# Den Europæiske Unions C 62E/2009

| | ISSN 1725-2393 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 62E |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 52. årgang17. marts 2009 |

ISSN 1725-2393

Den Europæiske Unions

Tidende

C 62E

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

52. årgang17. marts 2009

---

| Informationsnummer | Indhold | Side |
| --- | --- | --- |
| | III   Forberedende retsakter |
| | RÅDET |
| 2009/C 062E/01 | Fælles holdning (EF) nr. 5/2009 af 9. januar 2009 fastlagt af Rådet i henhold til fremgangsmåden i artikel 251 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fælles regler om betingelser for udøvelse af vejtransporterhvervet og om ophævelse af Rådets direktiv 96/26/EF (
  1
  ) | 1 |
| 2009/C 062E/02 | Fælles holdning (EF) nr. 6/2009 af 9. januar 2009 fastlagt af Rådet i henhold til fremgangsmåden i artikel 251 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fælles regler for adgang til det internationale marked for buskørsel (omarbejdning) (
  1
  ) | 25 |
| 2009/C 062E/03 | Fælles holdning (EF) nr. 7/2009 af 9. januar 2009 fastlagt af Rådet i henhold til fremgangsmåden i artikel 251 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fælles regler for adgang til markedet for international godskørsel (omarbejdning) (
  1
  ) | 46 |

Informationsnummer

Indhold

Side

III   Forberedende retsakter

RÅDET

2009/C 062E/01

Fælles holdning (EF) nr. 5/2009 af 9. januar 2009 fastlagt af Rådet i henhold til fremgangsmåden i artikel 251 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fælles regler om betingelser for udøvelse af vejtransporterhvervet og om ophævelse af Rådets direktiv 96/26/EF (
  1
  )

1

1

2009/C 062E/02

Fælles holdning (EF) nr. 6/2009 af 9. januar 2009 fastlagt af Rådet i henhold til fremgangsmåden i artikel 251 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fælles regler for adgang til det internationale marked for buskørsel (omarbejdning) (
  1
  )

1

25

2009/C 062E/03

Fælles holdning (EF) nr. 7/2009 af 9. januar 2009 fastlagt af Rådet i henhold til fremgangsmåden i artikel 251 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fælles regler for adgang til markedet for international godskørsel (omarbejdning) (
  1
  )

1

46

| | |
| --- | --- |
| | (1)   EØS-relevant tekst |

---

(1)   EØS-relevant tekst

1

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

III Forberedende retsakter

RÅDET

| 17.3.2009 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | CE 62/1 |
| --- | --- | --- | --- |

17.3.2009

DA

Den Europæiske Unions Tidende

CE 62/1

---

FÆLLES HOLDNING (EF) Nr. 5/2009

fastlagt af Rådet den 9. januar 2009

med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. .../2009 af ... om fælles regler om betingelser for udøvelse af vejtransporterhvervet og om ophævelse af Rådets direktiv 96/26/EF

(EØS-relevant tekst)

(2009/C 62 E/01)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 71, stk. 1,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),

under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse (2),

efter høring af Regionsudvalget,

efter proceduren i traktatens artikel 251 (3), og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Gennemførelsen af et indre marked for vejtransport med lige konkurrencevilkår kræver ensartet anvendelse af fælles regler for udstedelse af tilladelser til at udøve vejtransporterhvervet med hensyn til godstransport og personbefordring (»vejtransporterhvervet«). Sådanne fælles regler vil medvirke til, at udøvere af vejtransporterhvervet får et højt fagligt kvalifikationsniveau, til at rationalisere markedet, til at forbedre ydelsernes kvalitet til gavn for udøvere af vejtransporterhvervet, deres kunder og den samlede økonomi, samt til at højne trafiksikkerheden. De vil også kunne gøre det lettere for udøvere af vejtransporterhvervet at udøve deres frie etableringsret i praksis. |
| --- | --- |

(1)

Gennemførelsen af et indre marked for vejtransport med lige konkurrencevilkår kræver ensartet anvendelse af fælles regler for udstedelse af tilladelser til at udøve vejtransporterhvervet med hensyn til godstransport og personbefordring (»vejtransporterhvervet«). Sådanne fælles regler vil medvirke til, at udøvere af vejtransporterhvervet får et højt fagligt kvalifikationsniveau, til at rationalisere markedet, til at forbedre ydelsernes kvalitet til gavn for udøvere af vejtransporterhvervet, deres kunder og den samlede økonomi, samt til at højne trafiksikkerheden. De vil også kunne gøre det lettere for udøvere af vejtransporterhvervet at udøve deres frie etableringsret i praksis.

| (2) | I Rådets direktiv 96/26/EF af 29. april 1996 om adgang til erhvervet godstransport ad landevej og erhvervet personbefordring ad landevej samt om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, som skal lette den faktiske udøvelse af etableringsfrihed for de pågældende udøvere af transportvirksomhed inden for indenlandsk og international eksport (4) er der fastsat minimumsbetingelser for adgangen til vejtransporterhvervet og bestemmelser om gensidig anerkendelse af de dokumenter, der kræves med dette formål. Erfaringerne, en konsekvensanalyse og forskellige undersøgelser viser imidlertid, at dette direktiv anvendes meget forskelligt i de forskellige medlemsstater. Dette har flere negative konsekvenser, bl.a. konkurrenceforvridning en vis uigennemskuelighed på markedet, et uensartet kontrolomfang og risiko for, at virksomheder, der ansætter personale med mangelfulde faglige kvalifikationer, optræder forsømmeligt eller kun i ringe grad overholder færdsels- og arbejdsmarkedsreglerne, og det kan skade branchens anseelse. |
| --- | --- |

(2)

I Rådets direktiv 96/26/EF af 29. april 1996 om adgang til erhvervet godstransport ad landevej og erhvervet personbefordring ad landevej samt om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, som skal lette den faktiske udøvelse af etableringsfrihed for de pågældende udøvere af transportvirksomhed inden for indenlandsk og international eksport (4) er der fastsat minimumsbetingelser for adgangen til vejtransporterhvervet og bestemmelser om gensidig anerkendelse af de dokumenter, der kræves med dette formål. Erfaringerne, en konsekvensanalyse og forskellige undersøgelser viser imidlertid, at dette direktiv anvendes meget forskelligt i de forskellige medlemsstater. Dette har flere negative konsekvenser, bl.a. konkurrenceforvridning en vis uigennemskuelighed på markedet, et uensartet kontrolomfang og risiko for, at virksomheder, der ansætter personale med mangelfulde faglige kvalifikationer, optræder forsømmeligt eller kun i ringe grad overholder færdsels- og arbejdsmarkedsreglerne, og det kan skade branchens anseelse.

| (3) | Disse konsekvenser er så meget desto mere negative, fordi de kan gribe forstyrrende ind i det indre marked på vejtransportområdet, eftersom virksomheder i hele Fællesskabet har adgang til markedet for international godstransport og til visse former for cabotagekørsel. Den eneste betingelse, disse virksomheder skal opfylde, er, at de skal være i besiddelse af en fællesskabstilladelse, og den kan de opnå, når de opfylder betingelserne for adgang til vejtransporterhvervet i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. .../2009 af ... om fælles regler for adgang til markedet for international godskørsel (omarbejdning) (5) og i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. .../2009 af ... om fælles regler for adgang til markedet for buskørsel (omarbejdning) (5). |
| --- | --- |

(3)

Disse konsekvenser er så meget desto mere negative, fordi de kan gribe forstyrrende ind i det indre marked på vejtransportområdet, eftersom virksomheder i hele Fællesskabet har adgang til markedet for international godstransport og til visse former for cabotagekørsel. Den eneste betingelse, disse virksomheder skal opfylde, er, at de skal være i besiddelse af en fællesskabstilladelse, og den kan de opnå, når de opfylder betingelserne for adgang til vejtransporterhvervet i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. .../2009 af ... om fælles regler for adgang til markedet for international godskørsel (omarbejdning) (5) og i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. .../2009 af ... om fælles regler for adgang til markedet for buskørsel (omarbejdning) (5).

| (4) | De gældende regler om adgang til vejtransporterhvervet bør derfor moderniseres for at sikre, at de anvendes mere ensartet og effektivt. Da overholdelsen af disse regler er den væsentligste betingelse for adgang til fællesskabsmarkedet, og de gældende fællesskabsretsakter på dette område er forordninger, vil en forordning være den mest hensigtsmæssige retsakt til regulering af adgangen til vejtransporterhvervet. |
| --- | --- |

(4)

De gældende regler om adgang til vejtransporterhvervet bør derfor moderniseres for at sikre, at de anvendes mere ensartet og effektivt. Da overholdelsen af disse regler er den væsentligste betingelse for adgang til fællesskabsmarkedet, og de gældende fællesskabsretsakter på dette område er forordninger, vil en forordning være den mest hensigtsmæssige retsakt til regulering af adgangen til vejtransporterhvervet.

| (5) | Medlemsstaterne bør kunne tilpasse de betingelser, der skal opfyldes for at udøve vejtransporterhvervet i de regioner i den yderste periferi, der er omhandlet i traktatens artikel 299, stk. 2, på grund af de særlige karakteristika og begrænsninger. De virksomheder, der er etableret i regioner i den yderste periferi, og som kun opfylder betingelserne for at udøve vejtransporterhvervet som følge af en sådan tilpasning, bør dog ikke kunne opnå en fællesskabstilladelse. Tilpasning af betingelserne for at udøve vejtransporterhvervet bør ikke medføre, at de virksomheder, der ville have fået adgang til vejtransporterhvervet, og som opfylder de generelle betingelser i denne forordning, hindres i at udføre transport i regioner i den yderste periferi. |
| --- | --- |

(5)

Medlemsstaterne bør kunne tilpasse de betingelser, der skal opfyldes for at udøve vejtransporterhvervet i de regioner i den yderste periferi, der er omhandlet i traktatens artikel 299, stk. 2, på grund af de særlige karakteristika og begrænsninger. De virksomheder, der er etableret i regioner i den yderste periferi, og som kun opfylder betingelserne for at udøve vejtransporterhvervet som følge af en sådan tilpasning, bør dog ikke kunne opnå en fællesskabstilladelse. Tilpasning af betingelserne for at udøve vejtransporterhvervet bør ikke medføre, at de virksomheder, der ville have fået adgang til vejtransporterhvervet, og som opfylder de generelle betingelser i denne forordning, hindres i at udføre transport i regioner i den yderste periferi.

| (6) | Af hensyn til en loyal konkurrence bør de fælles regler for udøvelse af vejtransporterhvervet gælde bredest muligt for alle virksomheder. Det er dog ikke nødvendigt at lade denne forordning gælde for virksomheder, der udelukkende udfører transport af meget ringe betydning for transportmarkedet. |
| --- | --- |

(6)

Af hensyn til en loyal konkurrence bør de fælles regler for udøvelse af vejtransporterhvervet gælde bredest muligt for alle virksomheder. Det er dog ikke nødvendigt at lade denne forordning gælde for virksomheder, der udelukkende udfører transport af meget ringe betydning for transportmarkedet.

| (7) | Det bør være etableringsmedlemsstatens opgave at føre tilsyn med, at virksomhederne til enhver tid opfylder kravene i denne forordning, således at de kompetente myndigheder i den pågældende medlemsstat om nødvendigt kan træffe afgørelse om suspension eller tilbagekaldelse af en virksomheds tilladelse til at operere på markedet. Det er en forudsætning for opfyldelse af betingelserne for adgang til udøvelse af vejtransporterhvervet og for en pålidelig kontrol hermed, at virksomhederne har faktisk etableret og varigt forretningssted. |
| --- | --- |

(7)

Det bør være etableringsmedlemsstatens opgave at føre tilsyn med, at virksomhederne til enhver tid opfylder kravene i denne forordning, således at de kompetente myndigheder i den pågældende medlemsstat om nødvendigt kan træffe afgørelse om suspension eller tilbagekaldelse af en virksomheds tilladelse til at operere på markedet. Det er en forudsætning for opfyldelse af betingelserne for adgang til udøvelse af vejtransporterhvervet og for en pålidelig kontrol hermed, at virksomhederne har faktisk etableret og varigt forretningssted.

