Appellanten har med første led af disse to appelanbringender anfægtet, at Retten ikke tog hensyn til det af appellanten anførte om fastlæggelse af størrelsen af tillægsafgiften efter den tyske elnetsbekendtgørelsens § 19, stk. 2, ved efterprøvelsen af den statslige kontrol (den appellerede doms præmis 8).

Appellanten har med det andet led af disse to appelanbringender gjort gældende, at Retten ikke tog hensyn til det af appellanten anførte om fastlæggelse af størrelsen af tillægsafgiften efter elnetsbekendtgørelsens § 19, stk. 2 (den appellerede doms præmis 12, 94, 103, 129, 135 og 146).

Appellanten har med tredje led af disse to appelanbringender anfægtet, at Retten ikke tog hensyn til det af appellanten anførte om den manglende godtgørelse af alle indtægtstab og omkostninger som følge af indrømmelsen af netafgiftsfritagelse (den appellerede doms præmis 130 og 143).

Appellanten har med fjerde led af disse to appelanbringender anfægtet, at Retten ikke tog hensyn til det af appellanten anførte om ugyldighed af forbundsagenturets afgørelse af 2011 ved efterprøvelsen af, om der er tale om statsmidler (den appellerede doms præmis 107 og 125).

Tredje appelanbringende: Tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF

Appellanten har i forbindelse med det tredje appelanbringende desuden gjort gældende, at Retten har tilsidesat materielle bestemmelser i EU-retten, idet den anså tillægsafgiften efter elnetsbekendtgørelsens § 19, stk. 2, for statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF (den appellerede doms præmis 78 -145).

Appellanten har herved for det første anfægtet, at Retten anvendte et urigtigt støtteretligt kriterium, idet den lagde til grund, at den omtvistede tillægsafgift udgør en begunstigelse. Retten lagde urigtigt til grund, at der forelå en fordel og erkendte ikke, at det følger af forholdets art, henholdsvis systematikken i elnetsbekendtgørelsen, at der ikke foreligger selektivitet.

Appellanten har for det andet gjort gældende, at Retten ukorrekt anså tillægsafgiften efter elnetsbekendtgørelsens § 19, stk. 2, for støtte, som blev ydet ved hjælp af statsmidler. Retten lagde herved et ukorrekt udgangspunkt til grund ved bedømmelsen af spøgsmålet, om der er tale om statsmidler, og antog med urette, at der er tale om en afgift, der indikerer, at midlerne er statsmidler.

For det tredje har appellanten ligeledes anfægtet, at Retten retligt ukorrekt bekræftede, at staten har kontrol over de i elnetsbekendtgørelsens § 19, stk. 2, omhandlede afgiftsmidler.

Fjerde appelanbringende: Tilsidesættelse af forbuddet mod forskelsbehandling

Appellanten har i forbindelse med det fjerde appelanbringende endelig gjort gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af forbuddet mod forskelsbehandling, der består i, at Retten for det første så bort fra den retsstridige forskelsbehandling som følge af den tilbagesøgning af støtten, som Kommissionen har anordnet i den omtvistede afgørelse, i forhold til den i § 32, stk. 7, i elnetsbekendtgørelsen af 2013 fastsatte overgangsregel, for det andet, at den retsstridigt sondrede mellem båndlastbrugere, og for det tredje, at kontracykliske forbrugere og båndlastbrugere retsstridigt undergives den samme behandling (den appellerede doms præmis 192 — 210).

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/22 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/22

---

Appel iværksat den 16. december 2021 af Forbundsrepublikken Tyskland til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 6. oktober 2021 i sag T-745/18, Covestro Deutschland mod Europa-Kommissionen

(Sag C-791/21 P)

(2022/C 73/27)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Forbundsrepublikken Tyskland (ved J. Möller og R. Kanitz, som befuldmægtigede)

De andre parter i appelsagen: Covestro Deutschland AG og Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Den Europæiske Unions Rets dom af 6. oktober 2021 i sag T-745/18 ophæves for så vidt som Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

—

Den Europæiske Unions Rets dom af 6. oktober 2021 i sag T-745/18 ophæves for så vidt som Europa-Kommissionen frifindes.

| — | Kommissionens afgørelse af 28. maj 2018 [om statsstøtte] SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) gennemført af Tyskland til fordel for båndlastbrugere i henhold til § 19 i elnetsbekendtgørelsen C(2018) 3166 final for 2012 og 2013 annulleres i medfør af artikel 61, stk. 1, i Domstolens statut. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse af 28. maj 2018 [om statsstøtte] SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) gennemført af Tyskland til fordel for båndlastbrugere i henhold til § 19 i elnetsbekendtgørelsen C(2018) 3166 final for 2012 og 2013 annulleres i medfør af artikel 61, stk. 1, i Domstolens statut.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne for Retten og for Domstolen. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne for Retten og for Domstolen.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten har gjort et enkelt appelanbringende gældende, idet denne har anført, at der foreligger en tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF. Retten har retligt ukorrekt lagt til grund, at ordningen i henhold til elnetsbekendtgørelsens § 19, stk. 2, udgør statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF.

For det første fastslog Retten retligt ukorrekt i forbindelse med bedømmelsen af netafgiftens statslige karakter, at betalingspligten for forbrugerne eller slutbrugerne og den statslige kontrol over midlerne eller forvalteren af disse midler udgør to elementer, som er »dele af et alternativ«.

For det andet lagde Retten retligt ukorrekt til grund i forbindelse med bedømmelsen af, om der foreligger »et obligatorisk bidrag, som skal bæres af de endelige forbrugere eller kunder«, at det afgørende ikke er forholdet mellem elleverandøren og slutbrugerne af elektricitet. Desuden tog Retten i forbindelse med opkrævningspligten retligt ukorrekt ikke udgangspunkt i den ved lov fastsatte forpligtelse til at betale netafgifter.

For det tredje lagde Retten retligt ukorrekt til grund i forbindelse med bedømmelsen af, om der foreligger statslig kontrol eller beføjelse til at råde over midlerne, at det forhold, at de opkrævede netafgifter skal anvendes til et bestemt formål, ikke udelukker, at staten kan råde over disse midler.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/23 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/23

---

Appel iværksat den 16. december 2021 af AZ til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 6. oktober 2021 i sag T-196/19, AZ mod Kommissionen

(Sag C-792/21 P)

(2022/C 73/28)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: AZ (ved Rechtsanwälte T. Hartmann, D. Fouquet og M. Kachel)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen og Forbundsrepublikken Tyskland

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| 1. | a) | Den Europæiske Unions Rets dom af 6. oktober 2021 i sag T-196/19 ophæves, og Europa-Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018, C(2018) 3166, for 2012 og 2013 annulleres. |
| --- | --- | --- |

1.

a)

Den Europæiske Unions Rets dom af 6. oktober 2021 i sag T-196/19 ophæves, og Europa-Kommissionens afgørelse SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) af 28. maj 2018, C(2018) 3166, for 2012 og 2013 annulleres.

| b) | subsidiært til a), den appellerede dom ophæves, og den omtvistede afgørelse annulleres for så vidt angår appellanten. |
| --- | --- |

b)

subsidiært til a), den appellerede dom ophæves, og den omtvistede afgørelse annulleres for så vidt angår appellanten.

| 2. | Subsidiært til 1.,






  a) | den appellerede dom ophæves, og den omtvistede afgørelse annulleres, for vidt som der heri for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordnes tilbagebetaling af mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordnes tilbagebetaling af mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordnes tilbagebetaling af mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter, og i øvrigt hjemvises sagen til Retten til fornyet afgørelse om påstand 1 a) i første instans om, at den omtvistede afgørelse også i øvrigt annulleres. |
| --- | --- | --- |

2.

Subsidiært til 1.,

a)

den appellerede dom ophæves, og den omtvistede afgørelse annulleres, for vidt som der heri for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordnes tilbagebetaling af mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordnes tilbagebetaling af mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordnes tilbagebetaling af mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter, og i øvrigt hjemvises sagen til Retten til fornyet afgørelse om påstand 1 a) i første instans om, at den omtvistede afgørelse også i øvrigt annulleres.

| b) | subsidiært til a), den appellerede dom ophæves, og den omtvistede afgørelse annulleres i forhold til appellanten, for vidt som der heri for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordnes tilbagebetaling af mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, og i øvrigt hjemvises sagen til Retten til fornyet afgørelse om påstand 1 b) i første instans om annullation af den omtvistede afgørelse i det hele for så vidt som den vedrører appellanten. |
| --- | --- |

b)

subsidiært til a), den appellerede dom ophæves, og den omtvistede afgørelse annulleres i forhold til appellanten, for vidt som der heri for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordnes tilbagebetaling af mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, og i øvrigt hjemvises sagen til Retten til fornyet afgørelse om påstand 1 b) i første instans om annullation af den omtvistede afgørelse i det hele for så vidt som den vedrører appellanten.

| 3. | Subsidiært til 2.,






  a) | den appellerede dom ophæves, og sagen hjemvises til Retten til fornyet afgørelse om påstand 1 a) i første instans om annullation af den omtvistede afgørelse. |
| --- | --- | --- |

3.

Subsidiært til 2.,

a)

den appellerede dom ophæves, og sagen hjemvises til Retten til fornyet afgørelse om påstand 1 a) i første instans om annullation af den omtvistede afgørelse.

| b) | subsidiært til a), den appellerede dom ophæves, og sagen hjemvises til Retten til fornyet afgørelse om påstand 1 b) i første instans om annullation af den omtvistede afgørelse for så vidt som den vedrører appellanten. |
| --- | --- |

b)

subsidiært til a), den appellerede dom ophæves, og sagen hjemvises til Retten til fornyet afgørelse om påstand 1 b) i første instans om annullation af den omtvistede afgørelse for så vidt som den vedrører appellanten.

| 4. | Subsidiært til 3.,






  a) | den appellerede dom ophæves, og den omtvistede afgørelse annulleres, for vidt som der heri for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordnes tilbagebetaling af mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordnes tilbagebetaling af mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordnes tilbagebetaling af mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- | --- |

4.

Subsidiært til 3.,

a)

den appellerede dom ophæves, og den omtvistede afgørelse annulleres, for vidt som der heri for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordnes tilbagebetaling af mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordnes tilbagebetaling af mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordnes tilbagebetaling af mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter.

| b) | subsidiært til a), den appellerede dom ophæves, og den omtvistede afgørelse annulleres i forhold til appellanten, for vidt som der heri for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordnes tilbagebetaling af mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

b)

subsidiært til a), den appellerede dom ophæves, og den omtvistede afgørelse annulleres i forhold til appellanten, for vidt som der heri for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordnes tilbagebetaling af mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter.

| 5. | Subsidiært til 4.,






  a) | den appellerede dom ophæves, og sagen hjemvises til Retten til fornyet afgørelse om påstand 2 a) i første instans om annullation af den omtvistede afgørelse, for vidt som der heri for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordnes tilbagebetaling af mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordnes tilbagebetaling af mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordnes tilbagebetaling af mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- | --- |

5.

Subsidiært til 4.,

a)

den appellerede dom ophæves, og sagen hjemvises til Retten til fornyet afgørelse om påstand 2 a) i første instans om annullation af den omtvistede afgørelse, for vidt som der heri for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordnes tilbagebetaling af mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter, for båndlastbrugere med mindst 7 500 årlige driftstimer anordnes tilbagebetaling af mere end 15 % af de offentliggjorte netafgifter og for båndlastbrugere med mindst 8 000 årlige driftstimer anordnes tilbagebetaling af mere end 10 % af de offentliggjorte netafgifter.

| b) | subsidiært til a), den appellerede dom ophæves, og sagen hjemvises til Retten til fornyet afgørelse om påstand 2 b) i første instans om annullation af den omtvistede afgørelse i forhold til appellanten, for vidt som der heri for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordnes tilbagebetaling af mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter. |
| --- | --- |

b)

subsidiært til a), den appellerede dom ophæves, og sagen hjemvises til Retten til fornyet afgørelse om påstand 2 b) i første instans om annullation af den omtvistede afgørelse i forhold til appellanten, for vidt som der heri for båndlastbrugere med mindst 7 000 årlige driftstimer anordnes tilbagebetaling af mere end 20 % af de offentliggjorte netafgifter.

| 6. | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseomkostninger. |
| --- | --- |

6.

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder advokat- og rejseomkostninger.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten har støttet appellen på fire appelanbringender.

Første og andet appelanbringende: Tilsidesættelse af retten til at blive hørt og af begrundelsespligten

Appellanten har i forbindelse med det første og det andet appelanbringende gjort gældende, at Retten har tilsidesat processuelle krav i EU-retten, nemlig appellantens ret til at blive hørt og sin pligt til at begrunde dommen. Som følge af disse tilsidesættelser lagde Retten retligt ukorrekt til grund, at der foreligger ulovlig statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF.

Appellanten har med første led af disse to appelanbringender anfægtet, at Retten ikke tog hensyn til det af appellanten anførte om, at der var anvendt en urigtig referenceramme som grundlag for efterprøvelsen af den selektive fordel (den appellerede doms præmis 8, 117 og 127).

Appellanten har med det andet led af disse to appelanbringender gjort gældende, at Retten ikke tog hensyn til det af appellanten anførte om fastlæggelse af størrelsen af tillægsafgiften efter den tyske elnetsbekendtgørelses § 19, stk. 2 (den appellerede doms præmis 12, 68, 100 og 101).

Appellanten har med tredje led af disse to appelanbringender anfægtet, at Retten ikke tog hensyn til det af appellanten anførte om den manglende godtgørelse for alle indtægtstab og omkostninger som følge af indrømmelsen af netafgiftsfritagelse ved efterprøvelsen af, om der er tale om statsmidler (den appellerede doms præmis 95 og 96).

Appellanten har med fjerde led af disse to appelanbringender anfægtet, at Retten ikke tog hensyn til det af appellanten anførte om ugyldighed af forbundsagenturets afgørelse af 2011 ved efterprøvelsen af, om der er tale om statsmidler (den appellerede doms præmis 76).

Tredje appelanbringende: Tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF

Appellanten har i forbindelse med det tredje appelanbringende desuden gjort gældende, at Retten har tilsidesat materielle bestemmelser i EU-retten, idet den anså tillægsafgiften efter elnetsbekendtgørelsens § 19, stk. 2, for statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF.

Appellanten har herved anført, at Retten anvendte et urigtigt støtteretligt kriterium for en støtteretlig afgift og for statslig kontrol (den appellerede doms præmis 77, 83, 86 og 101).

Appellanten har for det andet anført, at Retten med støtte i en urigtig gengivelse af national ret retligt urigtigt kvalificerede tillægsafgiften efter elnetsbekendtgørelsens § 19, stk. 2, som en støtteretlig afgift, selv om der hverken foreligger en opkrævningspligt for netoperatørerne eller en betalingspligt for netbrugerne eller for slutbrugerne af elektricitet, og netoperatørerne ikke får godtgjort alle indtægtstab og omkostninger (den appellerede doms præmis 68 og 75 — 115).

Appellanten har for det tredje anført, at Retten med støtte i en urigtig gengivelse af national ret retligt urigtigt antog, at staten har kontrol over tillægsafgiften efter elnetsbekendtgørelsens § 19, stk. 2, fordi den lagde til grund, at der bestod en opkrævningspligt og en fuldstændig dækning af omkostningerne, og gik ud fra, at Bundesnetzagentur har fastsat tillægsafgiftens størrelse (den appellerede doms præmis 100 — 112).

Appellanten har for det fjerde anført, at Retten med støtte i en urigtig gengivelse af national ret fastlagde en ufuldstændig og urigtig referenceramme (den appellerede doms præmis 8 og 128 — 131).

Fjerde appelanbringende: Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet

Appellanten har i forbindelse med det fjerde appelanbringende endelig gjort gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af forbuddet mod forskelsbehandling, der består i, at Retten så bort fra den retsstridige forskelsbehandling som følge af den i Kommissionens omtvistede afgørelse anordnede tilbagesøgning af støtten i forhold til den i § 32, stk. 7, i elnetsbekendtgørelsen af 2013 fastsatte overgangsregel og som følge heraf afviste, at der foreligger en tilsidesættelse af det almindelige EU-retlige ligebehandlingsprincip (den appellerede doms præmis 141).

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/26 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/26

---

Appel iværksat den 16. december 2021 af Republikken Tyskland til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 6. oktober 2021 i sag T-196/19, AZ mod Kommissionen

(Sag C-793/21 P)

(2022/C 73/29)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Forbundsrepublikken Tyskland (ved J. Möller og R. Kanitz, som befuldmægtigede)

De andre parter i appelsagen: AZ og Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Den Europæiske Unions Rets dom af 6. oktober 2021 i sag T-196/19 ophæves for så vidt som Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

—

Den Europæiske Unions Rets dom af 6. oktober 2021 i sag T-196/19 ophæves for så vidt som Europa-Kommissionen frifindes.

| — | Kommissionens afgørelse af 28. maj 2018 [om statsstøtte] SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) gennemført af Tyskland til fordel for båndlastbrugere i henhold til § 19 i elnetsbekendtgørelsen C(2018) 3166 final for 2012 og 2013 annulleres i medfør af artikel 61, stk. 1, i Domstolens statut. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse af 28. maj 2018 [om statsstøtte] SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) gennemført af Tyskland til fordel for båndlastbrugere i henhold til § 19 i elnetsbekendtgørelsen C(2018) 3166 final for 2012 og 2013 annulleres i medfør af artikel 61, stk. 1, i Domstolens statut.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne for Retten og for Domstolen. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne for Retten og for Domstolen.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten har gjort et enkelt appelanbringende gældende, idet denne har anført, at der foreligger en tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF. Retten har retligt ukorrekt lagt til grund, at ordningen i henhold til elnetsbekendtgørelsens § 19, stk. 2, udgør statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF.

For det første fastslog Retten retligt ukorrekt i forbindelse med bedømmelsen af netafgiftens statslige karakter, at betalingspligten for forbrugerne eller slutbrugerne og den statslige kontrol over midlerne eller forvalteren af disse midler udgør to elementer, som er »dele af et alternativ«.

For det andet lagde Retten retligt ukorrekt til grund i forbindelse med bedømmelsen af, om der foreligger »et obligatorisk bidrag, som skal bæres af de endelige forbrugere eller kunder«, at det afgørende ikke er forholdet mellem elleverandøren og slutbrugerne af elektricitet. Desuden tog Retten i forbindelse med opkrævningspligten retligt ukorrekt ikke udgangspunkt i den ved lov fastsatte forpligtelse til at betale netafgifter.