| (8) | De fysiske personer, der opfylder kravene til vandel og faglige kvalifikationer, bør identificeres klart og udpeges over for de kompetente myndigheder. Disse personer (»transportledere«) bør være dem, der faktisk og vedvarende leder vejtransportvirksomhedernes transportarbejde. Det bør derfor præciseres, hvornår en person kan anses for faktisk og vedvarende at lede en virksomheds transportarbejde. |
| --- | --- |

(8)

De fysiske personer, der opfylder kravene til vandel og faglige kvalifikationer, bør identificeres klart og udpeges over for de kompetente myndigheder. Disse personer (»transportledere«) bør være dem, der faktisk og vedvarende leder vejtransportvirksomhedernes transportarbejde. Det bør derfor præciseres, hvornår en person kan anses for faktisk og vedvarende at lede en virksomheds transportarbejde.

| (9) | En transportleder opfylder vandelskravet, hvis den pågældende ikke er dømt for alvorlige strafbare handlinger eller blevet pålagt alvorlige sanktioner, navnlig for overtrædelse af de fællesskabsretlige regler om vejtransport. Hvis en transportleder eller en vejtransportvirksomhed er idømt en straf eller pålagt en sanktion i en eller flere medlemsstater for de groveste overtrædelser af fællesskabsretten, bør det medføre, at vandelskravet ikke længere anses for opfyldt, såfremt den kompetente myndighed har forsikret sig om, at der er gennemført en behørigt afsluttet og dokumenteret undersøgelsesprocedure, og at de relevante retsmidler vedrørende appel er respekteret, som indrømmer væsentlige proceduremæssige rettigheder, inden der træffes endelig afgørelse. |
| --- | --- |

(9)

En transportleder opfylder vandelskravet, hvis den pågældende ikke er dømt for alvorlige strafbare handlinger eller blevet pålagt alvorlige sanktioner, navnlig for overtrædelse af de fællesskabsretlige regler om vejtransport. Hvis en transportleder eller en vejtransportvirksomhed er idømt en straf eller pålagt en sanktion i en eller flere medlemsstater for de groveste overtrædelser af fællesskabsretten, bør det medføre, at vandelskravet ikke længere anses for opfyldt, såfremt den kompetente myndighed har forsikret sig om, at der er gennemført en behørigt afsluttet og dokumenteret undersøgelsesprocedure, og at de relevante retsmidler vedrørende appel er respekteret, som indrømmer væsentlige proceduremæssige rettigheder, inden der træffes endelig afgørelse.

| (10) | Det er nødvendigt, at vejtransportvirksomheder har et økonomisk grundlag, der opfylder visse mindstekrav, for at de kan oprette og drive virksomhed på forsvarlig vis. Godtgørelse af det økonomiske grundlag ved hjælp af en bankgaranti eller en erhvervsmæssig ansvarsforsikring kan være en enkel og omkostningseffektiv fremgangsmåde for virksomhederne. |
| --- | --- |

(10)

Det er nødvendigt, at vejtransportvirksomheder har et økonomisk grundlag, der opfylder visse mindstekrav, for at de kan oprette og drive virksomhed på forsvarlig vis. Godtgørelse af det økonomiske grundlag ved hjælp af en bankgaranti eller en erhvervsmæssig ansvarsforsikring kan være en enkel og omkostningseffektiv fremgangsmåde for virksomhederne.

| (11) | Et højt fagligt kvalifikationsniveau vil forbedre vejtransportsektorens samfundsøkonomiske effektivitet. Derfor bør de, der ønsker at arbejde som transportleder, have faglig viden af høj kvalitet. For at opnå mere ensartede prøveforhold og for at fremme en høj kursuskvalitet bør det fastsættes, at medlemsstaterne kan godkende eksamens- og kursuscentre efter kriterier, som det bør påhvile dem selv at fastsætte. Transportledere bør have den fornødne viden til at lede både indenlandsk og internationalt transportarbejde. Den tekniske udvikling kan medføre nye krav til, hvilke emner man skal beherske for at kunne få udstedt et bevis for faglige kvalifikationer, og til, hvordan prøverne bør tilrettelægges, og bestemmelserne herom bør derfor kunne ajourføres. Det bør være muligt for medlemsstaterne at fritage personer fra prøver, hvis de kan fremlægge dokumentation for en vis fortsat erfaring med at lede transportaktiviteter. |
| --- | --- |

(11)

Et højt fagligt kvalifikationsniveau vil forbedre vejtransportsektorens samfundsøkonomiske effektivitet. Derfor bør de, der ønsker at arbejde som transportleder, have faglig viden af høj kvalitet. For at opnå mere ensartede prøveforhold og for at fremme en høj kursuskvalitet bør det fastsættes, at medlemsstaterne kan godkende eksamens- og kursuscentre efter kriterier, som det bør påhvile dem selv at fastsætte. Transportledere bør have den fornødne viden til at lede både indenlandsk og internationalt transportarbejde. Den tekniske udvikling kan medføre nye krav til, hvilke emner man skal beherske for at kunne få udstedt et bevis for faglige kvalifikationer, og til, hvordan prøverne bør tilrettelægges, og bestemmelserne herom bør derfor kunne ajourføres. Det bør være muligt for medlemsstaterne at fritage personer fra prøver, hvis de kan fremlægge dokumentation for en vis fortsat erfaring med at lede transportaktiviteter.

| (12) | For at sikre loyal konkurrence og at vejtransport foregår i fuld overensstemmelse med reglerne, bør der være et ensartet niveau for tilsyn i medlemsstaterne. De nationale myndigheder, der har til opgave at føre tilsyn med virksomhederne og med gyldigheden af deres tilladelser, spiller her en afgørende rolle, og det bør sikres, at de træffer de foranstaltninger, der måtte blive behov for, herunder at suspendere eller tilbagekalde tilladelser eller at erklære transportledere uegnede, hvis de gentagne gange optræder forsømmeligt eller handler i ond tro. |
| --- | --- |

(12)

For at sikre loyal konkurrence og at vejtransport foregår i fuld overensstemmelse med reglerne, bør der være et ensartet niveau for tilsyn i medlemsstaterne. De nationale myndigheder, der har til opgave at føre tilsyn med virksomhederne og med gyldigheden af deres tilladelser, spiller her en afgørende rolle, og det bør sikres, at de træffer de foranstaltninger, der måtte blive behov for, herunder at suspendere eller tilbagekalde tilladelser eller at erklære transportledere uegnede, hvis de gentagne gange optræder forsømmeligt eller handler i ond tro.

| (13) | Et mere samordnet administrativt samarbejde mellem medlemsstaterne vil gøre tilsynet med virksomheder, der arbejder i flere medlemsstater, mere effektivt og begrænse de administrative omkostninger i fremtiden. Elektroniske virksomhedsregistre, der er koblet sammen på fællesskabsplan, og som er i overensstemmelse med Fællesskabets regler om beskyttelse af personoplysninger vil lette dette samarbejde og begrænse de omkostninger, der er forbundet med kontrol både for virksomhederne og myndighederne. Flere medlemsstater har i forvejen nationale registre. Der fines også infrastrukturer for sammenkobling mellem medlemsstaterne. En mere systematisk brug af elektroniske registre vil således kunne bidrage til en betydelig begrænsning af de administrative omkostninger ved kontrollen og øge dens effektivitet. |
| --- | --- |

(13)

Et mere samordnet administrativt samarbejde mellem medlemsstaterne vil gøre tilsynet med virksomheder, der arbejder i flere medlemsstater, mere effektivt og begrænse de administrative omkostninger i fremtiden. Elektroniske virksomhedsregistre, der er koblet sammen på fællesskabsplan, og som er i overensstemmelse med Fællesskabets regler om beskyttelse af personoplysninger vil lette dette samarbejde og begrænse de omkostninger, der er forbundet med kontrol både for virksomhederne og myndighederne. Flere medlemsstater har i forvejen nationale registre. Der fines også infrastrukturer for sammenkobling mellem medlemsstaterne. En mere systematisk brug af elektroniske registre vil således kunne bidrage til en betydelig begrænsning af de administrative omkostninger ved kontrollen og øge dens effektivitet.

| (14) | I de nationale elektroniske registre har nogle data vedrørende overtrædelser og sanktioner karakter af personoplysninger. Medlemsstaterne bør derfor træffe de nødvendige foranstaltninger til at sikre overholdelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (6), navnlig for så vidt angår myndighedernes kontrol med behandlingen af disse personoplysninger, de berørte personers ret til oplysninger, adgang til aktindsigt og ret til at gøre indsigelse. Med henblik på denne forordning er det nødvendigt at gemme sådanne data i mindst to år for at undgå, at diskvalificerede virksomheder etablerer sig i andre medlemsstater. |
| --- | --- |

(14)

I de nationale elektroniske registre har nogle data vedrørende overtrædelser og sanktioner karakter af personoplysninger. Medlemsstaterne bør derfor træffe de nødvendige foranstaltninger til at sikre overholdelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (6), navnlig for så vidt angår myndighedernes kontrol med behandlingen af disse personoplysninger, de berørte personers ret til oplysninger, adgang til aktindsigt og ret til at gøre indsigelse. Med henblik på denne forordning er det nødvendigt at gemme sådanne data i mindst to år for at undgå, at diskvalificerede virksomheder etablerer sig i andre medlemsstater.

| (15) | Fra gradvis sammenkobling af de nationale elektroniske registre er afgørende for en hurtig og effektiv udveksling af informationer mellem medlemsstaterne og for at sikre, at udøvere af vejtransporterhvervet ikke fristes til at begå eller løbe den risiko at begå alvorlige overtrædelser i andre medlemsstater end etableringsmedlemsstaten. Af hensyn til en sådan sammenkobling er det nødvendigt i fællesskab at fastsætte et præcist fælles dataformat og tekniske procedurer for udvekslingen. |
| --- | --- |

(15)

Fra gradvis sammenkobling af de nationale elektroniske registre er afgørende for en hurtig og effektiv udveksling af informationer mellem medlemsstaterne og for at sikre, at udøvere af vejtransporterhvervet ikke fristes til at begå eller løbe den risiko at begå alvorlige overtrædelser i andre medlemsstater end etableringsmedlemsstaten. Af hensyn til en sådan sammenkobling er det nødvendigt i fællesskab at fastsætte et præcist fælles dataformat og tekniske procedurer for udvekslingen.

| (16) | For at sikre en effektiv informationsudveksling mellem medlemsstaterne, bør der oprettes nationale kontaktpunkter, og der bør fastsættes visse fælles procedureregler med hensyn til frister og karakteren af de oplysninger, der mindst skal fremsendes. |
| --- | --- |

(16)

For at sikre en effektiv informationsudveksling mellem medlemsstaterne, bør der oprettes nationale kontaktpunkter, og der bør fastsættes visse fælles procedureregler med hensyn til frister og karakteren af de oplysninger, der mindst skal fremsendes.

| (17) | For at gøre det lettere at udøve den frie etableringsret bør relevante dokumenter, der er udstedt af en kompetent myndighed i medlemsstaten, hvor transportlederen sidst havde bopæl, accepteres som tilstrækkelig bevis for opfyldelse af vandelskravet for tilladelse til udøvelse af vejtransporterhvervet i etableringsmedlemsstaten, forudsat at de pågældende personer ikke er erklæret uegnede til at udøve nævnte erhverv i e andre medlemsstater. |
| --- | --- |

(17)

For at gøre det lettere at udøve den frie etableringsret bør relevante dokumenter, der er udstedt af en kompetent myndighed i medlemsstaten, hvor transportlederen sidst havde bopæl, accepteres som tilstrækkelig bevis for opfyldelse af vandelskravet for tilladelse til udøvelse af vejtransporterhvervet i etableringsmedlemsstaten, forudsat at de pågældende personer ikke er erklæret uegnede til at udøve nævnte erhverv i e andre medlemsstater.

| (18) | Hvad angår faglige kvalifikationer, og for at gøre det lettere at udøve den frie etableringsret bør etableringsmedlemsstaten anerkende et bevis udstedt i henhold til denne forordning efter en fælles model som tilstrækkelig dokumentation. |
| --- | --- |

(18)

Hvad angår faglige kvalifikationer, og for at gøre det lettere at udøve den frie etableringsret bør etableringsmedlemsstaten anerkende et bevis udstedt i henhold til denne forordning efter en fælles model som tilstrækkelig dokumentation.

| (19) | En tættere overvågning af anvendelsen af denne forordning på fællesskabsplan er nødvendig. Med henblik herpå bør der jævnligt fremsendes rapporter, der er udarbejdet ud fra de nationale registre til Kommissionen om vejtransportvirksomhedernes vandel, økonomiske grundlag og faglige kvalifikationer. |
| --- | --- |

(19)

En tættere overvågning af anvendelsen af denne forordning på fællesskabsplan er nødvendig. Med henblik herpå bør der jævnligt fremsendes rapporter, der er udarbejdet ud fra de nationale registre til Kommissionen om vejtransportvirksomhedernes vandel, økonomiske grundlag og faglige kvalifikationer.

| (20) | Medlemsstaterne bør fastsætte sanktioner for overtrædelser af denne forordning. De bør være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning. |
| --- | --- |

(20)

Medlemsstaterne bør fastsætte sanktioner for overtrædelser af denne forordning. De bør være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.

| (21) | Målet for denne forordning, nemlig at modernisere reglerne om adgang til vejtransporterhvervet, så de kan anvendes mere ensartet og effektivt i medlemsstaterne, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor bedre nås på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål. |
| --- | --- |

(21)

Målet for denne forordning, nemlig at modernisere reglerne om adgang til vejtransporterhvervet, så de kan anvendes mere ensartet og effektivt i medlemsstaterne, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor bedre nås på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.

| (22) | De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne forordning bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (7). |
| --- | --- |

(22)

De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne forordning bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (7).

| (23) | Kommissionen bør navnlig tillægges beføjelser til at opstille en liste over, hvilke kategorier, hvilke typer og hvilken grovhed af overtrædelser, der kan medføre, at en vejtransportvirksomhed ikke længere opfylder vandelskravet, at tilpasse denne forordnings bilag I, II og III, vedrørende den viden, der skal tages hensyn til ved medlemsstaternes anerkendelse af faglige kvalifikationer og modellen for attesten for faglige kvalifikationer, til den tekniske udvikling og at opstille en liste over, hvilke overtrædelser, der ud over overtrædelserne i bilag IV til denne forordning kan medføre, at vandelskravet ikke er opfyldt. Da der er tale om generelle foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning og ved at supplere den med nye ikke-væsentlige bestemmelser, skal foranstaltningerne vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 5a i afgørelse 1999/468/EF. |
| --- | --- |

(23)

Kommissionen bør navnlig tillægges beføjelser til at opstille en liste over, hvilke kategorier, hvilke typer og hvilken grovhed af overtrædelser, der kan medføre, at en vejtransportvirksomhed ikke længere opfylder vandelskravet, at tilpasse denne forordnings bilag I, II og III, vedrørende den viden, der skal tages hensyn til ved medlemsstaternes anerkendelse af faglige kvalifikationer og modellen for attesten for faglige kvalifikationer, til den tekniske udvikling og at opstille en liste over, hvilke overtrædelser, der ud over overtrædelserne i bilag IV til denne forordning kan medføre, at vandelskravet ikke er opfyldt. Da der er tale om generelle foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning og ved at supplere den med nye ikke-væsentlige bestemmelser, skal foranstaltningerne vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 5a i afgørelse 1999/468/EF.

| (24) | Direktiv 96/26/EF bør ophæves — |
| --- | --- |

(24)

Direktiv 96/26/EF bør ophæves —

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

KAPITEL I

GENERELLE BESTEMMELSER

Artikel 1

Genstand og anvendelsesområde

1.   Ved denne forordning reguleres adgangen til og udøvelsen af vejtransporterhvervet.

2.   Denne forordning finder anvendelse på alle virksomheder, der er etableret i Fællesskabet og udøver vejtransporterhvervet. Den finder også anvendelse på virksomheder, der agter at udøve vejtransporterhvervet, og henvisninger til virksomheder, der udøver vejtransporterhvervet, anses, hvor det er relevant, også som henvisninger til virksomheder, der agter at udøve dette erhverv.

3.   For så vidt angår de regioner, der er omhandlet i traktatens artikel 299, stk. 2, kan de pågældende medlemsstater tilpasse de betingelser, der skal opfyldes for at udøve vejtransporterhvervet, for så vidt denne transport udelukkende udøves i de pågældende regioner af virksomheder, der er etableret i disse regioner.

4.   Uanset stk. 2 finder denne forordning, medmindre andet er foreskrevet i den nationale lovgivning, ikke anvendelse på virksomheder:

| a) | der kun udøver godskørselserhvervet med motorkøretøjer eller vogntog, hvis tilladte totalvægt ikke overstiger 3,5 tons. Medlemsstaterne kan dog nedsætte denne grænse for alle eller visse vejtransportkategorier. |
| --- | --- |

a)

der kun udøver godskørselserhvervet med motorkøretøjer eller vogntog, hvis tilladte totalvægt ikke overstiger 3,5 tons. Medlemsstaterne kan dog nedsætte denne grænse for alle eller visse vejtransportkategorier.

| b) | der udelukkende udøver ikke-erhvervsmæssig eller gratis buskørsel, eller hvis hovedaktivitet ikke er buskørsel |
| --- | --- |

b)

der udelukkende udøver ikke-erhvervsmæssig eller gratis buskørsel, eller hvis hovedaktivitet ikke er buskørsel

| c) | der udøver vejtransporterhvervet udelukkende med motorkøretøjer, hvis højeste tilladte hastighed ikke overstiger 40 km/t. |
| --- | --- |

c)

der udøver vejtransporterhvervet udelukkende med motorkøretøjer, hvis højeste tilladte hastighed ikke overstiger 40 km/t.

5.   Medlemsstaterne kan helt eller delvis fritage udøvere af vejtransporterhvervet fra at opfylde alle eller visse af bestemmelserne i dette direktiv, når de udelukkende udfører indenlandske transporter, som kun har ringe betydning for transportmarkedet som følge af:

| a) | arten af det transporterede gods, eller |
| --- | --- |

a)

arten af det transporterede gods, eller

| b) | kørselsstrækningens korthed. |
| --- | --- |

b)

kørselsstrækningens korthed.

Artikel 2

Definitioner

I denne forordning forstås ved

| 1) | »godskørselserhvervet«: den aktivitet, der udøves af virksomheder, som udfører godstransport for fremmed regning med motorkøretøjer eller vogntog |
| --- | --- |

1)

»godskørselserhvervet«: den aktivitet, der udøves af virksomheder, som udfører godstransport for fremmed regning med motorkøretøjer eller vogntog

| 2) | »buskørselserhvervet«: den aktivitet, der udøves af virksomheder, som udfører befordring af rejsende med motorkøretøjer, der som følge af deres indretning og udstyr er egnede til befordring af mere end ni personer, inkl. føreren, og som benyttes til dette formål, når denne befordring tilbydes offentligheden eller visse kategorier af brugere mod et vederlag, som skal erlægges af den befordrede person eller af den, som tilrettelægger befordringen |
| --- | --- |

2)

»buskørselserhvervet«: den aktivitet, der udøves af virksomheder, som udfører befordring af rejsende med motorkøretøjer, der som følge af deres indretning og udstyr er egnede til befordring af mere end ni personer, inkl. føreren, og som benyttes til dette formål, når denne befordring tilbydes offentligheden eller visse kategorier af brugere mod et vederlag, som skal erlægges af den befordrede person eller af den, som tilrettelægger befordringen

| 3) | »vejtransporterhvervet«: godskørselserhvervet eller buskørselserhvervet |
| --- | --- |

3)

»vejtransporterhvervet«: godskørselserhvervet eller buskørselserhvervet

| 4) | »virksomhed«: enhver fysisk eller juridisk person, der arbejder med eller uden gevinst for øje, enhver sammenslutning eller kreds af personer uden status som juridisk person, der arbejder med eller uden gevinst for øje, samt ethvert organ, der henhører under en offentlig myndighed, hvad enten det selv har status som juridisk person eller er undergivet en myndighed, der har det, som udfører buskørsel, eller enhver fysisk eller juridisk person, der udfører godskørsel i erhvervsmæssigt øjemed |
| --- | --- |

4)

»virksomhed«: enhver fysisk eller juridisk person, der arbejder med eller uden gevinst for øje, enhver sammenslutning eller kreds af personer uden status som juridisk person, der arbejder med eller uden gevinst for øje, samt ethvert organ, der henhører under en offentlig myndighed, hvad enten det selv har status som juridisk person eller er undergivet en myndighed, der har det, som udfører buskørsel, eller enhver fysisk eller juridisk person, der udfører godskørsel i erhvervsmæssigt øjemed

| 5) | »transportleder«: en fysisk person, der er ansat i en virksomhed, eller, når virksomheden er en fysisk person, den pågældende fysiske person selv eller, hvor det er relevant, en anden fysisk person, der i en aftale er udpeget af denne, og som faktisk og vedvarende leder virksomhedens transportarbejde |
| --- | --- |

5)

»transportleder«: en fysisk person, der er ansat i en virksomhed, eller, når virksomheden er en fysisk person, den pågældende fysiske person selv eller, hvor det er relevant, en anden fysisk person, der i en aftale er udpeget af denne, og som faktisk og vedvarende leder virksomhedens transportarbejde

| 6) | »vejtransporttilladelse«: en administrativ afgørelse, hvorved der meddeles en virksomhed, der opfylder betingelserne i denne forordning, tilladelse til at udøve vejtransporterhvervet |
| --- | --- |

6)

»vejtransporttilladelse«: en administrativ afgørelse, hvorved der meddeles en virksomhed, der opfylder betingelserne i denne forordning, tilladelse til at udøve vejtransporterhvervet

| 7) | »kompetent myndighed«: en national, regional eller lokal myndighed i en medlemsstat, der med henblik på at udstede vejtransporttilladelser kontrollerer, at en virksomhed opfylder kravene i denne forordning, og som har kompetence til at meddele, suspendere og tilbagekalde vejtransporttilladelser |
| --- | --- |

7)

»kompetent myndighed«: en national, regional eller lokal myndighed i en medlemsstat, der med henblik på at udstede vejtransporttilladelser kontrollerer, at en virksomhed opfylder kravene i denne forordning, og som har kompetence til at meddele, suspendere og tilbagekalde vejtransporttilladelser

| 8) | »etableringsmedlemsstat«: den medlemsstat, hvor en virksomhed er etableret, uanset hvilket land transportlederen kommer fra. |
| --- | --- |

8)

»etableringsmedlemsstat«: den medlemsstat, hvor en virksomhed er etableret, uanset hvilket land transportlederen kommer fra.

Artikel 3

Krav med henblik på udøvelse af vejtransporterhvervet

1.   Virksomheder, der udøver vejtransporterhvervet, skal:

| a) | have et faktisk etableret og varigt forretningssted i en af medlemsstaterne |
| --- | --- |

a)

have et faktisk etableret og varigt forretningssted i en af medlemsstaterne

| b) | udvise god vandel |
| --- | --- |

b)

udvise god vandel

| c) | have et tilstrækkeligt økonomisk grundlag |
| --- | --- |

c)

have et tilstrækkeligt økonomisk grundlag

| d) | have de nødvendige faglige kvalifikationer. |
| --- | --- |

d)

have de nødvendige faglige kvalifikationer.

2.   Medlemsstaterne kan stille yderligere krav, der skal være rimelige og ikke må medføre forskelsbehandling, og som virksomhederne skal opfylde for at opnå tilladelse til at udøve vejtransporterhvervet.