For det tredje lagde Retten retligt ukorrekt til grund i forbindelse med bedømmelsen af, om der foreligger statslig kontrol eller beføjelse til at råde over midlerne, at det forhold, at de opkrævede netafgifter skal anvendes til et bestemt formål, ikke udelukker, at staten kan råde over disse midler.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/26 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/26

---

Appel iværksat den 16. december 2021 af Forbundsrepublikken Tyskland til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 6. oktober 2021 i de forenede sager T-233/19 og T-234/19, Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG og Infineon Technologies AG mod Europa-Kommissionen

(Sag C-794/21 P)

(2022/C 73/30)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Forbundsrepublikken Tyskland (ved J. Möller og R. Kanitz, som befuldmægtigede)

De andre parter i appelsagen: Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG, Infineon Technologies AG og Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Den Europæiske Unions Rets dom af 6. oktober 2021 i de forenede sager T-233/19 og T-234/19 ophæves for så vidt som Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

—

Den Europæiske Unions Rets dom af 6. oktober 2021 i de forenede sager T-233/19 og T-234/19 ophæves for så vidt som Europa-Kommissionen frifindes.

| — | Kommissionens afgørelse af 28. maj 2018 [om statsstøtte] SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) gennemført af Tyskland til fordel for båndlastbrugere i henhold til § 19 i elnetsbekendtgørelsen C(2018) 3166 final for 2012 og 2013 annulleres i medfør af artikel 61 stk. 1, i Domstolens statut. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse af 28. maj 2018 [om statsstøtte] SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) gennemført af Tyskland til fordel for båndlastbrugere i henhold til § 19 i elnetsbekendtgørelsen C(2018) 3166 final for 2012 og 2013 annulleres i medfør af artikel 61 stk. 1, i Domstolens statut.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne for Retten og for Domstolen. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne for Retten og for Domstolen.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten har gjort et enkelt appelanbringende gældende, idet denne har anført, at der foreligger en tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF. Retten har retligt ukorrekt lagt til grund, at ordningen i henhold til elnetsbekendtgørelsens § 19, stk. 2, udgør statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF.

For det første fastslog Retten retligt ukorrekt i forbindelse med bedømmelsen af netafgiftens statslige karakter, at betalingspligten for forbrugerne eller slutbrugerne og den statslige kontrol over midlerne eller forvalteren af disse midler udgør to elementer, som er »dele af et alternativ«.

For det andet lagde Retten retligt ukorrekt til grund i forbindelse med bedømmelsen af, om der foreligger »et obligatorisk bidrag, som skal bæres af de endelige forbrugere eller kunder«, at det afgørende ikke er forholdet mellem elleverandøren og slutbrugerne af elektricitet. Desuden tog Retten i forbindelse med opkrævningspligten retligt ukorrekt ikke udgangspunkt i den ved lov fastsatte forpligtelse til at betale netafgifter.

For det tredje lagde Retten retligt ukorrekt til grund i forbindelse med bedømmelsen af, om der foreligger statslig kontrol eller beføjelse til at råde over midlerne, at det forhold, at de opkrævede netafgifter skal anvendes til et bestemt formål, ikke udelukker, at staten kan råde over disse midler.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/27 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/27

---

Appel iværksat den 16. december 2021 af WEPA Hygieneprodukte GmbH og WEPA Deutschland GmbH & Co. KG, sidstnævnte var tidligere Wepa Leuna GmbH und Wepa Papierfabrik Sachsen GmbH til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 6. oktober 2021 i sag T-238/19, Wepa Hygieneprodukte GmbH m.fl. mod Europa-Kommissionen

(Sag C-795/21 P)

(2022/C 73/31)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: WEPA Hygieneprodukte GmbH, WEPA Deutschland GmbH & Co. KG, sidstnævnte var tidligere Wepa Leuna GmbH og Wepa Papierfabrik Sachsen GmbH (ved advokaterne H. Janssen, A. Vallone og D. Salm)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen og Forbundsrepublikken Tyskland

Appellanterne har nedlagt følgende påstande

| 1. | Rettens dom (Tredje Afdeling) af 6. oktober 2021 i sag T-238/19 ophæves i sin helhed. |
| --- | --- |

1.

Rettens dom (Tredje Afdeling) af 6. oktober 2021 i sag T-238/19 ophæves i sin helhed.

| 2. | Kommissionens afgørelse af 28. maj 2018 [om statsstøtte] SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) gennemført af Tyskland til fordel for båndlastbrugere i henhold til § 19 i elnetsbekendtgørelsen annulleres. |
| --- | --- |

2.

Kommissionens afgørelse af 28. maj 2018 [om statsstøtte] SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) gennemført af Tyskland til fordel for båndlastbrugere i henhold til § 19 i elnetsbekendtgørelsen annulleres.

| 3. | Subsidiært hjemvises sagen til Retten. |
| --- | --- |

3.

Subsidiært hjemvises sagen til Retten.

| 4. | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne i begge instanser. |
| --- | --- |

4.

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne i begge instanser.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten har med det første appelanbringende gjort gældende, at Retten har gengivet faktiske omstændigheder urigtigt og har taget fejl med hensyn til indhold og rækkevide af national ret, idet Retten lagde til grund for sin afgørelse, at, for det første, Bundesnetzagentur fastsætter størrelsen af tillægsafgiften efter § 19, stk. 2, i den tyske elnetsbekendtgørelse bindende, for det andet, at Bundesnetzagentur med henblik herpå har fastsat meget detaljerede krav og, for det tredje, at netoperatørernes indtægtstab bliver fuldstændigt dækket af den nævnte tillægsafgift. De omstændigheder, som skulle godgøre, at de midler, som blev modtaget ved tillægsafgiften, var under statslig kontrol, og som var afgørende for Rettens afgørelse, forelå således ikke.

Appellanten har med det andet appelanbringende gjort gældende, at Retten har tilsidesat de krav, der skal være opfyldt, for at der foreligger støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler, som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF. Retten erkendte for det første ikke, at tillægsafgiften efter elnetsbekendtgørelsens § 19, stk. 2, ikke er en egentlig afgift, »obligatorisk afgift« eller en »skattelignende afgift« (det andet appelanbringendes første led). Retten erkendte for det andet ikke, at fritagelsen for båndlastbrugere efter elnetsbekendtgørelsens § 19, stk. 2, andet punktum, og tillægsafgiften efter elnetsbekendtgørelsens § 19, stk. 2, ikke er støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler (det andet appelanbringendes andet led). Såfremt — hvilket er tilfældet her — tillægsafgiften ikke er en egentlig afgift, er den imidlertid heller ikke efter Rettens opfattelse omfattet af artikel 107, stk. 1, TEUF. Selv hvis der skulle være tale om en egentlig afgift, ville den stadig ikke være omfattet af artikel 107, stk. 1, TEUF af den grund, at tillægsafgiften ikke er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/28 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/28

---

Appel iværksat den 16. december 2021 af Forbundsrepublikken til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 6. oktober 2021 i sag T-238/19, Wepa Hygieneprodukte GmbH m.fl. mod Europa-Kommissionen

(Sag C-796/21 P)

(2022/C 73/32)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Forbundsrepublikken Tyskland (ved J. Möller og R. Kanitz, som befuldmægtigede)

De andre parter i appelsagen: WEPA Hygieneprodukte GmbH, WEPA Deutschland GmbH & Co. KG, sidstnævnte tidligere Wepa Leuna GmbH og Wepa Papierfabrik Sachsen GmbH og Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Den Europæiske Unions Rets dom af 6. oktober 2021 i sag T-238/19 ophæves for så vidt som Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

—

Den Europæiske Unions Rets dom af 6. oktober 2021 i sag T-238/19 ophæves for så vidt som Europa-Kommissionen frifindes.

| — | Kommissionens afgørelse af 28. maj 2018 [om statsstøtte] SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) gennemført af Tyskland til fordel for båndlastbrugere i henhold til § 19 i elnetsbekendtgørelsen C(2018) 3166 final for 2012 og 2013 annulleres i medfør af artikel 61, stk. 1, i Domstolens statut. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse af 28. maj 2018 [om statsstøtte] SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) gennemført af Tyskland til fordel for båndlastbrugere i henhold til § 19 i elnetsbekendtgørelsen C(2018) 3166 final for 2012 og 2013 annulleres i medfør af artikel 61, stk. 1, i Domstolens statut.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne for Retten og for Domstolen. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne for Retten og for Domstolen.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten har gjort et enkelt appelanbringende gældende, idet denne har anført, at der foreligger en tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF. Retten har retligt ukorrekt lagt til grund, at ordningen i henhold til elnetsbekendtgørelsens § 19, stk. 2, udgør statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF.

For det første fastslog Retten retligt ukorrekt i forbindelse med bedømmelsen af netafgiftens statslige karakter, at betalingspligten for forbrugerne eller slutbrugerne og den statslige kontrol over midlerne eller forvalteren af disse midler udgør to elementer, som er »dele af et alternativ«.

For det andet lagde Retten retligt ukorrekt til grund i forbindelse med bedømmelsen af, om der foreligger »et obligatorisk bidrag, som skal bæres af de endelige forbrugere eller kunder«, at det afgørende ikke er forholdet mellem elleverandøren og slutbrugerne af elektricitet. Desuden tog Retten i forbindelse med opkrævningspligten retligt ukorrekt ikke udgangspunkt i den ved lov fastsatte forpligtelse til at betale netafgifter.

For det tredje lagde Retten retligt ukorrekt til grund i forbindelse med bedømmelsen af, om der foreligger statslig kontrol eller beføjelse til at råde over midlerne, at det forhold, at de opkrævede netafgifter skal anvendes til et bestemt formål, ikke udelukker, at staten kan råde over disse midler.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/29 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/29

---

Appel iværksat den 17. december 2021 af Infineon Technologies AG og Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 6. oktober 2021 i de forenede sager T-233/19 og T-234/19, Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG og Infineon Technologies AG mod Kommissionen

(Sag C-800/21 P)

(2022/C 73/33)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Infineon Technologies AG og Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG (ved advokaterne L. Assmann og M. Peiffer)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen og Forbundsrepublikken Tyskland

Appellanterne har nedlagt følgende påstande

| — | Rettens dom (Tredje Afdeling) af 6. oktober 2021 i de forenede sager T-233/19 og T-234/19 (ECLI:EU:T:2021:647) ophæves i sin helhed. |
| --- | --- |

—

Rettens dom (Tredje Afdeling) af 6. oktober 2021 i de forenede sager T-233/19 og T-234/19 (ECLI:EU:T:2021:647) ophæves i sin helhed.

| — | Europa-Kommissionens afgørelse af 28. maj 2018 [om statsstøtte] SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) gennemført af Tyskland til fordel for båndlastbrugere i henhold til § 19 i elnetsbekendtgørelsen annulleres. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionens afgørelse af 28. maj 2018 [om statsstøtte] SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) gennemført af Tyskland til fordel for båndlastbrugere i henhold til § 19 i elnetsbekendtgørelsen annulleres.

| — | Subsidiært hjemvises sagen til Retten. |
| --- | --- |

—

Subsidiært hjemvises sagen til Retten.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne i begge instanser. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne i begge instanser.

Anbringender og væsentligste argumenter

Baggrunden for den foreliggende sag er en netafgiftsfritagelse, hvorefter appellanterne i 2012 og 2013 ikke skulle betale netafgifter til deres elnetsoperatør for køb af elektricitet fra det generelle net (herefter »netafgiftsfritagelse«).

Retten fastslog i den appellerede dom, at netafgiftsfritagelsen blev finansieret af statsmidler og dermed udgør statsstøtte som omhandlet i artikel 107 TEUF (den appellerede doms præmis 111). Retten så herved i princippet bort fra det støttebegreb, der er fastsat i Domstolens praksis.

Netafgiftsfritagelsen finansieres af tillægsafgiften efter den tyske elnetsbekendtgørelses § 19, stk. 2. Denne tillægsafgift er — i modsætning til det af Retten i den appellerede doms præmis 97 fastslåede — ikke en obligatorisk afgift som omhandlet i Domstolens praksis, som kunne indikere, at der er tale om statsmidler som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF.

Appellanterne har med appellen i første række anfægtet anvendelsen af EU-retten og gjort gældende, at Retten i betragtning af kriterierne i EU-rettens bestemmelser om støtte har anlagt en urigtig bedømmelse af national ret (første appelanbringende). Netafgiftsfritagelsen blev rettelig ikke ydet ved hjælp af statsmidler som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF.

Det følger af Domstolens retspraksis, at der kun foreligger statsmidler efter denne forståelse, når der består en tilstrækkelig direkte forbindelse til statens budget. Den i sagen omhandlede tillægsafgift efter elnetsbekendtgørelsens § 19, stk. 2, har derimod ikke en tilstrækkelig direkte forbindelse til det tyske statsbudget. Den omhandlede tillægsafgift forbliver dermed private midler, og ikke statsmidler, som betales mellem netoperatøren og netbrugerne.

Appellanterne har desuden begrundet appellen med, at Retten har gengivet faktiske omstændigheder urigtigt og har taget fejl med hensyn til indhold og rækkevide af national ret (andet appelanbringende).

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/30 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/30

---

Appel iværksat den 17. december 2021 af Versobank AS til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Udvidet Afdeling) den 6. oktober 2021 i forenede sager T-351/18 og T-584/18, Ukrselhosprom PCF og Versobank mod ECB

(Sag C-803/21 P)

(2022/C 73/34)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Versobank AS (ved Rechtsanwalt O. Behrends)

De andre parter i appelsagen: Den Europæiske Centralbank (ECB), Europa-Kommissionen og Ukrselhosprom PCF LLC

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Den appellerede dom ophæves. |
| --- | --- |

—

Den appellerede dom ophæves.

| — | Det fastslås, at ECB’s afgørelser om inddragelse af appellantens tilladelse dateret den 26. marts 2018 (»den første omtvistede afgørelse«) og den 17. juli 2018 (»den anden omtvistede afgørelse«) er ugyldige. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at ECB’s afgørelser om inddragelse af appellantens tilladelse dateret den 26. marts 2018 (»den første omtvistede afgørelse«) og den 17. juli 2018 (»den anden omtvistede afgørelse«) er ugyldige.

| — | For så vidt som Den Europæiske Unions Domstol ikke kan træffe afgørelse om sagens realitet, hjemvises de forenede sager T-351/18 og T-584/18 til Retten, for at denne kan træffe afgørelse i annullationssøgsmålet. |
| --- | --- |

—

For så vidt som Den Europæiske Unions Domstol ikke kan træffe afgørelse om sagens realitet, hjemvises de forenede sager T-351/18 og T-584/18 til Retten, for at denne kan træffe afgørelse i annullationssøgsmålet.

| — | ECB tilpligtes at betale de af appellanten afholdte omkostninger samt omkostningerne for nærværende appel. |
| --- | --- |

—

ECB tilpligtes at betale de af appellanten afholdte omkostninger samt omkostningerne for nærværende appel.

Anbringender og væsentligste argumenter

Til støtte for appellen har appellanten fremsat seks anbringender.

Det første appelanbringende om, at Retten begik en retlig fejl ved fejlagtigt at lægge til grund, at det var ufornødent at træffe afgørelse i sag T-351/18, ved fejlagtigt ikke at tage hensyn til, at den angivelige ex tunc virkning af den anden omtvistede afgørelse tilsidesatte artikel 263 TEUF og ved fejlagtigt at lægge til grund, at appellanten ingen interesse har i annullationen af den første omtvistede afgørelse.

Det andet appelanbringende om, at Retten begik en retlig fejl med hensyn til en række tilsidesættelser af væsentlige procedurekrav.

Det tredje appelanbringende om, at Retten fejlagtigt ikke tog hensyn til, at ECB overskred sine beføjelser ved at foretage konstateringer inden for området for betalingstjenester og andre finansielle tjenester, inden for AML/CFT (Anti-money Laundering/Counter-terrorism Financing) og i spørgsmål vedrørende afvikling.

Det fjerde appelanbringende om, at Retten begik en retlig fejl ved tage stilling til et spørgsmål, der allerede er afgjort ved forlig ved en national forvaltningsdomstol.

Det femte appelanbringende om, at Retten fejlagtigt anvendte SRM-forordningen (1) i stedet for national ret på vurderingerne om at være nødlidende eller forventeligt nødlidende, og ikke på afviklingsafgørelser, og fejlfortolkede deres betydning uden pålæg om fremlæggelse af sådanne afgørelser.

Det sjette appelanbringende om, at Retten (1) fejlbedømte grænserne for sin kompetence i henhold til artikel 263 TEUF ved at foretage bedømmelser i henhold til national ret, der falder ind under de kompetente nationale myndigheders og domstoles enekompetence, og gik videre end en prøvelse af ECB’s afgørelser ved at foretage konstateringer og vurderinger, som ECB ikke havde foretaget, (2) baserede sin afgørelse på overraskende konklusioner på grundlag af en for sen fremlæggelse af omfangsrige dokumenter umiddelbart inden retsmødet, uden at give appellanten mulighed for at fremsætte bemærkninger hertil, (3) ikke tog hensyn til tilsidesættelsen af appellantens rettigheder i henhold til chartrets artikel 47 inden sagen indledtes, og at appellanten fortsat under sagen var uden et effektivt forsvar, og (4) fejlagtigt afviste at give pålæg om fremlæggelse af afviklingsafgørelser på nationalt niveau, men ikke desto mindre gav udtryk for detaljerede, men urigtige opfattelser af den retlige betydning af disse afgørelser.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 806/2014 af 15.7.2014 om ensartede regler og en ensartet procedure for afvikling af kreditinstitutter og visse investeringsselskaber inden for rammerne af en fælles afviklingsmekanisme og en fælles afviklingsfond og om ændring af forordning (EU) nr. 1093/2010 (EUT 2014, L 225, s. 1).

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/31 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/31

---

Appel iværksat den 22. december 2021 af European Union Copper Task Force til prøvelse af dom afsagt af Retten (Første Afdeling) den 13. oktober 2021 i sag T-153/19, European Union Copper Task Force mod Kommissionen

(Sag C-828/21 P)

(2022/C 73/35)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: European Union Copper Task Force (ved abogadas I. Moreno-Tapia Rivas og C. Vila Gisbert)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen, Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Den appellerede dom ophæves. |
| --- | --- |

—

Den appellerede dom ophæves.

| — | Der træffes afgørelse vedrørende realiteten i annullationssøgsmålet, subsidiært hjemvises sagen til Retten til afgørelse. |
| --- | --- |

—

Der træffes afgørelse vedrørende realiteten i annullationssøgsmålet, subsidiært hjemvises sagen til Retten til afgørelse.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale omkostningerne i forbindelse med appelsagen. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale omkostningerne i forbindelse med appelsagen.

Anbringender og væsentligste argumenter

Til støtte for appellen har appellanten fremsat følgende anbringender.

Retten begik en retlig fejl vedrørende omfanget af den retslige prøvelse og tilsidesatte appellantens ret til effektiv domstolsbeskyttelse.

Retten tilsidesatte princippet om forbud mod vilkårlighed, idet den ikke krævede en harmoniseret tilgang til anvendelsesområdet for PBT-kriterier (persistens, bioakkumulering og toksicitet).

Retten tilsidesatte forsigtighedsprincippet og proportionalitetsprincippet.

Retten tilsidesatte de processuelle regler, idet den afslog appellantens anmodning om udpegelse af en sagkyndig.