Artikel 4

Transportleder

1.   En virksomhed, der udøver vejtransporterhvervet, udpeger mindst én fysisk person, transportlederen, der opfylder kravene i artikel 3, stk. 1, litra b) og d), og som:

| a) | faktisk og vedvarende leder virksomhedens transportarbejde |
| --- | --- |

a)

faktisk og vedvarende leder virksomhedens transportarbejde

| b) | har en reel forbindelse til virksomheden, såsom at være ansat, direktør, ejer eller aktionær, eller administrere den, eller hvis virksomheden er en fysisk person, være denne person, og |
| --- | --- |

b)

har en reel forbindelse til virksomheden, såsom at være ansat, direktør, ejer eller aktionær, eller administrere den, eller hvis virksomheden er en fysisk person, være denne person, og

| c) | har bopæl i Fællesskabet. |
| --- | --- |

c)

har bopæl i Fællesskabet.

2.   Hvis en virksomhed ikke opfylder kravet om faglige kvalifikationer i artikel 3, stk. 1, litra d), kan den kompetente myndighed udstede en vejtransporttilladelse til den, uden at der er udpeget en transportleder i overensstemmelse med stk. 1 i denne artikel, såfremt:

| a) | virksomheden udpeger en fysisk person, der er bosat i Fællesskabet og opfylder kravene i artikel 3, stk. 1, litra b) og d), og som ved en aftale er bemyndiget til at udføre opgaver som transportleder for virksomhedens regning |
| --- | --- |

a)

virksomheden udpeger en fysisk person, der er bosat i Fællesskabet og opfylder kravene i artikel 3, stk. 1, litra b) og d), og som ved en aftale er bemyndiget til at udføre opgaver som transportleder for virksomhedens regning

| b) | aftalen mellem virksomheden og den i litra a) nævnte person nærmere anfører, hvilke opgaver den pågældende faktisk og vedvarende skal varetage, og angiver hvad denne som transportleder er ansvarlig for. De opgaver, der skal anføres, omfatter navnlig opgaver vedrørende forvaltning af vedligeholdelse af køretøjerne, kontrol med kontrakter og transportdokumenter, grundlæggende regnskabsføring, fordeling af ladninger eller tjenesteydelser på chauffører og køretøjer samt kontrol med sikkerhedsprocedurerne |
| --- | --- |

b)

aftalen mellem virksomheden og den i litra a) nævnte person nærmere anfører, hvilke opgaver den pågældende faktisk og vedvarende skal varetage, og angiver hvad denne som transportleder er ansvarlig for. De opgaver, der skal anføres, omfatter navnlig opgaver vedrørende forvaltning af vedligeholdelse af køretøjerne, kontrol med kontrakter og transportdokumenter, grundlæggende regnskabsføring, fordeling af ladninger eller tjenesteydelser på chauffører og køretøjer samt kontrol med sikkerhedsprocedurerne

| c) | den i litra a) udpegede person, som transportleder, kan lede transportarbejdet for op til fire forskellige virksomheder med en kombineret samlet flåde på højst 50 køretøjer. Medlemsstaterne kan beslutte at fastsætte et lavere tal for antallet af virksomheder og/eller antallet af den samlede flådes køretøjer, der skal ledes af denne person, og |
| --- | --- |

c)

den i litra a) udpegede person, som transportleder, kan lede transportarbejdet for op til fire forskellige virksomheder med en kombineret samlet flåde på højst 50 køretøjer. Medlemsstaterne kan beslutte at fastsætte et lavere tal for antallet af virksomheder og/eller antallet af den samlede flådes køretøjer, der skal ledes af denne person, og

| d) | den i litra a) nævnte person udfører de nærmere bestemte opgaver udelukkende i virksomhedens interesse, og vedkommendes ansvar i forbindelse hermed udøves uafhængigt af de virksomheder, som den pågældende virksomhed udfører transporter for. |
| --- | --- |

d)

den i litra a) nævnte person udfører de nærmere bestemte opgaver udelukkende i virksomhedens interesse, og vedkommendes ansvar i forbindelse hermed udøves uafhængigt af de virksomheder, som den pågældende virksomhed udfører transporter for.

3.   Medlemsstater kan beslutte, at en transportleder udpeget i overensstemmelse med stk. 1 ikke kan få en yderligere tilladelse i overensstemmelse med stk. 2 eller kun kan få en tilladelse vedrørende et begrænset antal virksomheder eller en flåde af køretøjer, der er mindre end den, der er fastsat i stk. 2, litra c).

4.   Virksomheden underretter den kompetente myndighed om den eller de udpegede transportleder(e).

KAPITEL II

KRAV, DER SKAL OPFYLDES FOR AT OPFYLDE KRAVENE I ARTIKEL 3

Artikel 5

Opfyldelse af etableringskravet

For at opfylde kravet i artikel 3, stk. 1, litra a), skal virksomheden i den pågældende medlemsstat:

| a) | råde over et forretningssted i denne medlemsstat med lokaler, hvor virksomhedens dokumenter kan fremvises efter anmodning fra den kompetente myndighed, herunder navnlig alle dokumenter vedrørende regnskaber og personaleforvaltning, dokumenter med oplysninger om køre- og hviletid samt andre dokumenter, som den kompetente myndighed skal have adgang til for at kunne kontrollere, om kravene i denne forordning er opfyldt. Medlemsstaterne kan kræve, at virksomhederne på deres område til enhver tid kan fremvise sådanne dokumenter i deres lokaler |
| --- | --- |

a)

råde over et forretningssted i denne medlemsstat med lokaler, hvor virksomhedens dokumenter kan fremvises efter anmodning fra den kompetente myndighed, herunder navnlig alle dokumenter vedrørende regnskaber og personaleforvaltning, dokumenter med oplysninger om køre- og hviletid samt andre dokumenter, som den kompetente myndighed skal have adgang til for at kunne kontrollere, om kravene i denne forordning er opfyldt. Medlemsstaterne kan kræve, at virksomhederne på deres område til enhver tid kan fremvise sådanne dokumenter i deres lokaler

| b) | når der er givet tilladelse, råde over et eller flere køretøjer, som er indregistreret eller på anden måde godkendt til kørsel i overensstemmelse med lovgivningen i denne medlemsstat, enten som ejer eller på anden måde, f.eks. i kraft af en afbetalingsaftale eller en leje- eller leasingkontrakt eller en lejekøbskontrakt (leasing) eller en købsaftale |
| --- | --- |

b)

når der er givet tilladelse, råde over et eller flere køretøjer, som er indregistreret eller på anden måde godkendt til kørsel i overensstemmelse med lovgivningen i denne medlemsstat, enten som ejer eller på anden måde, f.eks. i kraft af en afbetalingsaftale eller en leje- eller leasingkontrakt eller en lejekøbskontrakt (leasing) eller en købsaftale

| c) | effektivt og vedvarende drive en driftscentral beliggende i denne medlemsstat med det nødvendige udstyr. |
| --- | --- |

c)

effektivt og vedvarende drive en driftscentral beliggende i denne medlemsstat med det nødvendige udstyr.

Artikel 6

Opfyldelse af vandelskravet

1.   For at opfylde kravet i artikel 3, stk. 1, litra b), og med forbehold af stk. 2 i denne artikel, fastsætter medlemsstaterne de betingelser, som en virksomhed og en transportleder hver især skal opfylde i medfør af denne forordning for at opfylde vandelskravet.

Ved afgørelsen af, om en virksomhed opfylder vandelskravet, tager medlemsstaterne hensyn til virksomhedens, dens transportlederes og andre relevante personers adfærd efter medlemsstatens nærmere bestemmelse. Enhver henvisning i denne artikel til straffe, sanktioner eller overtrædelser i forbindelse med en virksomhed omfatter straffe, sanktioner eller overtrædelser, som gør sig gældende for selve virksomheden, dens transportledere eller andre relevante personer efter medlemsstatens nærmere bestemmelse.

De i første afsnit nævnte betingelser skal mindst omfatte følgende krav:

| a) | der ikke er nogen tungtvejende grunde til at nære tvivl om transportlederens eller transportvirksomhedens vandel, f.eks. med hensyn til straffe eller sanktioner for alvorlige overtrædelser af nationale regler inden for:






  i) | handelsret |
| --- | --- | --- |

a)

der ikke er nogen tungtvejende grunde til at nære tvivl om transportlederens eller transportvirksomhedens vandel, f.eks. med hensyn til straffe eller sanktioner for alvorlige overtrædelser af nationale regler inden for:

i)

handelsret

| ii) | konkurslovgivning |
| --- | --- |

ii)

konkurslovgivning

| iii) | løn- og arbejdsvilkår inden for erhvervet |
| --- | --- |

iii)

løn- og arbejdsvilkår inden for erhvervet

| iv) | færdselslovgivning |
| --- | --- |

iv)

færdselslovgivning

| v) | erhvervsansvar og |
| --- | --- |

v)

erhvervsansvar og

| b) | transportlederen eller transportvirksomheden er ikke blevet idømt en straf eller pålagt en sanktion i en eller flere medlemsstater for alvorlige overtrædelser af de fællesskabsretlige regler om især:






  i) | køre- og hviletidsbestemmelser for chauffører, arbejdstid og installation og anvendelse af kontrolapparater |
| --- | --- | --- |

b)

transportlederen eller transportvirksomheden er ikke blevet idømt en straf eller pålagt en sanktion i en eller flere medlemsstater for alvorlige overtrædelser af de fællesskabsretlige regler om især:

i)

køre- og hviletidsbestemmelser for chauffører, arbejdstid og installation og anvendelse af kontrolapparater

| ii) | største tilladte vægt og dimensioner for erhvervskøretøjer i international trafik |
| --- | --- |

ii)

største tilladte vægt og dimensioner for erhvervskøretøjer i international trafik

| iii) | grundlæggende kvalifikationskrav og efteruddannelseskrav for chauffører |
| --- | --- |

iii)

grundlæggende kvalifikationskrav og efteruddannelseskrav for chauffører

| iv) | syn ved vejsiden af erhvervskøretøjer, herunder obligatorisk teknisk kontrol med motorkøretøjer |
| --- | --- |

iv)

syn ved vejsiden af erhvervskøretøjer, herunder obligatorisk teknisk kontrol med motorkøretøjer

| v) | adgang til det internationale marked for godskørsel hhv. buskørsel |
| --- | --- |

v)

adgang til det internationale marked for godskørsel hhv. buskørsel

| vi) | sikkerhed i forbindelse med vejtransport af farligt gods |
| --- | --- |

vi)

sikkerhed i forbindelse med vejtransport af farligt gods

| vii) | installation og anvendelse af hastighedsbegrænsere på visse kategorier af køretøjer |
| --- | --- |

vii)

installation og anvendelse af hastighedsbegrænsere på visse kategorier af køretøjer

| viii) | kørekort |
| --- | --- |

viii)

kørekort

| ix) | adgang til vejtransporterhvervet |
| --- | --- |

ix)

adgang til vejtransporterhvervet

| x) | dyretransport. |
| --- | --- |

x)

dyretransport.

2.   Ved anvendelse af stk. 1, tredje afsnit, litra b):

| a) | Hvis en transportleder eller en transportvirksomhed er idømt en straf eller pålagt en sanktion i en eller flere medlemsstater for en af de groveste overtrædelser af fællesskabsretten, som fastsat i bilag IV, gennemfører den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor virksomheden er etableret, en korrekt og rettidigt udført og behørigt afsluttet administrativ procedure, der, hvor det er relevant, omfatter et kontrolbesøg på den pågældende virksomhed.
  Det afgøres efter denne procedure, hvorvidt særlige omstændigheder indebærer, at en konstatering af ikke-opfyldelse af vandelskravet vil udgøre en uforholdsmæssig reaktion i det enkelte tilfælde. Sådanne afgørelser skal være behørigt begrundet.
  Hvis den kompetente myndighed anser en konstatering af ikke-opfyldelse af vandelskravet for at være en uforholdsmæssig reaktion, kan den beslutte, at vandelskravet ikke berøres. Begrundelsen for en sådan beslutning skal fremgå af det nationale register. Antallet af sådanne beslutninger anføres i den rapport, der er omhandlet i artikel 26, stk. 1.
  Hvis den kompetente myndighed ikke anser en konstatering af ikke-opfyldelse af vandelskravet for at være en uforholdsmæssig reaktion, indebærer en straf eller sanktion, at vandelskravet ikke er opfyldt. |
| --- | --- |

a)

Hvis en transportleder eller en transportvirksomhed er idømt en straf eller pålagt en sanktion i en eller flere medlemsstater for en af de groveste overtrædelser af fællesskabsretten, som fastsat i bilag IV, gennemfører den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor virksomheden er etableret, en korrekt og rettidigt udført og behørigt afsluttet administrativ procedure, der, hvor det er relevant, omfatter et kontrolbesøg på den pågældende virksomhed.

Det afgøres efter denne procedure, hvorvidt særlige omstændigheder indebærer, at en konstatering af ikke-opfyldelse af vandelskravet vil udgøre en uforholdsmæssig reaktion i det enkelte tilfælde. Sådanne afgørelser skal være behørigt begrundet.

Hvis den kompetente myndighed anser en konstatering af ikke-opfyldelse af vandelskravet for at være en uforholdsmæssig reaktion, kan den beslutte, at vandelskravet ikke berøres. Begrundelsen for en sådan beslutning skal fremgå af det nationale register. Antallet af sådanne beslutninger anføres i den rapport, der er omhandlet i artikel 26, stk. 1.

Hvis den kompetente myndighed ikke anser en konstatering af ikke-opfyldelse af vandelskravet for at være en uforholdsmæssig reaktion, indebærer en straf eller sanktion, at vandelskravet ikke er opfyldt.

| b) | Kommissionen opstiller en liste over, hvilke kategorier, hvilke typer og hvilken grovhed af overtrædelser af fællesskabsreglerne der ud over overtrædelserne i bilag IV kan indebære en konstatering af, at en vejtransportvirksomhed ikke længere opfylder vandelskravet. Medlemsstaterne tager hensyn til oplysninger om sådanne overtrædelser, herunder oplysninger fra andre medlemsstater, når de fastsætter prioriteter for kontrol efter artikel 12, stk. 1.
  Foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning ved at supplere den, skal vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 25, stk. 3.
  Kommissionen skal med henblik herpå:






  i) | fastlægge hvilke kategorier og typer af overtrædelser, der er de hyppigst forekommende |
| --- | --- | --- |

b)

Kommissionen opstiller en liste over, hvilke kategorier, hvilke typer og hvilken grovhed af overtrædelser af fællesskabsreglerne der ud over overtrædelserne i bilag IV kan indebære en konstatering af, at en vejtransportvirksomhed ikke længere opfylder vandelskravet. Medlemsstaterne tager hensyn til oplysninger om sådanne overtrædelser, herunder oplysninger fra andre medlemsstater, når de fastsætter prioriteter for kontrol efter artikel 12, stk. 1.

Foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning ved at supplere den, skal vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 25, stk. 3.

Kommissionen skal med henblik herpå:

i)

fastlægge hvilke kategorier og typer af overtrædelser, der er de hyppigst forekommende

| ii) | definere grovheden af overtrædelserne i forhold til risikoen for, at de medfører alvorlig livsfare eller fare for alvorlig tilskadekomst |
| --- | --- |

ii)

definere grovheden af overtrædelserne i forhold til risikoen for, at de medfører alvorlig livsfare eller fare for alvorlig tilskadekomst

| iii) | fastsætte den påkrævede hyppighed, hvorefter gentagne overtrædelser anses for grovere, under hensyntagen til antallet af chauffører, der benyttes i transportarbejde, som ledes af transportlederne. |
| --- | --- |

iii)

fastsætte den påkrævede hyppighed, hvorefter gentagne overtrædelser anses for grovere, under hensyntagen til antallet af chauffører, der benyttes i transportarbejde, som ledes af transportlederne.

3.   Kravet i artikel 3, stk. 1, litra b), er fortsat ikke opfyldt, så længe der ikke er sket rehabilitering eller truffet anden foranstaltning med tilsvarende virkning i henhold til nationale bestemmelser herom.

Artikel 7

Opfyldelse af kravet til det økonomiske grundlag

1.   For at opfylde kravet i artikel 3, stk. 1, litra c), skal en virksomhed i hele regnskabsåret kunne opfylde sine økonomiske forpligtelser. Virksomheden skal på grundlag af sit årsregnskab, som skal være attesteret af en revisor eller anden autoriseret person, godtgøre, at den årligt råder over kapital og reserver af en værdi på mindst 9 000 EUR, når den benytter et enkelt køretøj, og 5 000 EUR for hvert derudover benyttet køretøj.

Med henblik på anvendelsen af denne forordning fastsættes euroens værdi for de nationale valutaer i de medlemsstater, der ikke deltager i Den Europæiske Monetære Unions tredje fase, hvert femte år. Hertil anvendes de kurser, der gælder den første hverdag i oktober måned, og som offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende. De træder i kraft den 1. januar i det følgende kalenderår.

De i første afsnit omhandlede regnskabsposter forstås som defineret i Rådets fjerde direktiv 78/660/EØF af 25. juli 1978 på grundlag af traktatens artikel 54, stk. 3, litra g), om årsregnskaberne for visse selskabsformer (8).

2.   Uanset stk. 1 kan den kompetente myndighed anerkende eller kræve, at en virksomhed dokumenterer sit økonomiske grundlag ved en erklæring, som f.eks. en erhvervsmæssig ansvarsforsikring, fra en eller flere banker eller andre pengeinstitutter, inkl. forsikringsselskaber, om, at de hæfter solidarisk for virksomheden for de beløb, der er fastsat i stk. 1, første afsnit. Medlemsstaterne kan beslutte, at garantien kan indkræves med samtykke fra den kompetente myndighed, der har udstedt vejtransporttilladelsen og kun kan frigøres med myndighedens samtykke.

3.   Det årsregnskab, jf. stk. 1, eller den garanti, jf. stk. 2, der skal kontrolleres, er årsregnskabet eller garantien for den økonomiske enhed, der er etableret på den medlemsstats område, hvor der søges tilladelse, og ikke for eventuelle andre enheder, der er etableret i en anden medlemsstat.

Artikel 8

Opfyldelse af kravet om faglige kvalifikationer

1.   For at opfylde kravet i artikel 3, stk. 1, litra d), skal den eller de berørte person(er) have kundskaber svarende til det niveau, der er fastsat i bilag I, afsnit I, i de der anførte emner. Disse kundskaber dokumenteres ved en obligatorisk skriftlig prøve, der, hvis en medlemsstat træffer afgørelse herom, kan suppleres med en mundtlig prøve. Prøverne tilrettelægges som anført i bilag I, afsnit II. Medlemsstaterne kan med henblik herpå pålægge ansøgerne at gennemgå et kursus forud for prøven.

2.   De i stk. 1 nævnte skriftlige og mundtlige prøver kan kun afholdes og attesteres af myndigheder og andre organer, som er behørigt godkendt hertil af en medlemsstat på grundlag af kriterier, den selv har opstillet. Medlemsstaterne kontrollerer regelmæssigt, om de myndigheder og andre organer, som de har godkendt, afholder prøverne under forhold, der er i overensstemmelse med bilag I.

3.   Medlemsstaterne kan på grundlag af kriterier, som de selv opstiller, behørigt godkende de organisationer, der kan tilbyde ansøgerne kurser af god kvalitet, som effektivt forbereder dem til prøven, samt efteruddannelseskurser til ajourføring af kundskaberne for de transportledere, der ønsker det.

4.   Medlemsstaterne kan fritage indehavere af visse kvalifikationer fra højere eller tekniske uddannelsesinstitutioner, der er udstedt i medlemsstaten, og som giver viden om alle de emner, der er opført på listen i bilag I, fra prøve i de emner, der er omfattet af kvalifikationerne, når medlemsstaten særligt har anerkendt kvalifikationerne med henblik herpå. Fritagelsen gælder kun for de dele af bilag I, hvor kvalifikationerne dækker alle de emner, der er opført under hver dels overskrift.

Medlemsstaterne kan fritage indehavere af beviser for faglige kvalifikationer inden for transporterhvervet på nationalt plan i den pågældende medlemsstat for nærmere bestemte dele af prøven.

5.   Et bevis udstedt af myndigheden eller organet i stk. 2 skal fremlægges som dokumentation for de faglige kvalifikationer. Beviset kan ikke overdrages til andre. Det affattes efter sikkerhedselementerne og modelattesten i bilag II og III og bærer den behørigt autoriserede myndigheds eller det behørigt autoriserede organs stempel og underskrift.

6.   Kommissionen tilpasser bilag I, II og III til den tekniske udvikling. Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning, skal vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 25, stk. 3.

7.   Kommissionen tilskynder og bidrager til, at medlemsstaterne udveksler erfaringer og informationer om kurser, prøver og godkendelser, bl.a. gennem ethvert organ, som Kommissionen måtte udpege.

Artikel 9

Fritagelse fra prøve

Medlemsstaterne kan fritage personer, der kan dokumentere, at de i de sidste 15 år forud for ... (9) vedvarende har ledet en virksomhed, der udfører godskørsel eller buskørsel i en medlemsstat, fra den prøve, som omhandlet i artikel 8, stk. 1.

KAPITEL III

TILLADELSE OG TILSYN

Artikel 10

Kompetente myndigheder

1.   Hver medlemsstat tillægger en eller flere myndigheder kompetence til at sikre den korrekte gennemførelse af denne forordning. Disse myndigheder skal tillægges beføjelser til:

| a) | at behandle ansøgninger fra virksomheder |
| --- | --- |

a)

at behandle ansøgninger fra virksomheder

| b) | at udstede, suspendere og tilbagekalde vejtransporttilladelser |
| --- | --- |

b)

at udstede, suspendere og tilbagekalde vejtransporttilladelser

| c) | at erklære en fysisk person uegnet til at være transportleder for en virksomheds transportaktiviteter |
| --- | --- |

c)

at erklære en fysisk person uegnet til at være transportleder for en virksomheds transportaktiviteter

| d) | at foretage den nødvendige kontrol af, at virksomhederne opfylder kravene i artikel 3. |
| --- | --- |

d)

at foretage den nødvendige kontrol af, at virksomhederne opfylder kravene i artikel 3.

2.   De kompetente myndigheder offentliggør alle de krav, der skal opfyldes i medfør af denne forordning, eventuelle andre nationale bestemmelser og procedurer, der skal følges af interesserede ansøgere, samt tilhørende forklaringer.

Artikel 11

Behandling og registrering af ansøgninger

1.   En transportvirksomhed, der opfylder kravene i artikel 3, får efter ansøgning tilladelse til at udøve vejtransporterhvervet. Den kompetente myndighed sikrer sig, at en virksomhed, der indgiver en ansøgning, opfylder kravene i artikel 3. Medlemsstaterne kan i den relevante nationale lovgivning specificere varigheden af tilladelserne til at udøve vejtransporterhvervet.

Vurderingen af en ansøgning kan føre til udstedelsen af en fællesskabstilladelse i overensstemmelse med forordning (EF) nr. .../2009 og forordning (EF) nr. .../2009. En medlemsstat kan udstede en anden type tilladelse end en fællesskabstilladelse til virksomheder, der kun udfører transport inden for den pågældende medlemsstats område.

2.   Den kompetente myndighed indfører de data, der vedrører de virksomheder, som den giver tilladelse til, og som er omhandlet i artikel 16, stk. 2, første afsnit, litra a)-d), i det i artikel 16 nævnte nationale elektroniske register.

3.   Den kompetente myndighed behandler ansøgninger om vejtransporttilladelse hurtigst muligt og inden tre måneder fra den dato, hvor den kompetente myndigheder har modtaget alle de dokumenter, der er nødvendige for at vurdere ansøgningen. Den kompetente myndighed kan forlænge denne frist med to måneder i behørigt begrundede tilfælde.

4.   Indtil den 31. december 2012 kontrollerer den kompetente myndighed i tvivlstilfælde ved bedømmelsen af, om en virksomhed på ansøgningstidspunktet lever op til vandelskravet, om den eller de udpegede transportledere er blevet erklæret uegnet til at lede transportarbejdet for en virksomhed i en af medlemsstaterne i medfør af artikel 14.