---

Retten

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/32 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/32

---

Rettens dom af 15. december 2021 — Den Tjekkiske Republik mod Kommissionen

(Sag T-627/16 RENV) (1)

(EGFL og ELFUL - udgifter, der er udelukket fra finansiering - udgifter afholdt af Den Tjekkiske Republik - afkoblet direkte støtte - traditionelle kontroller på stedet og kontroller på stedet ved telemåling - forskelle mellem resultaterne af kontrollerne - vinsektoren - kontroller på stedet af investeringer ved prøveudtagning)

(2022/C 73/36)

Processprog: tjekkisk

Parter

Sagsøger: Den Tjekkiske Republik (ved M. Smolek, O. Serdula, J. Pavliš og J. Vláčil, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved K. Walkerová og J. Aquilina, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgeren: Kongeriget Sverige (ved C. Meyer-Seitz, F. Bergius og H. Shev, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2016/1059 af 20. juni 2016 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (EUT 2016, L 173, s. 59), for så vidt som den udelukker betalinger, som Den Tjekkiske Republik har gennemført inden for rammerne af EGFL, for 462 517,83 EUR for så vidt angår udgifterne i forbindelse med den afkoblede direkte støtte og for 636 516,20 EUR for så vidt angår udgifterne i forbindelse investeringerne i vinsektoren.

Konklusion

| 1) | Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2016/1059 af 20. juni 2016 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) annulleres, for så vidt som den udelukker følgende betalinger gennemført af Den Tjekkiske Republik inden for rammerne af EGFL:






  — | angående ordningen for afkoblet direkte støtte for regnskabsårene 2013-2015 et beløb på 69 054,23 EUR for manglerne i risikoanalysen |
| --- | --- | --- |

1)

Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2016/1059 af 20. juni 2016 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) annulleres, for så vidt som den udelukker følgende betalinger gennemført af Den Tjekkiske Republik inden for rammerne af EGFL:

—

angående ordningen for afkoblet direkte støtte for regnskabsårene 2013-2015 et beløb på 69 054,23 EUR for manglerne i risikoanalysen

| — | angående støtteordningen for investering i vinsektoren for regnskabsårene 2011-2014 et beløb på 636 516,20 EUR. |
| --- | --- |

—

angående støtteordningen for investering i vinsektoren for regnskabsårene 2011-2014 et beløb på 636 516,20 EUR.

| 2) | I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen. |
| --- | --- |

2)

I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen.

| 3) | Den Tjekkiske Republik og Europa-Kommissionen bærer hver deres egne omkostninger i forbindelse med sagerne for Retten og for Domstolen. |
| --- | --- |

3)

Den Tjekkiske Republik og Europa-Kommissionen bærer hver deres egne omkostninger i forbindelse med sagerne for Retten og for Domstolen.

| 4) | Kongeriget Sverige bærer sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

4)

Kongeriget Sverige bærer sine egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 392 af 24.10.2016.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/33 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/33

---

Rettens dom af 15. december 2021 — HG mod Kommissionen

(Sag T-693/16 P RENV-RX) (1)

(Appel - personalesag - tjenestemænd - udstationering i et tredjeland - bolig stillet til rådighed af administrationen - manglende overholdelse af forpligtelsen til at tage bopæl i boligen med familien - disciplinærsag - disciplinær sanktion i form af suspension af avancement til et højere løntrin - erstatning for den af Unionen lidte skade - vedtægtens artikel 22 - frifindelse - ophævelse efter appel - dom i appelsag prøvet af Domstolen og ophævet - hjemvisning til Retten)

(2022/C 73/37)

Processprog: fransk

Parter

Appellant: HG (ved advokat L. Levi)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved T. Bohr, som befuldmægtiget, bistået af advokat A. Dal Ferro)

Sagens genstand

Appel af dom afsagt af Retten for EU-Personalesager (Anden Afdeling) den 19. juli 2016, HG mod Kommissionen (F-149/15, EU:F:2016:155) med påstand om ophævelse af denne dom.

Konklusion

| 1) | Dommen afsagt af Retten for EU-Personalesager (Anden Afdeling) den 19. juli 2016, HG mod Kommissionen (F-149/15), ophæves. |
| --- | --- |

1)

Dommen afsagt af Retten for EU-Personalesager (Anden Afdeling) den 19. juli 2016, HG mod Kommissionen (F-149/15), ophæves.

| 2) | Den erstatning, som HG skal betale til Den Europæiske Union, fastsættes til 80 000 EUR på datoen for afsigelsen af denne dom. |
| --- | --- |

2)

Den erstatning, som HG skal betale til Den Europæiske Union, fastsættes til 80 000 EUR på datoen for afsigelsen af denne dom.

| 3) | I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen i sag F-149/15. |
| --- | --- |

3)

I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen i sag F-149/15.

| 4) | HG og Kommissionen bærer deres egne omkostninger i sagerne F-149/15, T-693/16 P, T-440/18 RENV og T-693/16 P-RENV-RX. |
| --- | --- |

4)

HG og Kommissionen bærer deres egne omkostninger i sagerne F-149/15, T-693/16 P, T-440/18 RENV og T-693/16 P-RENV-RX.

---

(1)  EUT C 441 af 28.11.2016.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/33 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/33

---

Rettens dom af 8. december 2021 — Dyson m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-127/19) (1)

(Ansvar uden for kontraktforholdt - energi - direktiv 2010/30/EU - angivelse af energirelaterede produkters energi- og ressourceforbrug ved hjælp af mærkning og standardiserede produktoplysninger - delegeret forordning (EU) nr. 665/2013 - energimærkning af støvsugere - energieffektivitet - målemetode - Rettens annullation - tilstrækkelig kvalificeret tilsidesættelse af en retsregel, der har til formål at tillægge borgerne rettigheder)

(2022/C 73/38)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Dyson Ltd (Malmesbury, Det Forenede Kongerige) og de 14 øvrige sagsøgere, hvis navne fremgår af bilaget til dommen (ved solicitors E. Batchelor, T. Selwyn Sharpe og M. Healy)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J.-F. Brakeland, Y. Marinova og K. Talabér-Ritz, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 268 TEUF med påstand om erstatning for den skade, som sagsøgeren hævder at have lidt som følge af ulovligheden af Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 665/2013 af 3. maj 2013 om udbygning af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/30/EU for så vidt angår energimærkning af støvsugere (EUT 2013, L 192, s. 1).

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | Dyson Ltd og de øvrige sagsøgere, hvis navne fremgår af bilaget, bærer deres egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Dyson Ltd og de øvrige sagsøgere, hvis navne fremgår af bilaget, bærer deres egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger.

---

(1)  EUT C 139 af 15.4.2019.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/34 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/34

---

Rettens dom af 8. december 2021 — Chypre mod EUIPO — Fontana Food (GRILLOUMI)

(Sag T-556/19) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-ordmærket GRILLOUMI - de ældre nationale certificeringsordmærker ΧΑΛΛΟΥΜΙ HALLOUMI - relativ registreringshindring - ingen risiko for forveksling - lighed mellem tjenesteydelser og varer - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001])

(2022/C 73/39)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Republikken Cypern (ved S. Malynicz, QC, barrister S. Baran og solicitor V. Marsland)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved D. Gája, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Fontana Food AB (Tyresö, Sverige) (ved advokaterne P. Nihlmark og L. Zacharoff)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 29. maj 2019 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1284/2018-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Republikken Cypern og Fontana Food.

Konklusion

| 1) | Afgørelse truffet den 29. maj 2019 af Fjerde Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 1284/2018-4) annulleres. |
| --- | --- |

1)

Afgørelse truffet den 29. maj 2019 af Fjerde Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 1284/2018-4) annulleres.

| 2) | EUIPO bærer sine egne omkostninger og betaler de af Republikken Cypern afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

EUIPO bærer sine egne omkostninger og betaler de af Republikken Cypern afholdte omkostninger.

| 3) | Fontana Food AB bærer sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Fontana Food AB bærer sine egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 328 af 30.9.2019.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/35 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/35

---

Rettens dom af 8. december 2021 — Chypre mod EUIPO — Fontana Food (GRILLOUMI BURGER)

(Sag T-593/21) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-ordmærket GRILLOUMI BURGER - ældre nationale certificeringsordmærker ΧΑΛΛΟΥΜΙ HALLOUMI - relative registreringshindringer - ingen risiko for forveksling - ingen krænkelse af renomméet - artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5, i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5, i forordning (EU) 2017/1001])

(2022/C 73/40)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Republikken Cypern (ved S. Malynicz, QC, barrister S. Baran og solicitor V. Marsland)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved D. Gája og D. Botis, som befuldmægtigede)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Fontana Food AB (Tyresö, Sverige) (ved advokaterne P. Nihlmark og L. Zacharoff)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 19. juni 2019 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1297/2018-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Republikken Cypern og Fontana Food.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Republikken Cypern betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Republikken Cypern betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 363 af 28.10.2019.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/35 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/35

---

Rettens dom af 8. december 2021 — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi mod EUIPO — Fontana Food (GRILLOUMI BURGER)

(Sag T-595/19) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-ordmærket GRILLOUMI BURGER - det ældre kollektive EU-ordmærke HALLOUMI - relative registreringshindringer - ingen risiko for forveksling - ingen krænkelse af renomméet - artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5, i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5, i forordning (EU) 2017/1001])

(2022/C 73/41)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nicosia, Cypern) (ved S. Malynicz, QC, barrister S. Baran og solicitor V. Marsland)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved D. Gája, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Fontana Food AB (Tyresö, Sverige) (ved advokaterne P. Nihlmark og L. Zacharoff)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 19. juni 2019 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1356/2018-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus ved navn Halloumi og Fontana Food.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 357 af 21.10.2019.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/36 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/36

---

Rettens dom af 8. december 2021 — JP mod Kommissionen

(Sag T-247/20) (1)

(Aktindsigt - forordning (EU) nr. 1049/2001 - dokumenter vedrørende almindelig udvælgelsesprøve EPSO/AD/363/18 afholdt med henblik på ansættelse af administratorer (AD 7) inden for beskatning - begrænsning af begæringen om aktindsigt - afslag på aktindsigt - artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 1049/2001 - undtagelse vedrørende beskyttelse af beslutningsprocessen - artikel 6 i bilag III til vedtægten - udvælgelseskomitéens arbejde fortroligt - delvis aktindsigt - ansvar uden for kontraktforhold)

(2022/C 73/42)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: JP (ved advokaterne S. Rodrigues og A. Champetier)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved C. Ehrbar og D. Milanowska, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Dels påstand støttet på artikel 263 TEUF om annullation af Kommissionens afgørelse C(2020) 1195 final af 24. februar 2020 om en genfremsat begæring om aktindsigt i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT 2001, L 145, s. 43), dels påstand støttet på artikel 268 TEUF om erstatning for den ikke-økonomiske skade, som sagsøgeren hævder at have lidt.

Konklusion

| 1) | Kommissionens afgørelse C(2020) 1195 final af 24. februar 2020 om en genfremsat begæring om aktindsigt i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 annulleres, for så vidt som JP derved blev meddelt afslag på aktindsigt vedrørende de spørgsmål, der fremgår af afsnittene »Anchor« og »Possible questions« i den vurdering, som bedømmeren foretog af de svar, som sagsøgeren gav under det områdespecifikke interview (dokument nr. 1), og for så vidt som Kommissionen meddelte afslag på aktindsigt i de spørgsmål, der fremgår af afsnittene »Situation 1«, »Situation 2« og »Situation 3« i den vurdering, som bedømmeren foretog af de svar, som sagsøgeren gav under interviewet om generelle kompetencer (dokument nr. 2), i forbindelse med udvælgelsesprøve EPSO/AD/363/18. |
| --- | --- |

1)

Kommissionens afgørelse C(2020) 1195 final af 24. februar 2020 om en genfremsat begæring om aktindsigt i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 annulleres, for så vidt som JP derved blev meddelt afslag på aktindsigt vedrørende de spørgsmål, der fremgår af afsnittene »Anchor« og »Possible questions« i den vurdering, som bedømmeren foretog af de svar, som sagsøgeren gav under det områdespecifikke interview (dokument nr. 1), og for så vidt som Kommissionen meddelte afslag på aktindsigt i de spørgsmål, der fremgår af afsnittene »Situation 1«, »Situation 2« og »Situation 3« i den vurdering, som bedømmeren foretog af de svar, som sagsøgeren gav under interviewet om generelle kompetencer (dokument nr. 2), i forbindelse med udvælgelsesprøve EPSO/AD/363/18.

| 2) | I øvrigt frifindes Kommissionen. |
| --- | --- |

2)

I øvrigt frifindes Kommissionen.

| 3) | Hver part bærer sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Hver part bærer sine egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 222 af 6.7.2020.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/37 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/37

---

Rettens dom af 8. december 2021 — Talleres de Escoriaza mod EUIPO — Salto Systems (KAAS KEYS AS A SERVICE)

(Sag T-294/20) (1)

(EU-varemærker - ugyldighedssag - EU-varemærker KAAS KEYS AS A SERVICE - absolutte registreringshindringer - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EU) 2017/1001] - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning 2017/1001] - tegn eller angivelser, der er blevet almindelige - artikel 7, stk. 1, litra d), i forordning nr. 207/2009 [nu artikel 7, stk. 1, litra d), i forordning 2017/1001] - begrundelsespligt - ret til at blive hørt - artikel 94, stk. 1, i forordning 2017/1001)

(2022/C 73/43)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Talleres de Escoriaza, SA (Irun, Spanien) (ved advokaterne T. Müller og F. Togo)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved D. Gája, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Salto Systems, SL (Oiartzun, Spanien) (ved advokat A. Alejos Cutuli)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 28. februar 2020 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1363/2019-4) vedrørende en ugyldighedssag mellem Talleres de Escoriaza og Salto Systems.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Talleres de Escoriaza, SA betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Talleres de Escoriaza, SA betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 247 af 27.7.2020.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/37 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/37

---

Rettens dom af 15. december 2021 — Stichting Comité N 65 Ondergronds Helvoirt mod Kommissionen

(Sag T-569/20) (1)

(Miljø - forordning (EF) nr. 1367/2006 - medlemsstaternes forpligtelse til at beskytte og forbedre luftkvaliteten - anmodning om intern prøvelse - afvisning af anmodningen fra behandling)

(2022/C 73/44)

Processprog: nederlandsk

Parter

Sagsøger: Stichting Comité N 65 Ondergronds Helvoirt (Helvoirt, Nederlandene) (ved advokaterne T. Malfait og A. Croes)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved L. Haasbeek, G. Gattinara og M. Noll Ehlers, som befuldmægtigede)

Intervenienter til støtte for sagsøgte: Kongeriget Nederlandene (ved M. Bulterman, M. de Ree, J. Langer og J. Hoogveld, som befuldmægtigede), Europa-Parlamentet (ved W. Kuzmienko og C. Ionescu Dima, som befuldmægtigede) og Rådet for Den Europæiske Union (ved K. Michoel og A. Maceroni, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 6. juli 2020 om afvisning fra behandling af en anmodning om intern prøvelse af afgørelsen om at henlægge klagesagen CHAP (2019) 2512.

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | Stichting Comité N 65 Ondergronds Helvoirt bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Stichting Comité N 65 Ondergronds Helvoirt bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger.

| 3) | Kongeriget Nederlandene, Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union bærer hver deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Kongeriget Nederlandene, Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union bærer hver deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 378 af 9.11.2020.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/38 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/38

---

Rettens dom af 8. december 2021 — Sun West m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-623/20) (1)

(Statsstøtte - produktion af elektrisk energi på solcelleanlæg - forpligtelse til køb af elektricitet til en højere pris end markedsprisen - afslag på en klage - artikel 12, stk. 1, andet afsnit, og artikel 24, stk. 2, i forordning (EU) 2015/1589)

(2022/C 73/45)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøgere: Sun West (Saint-Allouestre, Frankrig), JB Solar (Saint-Allouestre) og Azimut56 (Saint-Allouestre) (ved advokat S. Manna)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved A. Bouchagiar og B. Stromsky, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 28. juli 2020 om afslag på sagsøgernes klage vedrørende statsstøtte, som ulovligt er blevet ydet af Den Franske Republik til producenter af solcelleenergi i medfør af prisbekendtgørelserne af 10. juli 2006 og af 12. januar og 31. august 2010, med henblik på, at det fastslås, at støtten er uforenelig med det indre marked.

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | Sun West, JB Solar og Azimut56 bærer deres egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Sun West, JB Solar og Azimut56 bærer deres egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger.

---

(1)  EUT C 414 af 30.11.2020.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/39 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/39

---

Rettens dom af 15. december 2021 — HB mod EIB

(Sag T-689/20) (1)

(Personalesag - ansatte ved EIB - afskedigelse - åbenbart urigtigt skøn - princippet om god forvaltningsskik - retsaktens ophavsmand inkompetent)

(2022/C 73/46)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: HB (ved advokat C. Bernard-Glanz)

Sagsøgt: Den Europæiske Investeringsbank (ved G. Faedo og K. Carr, som befuldmægtigede, bistået af advokat B. Wägenbaur)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF og artikel 50a i statutten for Den Europæiske Unions Domstol med påstand om annullation af EIB’s afgørelse af 27. april 2020 om afskedigelse af sagsøgeren.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Investeringsbank (EIB) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Investeringsbank (EIB) frifindes.

| 2) | HB bærer sine egne omkostninger og betaler de af EIB afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

HB bærer sine egne omkostninger og betaler de af EIB afholdte omkostninger.

---

(1)  EUT C 9 af 11.1.2021.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/39 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/39

---

Rettens dom af 15. december 2021 — OI mod Kommissionen

(Sag T-705/20) (1)

(Personalesag - tjenestemænd - ansættelse - intern udvælgelsesprøve COM/03/AD/18 (AD 6) - afgørelse om ikke at opføre sagsøgerens navn på reservelisten for udvælgelsesprøven - begrundelsespligt - udvælgelseskomitéens fortrolige arbejde - manglende meddelelse af de foreløbige karakterer og af vægtningen af de elementer, en prøve, der er fastsat i meddelelsen om udvælgelsesprøve, består af)

(2022/C 73/47)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: OI (ved advokat S. Orlandi)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved D. Milanowska og T. Lilamand, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF med påstand om annullation af afgørelsen truffet af udvælgelseskomitéen for den interne udvælgelsesprøve COM/03/AD/18 (AD 6) — Administratorer af 25. marts 2020 om afslag på sagsøgerens anmodning om fornyet gennemgang af udvælgelseskomitéens afgørelse af 16. december 2019 om ikke at opføre sagsøgerens navn på reservelisten fra denne udvælgelsesprøve.