Fra den 1. januar 2013 kontrollerer den kompetente myndighed ved bedømmelsen af, om en virksomhed lever op til vandelskravet, om adgang til de i artikel 16, stk. 2, første afsnit, litra f), nævnte data enten som direkte sikker adgang til den relevante del af de nationale registre eller efter anmodning, om den eller de udpegede transportledere på ansøgningstidspunktet er blevet erklæret uegnet til at lede transportarbejdet for en virksomhed i en af medlemsstaterne i medfør af artikel 14.

Foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser vedrørende en udsættelse på højst tre år af de i dette stykke nævnte datoer, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol som nævnt i artikel 25, stk. 3.

5.   Virksomheder, der har vejtransporttilladelse, meddeler inden for en frist på højst 28 dage, der fastsættes af en etableringsmedlemsstaten, eventuelle ændringer i de data, der er omhandlet i stk. 2, til den kompetente myndighed, der har udstedt tilladelsen.

Artikel 12

Kontrol

1.   De kompetente myndigheder fører tilsyn med, at de virksomheder, som de har udstedt vejtransporttilladelse til, til stadighed opfylder kravene i artikel 3. Med henblik herpå foretager medlemsstaterne kontrol af virksomheder, der er klassificeret i en højere risikoklasse. Medlemsstaterne udvider derfor det risikoklassificeringssystem, som medlemsstaterne har indført i medfør af artikel 9 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/22/EF af 15. marts 2006 om minimumsbetingelser for gennemførelse af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 og (EØF) nr. 3821/85 med hensyn til sociale bestemmelser inden for vejtransportvirksomhed (10), til at omfatte alle de overtrædelser, der er anført i denne forordnings artikel 6.

2.   Indtil 31. december 2014 skal medlemsstaterne mindst hvert femte år kontrollere, at virksomhederne fortsat opfylder kravene i artikel 3.

Foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning vedrørende en udsættelse af den i første afsnit nævnte dato, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 25, stk. 3.

3.   Når Kommissionen i behørigt begrundede tilfælde anmoder herom, foretager medlemsstaterne individuel kontrol af, om en virksomhed fortsat opfylder betingelserne for adgang til vejtransporterhvervet. Medlemsstaten underretter Kommissionen om resultaterne af den således foretagne kontrol og om, hvilke foranstaltninger der er truffet, hvis det blev konstateret, at virksomheden ikke længere opfylder kravene i denne forordning.

Artikel 13

Procedure for suspension og tilbagekaldelse af vejtransporttilladelser

1.   Hvis den kompetente myndighed konstaterer, at der er risiko for, at en virksomhed ikke længere opfylder kravene i artikel 3, underretter den kompetente myndighed virksomheden herom. Hvis den kompetente myndighed konstaterer, at et eller flere af kravene ikke længere er opfyldt, kan den kompetente myndighed give virksomheden en af følgende frister til at bringe forholdene i orden:

| a) | højst seks måneder til at ansætte en afløser for transportlederen, hvis denne ikke længere opfylder vandelskravet eller kravet til faglige kvalifikationer, idet fristen kan forlænges med seks måneder, hvis transportlederen afgår ved døden eller bliver fysisk uskikket til at varetage sit hverv |
| --- | --- |

a)

højst seks måneder til at ansætte en afløser for transportlederen, hvis denne ikke længere opfylder vandelskravet eller kravet til faglige kvalifikationer, idet fristen kan forlænges med seks måneder, hvis transportlederen afgår ved døden eller bliver fysisk uskikket til at varetage sit hverv

| b) | højst seks måneder, hvis virksomheden skal bringe forholdene i orden med hensyn til at påvise, at den råder over et faktisk etableret og varigt forretningssted |
| --- | --- |

b)

højst seks måneder, hvis virksomheden skal bringe forholdene i orden med hensyn til at påvise, at den råder over et faktisk etableret og varigt forretningssted

| c) | højst seks måneder, hvis kravet til det økonomiske grundlag ikke er opfyldt, med henblik på at godtgøre, at kravet til det økonomiske grundlag på ny vil være varigt opfyldt. |
| --- | --- |

c)

højst seks måneder, hvis kravet til det økonomiske grundlag ikke er opfyldt, med henblik på at godtgøre, at kravet til det økonomiske grundlag på ny vil være varigt opfyldt.

2.   Den kompetente myndighed kan pålægge virksomheder, som har fået deres vejtransporttilladelse suspenderet eller tilbagekaldt, at deres transportledere skal bestå en prøve som omhandlet i artikel 8, stk. 1, inden der træffes rehabiliteringsforanstaltninger.

3.   Hvis den kompetente myndighed konstaterer, at en virksomhed ikke længere opfylder et eller flere af kravene i artikel 3, suspenderer eller tilbagekalder den virksomhedens vejtransporttilladelse senest ved udløbet af den i stk. 1 omhandlede tidsfrist.

Artikel 14

Erklæring om uegnethed som transportleder

1.   Hvis en transportleder ikke længere opfylder vandelskravene i medfør af bestemmelserne i artikel 6, erklærer den kompetente myndighed den pågældende transportleder uegnet til at lede en virksomheds transportarbejde.

2.   Så længe der ikke er truffet rehabiliteringsforanstaltninger i overensstemmelse med de relevante nationale bestemmelser, er beviset for faglige kvalifikationer, jf. artikel 8, stk. 5, som er udstedt til den transportleder, der er erklæret uegnet til at lede transportarbejde, ugyldigt i alle medlemsstater.

Artikel 15

Afgørelser fra de kompetente myndigheder og klage

1.   Medlemsstaternes kompetente myndigheder skal begrunde de negative afgørelser, som de træffer i medfør af denne forordning, herunder afslag på ansøgninger om vejtransporttilladelse, suspension og tilbagekaldelse af en eksisterende vejtransporttilladelse og erklæring om transportlederens uegnethed.

Sådanne afgørelser træffes under hensyntagen til oplysninger om overtrædelser, som virksomheden eller transportlederen har begået, og som kan indebære, at virksomheden ikke opfylder vandelskravet, samt til alle andre oplysninger, den kompetente myndighed har til sin rådighed. I afgørelser om suspension af en vejtransporttilladelse og om erklæring af uegnethed anføres relevante rehabiliteringsforanstaltninger.

2.   Medlemsstaterne sørger for, at de berørte virksomheder og personer har mulighed for at klage over afgørelserne i stk. 1 til mindst ét uafhængigt og upartisk organ eller til en domstol.

KAPITEL IV

FORENKLING OG ADMINISTRATIVT SAMARBEJDE

Artikel 16

Nationale elektroniske registre

1.   Med henblik på gennemførelsen af denne forordning, særlig artikel 11-14 og artikel 26, fører hver medlemsstat et nationalt elektronisk register over vejtransportvirksomheder, der har fået vejtransporttilladelse af en kompetent myndighed, som medlemsstaten har udpeget. Behandlingen af de data, dette register indeholder, sker under kontrol af den myndighed, som er udpeget hertil. Alle den pågældende medlemsstats kompetente myndigheder har adgang til de relevante data i det nationale elektroniske register.

Senest den 1. juni 2009 udsteder Kommissionen retningslinjer for mindstekravene til de data, der skal indføres i det nationale elektroniske register fra datoen for dets oprettelse, for at gøre den fremtidige sammenkobling af registrene lettere, og den kan anbefale, at der ud over de data, der er omhandlet i stk. 2, medtages registreringsmærker for køretøjer.

2.   Nationale elektroniske registre skal mindst indeholde følgende data:

| a) | virksomhedens navn og retlige form |
| --- | --- |

a)

virksomhedens navn og retlige form

| b) | adressen på dens forretningssted |
| --- | --- |

b)

adressen på dens forretningssted

| c) | navnet på de transportledere, der er udpeget for at opfylde vandelskravet og kvalifikationskravet, samt eventuelt navnet på en retlig repræsentant |
| --- | --- |

c)

navnet på de transportledere, der er udpeget for at opfylde vandelskravet og kvalifikationskravet, samt eventuelt navnet på en retlig repræsentant

| d) | tilladelsens type, antallet af køretøjer, der er omfattet af den, og, hvor det er relevant, løbenummeret på fællesskabstilladelsen og på de bekræftede kopier |
| --- | --- |

d)

tilladelsens type, antallet af køretøjer, der er omfattet af den, og, hvor det er relevant, løbenummeret på fællesskabstilladelsen og på de bekræftede kopier

| e) | antal, kategori og type af alvorlige overtrædelser, jf. artikel 6, stk. 1, litra b), som har medført en straffedom eller sanktion inden for de sidste to år |
| --- | --- |

e)

antal, kategori og type af alvorlige overtrædelser, jf. artikel 6, stk. 1, litra b), som har medført en straffedom eller sanktion inden for de sidste to år

| f) | navn på enhver person, der er erklæret uegnet til at lede en virksomheds transportarbejde, så længe denne person ikke er blevet rehabiliteret, jf. artikel 6, stk. 3, og de rehabiliteringsforanstaltninger, der finder anvendelse. |
| --- | --- |

f)

navn på enhver person, der er erklæret uegnet til at lede en virksomheds transportarbejde, så længe denne person ikke er blevet rehabiliteret, jf. artikel 6, stk. 3, og de rehabiliteringsforanstaltninger, der finder anvendelse.

Med hensyn til litra e) kan medlemsstaterne indtil den 31. december 2015 vælge kun at medtage de alvorligste overtrædelser, som er nævnt i bilag IV, i det nationale elektroniske register.

Medlemsstaterne kan vælge at opbevare de i første afsnit, litra e) og f) omhandlede data i separate registre. I så tilfælde skal de relevante data stilles til rådighed efter anmodning, eller den pågældende medlemsstats kompetente myndigheder skal have direkte adgang til dem. De ønskede data fremsendes inden 30 arbejdsdage fra modtagelsen af anmodningen.

Andre myndigheder end de kompetente myndigheder skal i alle tilfælde kun have adgang til de data, der er omhandlet i første afsnit, litra e) og f), hvis de har kontrol- og sanktionsbeføjelser inden for vejtransport, og deres ansatte er edsvorne eller på anden måde formelt har tavshedspligt.

3.   Data om virksomheder, hvis tilladelse er blevet suspenderet eller tilbagekaldt skal opbevares i det nationale elektroniske register i to år fra udløbet af suspensionen eller tilbagekaldelsen af tilladelsen og skal derefter straks fjernes.

Data om personer, der er erklæret uegnet til udøvelse af vejtransporterhvervet, opbevares i det nationale elektroniske register, så længe denne person endnu ikke er blevet rehabiliteret, jf. artikel 6, stk. 3. Efter at en rehabiliteringsforanstaltning eller tilsvarende foranstaltninger er truffet, skal dataerne straks fjernes.

I de i første og andet afsnit nævnte data anføres begrundelsen for suspensionen eller tilbagekaldelsen af vejtransporttilladelsen og for uegnethedserklæringen, alt efter omstændighederne, og den tilsvarende varighed.

4.   Medlemsstaterne tager alle nødvendige skridt til at sikre, at alle dat i det nationale elektroniske register er aktuelle og rigtige, navnlig de i stk. 2, første afsnit, litra e) og f), omhandlede data.

5.   Med forbehold af stk. 1 og 2 træffer medlemsstaterne de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at de nationale elektroniske registre er tilgængelige i hele Fællesskabet gennem nationale kontaktpunkter, jf. artikel 18. Adgangen gennem de nationale kontaktpunkter gennemføres senest den 31. december 2012 således, at en kompetent myndighed i enhver medlemsstat kan søge i alle medlemsstaternes nationale elektroniske registre.

6.   De fælles regler for gennemførelsen af stk. 4, som f.eks. formatet af de udvekslede data, tekniske procedurer for elektronisk søgning i andre medlemsstaters nationale elektroniske registre og fremme af disse registres interoperabilitet med andre relevante databaser vedtages af Kommissionen efter proceduren i artikel 25, stk. 2. Disse fælles bestemmelser skal fastsætte, hvilken myndighed der er ansvarlig for adgang, senere anvendelse og ajourføring af dataerne efter adgang, og de bør med henblik herpå omfatte bestemmelser om dataregistrering og -tilsyn.

7.   Foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser vedrørende en forlængelse af fristerne i stk. 1 og 5, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 25, stk. 3.

Artikel 17

Beskyttelse af personoplysninger

Hvad angår anvendelsen af direktiv 95/46/EF sikrer medlemsstaterne særlig følgende:

| a) | personer, der registreres, underrettes, når oplysninger om dem optages i registret, og når disse oplysninger påtænkes videregivet til tredjemand. Ved underretningen oplyses det, hvilken myndighed der er ansvarlig for databehandlingen, hvilken type data der behandles og hvorfor |
| --- | --- |

a)

personer, der registreres, underrettes, når oplysninger om dem optages i registret, og når disse oplysninger påtænkes videregivet til tredjemand. Ved underretningen oplyses det, hvilken myndighed der er ansvarlig for databehandlingen, hvilken type data der behandles og hvorfor

| b) | registrerede personer har ret til at få aktindsigt i de oplysninger, der vedrører dem selv, hos den myndighed, der er ansvarlig for behandlingen af disse oplysninger. Denne ret gælder uden indskrænkninger og kan udøves med rimelige mellemrum; den efterkommes ufortøvet og må hverken medføre urimelige udgifter for den, der begærer aktindsigt |
| --- | --- |

b)

registrerede personer har ret til at få aktindsigt i de oplysninger, der vedrører dem selv, hos den myndighed, der er ansvarlig for behandlingen af disse oplysninger. Denne ret gælder uden indskrænkninger og kan udøves med rimelige mellemrum; den efterkommes ufortøvet og må hverken medføre urimelige udgifter for den, der begærer aktindsigt

| c) | registrerede personer har ret til at få rettet, slettet eller blokeret ufuldstændige eller urigtige oplysninger om sig selv |
| --- | --- |

c)

registrerede personer har ret til at få rettet, slettet eller blokeret ufuldstændige eller urigtige oplysninger om sig selv

| d) | registrerede personer har ret til af legitime og vægtige grunde at gøre indsigelse mod, at oplysninger, der vedrører dem selv, gøres til genstand for behandling. Er indsigelsen berettiget, må behandlingen ikke længere omfatte disse oplysninger. |
| --- | --- |

d)

registrerede personer har ret til af legitime og vægtige grunde at gøre indsigelse mod, at oplysninger, der vedrører dem selv, gøres til genstand for behandling. Er indsigelsen berettiget, må behandlingen ikke længere omfatte disse oplysninger.

Artikel 18

Administrativt samarbejde mellem medlemsstaterne

1.   Medlemsstaterne udpeger et nationalt kontaktpunkt med ansvar for udveksling af oplysninger om anvendelsen af denne forordning med de andre medlemsstater. Medlemsstaterne sender Kommissionen navn og adresse på deres nationale kontaktpunkt senest den ... (11). Kommissionen udarbejder en liste over alle de nationale kontaktpunkter og sender den til medlemsstaterne.

2.   De medlemsstater, der udveksler oplysninger inden for rammerne af denne forordning, benytter de nationale kontaktpunkter, der er udpeget i medfør af stk. 2.

3.   Medlemsstater, der udveksler oplysninger om overtrædelserne i artikel 6, stk. 2, eller om transportledere, der er erklæret uegnede, skal følge proceduren og overholde fristerne i artikel 13, stk. 1, i forordning (EF) nr. .../2009, eller, efter omstændighederne, i artikel 23, stk. 1, i forordning (EF) nr. .../2009. Medlemsstaterne indfører de meddelelser om alvorlige overtrædelser, der har ført til straffedomme eller sanktioner, som de modtager fra andre medlemsstater, i deres nationale elektroniske registre.

KAPITEL V

GENSIDIG ANERKENDELSE AF ATTESTER OG ANDRE KVALIFIKATIONSBEVISER

Artikel 19

Attestering af god vandel og tilsvarende dokumenter

1.   Som tilstrækkeligt bevis på god vandel som betingelse for adgang til vejtransporterhvervet anerkender etableringsmedlemsstaten en straffeattest eller i mangel heraf et tilsvarende dokument, som er udstedt af en kompetent retslig eller administrativ myndighed i den medlemsstat, hvor transportlederen sidst havde bopæl, jf. dog artikel 10, stk. 4.

2.   Når en medlemsstat til sine egne statsborgere stiller vandelskrav, som ikke kan godtgøres ved det i stk. 1 nævnte dokument, anerkender denne medlemsstat for statsborgere fra andre medlemsstater som tilstrækkeligt bevis en attest udstedt af en kompetent retlig eller administrativ myndighed i den eller de medlemsstater, hvor transportlederen sidst havde bopæl, som bekræfter, at disse krav er opfyldt. Disse attester skal indeholde oplysninger om de særlige forhold, som etableringsmedlemsstaten tillægger betydning.

3.   Hvis det dokument, der er nævnt i stk. 1 eller den attest, der er nævnt i stk. 2, ikke er blevet udstedt af den eller de medlemsstater, hvor transportlederen sidst havde bopæl, kan den pågældende transportleder i stedet for nævnte dokument eller attest afgive en erklæring under ed eller en erklæring på tro og love for en kompetent retslig eller administrativ myndighed eller eventuelt for en notar i den medlemsstat, hvor transportlederen sidst havde bopæl. Den pågældende myndighed eller notaren udsteder en attest til bekræftelse af denne edsaflæggelse eller tro og love-erklæring.

4.   Et dokument som nævnt i stk. 1, og en attest som nævnt i stk. 2, anerkendes ikke, hvis de fremlægges senere end tre måneder efter udstedelsesdatoen. Samme betingelse gælder for en erklæring i henhold til stk. 3.

Artikel 20

Attestering af virksomhedens økonomiske grundlag

Når en medlemsstat til sine egne statsborgere stiller flere krav til det økonomiske grundlag end dem, der er fastsat i artikel 7, anerkender denne medlemsstat for statsborgere fra andre medlemsstater en attest udstedt af en kompetent myndighed i den eller de medlemsstater, hvor transportlederen sidst havde bopæl, som bekræfter, at disse krav er opfyldt. Disse attester skal indeholde de oplysninger, som den nye etableringsmedlemsstat tillægger betydning.

Artikel 21

Attestering af faglige kvalifikationer

1.   Som tilstrækkeligt bevis for faglige kvalifikationer anerkender medlemsstaterne attester, der er i overensstemmelse med modellen i bilag III, og som er udstedt af de behørigt godkendte myndigheder eller organer.

2.   Attester, der udstedes inden ... (12) som bevis for faglige kvalifikationer i medfør af bestemmelser, der var gældende på denne dato, ligestilles med attester, der er i overensstemmelse med modellen i bilag III og anerkendes i alle medlemsstater som bevis for faglige kvalifikationer. Medlemsstaterne kan kræve, at indehavere af attester for faglige kvalifikationer, der kun er gyldige for transport på nationalt plan, består prøven eller dele af prøven ifølge artikel 8, stk. 1.

KAPITEL VI

AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 22

Sanktioner

1.   Medlemsstaterne fastsætter regler for, hvilke sanktioner der skal anvendes ved overtrædelse af bestemmelserne i denne forordning, og træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de iværksættes. Sanktionerne skal være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning. Medlemsstaterne giver senest den ... (13). Kommissionen meddelelse om disse bestemmelser og meddeler omgående senere ændringer af betydning for bestemmelserne. Medlemsstaterne sikrer, at alle sådanne foranstaltninger gennemføres uden forskelsbehandling på grund af transportvirksomhedens nationalitet eller hjemsted.

2.   De i stk. 1 omhandlede sanktioner skal bl.a. omfatte suspension af vejtransporttilladelse, tilbagekaldelse af vejtransporttilladelse og erklæringer om transportlederes uegnethed.

Artikel 23

Overgangsbestemmelser

Virksomheder, der inden den ... (9) har opnået vejtransporttilladelse, skal efterkomme denne forordnings bestemmelser senest ... (14).

Artikel 24

Gensidig bistand

De kompetente myndigheder i medlemsstaterne samarbejder tæt og yder hinanden bistand med henblik på anvendelsen af denne forordning. De udveksler oplysninger om sager, hvor der er faldet dom eller fastsat sanktioner for eventuelle grove overtrædelser, eller om andre nærmere bestemte forhold, som kan få følger for udøvelsen af vejtransporterhvervet, dog under overholdelse af reglerne om beskyttelse af personoplysninger.

Artikel 25

Udvalgsprocedure

1.   Kommissionen bistås af det udvalg, der er nedsat ved artikel 18, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 3821/85 af 20. december 1985 om kontrolapparatet inden for vejtransport (15).

2.   Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 3 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.

3.   Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5a, stk. 1-4, og artikel 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.

Artikel 26

Rapport

1.   Hvert andet år udarbejder medlemsstaterne en national rapport om deres kompetente myndigheders arbejde og forelægger den for Kommissionen. Rapporten skal

| a) | indeholde en oversigt over sektoren med hensyn til vandel, økonomisk grundlag og faglige kvalifikationer |
| --- | --- |

a)

indeholde en oversigt over sektoren med hensyn til vandel, økonomisk grundlag og faglige kvalifikationer

| b) | oplyse antallet af udstedte, suspenderede og inddragne vejtransporttilladelser, antallet af uegnethedserklæringer samt begrundelserne herfor |
| --- | --- |

b)

oplyse antallet af udstedte, suspenderede og inddragne vejtransporttilladelser, antallet af uegnethedserklæringer samt begrundelserne herfor

| c) | oplyse, hvor mange beviser for faglige kvalifikationer der er udstedt om året |
| --- | --- |

c)

oplyse, hvor mange beviser for faglige kvalifikationer der er udstedt om året

| d) | indeholde de vigtigste statistikker om de nationale elektroniske registre og de kompetente myndigheders brug af dem, og |
| --- | --- |

d)

indeholde de vigtigste statistikker om de nationale elektroniske registre og de kompetente myndigheders brug af dem, og

| e) | indeholde en oversigt over informationsudvekslingen med de andre medlemsstater, herunder bl.a. det årlige antal meddelelser til en anden medlemsstat om konstaterede overtrædelser samt modtagne svar i medfør af artikel 18, stk. 2, og det årlige antal ansøgninger og svar i medfør af artikel 18, stk. 3. |
| --- | --- |

e)

indeholde en oversigt over informationsudvekslingen med de andre medlemsstater, herunder bl.a. det årlige antal meddelelser til en anden medlemsstat om konstaterede overtrædelser samt modtagne svar i medfør af artikel 18, stk. 2, og det årlige antal ansøgninger og svar i medfør af artikel 18, stk. 3.

2.   På grundlag af de i stk. 1, nævnte rapporter fra medlemsstaterne indsender Kommissionen hvert andet år en rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om udøvelsen af vejtransporterhvervet. Rapporten skal bl.a. indeholde en vurdering af, hvordan informationsudvekslingen mellem medlemsstaterne fungerer, og en gennemgang af, hvordan de nationale elektroniske registre fungerer, og hvilke data de omfatter. Den offentliggøres samtidig med den rapport, der er omhandlet i artikel 17 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 561/2006 af 15. marts 2006 om harmonisering af visse sociale bestemmelser inden for vejtransport (16).

Artikel 27

Liste over kompetente myndigheder

Hver medlemsstat fremsender senest ... (12) en liste til Kommissionen over kompetente myndigheder, som den har udpeget til at udstede vejtransporttilladelser, og en liste over myndigheder eller organer, der er godkendt til at tilrettelægge de i artikel 8, stk. 1, nævnte prøver og udstede attesterne. Kommissionen offentliggør en samlet liste over disse myndigheder og organer i hele Fællesskabet i Den Europæiske Unions Tidende.

Artikel 28

Meddelelse af nationale foranstaltninger

Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale love og administrative bestemmelser, som de udsteder på det område, der er omfattet af denne forordning, senest 30 dage efter vedtagelsen deraf og første gang senest ... (12).

Artikel 29

Ophævelse

Direktiv 96/26/EF ophæves.