Konklusion

| 1) | Afgørelsen truffet af udvælgelseskomitéen for den interne udvælgelsesprøve COM/03/AD/18 (AD 6) — Administratorer af 25. marts 2020 om ikke at opføre OI på reservelisten med henblik på ansættelse af administratorer i lønklasse AD 6 på området for udviklingssamarbejde og naboskabspolitik annulleres. |
| --- | --- |

1)

Afgørelsen truffet af udvælgelseskomitéen for den interne udvælgelsesprøve COM/03/AD/18 (AD 6) — Administratorer af 25. marts 2020 om ikke at opføre OI på reservelisten med henblik på ansættelse af administratorer i lønklasse AD 6 på området for udviklingssamarbejde og naboskabspolitik annulleres.

| 2) | Europa-Kommissionen betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Europa-Kommissionen betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 28 af 25.1.2021.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/40 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/40

---

Rettens dom af 15. december 2021 — Rotondaro mod Pollini (COLLINI)

(Sag T-69/21) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-figurmærket COLLINI - de ældre nationale og EU-ordmærker POLLINI og STUDIO POLLINI - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001])

(2022/C 73/48)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Carmine Rotondaro (Monaco, Monaco) (ved advokat M. Locatelli)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved M. Capostagno, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Pollini SpA (Gatteo, Italien) (ved avocat F. Sanna)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 3. december 2020 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 2518/2019-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Pollini og Carmine Rotondaro.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Carmine Rotondaro betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Carmine Rotondaro betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 98 af 22.3.2021.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/40 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/40

---

Rettens dom af 15. december 2021 QF mod Kommissionen

(Sag T-85/21) (1)

(Personalesag - tjenestemænd - ansættelse - intern udvælgelsesprøve COM/03/AD/18 (AD 6) - afgørelse om ikke at opføre sagsøgerens navn på reservelisten for udvælgelsesprøven - begrundelsespligt - udvælgelseskomitéens fortrolige arbejde - manglende meddelelse af de foreløbige karakterer og af vægtningen af de elementer, en prøve, der er fastsat i meddelelsen om udvælgelsesprøve, består af)

(2022/C 73/49)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: QF (ved advokat S. Orlandi)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved D. Milanowska og T. Lilamand, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF med påstand om annullation af afgørelsen truffet af udvælgelseskomitéen for den interne udvælgelsesprøve COM/03/AD/18 (AD 6) — Administratorer af 15. april 2020 om afslag på sagsøgerens anmodning om fornyet gennemgang af udvælgelseskomitéens afgørelse af 16. december 2019 om ikke at opføre sagsøgeren på reservelisten fra denne udvælgelsesprøve.

Konklusion

| 1) | Afgørelsen truffet af udvælgelseskomitéen for den interne udvælgelsesprøve COM/03/AD/18 (AD 6) — Administratorer af 15. april 2020 om ikke at opføre QF på reservelisten med henblik på ansættelse af administratorer i lønklasse AD 6 på området for europæisk offentlig administration annulleres. |
| --- | --- |

1)

Afgørelsen truffet af udvælgelseskomitéen for den interne udvælgelsesprøve COM/03/AD/18 (AD 6) — Administratorer af 15. april 2020 om ikke at opføre QF på reservelisten med henblik på ansættelse af administratorer i lønklasse AD 6 på området for europæisk offentlig administration annulleres.

| 2) | Europa-Kommissionen betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Europa-Kommissionen betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 98 af 22.3.2021.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/41 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/41

---

Rettens kendelse af 29. november 2021 — Kanellou mod Rådet

(Sag T-515/16) (1)

(Personalesag - tjenestemænd - reform af vedtægten i 2014 - godtgørelse af årlige rejseudgifter og tildeling af rejsedage - åbenbart, at sagen er retligt ugrundet)

(2022/C 73/50)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Despina Kanellou (Bruxelles, Belgien) (ved advokat S. Pappas)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Bauer og R. Meyer, som befuldmægtigede)

Intervenienter til støtte for sagsøgte: Europa-Parlamentet (ved E. Taneva og M. Ecker, som befuldmægtigede) og Europa-Kommissionen (ved G. Gattinara og B. Mongin, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF i det væsentlige med påstand om annullation af afgørelsen om fra den 1. januar 2014 ikke længere at godtgøre de årlige rejseudgifter med henblik på at sagsøgeren kan opretholde et forhold til sit oprindelsessted.

Konklusion

| 1) | Rådet for den Europæiske Union frifindes. |
| --- | --- |

1)

Rådet for den Europæiske Union frifindes.

| 2) | Despina Kanellou bærer sine egne omkostninger og betaler de af Rådet afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Despina Kanellou bærer sine egne omkostninger og betaler de af Rådet afholdte omkostninger.

| 3) | Europa-Kommissionen og Europa-Parlamentet bærer hver deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Europa-Kommissionen og Europa-Parlamentet bærer hver deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 395 af 10.11.2014 (sag oprindeligt registreret ved EU-Personaleretten under sagsnr. F-77/14 og overført til Den Europæiske Unions Ret den 1.9.2016).

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/42 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/42

---

Rettens kendelse af 29. november 2021 — Bergallou mod Rådet

(Sag T-521/16) (1)

(Personalesag - kontraktansatte - ændring af vedtægten i 2014 - godtgørelse af årlige rejseudgifter og tildeling af rejsedage - åbenbart, at sagen er retligt ugrundet)

(2022/C 73/51)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Amal Bergallou (Lot, Belgien) (ved advokat M. Velardo)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Bauer og R. Meyer, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgte: Europa-Parlamentet (ved E. Taneva og M. Ecker, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF i det væsentlige med påstand dels om annullation af afgørelserne om ikke længere at indrømme sagsøgeren rejsedage og godtgørelse af årlige rejseudgifter med virkning fra den 1. januar 2014, således at hun kan opretholde en relation til sit oprindelsessted, dels om erstatning for det økonomiske og ikke-økonomiske tab, som sagsøgeren hævder at have lidt.

Konklusion

| 1) | Rådet for Den Europæiske Union frifindes. |
| --- | --- |

1)

Rådet for Den Europæiske Union frifindes.

| 2) | Amal Bergallou bærer sine egne omkostninger og betaler de af Rådet afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Amal Bergallou bærer sine egne omkostninger og betaler de af Rådet afholdte omkostninger.

| 3) | Europa-Parlamentet bærer sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Europa-Parlamentet bærer sine egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 431 af 1.12.2014 (sag oprindeligt registreret ved Retten for EU-Personalesager under sagsnr. F-98/14 og overført til Den Europæiske Unions Ret den 1.9.2016).

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/42 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/42

---

Rettens kendelse af 29. november 2021 — Nguyen mod Rådet

(Sag T-522/16) (1)

(Personalesag - kontraktansatte - reform af vedtægten i 2014 - godtgørelse af årlige rejseudgifter og tildeling af rejsedage - åbenbart, at sagen er retligt ugrundet)

(2022/C 73/52)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Huynh Duong Vi Nguyen (Woluwe-Saint-Lambert, Belgien) (ved advokat M. Velardo)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Bauer og R. Meyer, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgte: Europa-Parlamentet (ved E. Taneva og M. Ecker, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF, i det væsentlige med påstand dels om annullation af afgørelserne om, at sagsøgeren fra og med den 1. januar 2014 ikke længere har ret til rejsedage og til godtgørelse af årlige rejseudgifter med henblik på, at hun kan opretholde båndet til sit hjemsted, dels om at sagsøgte tilpligtes at betale erstatning for de økonomiske og ikke-økonomiske tab, som sagsøgeren har lidt.

Konklusion

| 1) | Rådet for Den Europæiske Union frifindes. |
| --- | --- |

1)

Rådet for Den Europæiske Union frifindes.

| 2) | Huynh Duong Vi Nguyen bærer sine egne omkostninger og betaler de af Rådet afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Huynh Duong Vi Nguyen bærer sine egne omkostninger og betaler de af Rådet afholdte omkostninger.

| 3) | Europa-Parlamentet bærer sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Europa-Parlamentet bærer sine egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 448 af 15.12.2014 (sag oprindeligt registreret ved EU-Personaleretten under sagsnr. F-99/14 og overført til Den Europæiske Unions Ret den 1.9.2016).

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/43 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/43

---

Rettens kendelse af 29. november 2021 — Aresu mod Kommissionen

(Sag T-524/16) (1)

(Personalesag - tjenestemænd - reform af vedtægten i 2014 - rejsedage - tjenestefrihed i forbindelse med rejse til hjemstedet - åbenbart, at sagen er retligt ugrundet)

(2022/C 73/53)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Antonio Aresu (Bruxelles, Belgien) (ved advokat M. Velardo)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved G. Gattinara og F. Blanc, som befuldmægtigede)

Intervenienter til støtte for sagsøgte: Europa-Parlamentet (ved E. Taneva og M. Ecker, som befuldmægtigede), Rådet for den Europæiske Union (ved M. Bauer og R. Meyer, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF med påstand om annullation af afgørelsen om fra den 1. januar 2014 ikke længere at tildele sagsøgeren fem rejsedage, som han tidligere havde ret til, i henhold til artikel 7 i bilag V i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 1023/2013 af 22. oktober 2013 (EUT 2013, L 287, s. 15)

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | Antonio Aresu bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med begæringen om foreløbige forholdsregler. |
| --- | --- |

2)

Antonio Aresu bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med begæringen om foreløbige forholdsregler.

| 3) | Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union bærer hver deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union bærer hver deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 26 af 26.1.2015 (sag oprindeligt registreret ved EU-Personaleretten under sagsnr. F-106/14 og overført til Den Europæiske Unions Ret den 1.9.2016).

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/44 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/44

---

Kendelse afsagt af Rettens præsident den 1. december 2021 — OJ mod Kommissionen

(Sag T-709/20 R)

(Særlige rettergangsformer - personalesag - ansættelse - almindelig udvælgelsesprøve - EPSO’s afgørelse om ikke at forlænge datoerne for multiple choice-prøver på computer - anmodning om foreløbige forholdsregler - ingen uopsættelighed)

(2022/C 73/54)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: OJ (ved advokat H.-E. von Harpe)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved I. Melo Sampaio og L. Hohenecker, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Anmodning indgivet på grundlag af artikel 278 TEUF og 279 TEUF om udsættelse af udvælgelsesproceduren for almindelig udvælgelsesprøve EPSO/AD/380/19 vedrørende oprettelse af en reserveliste for administratorer til Kommissionen inden for internationalt samarbejde og forvaltning af bistand til tredjelande.

Konklusion

| 1) | Anmodningen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge. |
| --- | --- |

1)

Anmodningen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.

| 2) | Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes. |
| --- | --- |

2)

Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/44 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/44

---

Rettens kendelse af 29. november 2021 — Grupa Azoty m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-726/20) (1)

(Annullationssøgsmål - statsstøtte - retningslinjer for visse statsstøtteforanstaltninger som led i systemet for handel med kvoter for drivhusgasemissioner efter 2021 - støtteberettigede sektorer - udelukkelse af sektoren for fremstilling af gødningsprodukter - ikke umiddelbart berørt - afvisning)

(2022/C 73/55)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Grupa Azoty S.A. (Tarnów, Polen), Azomureș S.A. (Târgu Mureş, Rumænien) og Lipasmata Kavalas LTD Ypokatastima Allodapis (Palaio Fáliro, Grækenland) (ved advokaterne D. Haverbeke, L. Ruessmann og P. Sellar)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved A. Bouchagiar og G. Braga da Cruz, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Sag anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om delvis annullation af Kommissionens meddelelse af 25. september 2020 med titlen »Retningslinjer for visse statsstøtteforanstaltninger som led i systemet for handel med kvoter for drivhusgasemissioner efter 2021« (EUT 2020, C 317, s. 5).

Konklusion

| 1) | Sagen afvises. |
| --- | --- |

1)

Sagen afvises.

| 2) | Det er ufornødent at træffe afgørelse om EFTA-Tilsynsmyndighedens anmodning om intervention. |
| --- | --- |

2)

Det er ufornødent at træffe afgørelse om EFTA-Tilsynsmyndighedens anmodning om intervention.

| 3) | Grupa Azoty S.A., Azomureș SA og Lipasmata Kavalas LTD Ypokatastima Allodapis bærer deres egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Grupa Azoty S.A., Azomureș SA og Lipasmata Kavalas LTD Ypokatastima Allodapis bærer deres egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.

| 4) | EFTA-Tilsynsmyndigheden bærer sine egne omkostninger i forbindelse med anmodningen om intervention. |
| --- | --- |

4)

EFTA-Tilsynsmyndigheden bærer sine egne omkostninger i forbindelse med anmodningen om intervention.

---

(1)  EUT C 72 af 1.3.2021.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/45 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/45

---

Rettens kendelse af 29. november 2021 — Advansa Manufacturing m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-741/20) (1)

(Annullationssøgsmål - statsstøtte - retningslinjer for visse statsstøtteforanstaltninger som led i systemet for handel med kvoter for drivhusgasemissioner efter 2021 - støtteberettigede sektorer - udelukkelse af sektoren for fremstilling af kemofibre - ikke umiddelbart berørt - afvisning)

(2022/C 73/56)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Advansa Manufacturing GmbH (Frankfurt am Main, Tyskland) og 14 andre sagsøgere, hvis navne fremgår af bilaget til kendelsen (ved advokaterne D. Haverbeke, L. Ruessmann og P. Sellar)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved A. Bouchagiar og G. Braga da Cruz, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Sag anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om delvis annullation af Kommissionens meddelelse af 21. september 2020 med titlen »Retningslinjer for visse statsstøtteforanstaltninger som led i systemet for handel med kvoter for drivhusgasemissioner efter 2021« (EUT 2020, C 317, s. 5).

Konklusion

| 1) | Sagen afvises. |
| --- | --- |

1)

Sagen afvises.

| 2) | Det er ufornødent at træffe afgørelse om EFTA-Tilsynsmyndighedens anmodning om intervention. |
| --- | --- |

2)

Det er ufornødent at træffe afgørelse om EFTA-Tilsynsmyndighedens anmodning om intervention.

| 3) | Advansa Manufacturing GmbH og de 14 andre sagsøgere, hvis navne fremgår af bilaget, bærer deres egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Advansa Manufacturing GmbH og de 14 andre sagsøgere, hvis navne fremgår af bilaget, bærer deres egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.

| 4) | EFTA-Tilsynsmyndigheden bærer sine egne omkostninger i forbindelse med anmodningen om intervention. |
| --- | --- |

4)

EFTA-Tilsynsmyndigheden bærer sine egne omkostninger i forbindelse med anmodningen om intervention.

---

(1)  EUT C 79 af 8.3.2021.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/45 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/45

---

Rettens kendelse af 30. november 2021 — Airoldi Metalli mod Kommissionen

(Sag T-744/20) (1)

(Dumping - import af ekstruderet aluminium med oprindelse i Kina - retsakt om indførelse af midlertidig antidumpingtold - retsakt, der ikke kan gøres til genstand for søgsmål - forberedende retsakt - afvisning - endelig antidumpingtold - søgsmålsinteresse ophørt - ufornødent at træffe afgørelse)

(2022/C 73/57)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Airoldi Metalli SpA (Molteno, Italien) (ved advokaterne M. Campa, D. Rovetta, G. Pandey og V. Villante)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved G. Luengo og P. Němečková, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Angående et søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2020/1428 af 12. oktober 2020 om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af ekstruderet aluminium med oprindelse i Folkerepublikken Kina (EUT 2020, L 336, s. 8).

Konklusion

| 1) | Sagen afvises. |
| --- | --- |

1)

Sagen afvises.

| 2) | Airoldi Metalli SpA bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Airoldi Metalli SpA bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.

| 3) | Europa-Parlamentet, Airoldi Metalli og Kommissionen bærer hver deres egne omkostninger i forbindelse med anmodningerne om intervention. |
| --- | --- |

3)

Europa-Parlamentet, Airoldi Metalli og Kommissionen bærer hver deres egne omkostninger i forbindelse med anmodningerne om intervention.

---

(1)  EUT C 53 af 15.2.2021.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/46 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/46

---

Kendelse afsagt af Rettens præsident den 30. november 2021 — Roos m.fl. mod Parlamentet

(Sag T-710/21 R)

(Særlige rettergangsformer - Parlamentets medlemmer - betingelser for adgang til Parlamentets bygninger på dets tre arbejdssteder i forbindelse med sundhedskrisen - anmodning om udsættelse af gennemførelse - ingen uopsættelighed)

(2022/C 73/58)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøgere: Robert Roos (Poortugaal, Nederlandene), Anne Sophie Pelletier (Ixelles, Belgien), Francesca Donato (Palermo, Italien), Virginie Joron (Durningen, Frankrig), IC (ved advokaterne P. de Bandt, M. Gherghinaru og L. Panepinto)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved S. Alves og A.-M. Dumbrăvan, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Anmodning indgivet på grundlag af artikel 278 TEUF og 279 TEUF om udsættelse af gennemførelsen af Europa-Parlamentets Præsidiums afgørelse af 27. oktober 2021 om særregler på området for sundhed og sikkerhed, der regulerer adgangen til Parlamentets bygninger på dets tre arbejdssteder.

Konklusion

| 1) | Anmodningen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge. |
| --- | --- |

1)

Anmodningen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.

| 2) | Kendelsen af 5. november 2021, Roos m.fl. mod Parlamentet (T-710/21 R) ophæves. |
| --- | --- |

2)

Kendelsen af 5. november 2021, Roos m.fl. mod Parlamentet (T-710/21 R) ophæves.

| 3) | Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes. |
| --- | --- |

3)

Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/47 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/47

---

Kendelse afsagt af Rettens præsident den 30. november 2021 — ID m.fl. mod Parlamentet

(Sag T-711/21 R)

(Særlige rettergangsformer - personalesag - betingelser for adgang til Parlamentets bygninger på dets tre arbejdssteder i forbindelse med sundhedskrisen - anmodning om udsættelse af gennemførelse - ingen uopsættelighed)

(2022/C 73/59)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøgere: ID og seks andre sagsøgere, hvis navne fremgår af bilaget til kendelsen (ved advokaterne P. de Bandt, M. Gherghinaru og L. Panepinto)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved D. Boytha, S. Bukšek Tomac og L. Darie, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Anmodning indgivet på grundlag af artikel 278 TEUF og 279 TEUF om udsættelse af gennemførelsen af Europa-Parlamentets Præsidiums afgørelse af 27. oktober 2021 om særregler på området for sundhed og sikkerhed, der regulerer adgangen til Parlamentets bygninger på dets tre arbejdssteder.

Konklusion

| 1) | Anmodningen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge. |
| --- | --- |

1)

Anmodningen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.

| 2) | Kendelsen af 5. november 2021, ID m.fl. mod Parlamentet (T-711/21 R), ophæves. |
| --- | --- |

2)

Kendelsen af 5. november 2021, ID m.fl. mod Parlamentet (T-711/21 R), ophæves.

| 3) | Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes. |
| --- | --- |

3)

Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/47 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/47

---

Sag anlagt den 5. november 2021 — Agentur für Globale Gesundheitsverantwortung mod EMA

(Sag T-713/21)

(2022/C 73/60)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Agentur für Globale Gesundheitsverantwortung (Elsbethen, Østrig) (ved advokat A. Steindl)

Sagsøgt: Det Europæiske Lægemiddelagentur

Sagsøgerens påstande

| — | EMA’s afgørelse af 21. september 2021 (EMA/468888/2021), hvorved sagsøgerens klage af 13. august 2021 over EMA’s afgørelse af 28. juli 2021 (EMA/421922/2021) blev afslået, annulleres. |
| --- | --- |

—

EMA’s afgørelse af 21. september 2021 (EMA/468888/2021), hvorved sagsøgerens klage af 13. august 2021 over EMA’s afgørelse af 28. juli 2021 (EMA/421922/2021) blev afslået, annulleres.

| — | Der gives adgang til undersøgelsen »c4591001-interim-ado-report-body«, på grundlag af hvilken vurderingsrapporten i EMA/CHMP/282047/2021 Rev. 1 af 22. juli 2021 og Kommissionens gennemførelsesafgørelse C(2021)4034(final) af 31. maj 2021 blev vedtaget. |
| --- | --- |

—

Der gives adgang til undersøgelsen »c4591001-interim-ado-report-body«, på grundlag af hvilken vurderingsrapporten i EMA/CHMP/282047/2021 Rev. 1 af 22. juli 2021 og Kommissionens gennemførelsesafgørelse C(2021)4034(final) af 31. maj 2021 blev vedtaget.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fire anbringender.

| 1. | Første anbringende om ugyldighed som følge af en retsvildfarelse, idet de anonymiserede registreringer fra undersøgelse C4591001 vedrørende amerikanske forsøgspersoner er blevet kvalificeret som personoplysninger som omhandlet i forordning 2018/1725 (1). |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om ugyldighed som følge af en retsvildfarelse, idet de anonymiserede registreringer fra undersøgelse C4591001 vedrørende amerikanske forsøgspersoner er blevet kvalificeret som personoplysninger som omhandlet i forordning 2018/1725 (1).

| 2. | Andet anbringende om ugyldighed som følge af EMA’s retsvildfarelse om, at undersøgelse C4591001 endnu ikke er afsluttet for så vidt angår ændringen af den pædiatriske indikation og er i overensstemmelse med »EMA Policy(0070) on Clinical Data Publication« (EMA/144064/2019). |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om ugyldighed som følge af EMA’s retsvildfarelse om, at undersøgelse C4591001 endnu ikke er afsluttet for så vidt angår ændringen af den pædiatriske indikation og er i overensstemmelse med »EMA Policy(0070) on Clinical Data Publication« (EMA/144064/2019).

| 3. | Tredje anbringende om ugyldighed som følge af retsvildfarelsen om, at artikel 4, stk. 2, første anvendelsestilfælde, i forordning 1049/2001 (2) (»en fysisk eller juridisk persons forretningsmæssige interesser, herunder intellektuelle ejendomsrettigheder«) finder anvendelse. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om ugyldighed som følge af retsvildfarelsen om, at artikel 4, stk. 2, første anvendelsestilfælde, i forordning 1049/2001 (2) (»en fysisk eller juridisk persons forretningsmæssige interesser, herunder intellektuelle ejendomsrettigheder«) finder anvendelse.

| 4. | Fjerde anbringende om ugyldighed som følge af retsvildfarelsen om, at der ikke foreligger en mere tungtvejende offentlig interesse som omhandlet i artikel 4, stk. 2, sidste punktum, i forordning 1049/2001. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om ugyldighed som følge af retsvildfarelsen om, at der ikke foreligger en mere tungtvejende offentlig interesse som omhandlet i artikel 4, stk. 2, sidste punktum, i forordning 1049/2001.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1725 af 23.10.2018 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i Unionens institutioner, organer, kontorer og agenturer og om fri udveksling af sådanne oplysninger og om ophævelse af forordning (EF) nr. 45/2001 og afgørelse nr. 1247/2002/EF (EUT 2018, L 295, s. 39).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT 2001, L 145, s. 43).

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/48 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/48

---

Sag anlagt den 16. november 2021 — Greenspider mod Eismea

(Sag T-733/21)

(2022/C 73/61)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Greenspider GmbH (Germering, Tyskland) (ved advokaterne G. Vignolo og V. Palmisano)

Sagsøgt: Forvaltningsorganet for Det Europæiske Innovationsråd og SMV’er (Eismea)

Sagsøgerens påstande

| — | Det fastslås i henhold til artikel 272 TEUF, at søgsmålet kan antages til realitetsbehandling, og at der er grundlag for søgsmålet. |
| --- | --- |

—

Det fastslås i henhold til artikel 272 TEUF, at søgsmålet kan antages til realitetsbehandling, og at der er grundlag for søgsmålet.

| — | Det anerkendes og fastslås, at Greenspider har opfyldt sine kontraktlige forpligtelser i henhold til GA (Grant Agreement) korrekt. |
| --- | --- |

—

Det anerkendes og fastslås, at Greenspider har opfyldt sine kontraktlige forpligtelser i henhold til GA (Grant Agreement) korrekt.

| — | Det anerkendes og fastslås, at i medfør af artikel 1162 i den belgiske borgelige lovbog har den af Greenspider anlagte fortolkning af kontrakten i tilfælde af tvivl forrang for den af EISMEA anlagte fortolkning. |
| --- | --- |

—

Det anerkendes og fastslås, at i medfør af artikel 1162 i den belgiske borgelige lovbog har den af Greenspider anlagte fortolkning af kontrakten i tilfælde af tvivl forrang for den af EISMEA anlagte fortolkning.

| — | Det anerkendes, at eftersom forudsætningerne for udstedelsen af debetnotaen fra EISMEA til Greenspider ikke foreligger, skal det krævede beløb ikke betales. |
| --- | --- |

—

Det anerkendes, at eftersom forudsætningerne for udstedelsen af debetnotaen fra EISMEA til Greenspider ikke foreligger, skal det krævede beløb ikke betales.

| — | Det anerkendes og fastslås, at EISMEA ikke har opfyldt kontrakten, hvorfor dette organ pålægges at betale Greenspider 111 475,00 EUR. |
| --- | --- |

—

Det anerkendes og fastslås, at EISMEA ikke har opfyldt kontrakten, hvorfor dette organ pålægges at betale Greenspider 111 475,00 EUR.

| — | EISMEA tilpligtes at betale Greenspiders sagsomkostninger i denne sag. |
| --- | --- |

—

EISMEA tilpligtes at betale Greenspiders sagsomkostninger i denne sag.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat to anbringender.

| 1. | Første anbringende om EASME’s manglende opfyldelse af kontrakten.






  — | Det gøres herved gældende, at dette anbringende er støttet på det forhold, at der ikke er grundlag for dette organs afvisning af at betale de anerkendte omkostninger i forbindelse med projektet og på anerkendelsen af enhedsomkostningerne. |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende om EASME’s manglende opfyldelse af kontrakten.

—

Det gøres herved gældende, at dette anbringende er støttet på det forhold, at der ikke er grundlag for dette organs afvisning af at betale de anerkendte omkostninger i forbindelse med projektet og på anerkendelsen af enhedsomkostningerne.

| 2. | Andet anbringende om tilsidesættelse af de retsbestemmelser, som finder anvendelse på kontrakten.






  — | Det gøres herved gældende, at dette anbringende er støttet på en tilsidesættelse af artikel 126 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 966/2012 (1) af 25. oktober 2012, en tilsidesættelse af princippet om aftalefrihed, en tilsidesættelse og manglende anvendelse af artikel 1162 i den belgiske borgerlige lovbog og af artikel 2 og 5 i Rådets direktiv 93/13/EØF (2) af 5. april 1993, en tilsidesættelse af princippet om god tro ved opfyldelsen af kontrakten og retsmisbrug, en tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik, en tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af berettigede forventninger og en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet. |
| --- | --- | --- |

2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af de retsbestemmelser, som finder anvendelse på kontrakten.

—

Det gøres herved gældende, at dette anbringende er støttet på en tilsidesættelse af artikel 126 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 966/2012 (1) af 25. oktober 2012, en tilsidesættelse af princippet om aftalefrihed, en tilsidesættelse og manglende anvendelse af artikel 1162 i den belgiske borgerlige lovbog og af artikel 2 og 5 i Rådets direktiv 93/13/EØF (2) af 5. april 1993, en tilsidesættelse af princippet om god tro ved opfyldelsen af kontrakten og retsmisbrug, en tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik, en tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af berettigede forventninger og en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25.10.2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (EUT 2012, L 298, s. 1).

(2)  Rådets direktiv 93/13/EØF af 5.4.1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (EFT 1993, L 95, s. 29).

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/49 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/49

---

Sag anlagt den 19. november 2021 — Eurecna mod Kommissionen

(Sag T-739/21)

(2022/C 73/62)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Eurecna SpA (Venedig, Italien) (ved advokat R. Sciaudone)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | De anfægtede afgørelser om tilbagebetaling af fordringer, der er indeholdt i Kommissionens skrivelser af 10. september 2021, 16. september 2021 og 30. september 2021, hvorved Kommissionen har indledt tilbagesøgning af stort set hele det beløb, der er overført i forbindelse med et projekt finansieret af Den Europæiske Union og som anses for at kunne inddrives som følge af uregelmæssigheder, der angiveligt skulle have fundet sted i forbindelse med regnskabsaflæggelsen, annulleres. |
| --- | --- |

—

De anfægtede afgørelser om tilbagebetaling af fordringer, der er indeholdt i Kommissionens skrivelser af 10. september 2021, 16. september 2021 og 30. september 2021, hvorved Kommissionen har indledt tilbagesøgning af stort set hele det beløb, der er overført i forbindelse med et projekt finansieret af Den Europæiske Union og som anses for at kunne inddrives som følge af uregelmæssigheder, der angiveligt skulle have fundet sted i forbindelse med regnskabsaflæggelsen, annulleres.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.

| 1. | Første anbringende om manglende retsgrundlag for afgørelsen af 10. september 2021. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om manglende retsgrundlag for afgørelsen af 10. september 2021.

| 2. | Andet anbringende om tilsidesættelse af retten til forsvar vedrørende afgørelsen af 10. september 2021. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af retten til forsvar vedrørende afgørelsen af 10. september 2021.

| 3. | Tredje anbringende om, at den fastslåede fordring ikke findes.






  — | I denne henseende har sagsøgeren gjort gældende, at der er sket tilsidesættelse af princippet om god forvaltning og princippet om behørig omhu ved udførelse af administrative opgaver for så vidt angår den regnskabsrevision, der er foretaget af Ernst & Young (EY); tilsidesættelse af retten til forsvar for så vidt angår regnskabsrevisionen foretaget af EY; tilsidesættelse af princippet om god forvaltning som følge af den manglende opfyldelse af pligten til upartiskhed ved udførelse af administrative opgaver og fejlagtig fortolkning af kontrakten i EY’s rapport. |
| --- | --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at den fastslåede fordring ikke findes.

—

I denne henseende har sagsøgeren gjort gældende, at der er sket tilsidesættelse af princippet om god forvaltning og princippet om behørig omhu ved udførelse af administrative opgaver for så vidt angår den regnskabsrevision, der er foretaget af Ernst & Young (EY); tilsidesættelse af retten til forsvar for så vidt angår regnskabsrevisionen foretaget af EY; tilsidesættelse af princippet om god forvaltning som følge af den manglende opfyldelse af pligten til upartiskhed ved udførelse af administrative opgaver og fejlagtig fortolkning af kontrakten i EY’s rapport.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/50 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/50

---

Sag anlagt den 7. december 2021 — SE mod Kommissionen

(Sag T-763/21)

(2022/C 73/63)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: SE (ved advokaterne L. Levi og A. Blot)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Afgørelsen af 23. april 2021 om afslag på sagsøgerens ansøgning til Junior Professional Pilot Programme (herefter »JPP«). |
| --- | --- |

—

Afgørelsen af 23. april 2021 om afslag på sagsøgerens ansøgning til Junior Professional Pilot Programme (herefter »JPP«).

| — | Om nødvendigt annulleres afgørelsen af 27. august 2021 om afslag på sagsøgerens klage af 27. april 2021. |
| --- | --- |

—

Om nødvendigt annulleres afgørelsen af 27. august 2021 om afslag på sagsøgerens klage af 27. april 2021.

| — | Kommissionen tilpligtes at erstatte sagsøgeren det økonomiske tab, som han har lidt, med et beløb som opgjort i stævningen, idet han har mistet muligheden for at blive genindplaceret som midlertidig ansat i lønklasse AD 5 fra den 1. oktober 2021. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at erstatte sagsøgeren det økonomiske tab, som han har lidt, med et beløb som opgjort i stævningen, idet han har mistet muligheden for at blive genindplaceret som midlertidig ansat i lønklasse AD 5 fra den 1. oktober 2021.

| — | Kommissionen tilpligtes at erstatte sagsøgeren det økonomiske tab, som han har lidt, med et beløb som opgjort i stævningen, idet han har mistet muligheden for at blive tjenestemand ved af deltagelse i interne udvælgelsesprøver, der var forbeholdt midlertidigt ansatte på AD-niveau. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at erstatte sagsøgeren det økonomiske tab, som han har lidt, med et beløb som opgjort i stævningen, idet han har mistet muligheden for at blive tjenestemand ved af deltagelse i interne udvælgelsesprøver, der var forbeholdt midlertidigt ansatte på AD-niveau.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.

| 1. | Første anbringende om forskelsbehandling på grund af alder i strid med artikel 21, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, tjenestemandsvedtægtens artikel 1d og artikel 10, stk. 1, i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om forskelsbehandling på grund af alder i strid med artikel 21, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, tjenestemandsvedtægtens artikel 1d og artikel 10, stk. 1, i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte.

| 2. | Andet anbringende om misbrug af beføjelser og/eller manglende kompetence. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om misbrug af beføjelser og/eller manglende kompetence.

| 3. | Tredje anbringende om ulovlig indkaldelse af interessetilkendegivelser. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om ulovlig indkaldelse af interessetilkendegivelser.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/50 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/50

---

Sag anlagt den 7. december 2021 — Imdea Materiales mod Kommissionen

(Sag T-765/21)

(2022/C 73/64)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: Fundación Imdea Materiales (Madrid, Spanien) (ved advokaterne P. Suárez Fernández, J. Salinas Casado og Z. Marcos Vaquero)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Det fastslås, at Europa-Kommissionen har tilsidesat artikel II.22.5 i standardkontraktvilkårene, de såkaldte »FP7 Grant Agreement — Annex II General Conditions«, og derfor genetableres situationen på tidspunktet for fremsættelsen af krav over for Kommissionen. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at Europa-Kommissionen har tilsidesat artikel II.22.5 i standardkontraktvilkårene, de såkaldte »FP7 Grant Agreement — Annex II General Conditions«, og derfor genetableres situationen på tidspunktet for fremsættelsen af krav over for Kommissionen.

| — | Det fastslås, at IMDEA [Fundación Imdea Materiales] ikke har tilsidesat kontraktvilkårene, og de pålagte foranstaltninger med tilbagesøgning og skadeserstatning er derfor ugyldige. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at IMDEA [Fundación Imdea Materiales] ikke har tilsidesat kontraktvilkårene, og de pålagte foranstaltninger med tilbagesøgning og skadeserstatning er derfor ugyldige.

| — | Subsidiært foretages i medfør af proportionalitetsprincippet en fornyet beregning af det beløb, som Kommissionen skal tilbagesøge. |
| --- | --- |

—

Subsidiært foretages i medfør af proportionalitetsprincippet en fornyet beregning af det beløb, som Kommissionen skal tilbagesøge.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.

| 1. | Det første anbringende vedrører Kommissionens tilsidesættelse af standardvilkårenes artikel II.22.5 som følge af afslaget på aktindsigt i dokumenter og oplysninger til IMDEA, hvilket afslag ikke kunne tages i betragtning ved fremsættelsen af kravene. |
| --- | --- |

1.

Det første anbringende vedrører Kommissionens tilsidesættelse af standardvilkårenes artikel II.22.5 som følge af afslaget på aktindsigt i dokumenter og oplysninger til IMDEA, hvilket afslag ikke kunne tages i betragtning ved fremsættelsen af kravene.

| 2. | Det andet anbringende vedrører rigtigheden af de udgifter, som blev anmeldt til Kommissionen af IMDEA af de forskere, der indgik i projektet Compose3, i henhold til standardvilkårenes artikel II.14 og II.15.






  — | I denne forbindelse fremlægges talrige beviser, som vurderet samlet gør det muligt at konkludere, at der var tale om faktiske udgifter. |
| --- | --- | --- |

2.

Det andet anbringende vedrører rigtigheden af de udgifter, som blev anmeldt til Kommissionen af IMDEA af de forskere, der indgik i projektet Compose3, i henhold til standardvilkårenes artikel II.14 og II.15.

—

I denne forbindelse fremlægges talrige beviser, som vurderet samlet gør det muligt at konkludere, at der var tale om faktiske udgifter.

| 3. | Det tredje anbringende vedrører tilsidesættelsen af standardvilkårenes artikel II.22.6 som følge af en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, for så vidt som Kommissionen ikke foretog nogen afvejning af de pålagte sanktioner. |
| --- | --- |

3.

Det tredje anbringende vedrører tilsidesættelsen af standardvilkårenes artikel II.22.6 som følge af en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, for så vidt som Kommissionen ikke foretog nogen afvejning af de pålagte sanktioner.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/51 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/51

---

Sag anlagt den 11. december 2021 — Bategu Gummitechnologie mod Kommissionen

(Sag T-771/21)

(2022/C 73/65)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Bategu Gummitechnologie GmbH (Wien, Østrig) (ved advokat G. Maderbacher)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Sagen antages til realitetsbehandling. |
| --- | --- |

—

Sagen antages til realitetsbehandling.

| — | Unionen, repræsenteret af Kommissionen, tilpligtes at betale 70 695 720,35 EUR. |
| --- | --- |

—

Unionen, repræsenteret af Kommissionen, tilpligtes at betale 70 695 720,35 EUR.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren har anlagt sag i medfør af artikel 268 TEUF med påstand om erstatning for den skade, som sagsøgeren er blevet påført som følge af kvalificerede tilsidesættelser, som Kommissionen har begået under udøvelsen af sit hverv. Kommissionen har i strid med sine forpligtelser undladt at fastslå og bringe overtrædelser af artikel 101 TEUF og artikel 102 TEUF, der er begået af fabrikanter af jernbanekøretøjer, til ophør. Kommissionen har givet anledning til berettigede forventninger og foranlediget sagsøgeren til at foretage investeringer.

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fire anbringender.

| 1. | Første anbringende: Kommissionen har begået magtfordrejning og anlagt åbenbart urigtige skøn
  Kommissionen undlod i forbindelse med klagerens formelle klage efter artikel 7 i forordning nr. 1/2003 (1) at foretage en grundig efterprøvelse af alle faktuelle og retlige forhold. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende: Kommissionen har begået magtfordrejning og anlagt åbenbart urigtige skøn

Kommissionen undlod i forbindelse med klagerens formelle klage efter artikel 7 i forordning nr. 1/2003 (1) at foretage en grundig efterprøvelse af alle faktuelle og retlige forhold.

| 2. | Andet anbringende: Kommissionens kvalificerede tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og af retssikkerhedsprincippet
  Kommissionen afgav klare, ubetingede og samstemmende forsikringer om, at de i jernbanekøretøjer anvendte materialer opfyldte krav, som Kommissionen selv har fastsat. Sagsøgeren har på grundlag af disse forsikringer foretaget store investeringer i bl.a. udviklingen af en teknologi, der opfylder disse krav, og disse investeringer er blevet værdiløse efter Kommissionens passivitet. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende: Kommissionens kvalificerede tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og af retssikkerhedsprincippet

Kommissionen afgav klare, ubetingede og samstemmende forsikringer om, at de i jernbanekøretøjer anvendte materialer opfyldte krav, som Kommissionen selv har fastsat. Sagsøgeren har på grundlag af disse forsikringer foretaget store investeringer i bl.a. udviklingen af en teknologi, der opfylder disse krav, og disse investeringer er blevet værdiløse efter Kommissionens passivitet.

| 3. | Tredje anbringende: Kommissionens kvalificerede tilsidesættelse af sagsøgerens ejendomsret, som er en grundlæggende rettighed i henhold til artikel 17 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (2)

  I henhold til retspraksis fra Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol vedrørende artikel 1 i tillægsprotokol nr. 1 til den europæiske menneskerettighedskonvention, som i henhold til chartrets artikel 52 skal tages i betragtning ved fortolkningen af chartret, er Kommissionen forpligtet til at træffe positive foranstaltninger til beskyttelse af sagsøgerens intellektuelle ejendomsrettigheder. Kommissionen har ikke truffet sådanne foranstaltninger. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende: Kommissionens kvalificerede tilsidesættelse af sagsøgerens ejendomsret, som er en grundlæggende rettighed i henhold til artikel 17 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (2)

I henhold til retspraksis fra Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol vedrørende artikel 1 i tillægsprotokol nr. 1 til den europæiske menneskerettighedskonvention, som i henhold til chartrets artikel 52 skal tages i betragtning ved fortolkningen af chartret, er Kommissionen forpligtet til at træffe positive foranstaltninger til beskyttelse af sagsøgerens intellektuelle ejendomsrettigheder. Kommissionen har ikke truffet sådanne foranstaltninger.

| 4. | Fjerde anbringende: Tilsidesættelse af sagsøgerens ret til god forvaltning i henhold til chartrets artikel 41
  Kommissionen har brugt ca. fire år efter sagsøgerens indgivelse af en formel kartelklage til at meddele sagsøgeren, at den ikke på grundlag af denne klage har til hensigt at bringe de overtrædelser, der er gjort gældende, til ophør, og den har stadig ikke truffet en afsluttende afgørelse i anledning af klagen. Det kan dog ikke udledes af den del af sagsakterne, som Kommissionen har lagt frem, at der er grundlag for en så lang sagsbehandlingstid. Kommissionen har dermed tilsidesat chartrets artikel 41. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende: Tilsidesættelse af sagsøgerens ret til god forvaltning i henhold til chartrets artikel 41

Kommissionen har brugt ca. fire år efter sagsøgerens indgivelse af en formel kartelklage til at meddele sagsøgeren, at den ikke på grundlag af denne klage har til hensigt at bringe de overtrædelser, der er gjort gældende, til ophør, og den har stadig ikke truffet en afsluttende afgørelse i anledning af klagen. Det kan dog ikke udledes af den del af sagsakterne, som Kommissionen har lagt frem, at der er grundlag for en så lang sagsbehandlingstid. Kommissionen har dermed tilsidesat chartrets artikel 41.

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT 2003, L 1, s. 1).

(2)  Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (EUT 2012, C 326, s. 391).

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/52 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/52

---

Sag anlagt den 13. december 2021 — Brobet mod EUIPO — Efbet Partners (efbet)

(Sag T-772/21)

(2022/C 73/66)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Brobet ltd. (Ta’Xbiex, Malta) (ved advokat F. Bojinova)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Efbet Partners OOD (Sofia, Bulgarien)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: Brobet ltd.

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket efbet — EU-varemærkeregistrering nr. 10 818 748

Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 22. september 2021 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 624/2021-2)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres delvist, navnlig afsnit 3 i det omfang Brobet Limiteds klage blev afvist, for så vidt angår fortabelsen af de af selskabets rettigheder, der er omfattet af EU-varemærkeregistrering nr. 010818748 med hensyn til følgende varer i klasse 9: »computerinterfaces; brændt computersoftware, som kan overføres til andet udstyr; udstyr i forbindelse med elektroniske spil«, og følgende tjenesteydelser i klasse 41: »underholdningsvirksomhed (undtagen hasardspil); informationstjenester inden for underholdning (undtagen hasardspil); spillehaller (undtagen hasardspil)«. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres delvist, navnlig afsnit 3 i det omfang Brobet Limiteds klage blev afvist, for så vidt angår fortabelsen af de af selskabets rettigheder, der er omfattet af EU-varemærkeregistrering nr. 010818748 med hensyn til følgende varer i klasse 9: »computerinterfaces; brændt computersoftware, som kan overføres til andet udstyr; udstyr i forbindelse med elektroniske spil«, og følgende tjenesteydelser i klasse 41: »underholdningsvirksomhed (undtagen hasardspil); informationstjenester inden for underholdning (undtagen hasardspil); spillehaller (undtagen hasardspil)«.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger forbundet med dette søgsmål. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger forbundet med dette søgsmål.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 95, stk.1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 95, stk.1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

| — | Subsidiært tilsidesættelse af artikel 95, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001, som fortolket i Den Europæiske Unions Domstols praksis. |
| --- | --- |

—

Subsidiært tilsidesættelse af artikel 95, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001, som fortolket i Den Europæiske Unions Domstols praksis.

| — | Tilsidesættelse af artikel 58, stk.1, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 58, stk.1, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/53 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/53

---

Sag anlagt den 15. december 2021 — Financiere Batteur mod EUIPO — Leno Beauty (by L.e.n.o beauty)

(Sag T-779/21)

(2022/C 73/67)

Stævningen er affattet på fransk

Parter

Sagsøger: Financiere Batteur (Hérouville-Saint-Clair, Frankrig) (ved advokaterne P. Greffe og F. Donaud)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Leno Beauty Sas (Ventimiglia, Italien)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Leno Beauty Sas

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket by L.e.n.o beauty — registreringsansøgning nr. 18 083 647

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 13. oktober 2021 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 514/2021-2)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringende

Tilsidesættelse af artikel 1, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/54 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/54

---

Sag anlagt den 18. december 2021 — EAA mod Kommissionen

(Sag T-781/21)

(2022/C 73/68)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: European Aluminium Association (EAA) (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne B. O’Connor og M. Hommé)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Artikel 3 i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2021/1784, hvorved Kommissionen bestemmer, at den foreløbige antidumpingtold ikke skal opkræves, annulleres. |
| --- | --- |

—

Artikel 3 i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2021/1784, hvorved Kommissionen bestemmer, at den foreløbige antidumpingtold ikke skal opkræves, annulleres.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger i forbindelse med dette søgsmål. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger i forbindelse med dette søgsmål.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet med påstand om annullation af artikel 3 i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2021/1784 (1) har sagsøgeren fremsat tre anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at Kommissionen har handlet i strid med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1036 (2), og navnlig artikel 10, stk. 2, heri, genstanden for og formålet med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1036 og Kommissionens faste praksis om at bestemme, at den foreløbige antidumpingtold skal opkræves. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at Kommissionen har handlet i strid med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1036 (2), og navnlig artikel 10, stk. 2, heri, genstanden for og formålet med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1036 og Kommissionens faste praksis om at bestemme, at den foreløbige antidumpingtold skal opkræves.

| 2. | Andet anbringende om, at Kommissionen ikke har overholdt begrundelsespligten efter artikel 296 TEUF. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at Kommissionen ikke har overholdt begrundelsespligten efter artikel 296 TEUF.

| 3. | Tredje anbringende om, at Kommissionen ikke har overholdt princippet om en retfærdig rettergang og princippet om god forvaltningsskik. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at Kommissionen ikke har overholdt princippet om en retfærdig rettergang og princippet om god forvaltningsskik.

---

(1)  Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2021/1784 af 8.10.2021 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af fladvalsede aluminiumsprodukter med oprindelse i Folkerepublikken Kina (EUT 2021, L 359, s. 6).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1036 af 8.6.2016 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Den Europæiske Union (EUT 2016, L 176, s. 21).

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/54 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/54

---

Sag anlagt den 18. december 2021 — EAA mod Kommissionen

(Sag T-782/21)

(2022/C 73/69)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: European Aluminium Association (EAA) (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne B. O’Connor og M. Hommé)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Der vedtages en foranstaltning med henblik på sagens tilrettelæggelse i forhold til to aspekter ved sagen. |
| --- | --- |

—

Der vedtages en foranstaltning med henblik på sagens tilrettelæggelse i forhold til to aspekter ved sagen.

| — | Gennemførelsesafgørelse (EU) 2021/1788 (1), hvorved Kommissionen suspenderer virkningerne af gennemførelsesforordning (EU) 2021/1784 (2), annulleres. |
| --- | --- |

—

Gennemførelsesafgørelse (EU) 2021/1788 (1), hvorved Kommissionen suspenderer virkningerne af gennemførelsesforordning (EU) 2021/1784 (2), annulleres.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger i forbindelse med søgsmålet. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger i forbindelse med søgsmålet.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fem anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at Kommissionen har handlet i strid med forordning 2016/1036 (3) og navnlig artikel 14, stk. 4, heri. Navnlig undlod Kommissionen at undersøge spørgsmålet om skade som foreskrevet i artikel 3, stk. 5, i forordning (EU) 2016/1036, men undersøgte kun et begrænset og reduceret antal skadesindikatorer. I tillæg gennemførte Kommissionen ikke en vurdering af Unionens interesse. Desuden tog Kommissionen ikke hensyn til Unionens dekarboniseringspolitik og pålagde sig selv en tidsfrist, der ikke var lovbestemt. Endelig begik Kommissionen en fejl ved den retlige prøvelse, der skal foretages med hensyn til, om der igen vil ske skade. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at Kommissionen har handlet i strid med forordning 2016/1036 (3) og navnlig artikel 14, stk. 4, heri. Navnlig undlod Kommissionen at undersøge spørgsmålet om skade som foreskrevet i artikel 3, stk. 5, i forordning (EU) 2016/1036, men undersøgte kun et begrænset og reduceret antal skadesindikatorer. I tillæg gennemførte Kommissionen ikke en vurdering af Unionens interesse. Desuden tog Kommissionen ikke hensyn til Unionens dekarboniseringspolitik og pålagde sig selv en tidsfrist, der ikke var lovbestemt. Endelig begik Kommissionen en fejl ved den retlige prøvelse, der skal foretages med hensyn til, om der igen vil ske skade.

| 2. | Andet anbringende om, at Kommissionen har handlet i strid med princippet om en retfærdig rettergang og princippet om god forvaltningsskik. Navnlig var Kommissionens samlede udførelse af suspensionsundersøgelsen mangelfuld, og suspensionsundersøgelsen blev ikke retligt eller faktisk iværksat. I tillæg fastsatte Kommissionen unødvendige tidsgrænser for at opfylde en urimelig og unødvendig tidsfrist. Desuden handlede Kommissionen inkonsekvent ved at låne begrebet offentliggørelse, der gælder for nye og fornyede undersøgelser men ikke de tidsfrister, der gælder for disse undersøgelser. Endelig blev bedømmelsen af Unionens interesse ikke fremlagt for parterne, og parterne kunne ikke kommentere denne bedømmelse. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at Kommissionen har handlet i strid med princippet om en retfærdig rettergang og princippet om god forvaltningsskik. Navnlig var Kommissionens samlede udførelse af suspensionsundersøgelsen mangelfuld, og suspensionsundersøgelsen blev ikke retligt eller faktisk iværksat. I tillæg fastsatte Kommissionen unødvendige tidsgrænser for at opfylde en urimelig og unødvendig tidsfrist. Desuden handlede Kommissionen inkonsekvent ved at låne begrebet offentliggørelse, der gælder for nye og fornyede undersøgelser men ikke de tidsfrister, der gælder for disse undersøgelser. Endelig blev bedømmelsen af Unionens interesse ikke fremlagt for parterne, og parterne kunne ikke kommentere denne bedømmelse.

| 3. | Tredje anbringende om, at Kommissionen har handlet i strid med artikel 296 TEUF ved ikke at give en fyldestgørende begrundelse. Navnlig gav Kommissionen ikke en fyldestgørende begrundelse for, hvorfor det var nødvendigt at fastsætte tidsfristen for afslutningen af suspensionsundersøgelsen til det samme tidspunkt som antidumpingundersøgelsen. Desuden gav Kommissionen ikke en tilstrækkelig begrundelse for, hvorfor det var i Unionens interesse at suspendere foranstaltninger. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at Kommissionen har handlet i strid med artikel 296 TEUF ved ikke at give en fyldestgørende begrundelse. Navnlig gav Kommissionen ikke en fyldestgørende begrundelse for, hvorfor det var nødvendigt at fastsætte tidsfristen for afslutningen af suspensionsundersøgelsen til det samme tidspunkt som antidumpingundersøgelsen. Desuden gav Kommissionen ikke en tilstrækkelig begrundelse for, hvorfor det var i Unionens interesse at suspendere foranstaltninger.

| 4. | Fjerde anbringende om, at Kommissionen åbenbart begik en fejl ved vurderingen af de faktiske omstændigheder. Kommissionen begik navnlig en fejl ved undersøgelsen af de ændrede markedsvilkår, ved undersøgelsen af EU-erhvervsgrenens evne til at forsyne markedet, ved undersøgelsen af data om produktion uden for EU og ved undersøgelsen af udbud og efterspørgsel. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om, at Kommissionen åbenbart begik en fejl ved vurderingen af de faktiske omstændigheder. Kommissionen begik navnlig en fejl ved undersøgelsen af de ændrede markedsvilkår, ved undersøgelsen af EU-erhvervsgrenens evne til at forsyne markedet, ved undersøgelsen af data om produktion uden for EU og ved undersøgelsen af udbud og efterspørgsel.

| 5. | Femte anbringende om, at Kommissionen foretog en uhensigtsmæssig anvendelse af suspensionsbestemmelsen. Kommissionen misbrugte sine beføjelser ved at meddele suspension som et alternativ til afslåede ansøgninger om at udelukke varer fra vareanvendelsesområdet. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om, at Kommissionen foretog en uhensigtsmæssig anvendelse af suspensionsbestemmelsen. Kommissionen misbrugte sine beføjelser ved at meddele suspension som et alternativ til afslåede ansøgninger om at udelukke varer fra vareanvendelsesområdet.

---

(1)  Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2021/1788 af 8.10.2021 om suspension af den endelige antidumpingtold, der indførtes ved forordning (EU) 2021/1784 på importen af fladvalsede aluminiumsprodukter med oprindelse i Folkerepublikken Kina (EUT 2021, L 359, s. 105).

(2)  Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2021/1784 af 8.10.2021 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af fladvalsede aluminiumsprodukter med oprindelse i Folkerepublikken Kina (EUT 2021, L 359, s. 6).

(3)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1036 af 8.6.2016 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Den Europæiske Union (EUT 2016, L 176, s. 21).

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/55 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/55

---

Sag anlagt den 20. december 2021 — NP mod Kommissionen

(Sag T-784/21)

(2022/C 73/70)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: NP (ved advokat C. Mourato)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Annullation af Europa-Kommissionens ansættelsesmyndigheds afgørelse af 8. februar 2021, for så vidt som den til dels forkastede sagsøgerens anmodninger af 2. oktober 2020, der var støttet på den psykiske chikane, som Europa-Kommissionen bærer ansvaret for i henhold til vedtægtens artikel 12a, stk. 1-3, nærmere bestemt ved ikke at anerkende den chikane, som sagsøgeren har været udsat for siden 2014, ved at begå åbenbart urigtige skøn angående de anførte faktiske omstændigheder, ved ikke at have draget alle de hensigtsmæssige konsekvenser og ved at tilsidesætte sin omsorgspligt samt ved at afvise at iværksætte proceduren for anerkendelse af sagsøgerens usynlige hjerneskade inden proceduren for genindsættelse efter anerkendelsen af invaliditet, og ved at afvise at træffe beslutning om rimelige tilpasninger i forbindelse med udøvelsen af sagsøgerens vigtigste arbejdsopgaver såsom lægeordineret deltid, hjemmearbejde og genopfriskningskurser i henhold til vedtægtens artikel 1d, stk. 4, og artikel 33 samt artikel 15 i bilag VIII til vedtægten og Kommissionens afgørelse C(2004) 1318 af 7. april 2004. |
| --- | --- |

—

Annullation af Europa-Kommissionens ansættelsesmyndigheds afgørelse af 8. februar 2021, for så vidt som den til dels forkastede sagsøgerens anmodninger af 2. oktober 2020, der var støttet på den psykiske chikane, som Europa-Kommissionen bærer ansvaret for i henhold til vedtægtens artikel 12a, stk. 1-3, nærmere bestemt ved ikke at anerkende den chikane, som sagsøgeren har været udsat for siden 2014, ved at begå åbenbart urigtige skøn angående de anførte faktiske omstændigheder, ved ikke at have draget alle de hensigtsmæssige konsekvenser og ved at tilsidesætte sin omsorgspligt samt ved at afvise at iværksætte proceduren for anerkendelse af sagsøgerens usynlige hjerneskade inden proceduren for genindsættelse efter anerkendelsen af invaliditet, og ved at afvise at træffe beslutning om rimelige tilpasninger i forbindelse med udøvelsen af sagsøgerens vigtigste arbejdsopgaver såsom lægeordineret deltid, hjemmearbejde og genopfriskningskurser i henhold til vedtægtens artikel 1d, stk. 4, og artikel 33 samt artikel 15 i bilag VIII til vedtægten og Kommissionens afgørelse C(2004) 1318 af 7. april 2004.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren en godtgørelse på 40 000 EUR i erstatning for den ikke-økonomiske skade, som denne har lidt i denne forbindelse. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren en godtgørelse på 40 000 EUR i erstatning for den ikke-økonomiske skade, som denne har lidt i denne forbindelse.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren en godtgørelse på 106 649,02 EUR i erstatning for den økonomiske skade, som denne har lidt i denne forbindelse indtil den 31. december 2021, uden at dette berører sagsøgerens ret til at anmode om en revurdering af godtgørelsen for den økonomiske skade, der vil indtræde fra den 1. januar 2022 frem til datoen for den anmodede genindsættelse. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren en godtgørelse på 106 649,02 EUR i erstatning for den økonomiske skade, som denne har lidt i denne forbindelse indtil den 31. december 2021, uden at dette berører sagsøgerens ret til at anmode om en revurdering af godtgørelsen for den økonomiske skade, der vil indtræde fra den 1. januar 2022 frem til datoen for den anmodede genindsættelse.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne i henhold til artikel 134 i Den Europæiske Unions Rets procesreglement. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne i henhold til artikel 134 i Den Europæiske Unions Rets procesreglement.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat to anbringender.

| 1. | Første anbringende vedrørende psykisk chikane begået mod sagsøgeren af flere ansatte i Europa-Kommissionens lægetjeneste, sideløbende tilsidesættelser af omsorgspligten og af princippet om ligebehandling og proportionalitetsprincippet i forbindelse med sagsøgerens anmodning om genindsættelse efter invalidering, der blev indgivet i november 2014, vedrørende åbenbart urigtige skøn i forbindelse med de anførte faktiske omstændigheder og en tilsidesættelse af omsorgspligten, og endelig tilsidesættelse af pligten til at indlede proceduren til fastsættelse af sagsøgerens handicap, som skal foretages inden proceduren med henblik på genindsættelse. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende vedrørende psykisk chikane begået mod sagsøgeren af flere ansatte i Europa-Kommissionens lægetjeneste, sideløbende tilsidesættelser af omsorgspligten og af princippet om ligebehandling og proportionalitetsprincippet i forbindelse med sagsøgerens anmodning om genindsættelse efter invalidering, der blev indgivet i november 2014, vedrørende åbenbart urigtige skøn i forbindelse med de anførte faktiske omstændigheder og en tilsidesættelse af omsorgspligten, og endelig tilsidesættelse af pligten til at indlede proceduren til fastsættelse af sagsøgerens handicap, som skal foretages inden proceduren med henblik på genindsættelse.

| 2. | Andet anbringende vedrørende kravet om erstatning som følge af den nævnte chikane. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende vedrørende kravet om erstatning som følge af den nævnte chikane.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/56 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/56

---

Sag anlagt den 20. december 2021 — Team Beverage mod EUIPO (TEAM BUSINESS IT DATEN — PROZESSE — SYSTEME)

(Sag T-786/21)

(2022/C 73/71)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Team Beverage AG (Bremen, Tyskland) (ved advokaterne O. Spieker, D. Mienert og J. Selbmann)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket TEAM BUSINESS IT DATEN — PROZESSE — SYSTEME i farverne blå og grå — registreringsansøgning nr. 17 660 655

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 8. oktober 2021 af Anden Appelkammer ved EUIPO (sag R 2185/2020-2)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), sammenholdt med artikel 7, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), sammenholdt med artikel 7, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), sammenholdt med artikel 7, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), sammenholdt med artikel 7, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/57 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/57

---

Sag anlagt den 21. december 2021 — UniSkin mod EUIPO — Unicskin (UNISKIN by Dr. Søren Frankild)

(Sag T-787/21)

(2022/C 73/72)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: UniSkin ApS (Silkeborg, Danmark) (ved advokat M. Hoffgaard Rasmussen)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Unicskin, SL (Madrid, Spanien)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: UniSkin ApS

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket UNISKIN by Dr. Søren Frankild — registreringsansøgning nr. 18 153 435

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 20. oktober 2021 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 771/2021-4)

Påstand

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres, og efterfølgende forkastes indsigelsen over for varemærket i sin helhed. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres, og efterfølgende forkastes indsigelsen over for varemærket i sin helhed.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk.1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk.1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/58 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/58

---

Sag anlagt den 22. december 2021 — PL mod Kommissionen

(Sag T-790/21)

(2022/C 73/73)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: PL (ved advokat N. de Montigny)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Afgørelsen om omplacering af 16. februar 2021 truffet af Generaldirektoratet for Menneskelige Ressourcer og Sikkerhed annulleres. |
| --- | --- |

—

Afgørelsen om omplacering af 16. februar 2021 truffet af Generaldirektoratet for Menneskelige Ressourcer og Sikkerhed annulleres.

| — | Om fornødent annulleres afgørelsen om afslag på sagsøgerens klage af 16. september 2021, der blev indgivet i medfør af artikel 22c. |
| --- | --- |

—

Om fornødent annulleres afgørelsen om afslag på sagsøgerens klage af 16. september 2021, der blev indgivet i medfør af artikel 22c.

| — | Retten udtaler og bestemmer, at Kommissionen har undladt at vedtage foranstaltninger til opfyldelse af Rettens dom af 15. april 2015 og af 13. december 2018 i overensstemmelse med disse dommes præmisser, og at Kommissionen har tilsidesat princippet om retskraft. |
| --- | --- |

—

Retten udtaler og bestemmer, at Kommissionen har undladt at vedtage foranstaltninger til opfyldelse af Rettens dom af 15. april 2015 og af 13. december 2018 i overensstemmelse med disse dommes præmisser, og at Kommissionen har tilsidesat princippet om retskraft.

| — | Kommissionen pålægges at betale 250 000 EUR i erstatning for økonomisk skade og 100 000 EUR i erstatning for ikke-økonomisk skade. |
| --- | --- |

—

Kommissionen pålægges at betale 250 000 EUR i erstatning for økonomisk skade og 100 000 EUR i erstatning for ikke-økonomisk skade.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at den administrative myndighed, der gav afslag på sagsøgerens klage, savnede kompetence. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at den administrative myndighed, der gav afslag på sagsøgerens klage, savnede kompetence.

| 2. | Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 266 TEUF, af princippet om retskraft, og af princippet om forbud mod tilbagevirkende kraft, samt om procedurefordrejning, om tilsidesættelse af de processuelle garantier og om tilsidesættelse af retten til at blive hørt på en effektiv måde i overensstemmelse med det formål, der forfølges med denne ret. Dette anbringende er opdelt i tre led:






  — | Første led om tilsidesættelse af sagsøgerens ret til forsvar, retten til at blive hørt, om manglende administrativ undersøgelse, tilsidesættelse af kontradiktionsprincippet og princippet om processuel ligestilling, tilsidesættelse af artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og retten til god forvaltning og om manglende overholdelse af en rimelig frist. |
| --- | --- | --- |

2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 266 TEUF, af princippet om retskraft, og af princippet om forbud mod tilbagevirkende kraft, samt om procedurefordrejning, om tilsidesættelse af de processuelle garantier og om tilsidesættelse af retten til at blive hørt på en effektiv måde i overensstemmelse med det formål, der forfølges med denne ret. Dette anbringende er opdelt i tre led:

—

Første led om tilsidesættelse af sagsøgerens ret til forsvar, retten til at blive hørt, om manglende administrativ undersøgelse, tilsidesættelse af kontradiktionsprincippet og princippet om processuel ligestilling, tilsidesættelse af artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og retten til god forvaltning og om manglende overholdelse af en rimelig frist.

| — | Andet led om, at det anerkendes, at der ikke er taget hensyn til formålet med proceduren, om procedurefordrejning, manglende overholdelse af omsorgspligten og manglende beskyttelse af informanten. |
| --- | --- |

—

Andet led om, at det anerkendes, at der ikke er taget hensyn til formålet med proceduren, om procedurefordrejning, manglende overholdelse af omsorgspligten og manglende beskyttelse af informanten.

| — | Tredje led om tilsidesættelse af principperne og reglerne for tilbagevirkende kraft og den retssikkerhed, der er forbundet hermed, tilsidesættelse af princippet om (objektiv og subjektiv) upartiskhed, og om hensigten om at vedtage en lignende afgørelse med samme rækkevidde og på samme grundlag i stedet for at betale kompensation for sagsøgerens mistede mulighed for en rettidig og effektiv iagttagelse af sine processuelle rettigheder. |
| --- | --- |

—

Tredje led om tilsidesættelse af principperne og reglerne for tilbagevirkende kraft og den retssikkerhed, der er forbundet hermed, tilsidesættelse af princippet om (objektiv og subjektiv) upartiskhed, og om hensigten om at vedtage en lignende afgørelse med samme rækkevidde og på samme grundlag i stedet for at betale kompensation for sagsøgerens mistede mulighed for en rettidig og effektiv iagttagelse af sine processuelle rettigheder.

| 3. | Tredje anbringende om tilsidesættelse af artikel 22a i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union (herefter »vedtægten«), bistands- og omsorgspligten inden for rammerne af omplaceringsproceduren, vedtægtens artikel 22c og om manglende beskyttelse af whistleblowere, om tilsidesættelse af pligten til at udvise omhu, neutralitet, upartiskhed og objektivitet samt af sagsøgerens ret til at få sin sag behandlet retfærdigt af myndigheden, og om tilsidesættelse af sagsøgerens berettigede forventninger samt procedurefordrejning. Dette anbringende er opdelt i fire led:






  — | Første led om tilsidesættelse af vedtægtens artikel 22c, for så vidt som ansættelsesmyndigheden har undladt at indføre den i denne bestemmelse omhandlede procedure. |
| --- | --- | --- |

3.

Tredje anbringende om tilsidesættelse af artikel 22a i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union (herefter »vedtægten«), bistands- og omsorgspligten inden for rammerne af omplaceringsproceduren, vedtægtens artikel 22c og om manglende beskyttelse af whistleblowere, om tilsidesættelse af pligten til at udvise omhu, neutralitet, upartiskhed og objektivitet samt af sagsøgerens ret til at få sin sag behandlet retfærdigt af myndigheden, og om tilsidesættelse af sagsøgerens berettigede forventninger samt procedurefordrejning. Dette anbringende er opdelt i fire led:

—

Første led om tilsidesættelse af vedtægtens artikel 22c, for så vidt som ansættelsesmyndigheden har undladt at indføre den i denne bestemmelse omhandlede procedure.

| — | Andet led om tilsidesættelse af omsorgspligten. |
| --- | --- |

—

Andet led om tilsidesættelse af omsorgspligten.

| — | Tredje led om, at den kompetente ansættelsesmyndighed har tilsidesat pligten til objektivitet, upartiskhed og neutralitet, om tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling. |
| --- | --- |

—

Tredje led om, at den kompetente ansættelsesmyndighed har tilsidesat pligten til objektivitet, upartiskhed og neutralitet, om tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling.

| — | Fjerde led om tilsidesættelse af reglerne for bevisbyrde. |
| --- | --- |

—

Fjerde led om tilsidesættelse af reglerne for bevisbyrde.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/59 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/59

---

Sag anlagt den 21. december 2021 — Front Polisario mod Rådet

(Sag T-793/21)

(2022/C 73/74)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Front populaire pour la libération de la Saguia el-Hamra et du Rio de oro (Front Polisario) (ved advokat G. Devers)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union

Sagsøgerens påstande

| — | Søgsmålet antages til realitetsbehandling. |
| --- | --- |

—

Søgsmålet antages til realitetsbehandling.

| — | Den anfægtede forordning annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede forordning annulleres.

| — | Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet til prøvelse af Rådets forordning (EU) 2021/1750 af 28. september 2021 om ændring af forordning (EU) 2019/440 om fordeling af fiskerimuligheder i henhold til partnerskabsaftalen om bæredygtigt fiskeri mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Marokko og den tilhørende gennemførelsesprotokol (EUT 2021, L 349, s. 1) har sagsøgeren fremsat et enkelt anbringende om, at den nævnte forordning mangler retsgrundlag, idet afgørelse 2019/441 (1) er ulovlig.

| 1. | Første led om, at Rådet ikke havde kompetence til at vedtage afgørelse 2019/441, for så vidt som Unionen og Kongeriget Marokko ikke har kompetence til at indgå en international aftale, der finder anvendelse på Vestsahara, på vegne af det vestsahariske folk, som repræsenteres ved Front Polisario. |
| --- | --- |

1.

Første led om, at Rådet ikke havde kompetence til at vedtage afgørelse 2019/441, for så vidt som Unionen og Kongeriget Marokko ikke har kompetence til at indgå en international aftale, der finder anvendelse på Vestsahara, på vegne af det vestsahariske folk, som repræsenteres ved Front Polisario.

| 2. | Andet led om, at Rådet har tilsidesat sin pligt til at underøge, hvorvidt de grundlæggende rettigheder og den humanitære folkeret er blevet overholdt, for så vidt som Rådet ikke undersøgte dette spørgsmål, inden det vedtog afgørelse 2019/441. |
| --- | --- |

2.

Andet led om, at Rådet har tilsidesat sin pligt til at underøge, hvorvidt de grundlæggende rettigheder og den humanitære folkeret er blevet overholdt, for så vidt som Rådet ikke undersøgte dette spørgsmål, inden det vedtog afgørelse 2019/441.

| 3. | Tredje led om, at Rådet har tilsidesat sin forpligtelse til at efterkomme Domstolens domme, for så vidt som afgørelse 2019/441 ser bort fra præmisserne i dom af 27. februar 2018, Western Sahara Campaign UK (C-266/16, EU:C:2018:118). |
| --- | --- |

3.

Tredje led om, at Rådet har tilsidesat sin forpligtelse til at efterkomme Domstolens domme, for så vidt som afgørelse 2019/441 ser bort fra præmisserne i dom af 27. februar 2018, Western Sahara Campaign UK (C-266/16, EU:C:2018:118).

| 4. | Fjerde led om, at de væsentlige principper og værdier, der er retningsgivende for Unionens handlinger på internationalt plan, er blevet tilsidesat, idet:
  Afgørelse 2019/441 for det første benægter det vestsahariske folks eksistens ved at erstatte det med begreberne »befolkningen i Vestsahara« og »de berørte befolkningsgrupper«, hvorved den tilsidesætter folkets ret til respekt for sin nationale enhed.
  Afgørelse 2019/441 for det andet opretter en international aftale, der uden det vestsahariske folks samtykke regulerer EU-fartøjernes udnyttelse af fiskeressourcerne, hvorved den tilsidesætter folkets ret til frit at disponere over sine naturressourcer.
  Afgørelse 2019/441 for det tredje opretter en international aftale, som finder anvendelse på det besatte Vestsahara, med Kongeriget Marokko inden for rammerne af dettes annekteringspolitik og de systematiske overtrædelser af de grundlæggende rettigheder, som opretholdelsen af denne politik kræver. |
| --- | --- |

4.

Fjerde led om, at de væsentlige principper og værdier, der er retningsgivende for Unionens handlinger på internationalt plan, er blevet tilsidesat, idet:

Afgørelse 2019/441 for det første benægter det vestsahariske folks eksistens ved at erstatte det med begreberne »befolkningen i Vestsahara« og »de berørte befolkningsgrupper«, hvorved den tilsidesætter folkets ret til respekt for sin nationale enhed.

Afgørelse 2019/441 for det andet opretter en international aftale, der uden det vestsahariske folks samtykke regulerer EU-fartøjernes udnyttelse af fiskeressourcerne, hvorved den tilsidesætter folkets ret til frit at disponere over sine naturressourcer.

Afgørelse 2019/441 for det tredje opretter en international aftale, som finder anvendelse på det besatte Vestsahara, med Kongeriget Marokko inden for rammerne af dettes annekteringspolitik og de systematiske overtrædelser af de grundlæggende rettigheder, som opretholdelsen af denne politik kræver.

| 5. | Femte led om en tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, for så vidt som afgørelse 2019/441 er i strid med EU’s erklæringer, der gentagne gange har påpeget behovet for at overholde princippet om selvbestemmelse og princippet om traktaters relative virkning. |
| --- | --- |

5.

Femte led om en tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, for så vidt som afgørelse 2019/441 er i strid med EU’s erklæringer, der gentagne gange har påpeget behovet for at overholde princippet om selvbestemmelse og princippet om traktaters relative virkning.

| 6. | Sjette led om en forkert anvendelse af proportionalitetsprincippet, for så vidt som det — henset til Vestsaharas særskilte og særlige status, den ukrænkelige ret til selvbestemmelse og det vestsahariske folks status som tredjepart — ikke tilkom Rådet at foretage en proportionalitetsafvejning mellem de såkaldte »gevinster«, som fiskeriaftalen vil skabe, og dens konsekvenser for de vestsahariske naturressourcer. |
| --- | --- |

6.

Sjette led om en forkert anvendelse af proportionalitetsprincippet, for så vidt som det — henset til Vestsaharas særskilte og særlige status, den ukrænkelige ret til selvbestemmelse og det vestsahariske folks status som tredjepart — ikke tilkom Rådet at foretage en proportionalitetsafvejning mellem de såkaldte »gevinster«, som fiskeriaftalen vil skabe, og dens konsekvenser for de vestsahariske naturressourcer.

| 7. | Syvende led om en uforenelighed med den fælles fiskeripolitik, for så vidt som EU-fartøjerne i henhold til den aftale, som er indgået ved afgørelse 2019/441, vil få adgang til det vestsahariske folks fiskeressourcer uden dets samtykke til gengæld for at betale de marokkanske myndigheder en finansiel modydelse, selv om Vestsaharas farvande ikke er marokkanske »farvande« som omhandlet i artikel 61 og 62 i De Forenede Nationers Havretskonvention. |
| --- | --- |

7.

Syvende led om en uforenelighed med den fælles fiskeripolitik, for så vidt som EU-fartøjerne i henhold til den aftale, som er indgået ved afgørelse 2019/441, vil få adgang til det vestsahariske folks fiskeressourcer uden dets samtykke til gengæld for at betale de marokkanske myndigheder en finansiel modydelse, selv om Vestsaharas farvande ikke er marokkanske »farvande« som omhandlet i artikel 61 og 62 i De Forenede Nationers Havretskonvention.

| 8. | Ottende led om en tilsidesættelse af retten til selvbestemmelse, for så vidt som:
  Afgørelse 2019/441 for det første ikke anerkender det vestsahariske folk som en national enhed med ret til selvbestemmelse ved at erstatte det med begreberne »befolkningen i Vestsahara« og »de berørte befolkningsgrupper«
  Afgørelse 2019/441 for det andet uden det vestsahariske folks samtykke regulerer EU-fartøjernes udnyttelse af fiskeressourcerne, hvorved den tilsidesætter det nævnte folks ret til frit at disponere over sine naturressourcer
  Afgørelse 2019/441 for det tredje benægter Vestsaharas særskilte og særlige status og bekræfter den ulovlige opdeling heraf med den marokkanske »Mur«, hvorved den tilsidesætter det vestsahariske folks ret til respekt for sit nationale områdes territoriale integritet. |
| --- | --- |

8.

Ottende led om en tilsidesættelse af retten til selvbestemmelse, for så vidt som:

Afgørelse 2019/441 for det første ikke anerkender det vestsahariske folk som en national enhed med ret til selvbestemmelse ved at erstatte det med begreberne »befolkningen i Vestsahara« og »de berørte befolkningsgrupper«

Afgørelse 2019/441 for det andet uden det vestsahariske folks samtykke regulerer EU-fartøjernes udnyttelse af fiskeressourcerne, hvorved den tilsidesætter det nævnte folks ret til frit at disponere over sine naturressourcer

Afgørelse 2019/441 for det tredje benægter Vestsaharas særskilte og særlige status og bekræfter den ulovlige opdeling heraf med den marokkanske »Mur«, hvorved den tilsidesætter det vestsahariske folks ret til respekt for sit nationale områdes territoriale integritet.

| 9. | Niende led om en tilsidesættelse af princippet om traktaters relative virkning, for så vidt som afgørelse 2019/441 ikke anerkender det vestsahariske folks status som tredjepart i forbindelserne mellem EU og Marokko, og den pålægger det nævnte folk internationale forpligtelser vedrørende dette folks nationale område og naturressourcer uden dets samtykke. |
| --- | --- |

9.

Niende led om en tilsidesættelse af princippet om traktaters relative virkning, for så vidt som afgørelse 2019/441 ikke anerkender det vestsahariske folks status som tredjepart i forbindelserne mellem EU og Marokko, og den pålægger det nævnte folk internationale forpligtelser vedrørende dette folks nationale område og naturressourcer uden dets samtykke.

| 10. | Tiende led om en tilsidesættelse af den humanitære folkeret og den internationale strafferet, for så vidt som:
  Afgørelse 2019/441 for det første opretter en international aftale, som finder anvendelse på Vestsahara, selv om de marokkanske besættelsesstyrker ikke har jus tractatus med hensyn til dette område og har forbud mod at udnytte områdets naturressourcer.
  EU for det andet ved anvendelsen af den aftale, som er indgået ved afgørelse 2019/441, kommer til at finansiere marokkansk infrastruktur på det besatte sahariske område, således at Kongeriget Marokko permanent vil kunne installere sin civilbefolkning og bevæbnede styrker på dette område.
  Afgørelse 2019/441 for det tredje godkender den ulovlige overførsel af marokkanske bosættere til det besatte sahariske område ved at anvende begreberne »befolkningen i Vestsahara« og »de berørte befolkningsgrupper«. |
| --- | --- |

10.

Tiende led om en tilsidesættelse af den humanitære folkeret og den internationale strafferet, for så vidt som:

Afgørelse 2019/441 for det første opretter en international aftale, som finder anvendelse på Vestsahara, selv om de marokkanske besættelsesstyrker ikke har jus tractatus med hensyn til dette område og har forbud mod at udnytte områdets naturressourcer.

EU for det andet ved anvendelsen af den aftale, som er indgået ved afgørelse 2019/441, kommer til at finansiere marokkansk infrastruktur på det besatte sahariske område, således at Kongeriget Marokko permanent vil kunne installere sin civilbefolkning og bevæbnede styrker på dette område.

Afgørelse 2019/441 for det tredje godkender den ulovlige overførsel af marokkanske bosættere til det besatte sahariske område ved at anvende begreberne »befolkningen i Vestsahara« og »de berørte befolkningsgrupper«.

| 11. | Ellevte led om EU’s tilsidesættelse af sine forpligtelser vedrørende retten til internationalt ansvar, idet afgørelse 2019/441 ved at oprette en international aftale med Kongeriget Marokko, som finder anvendelse på Vestsahara, bekræfter de grove overtrædelser af folkeretten, som de marokkanske besættelsesstyrker har begået mod det vestsahariske folk, og yder hjælp og bistand til opretholdelsen af den situation, som er skabt ved disse overtrædelser. |
| --- | --- |

11.

Ellevte led om EU’s tilsidesættelse af sine forpligtelser vedrørende retten til internationalt ansvar, idet afgørelse 2019/441 ved at oprette en international aftale med Kongeriget Marokko, som finder anvendelse på Vestsahara, bekræfter de grove overtrædelser af folkeretten, som de marokkanske besættelsesstyrker har begået mod det vestsahariske folk, og yder hjælp og bistand til opretholdelsen af den situation, som er skabt ved disse overtrædelser.

---

(1)  Rådets afgørelse (EU) 2019/441 af 4.3.2019 om indgåelse af partnerskabsaftalen om bæredygtigt fiskeri mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Marokko, den tilhørende gennemførelsesprotokol og den brevveksling, der ledsager aftalen (EUT 2019, L 77, s. 4).

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/61 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/61

---

Sag anlagt den 22. december 2021 — Wenz Kunststoff mod EUIPO — Mouldpro (MOULDPRO)

(Sag T-794/21)

(2022/C 73/75)

Stævningen er affattet på tysk

Parter

Sagsøger: Wenz Kunststoff GmbH & Co. KG (Lüdenscheid, Tyskland) (ved advokaterne J. Bühling og D. Graetsch)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Mouldpro ApS (Ballerup, Danmark)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: Wenz Kunststoff GmbH & Co. KG

Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket MOULDPRO — EU-varemærke nr. 10 022 317

Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 8. oktober 2021 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 646/2020-2)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | Mouldpro ApS’ begæring af 30. januar 2018 om fortabelse af EU-varemærke nr. 10 022 317 forkastes. |
| --- | --- |

—

Mouldpro ApS’ begæring af 30. januar 2018 om fortabelse af EU-varemærke nr. 10 022 317 forkastes.

Subsidiært:

| — | Begæringen om fortabelse forkastes, for så vidt som den omfatter alt andet end varerne »Slangekoblinger af plastic (indeholdt i klasse 17)«. |
| --- | --- |

—

Begæringen om fortabelse forkastes, for så vidt som den omfatter alt andet end varerne »Slangekoblinger af plastic (indeholdt i klasse 17)«.

Mere subsidiært:

| — | Sagen hjemvises til EUIPO til fornyet behandling og afgørelse. |
| --- | --- |

—

Sagen hjemvises til EUIPO til fornyet behandling og afgørelse.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder de omkostninger, der er opstået i forbindelse med sagen for appelkammeret. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder de omkostninger, der er opstået i forbindelse med sagen for appelkammeret.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 58, stk. 1, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 58, stk. 1, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/61 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/61

---

Sag anlagt den 22. december 2021 — Protectoplus mod EUIPO (Li-SAFE)

(Sag T-795/21)

(2022/C 73/76)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Protectoplus GmbH (Rensburg, Tyskland) (ved advokat W. Riegger)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-ordmærket Li-SAFE — registreringsansøgning nr. 18 288 094

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 6. oktober 2021 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 845/2021-1)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/62 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/62

---

Sag anlagt den 23. december 2021 — Gustopharma Consumer Health mod EUIPO — Helixor Heilmittel (HELIXORIGINAL)

(Sag T-797/21)

(2022/C 73/77)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Gustopharma Consumer Health, SL (Madrid, Spanien) (ved advokaterne J. Wachinger og R. Drozdz)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Helixor Heilmittel GmbH (Rosenfeld, Tyskland)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Gustopharma Consumer Health, SL

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-ordmærket HELIXORIGINAL — registreringsansøgning nr. 17 234 824

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 18. oktober 2021 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 1644/2019-1)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/63 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/63

---

Sag anlagt den 23. december 2021 — Gustopharma Consumer Health mod EUIPO — Helixor Heilmittel (HELIXFORTE)

(Sag T-798/21)

(2022/C 73/78)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Gustopharma Consumer Health, SL (Madrid, Spanien) (ved advokaterne J. Wachinger og R. Drozdz)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Helixor Heilmittel GmbH (Rosenfeld, Tyskland)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Gustopharma Consumer Health, SL

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-ordmærket HELIXFORTE — registreringsansøgning nr. 17 234 899

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 19. oktober 2021 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 1645/2019-1)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/63 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/63

---

Sag anlagt den 28. december 2021 — Fieldpoint (Cypern) mod EUIPO (HYPERLIGHTOPTICS)

(Sag T-800/21)

(2022/C 73/79)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Fieldpoint (Cypern) LTD (Nicosia, Cypern) (ved advokaterne P. Rath og S. Gebele)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-ordmærket HYPERLIGHTOPTICS — registreringsansøgning nr. 18 335 960.

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 6. oktober 2021 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 1166/2021-2)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | Det fastslås, at EU-varemærkeansøgning nr. 18 335 960 »HYPERLIGHTOPTICS« kan registreres. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at EU-varemærkeansøgning nr. 18 335 960 »HYPERLIGHTOPTICS« kan registreres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling for Retten. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling for Retten.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), og artikel 7, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), og artikel 7, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), og artikel 7, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), og artikel 7, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af lighedsprincippet. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af lighedsprincippet.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/64 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/64

---

Sag anlagt den 28. december 2021 — Fieldpoint (Cyprus) mod EUIPO (HYPERLIGHTEYEWEAR)

(Sag T-801/21)

(2022/C 73/80)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Fieldpoint (Cyprus) LTD (Nicosia, Cypern) (ved advokaterne P. Rath og S. Gebele)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-ordmærket HYPERLIGHTEYEWEAR — registreringsansøgning nr. 18 335 969

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 6. oktober 2021 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 1165/2021-2)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | Det fastslås, at EU-varemærkeansøgning nr. 18 335 969 »HYPERLIGHTEYEWEAR« kan registreres. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at EU-varemærkeansøgning nr. 18 335 969 »HYPERLIGHTEYEWEAR« kan registreres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), og artikel 7, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), og artikel 7, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), og artikel 7, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), og artikel 7, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/65 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/65

---

Sag anlagt den 23. december 2021 — just-organic.com mod EUIPO (JUST ORGANIC)

(Sag T-802/21)

(2022/C 73/81)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: just-organic.com GmbH (Essen, Tyskland) (ved advokat C. Menebröcker)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket JUST ORGANIC — registreringsansøgning nr. 18 317 774

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 20. oktober 2021 af Anden Appelkammer ved EUIPO (sag R 1010/2021-2)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres og der meddeles afslag på EU-varemærkeansøgning nr. 18 317 774. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres og der meddeles afslag på EU-varemærkeansøgning nr. 18 317 774.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/65 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/65

---

Sag anlagt den 23. december 2021 — NS mod Parlamentet

(Sag T-805/21)

(2022/C 73/82)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: NS (ved advokaterne L. Levi og A. Blot)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet

Sagsøgerens påstande

| — | Sagen fremmes til realitetsbehandling, og sagsøgeren gives medhold. |
| --- | --- |

—

Sagen fremmes til realitetsbehandling, og sagsøgeren gives medhold.

| — | Annullation af afgørelsen af 21. januar 2021 om omplacering af sagsøgeren til en stilling som rådgiver i Generaldirektoratet for Ledelsestjenesterne og, om fornødent, af afgørelsen om tilbagesøgning af uberettiget modtagne ydelser af 8. marts 2021. |
| --- | --- |

—

Annullation af afgørelsen af 21. januar 2021 om omplacering af sagsøgeren til en stilling som rådgiver i Generaldirektoratet for Ledelsestjenesterne og, om fornødent, af afgørelsen om tilbagesøgning af uberettiget modtagne ydelser af 8. marts 2021.

| — | Om fornødent annullation af afgørelsen af 16. september 2021 om afslag på sagsøgerens klage af 7. april 2021. |
| --- | --- |

—

Om fornødent annullation af afgørelsen af 16. september 2021 om afslag på sagsøgerens klage af 7. april 2021.

| — | Sagsøgeren tildeles erstatning for det økonomiske og ikke-økonomiske tab. |
| --- | --- |

—

Sagsøgeren tildeles erstatning for det økonomiske og ikke-økonomiske tab.

| — | Parlamentet tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Parlamentet tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.

| 1. | Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, navnlig tilsidesættelse af retten til at blive hørt og tilsidesættelse af begrundelsespligten. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, navnlig tilsidesættelse af retten til at blive hørt og tilsidesættelse af begrundelsespligten.

| 2. | Andet anbringende om, at omplaceringen klart ikke var i tjenestens interesse og om tilsidesættelse af omsorgspligten. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at omplaceringen klart ikke var i tjenestens interesse og om tilsidesættelse af omsorgspligten.

| 3. | Tredje anbringende om magtfordrejning og procedurefordrejning. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om magtfordrejning og procedurefordrejning.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/66 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/66

---

Sag anlagt den 27. december 2021 — NT mod EMA

(Sag T-806/21)

(2022/C 73/83)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: NT (ved advokat N. de Montigny)

Sagsøgt: Det Europæiske Lægemiddelagentur (EMA)

Sagsøgerens påstande

| — | Afgørelse af 15. marts 2021 annulleres. |
| --- | --- |

—

Afgørelse af 15. marts 2021 annulleres.

| — | Afgørelse af 30. september 2021 annulleres om fornødent. |
| --- | --- |

—

Afgørelse af 30. september 2021 annulleres om fornødent.

| — | Sagsøgte tilpligtes at betale en erstatning på 2 500,00 EUR for den ikke-økonomiske skade, som sagsøgeren har lidt. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte tilpligtes at betale en erstatning på 2 500,00 EUR for den ikke-økonomiske skade, som sagsøgeren har lidt.

| — | Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fem anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at afgørelsens begrundelse er retligt utilstrækkelig. Sagsøgeren har i denne henseende gjort gældende, at der ikke er sket en konkret og udførlig undersøgelse af situationen, og at der er modsigelser i elementer af de fremlagte konklusioner. Hun har desuden gjort gældende, at der er sket en tilsidesættelse af begrebet »erhvervssygdom«, og at sagsøgte har foretaget et åbenbart urigtigt skøn. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at afgørelsens begrundelse er retligt utilstrækkelig. Sagsøgeren har i denne henseende gjort gældende, at der ikke er sket en konkret og udførlig undersøgelse af situationen, og at der er modsigelser i elementer af de fremlagte konklusioner. Hun har desuden gjort gældende, at der er sket en tilsidesættelse af begrebet »erhvervssygdom«, og at sagsøgte har foretaget et åbenbart urigtigt skøn.

| 2. | Andet anbringende om, at der ikke blev givet nogen oplysninger eller at der blev givet urigtige oplysninger af agenturets læge til lægen udpeget af sagsøgeren og en tredje læge hvad angår kvalificeringen af erhvervssygdom i henhold til vedtægten for tjenestemænd. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at der ikke blev givet nogen oplysninger eller at der blev givet urigtige oplysninger af agenturets læge til lægen udpeget af sagsøgeren og en tredje læge hvad angår kvalificeringen af erhvervssygdom i henhold til vedtægten for tjenestemænd.

| 3. | Tredje anbringende om, at der er begået procedurefejl, og at invaliditetsudvalget drog sine konklusioner på et for tidligt tidspunkt, for så vidt som de skal tage hensyn til den stresssituation, som er forårsaget af arbejde, og at de faktiske omstændigheder, som ligger til grund herfor, på nuværende tidspunkt er genstand for en administrativ undersøgelse. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at der er begået procedurefejl, og at invaliditetsudvalget drog sine konklusioner på et for tidligt tidspunkt, for så vidt som de skal tage hensyn til den stresssituation, som er forårsaget af arbejde, og at de faktiske omstændigheder, som ligger til grund herfor, på nuværende tidspunkt er genstand for en administrativ undersøgelse.

| 4. | Fjerde anbringende om, at der er sket en tilsidesættelse af sagsøgerens ret til at blive hørt af den myndighed, der er bemyndiget til at indgå kontrakter, inden afgørelsen træffes, og af omsorgspligten, bistandspligten og pligten til god forvaltning. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om, at der er sket en tilsidesættelse af sagsøgerens ret til at blive hørt af den myndighed, der er bemyndiget til at indgå kontrakter, inden afgørelsen træffes, og af omsorgspligten, bistandspligten og pligten til god forvaltning.

| 5. | Femte anbringende om, at der er sket fejl og forsømmelser i forbindelse med sagsøgerens anmodning, der har medført, at sagsøgeren har lidt en skade, som efter ret og billighed er opgjort til 2 500,00 EUR. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om, at der er sket fejl og forsømmelser i forbindelse med sagsøgerens anmodning, der har medført, at sagsøgeren har lidt en skade, som efter ret og billighed er opgjort til 2 500,00 EUR.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/67 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/67

---

Sag anlagt den 29. december 2021 — QI mod Kommissionen

(Sag T-807/21)

(2022/C 73/84)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: QI (ved advokat N. de Montigny)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Afgørelsen truffet af generaldirektøren for GD for »Menneskelige Ressourcer og Sikkerhed« den 26. februar 2021 om afslag på sagsøgerens klage af 25. oktober 2020, som blev indgivet i henhold til vedtægtens artikel 24. |
| --- | --- |

—

Afgørelsen truffet af generaldirektøren for GD for »Menneskelige Ressourcer og Sikkerhed« den 26. februar 2021 om afslag på sagsøgerens klage af 25. oktober 2020, som blev indgivet i henhold til vedtægtens artikel 24.

| — | Om fornødent annulleres Kommissionens afgørelse af 27. september 2021 om afslag på sagsøgerens klage af 26. maj 2021 annulleres. |
| --- | --- |

—

Om fornødent annulleres Kommissionens afgørelse af 27. september 2021 om afslag på sagsøgerens klage af 26. maj 2021 annulleres.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale erstatning for den ikke-økonomiske og økonomiske skade, sagsøgeren har lidt, som efter ret og billighed er opgjort til 100 000 EUR. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale erstatning for den ikke-økonomiske og økonomiske skade, sagsøgeren har lidt, som efter ret og billighed er opgjort til 100 000 EUR.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fem anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at afslaget på anmodningen om bistand blev givet for tidligt, for så vidt som det blev givet, uden at der blev indledt en sag og uden at afvente svaret på sagsøgerens anmodning om aktindsigt i sin lægejournal, og dermed i strid med retten til at blive hørt på en effektiv måde, inden afgørelsen træffes. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at afslaget på anmodningen om bistand blev givet for tidligt, for så vidt som det blev givet, uden at der blev indledt en sag og uden at afvente svaret på sagsøgerens anmodning om aktindsigt i sin lægejournal, og dermed i strid med retten til at blive hørt på en effektiv måde, inden afgørelsen træffes.

| 2. | Andet anbringende om anlæggelsen af et åbenbart urigtigt skøn i forbindelse med konstateringen af, at beviserne for, at der var handlet i strid med vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union (herefter »vedtægten«), var utilstrækkelige. Sagsøgeren har gjort gældende, at den pågældende blev udsat for chikane, idet der blev fastsat for korte procesfrister, og har anført, at vedtægtens artikel 59 blev tilsidesat, da denne bestemmelse ikke giver mulighed for at gennemføre de undersøgelser, der blev foretaget af lægetjenesten i den foreliggende sag. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om anlæggelsen af et åbenbart urigtigt skøn i forbindelse med konstateringen af, at beviserne for, at der var handlet i strid med vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union (herefter »vedtægten«), var utilstrækkelige. Sagsøgeren har gjort gældende, at den pågældende blev udsat for chikane, idet der blev fastsat for korte procesfrister, og har anført, at vedtægtens artikel 59 blev tilsidesat, da denne bestemmelse ikke giver mulighed for at gennemføre de undersøgelser, der blev foretaget af lægetjenesten i den foreliggende sag.

| 3. | Tredje anbringende om tilsidesættelse af artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder af bistands- og omsorgspligten og af sagsøgerens ret til god forvaltning samt af retten til ligebehandling. Sagsøgeren har ligeledes gjort gældende, at dennes berettigede forventninger blev tilsidesat. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om tilsidesættelse af artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder af bistands- og omsorgspligten og af sagsøgerens ret til god forvaltning samt af retten til ligebehandling. Sagsøgeren har ligeledes gjort gældende, at dennes berettigede forventninger blev tilsidesat.

| 4. | Fjerde anbringende om krænkelse af retten til at blive hørt på en effektiv måde som følge af, at der inden sagens afslutning ikke blev gennemført en kontradiktorisk procedure vedrørende de oplysninger, som Kommissionens Undersøgelses- og Disciplinærkontor (IDOC) undersøgte. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om krænkelse af retten til at blive hørt på en effektiv måde som følge af, at der inden sagens afslutning ikke blev gennemført en kontradiktorisk procedure vedrørende de oplysninger, som Kommissionens Undersøgelses- og Disciplinærkontor (IDOC) undersøgte.

| 5. | Femte anbringende om erstatning for den økonomiske og ikke-økonomiske skade, der er lidt. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om erstatning for den økonomiske og ikke-økonomiske skade, der er lidt.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/68 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/68

---

Rettens kendelse af 26. november 2021 — Cepewa mod EUIPO — Out of the blue KG (LIEBLINGSMENSCH)

(Sag T-47/21) (1)

(2022/C 73/85)

Processprog: tysk

Formanden for Femte Afdeling har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 88 af 15.3.2021.

---

| 14.2.2022 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 73/68 |
| --- | --- | --- | --- |

14.2.2022

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 73/68

---

Rettens kendelse af 26. november 2021 — Cepewa mod EUIPO — Out of the blue (Lieblingsmensch)

(Sag T-48/21) (1)

(2022/C 73/86)

Processprog: tysk

Formanden for Femte Afdeling har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 88 af 15.3.2021.

---