Artikel 30

Ikrafttræden

Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Den anvendes ... (13).

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i ...

På Europa-Parlamentets vegne

...

Formand

På Rådets vegne

...

Formand

---

(1)  EUT C 151 af 17.6.2008, s. 16.

1

(2)  EUT C 14 af 19.1.2008, s. 1.

2

(3)  Europa-Parlamentets udtalelse af 21. maj 2008 (endnu ikke offentliggjort i EUT), Rådets fælles holdning af 9. januar 2009, Europa-Parlamentets holdning af ... (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af ...

3

(4)  EFT L 124 af 23.5.1996, s. 1.

4

(5)  EUT L ...

5

(6)  EFT L 281 af 23.11.1995, s. 31.

6

(7)  EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.

7

(8)  EFT L 222 af 14.8.1978, s. 11.

8

(9)  Datoen for denne forordnings ikrafttræden.

9

(10)  EUT L 102 af 11.4.2006, s. 35.

10

(11)  To år fra denne forordnings ikrafttræden.

11

(12)  Datoen for anvendelsen af denne forordning.

12

(13)  To år efter datoen for denne forordnings ikrafttræden.

13

(14)  To år efter denne forordnings ikrafttræden.

14

(15)  EFT L 370 af 23.12.1985, s. 8.

15

(16)  EUT L 102 af 11.4.2006, s. 1.

16

---

BILAG I

I.   EMNELISTE, JF. ARTIKEL 8

Når medlemsstaterne officielt godkender faglige kvalifikationer, skal de som minimum tage hensyn til viden om de emner, der er opført på denne liste, inden for henholdsvis godskørsel og buskørsel. I forbindelse med disse emner skal ansøgende udøvere af vejtransporterhvervet inden for godskørsel og buskørsel have det niveau af kundskaber og praktiske færdigheder, der er nødvendigt for at kunne lede en transportvirksomhed.

Minimumsniveauet for kundskaber som anført herunder må ikke være lavere end niveau 3 i den struktur for uddannelsesniveauerne, der er anført i bilaget til beslutning 85/368/EØF (1), dvs. et uddannelsesniveau, der er opnået ved obligatorisk skolegang suppleret med enten erhvervsuddannelse og yderligere teknisk uddannelse eller med en teknisk skole- eller anden uddannelse på sekundærtrinnet.

A.   Borgerlig ret

Ansøgeren skal bl.a. i relation til godskørsel og buskørsel:

| 1) | kende de vigtigste transportkontrakter, der anvendes inden for vejtransport, og de deraf følgende rettigheder og forpligtelser |
| --- | --- |

1)

kende de vigtigste transportkontrakter, der anvendes inden for vejtransport, og de deraf følgende rettigheder og forpligtelser

| 2) | være kvalificeret til at forhandle en transportkontrakt, så den bliver retsgyldig, bl.a. med hensyn til transportbetingelserne. |
| --- | --- |

2)

være kvalificeret til at forhandle en transportkontrakt, så den bliver retsgyldig, bl.a. med hensyn til transportbetingelserne.

i relation til godskørsel:

| 3) | kunne bedømme en klage fra ordregiveren over skader, der enten skyldes tab eller beskadigelse af varerne under transporten eller forsinket levering, samt kunne vurdere, hvilke følger denne klage får for hans kontraktlige ansvar |
| --- | --- |

3)

kunne bedømme en klage fra ordregiveren over skader, der enten skyldes tab eller beskadigelse af varerne under transporten eller forsinket levering, samt kunne vurdere, hvilke følger denne klage får for hans kontraktlige ansvar

| 4) | kende de regler og forpligtelser, der følger af CMR-konventionen om fragtaftaler ved international vejgodstransport. |
| --- | --- |

4)

kende de regler og forpligtelser, der følger af CMR-konventionen om fragtaftaler ved international vejgodstransport.

i relation til buskørsel:

| 5) | kunne bedømme en klage fra ordregiveren over skader, der er forvoldt passagererne eller deres bagage som følge af en ulykke under befordringen, eller over skader som følge af forsinkelsen, samt kunne vurdere, hvilke følger denne klage får for hans kontraktlige ansvar. |
| --- | --- |

5)

kunne bedømme en klage fra ordregiveren over skader, der er forvoldt passagererne eller deres bagage som følge af en ulykke under befordringen, eller over skader som følge af forsinkelsen, samt kunne vurdere, hvilke følger denne klage får for hans kontraktlige ansvar.

B.   Handelsret

Ansøgeren skal bl.a. i relation til godskørsel og buskørsel:

| 1) | kende betingelserne og formkravene for at kunne drive handelsvirksomhed samt kende erhvervsdrivendes generelle forpligtelser (registrering, forretningsbøger osv.) samt følgerne af en konkurs |
| --- | --- |

1)

kende betingelserne og formkravene for at kunne drive handelsvirksomhed samt kende erhvervsdrivendes generelle forpligtelser (registrering, forretningsbøger osv.) samt følgerne af en konkurs

| 2) | have et rimeligt kendskab til de forskellige selskabsformer samt reglerne for deres oprettelse og drift. |
| --- | --- |

2)

have et rimeligt kendskab til de forskellige selskabsformer samt reglerne for deres oprettelse og drift.

C.   Arbejdsmarkeds- og sociallovgivning

Ansøgeren skal bl.a. i relation til godskørsel og buskørsel:

| 1) | kende de for vejtransportsektoren relevante arbejdsmarkedsinstitutioners rolle og funktion (fagforeninger, samarbejdsudvalg, personalerepræsentanter, arbejdsinspektører osv.) |
| --- | --- |

1)

kende de for vejtransportsektoren relevante arbejdsmarkedsinstitutioners rolle og funktion (fagforeninger, samarbejdsudvalg, personalerepræsentanter, arbejdsinspektører osv.)

| 2) | kende arbejdsgivernes forpligtelser med hensyn til social sikring |
| --- | --- |

2)

kende arbejdsgivernes forpligtelser med hensyn til social sikring

| 3) | kende de regler, der gælder for arbejdskontrakter, der indgås med forskellige arbejdstagerkategorier i vejtransportvirksomheder (kontraktformer, parternes forpligtelser, arbejdsvilkår og arbejdstid, ferie med løn, aflønning, opsigelse af kontrakt osv.) |
| --- | --- |

3)

kende de regler, der gælder for arbejdskontrakter, der indgås med forskellige arbejdstagerkategorier i vejtransportvirksomheder (kontraktformer, parternes forpligtelser, arbejdsvilkår og arbejdstid, ferie med løn, aflønning, opsigelse af kontrakt osv.)

| 4) | kende bestemmelserne om køretid, hviletid og arbejdstid, særlig i forordning (EØF) nr. 3821/85, forordning (EF) nr. 561/2006, direktiv 2002/15/EF (2) og direktiv 2006/22/EF, samt de praktiske gennemførelsesbestemmelser til disse bestemmelser |
| --- | --- |

4)

kende bestemmelserne om køretid, hviletid og arbejdstid, særlig i forordning (EØF) nr. 3821/85, forordning (EF) nr. 561/2006, direktiv 2002/15/EF (2) og direktiv 2006/22/EF, samt de praktiske gennemførelsesbestemmelser til disse bestemmelser

| 5) | kende bestemmelserne om grundlæggende kvalifikationer og efteruddannelse for erhvervschauffører, særlig dem, der følger af direktiv 2003/59/EF (3). |
| --- | --- |

5)

kende bestemmelserne om grundlæggende kvalifikationer og efteruddannelse for erhvervschauffører, særlig dem, der følger af direktiv 2003/59/EF (3).

D.   Skattelovgivning

Ansøgeren skal bl.a. i relation til godskørsel og buskørsel kende bestemmelserne om:

| 1) | moms på transporttjenesteydelser |
| --- | --- |

1)

moms på transporttjenesteydelser

| 2) | vægtafgifter |
| --- | --- |

2)

vægtafgifter

| 3) | afgifter på visse køretøjer, der anvendes til vejgodstransport, samt de brugsafgifter, der opkræves ved benyttelse af visse infrastrukturanlæg |
| --- | --- |

3)

afgifter på visse køretøjer, der anvendes til vejgodstransport, samt de brugsafgifter, der opkræves ved benyttelse af visse infrastrukturanlæg

| 4) | indkomstskat. |
| --- | --- |

4)

indkomstskat.

E.   Forretningsmæssig og økonomisk virksomhedsledelse

Ansøgeren skal bl.a. i relation til godskørsel og buskørsel:

| 1) | kende retsforskrifterne og de praktiske regler for anvendelse af check, veksler, egenveksler, kreditkort og andre betalingsmidler eller -måder |
| --- | --- |

1)

kende retsforskrifterne og de praktiske regler for anvendelse af check, veksler, egenveksler, kreditkort og andre betalingsmidler eller -måder

| 2) | kende de forskellige låneformer (banklån, remburs, kautionering, belåning af fast ejendom, leasing, leje, factoring osv.) samt de byrder og forpligtelser, de indebærer |
| --- | --- |

2)

kende de forskellige låneformer (banklån, remburs, kautionering, belåning af fast ejendom, leasing, leje, factoring osv.) samt de byrder og forpligtelser, de indebærer

| 3) | vide, hvad en status er, hvordan den ser ud, og hvordan den fortolkes |
| --- | --- |

3)

vide, hvad en status er, hvordan den ser ud, og hvordan den fortolkes

| 4) | kunne læse og fortolke en resultatopgørelse |
| --- | --- |

4)

kunne læse og fortolke en resultatopgørelse

| 5) | kunne foretage en analyse af virksomhedens finansielle og rentabilitetsmæssige situation, bl.a. på grundlag af finansielle nøgletal |
| --- | --- |

5)

kunne foretage en analyse af virksomhedens finansielle og rentabilitetsmæssige situation, bl.a. på grundlag af finansielle nøgletal

| 6) | kunne lægge et budget |
| --- | --- |

6)

kunne lægge et budget

| 7) | kende de forskellige bestanddele af virksomhedens kostpris (faste omkostninger, variable omkostninger, driftsmidler, afskrivninger osv.) og kunne foretage beregninger pr. køretøj, pr. tilbagelagt kilometer, pr. tur eller pr. ton |
| --- | --- |

7)

kende de forskellige bestanddele af virksomhedens kostpris (faste omkostninger, variable omkostninger, driftsmidler, afskrivninger osv.) og kunne foretage beregninger pr. køretøj, pr. tilbagelagt kilometer, pr. tur eller pr. ton

| 8) | kunne udarbejde en skematisk fremstilling af hele personalets organisation inden for virksomheden, tilrettelægge arbejdsplaner osv. |
| --- | --- |

8)

kunne udarbejde en skematisk fremstilling af hele personalets organisation inden for virksomheden, tilrettelægge arbejdsplaner osv.

| 9) | kende principperne for marketing, reklame og PR-virksomhed, herunder transporttjenesteydelser, salgsfremstød og udarbejdelse af kundekartoteker osv. |
| --- | --- |

9)

kende principperne for marketing, reklame og PR-virksomhed, herunder transporttjenesteydelser, salgsfremstød og udarbejdelse af kundekartoteker osv.

| 10) | kende de forskellige forsikringsformer, der er karakteristiske for vejtransport (ansvarsforsikring, personskadeforsikring/livsforsikring, tingsskadeforsikring og rejsegodsforsikring) samt de garantier og forpligtelser, de indebærer |
| --- | --- |

10)

kende de forskellige forsikringsformer, der er karakteristiske for vejtransport (ansvarsforsikring, personskadeforsikring/livsforsikring, tingsskadeforsikring og rejsegodsforsikring) samt de garantier og forpligtelser, de indebærer

| 11) | kende de forskellige former for anvendelse af elektronisk datatransmission på vejtransportområdet |
| --- | --- |

11)

kende de forskellige former for anvendelse af elektronisk datatransmission på vejtransportområdet

i relation til godskørsel:

| 12) | kunne anvende reglerne om fakturering af godskørselsydelser samt kende betydningen og virkningerne af Incoterms |
| --- | --- |

12)

kunne anvende reglerne om fakturering af godskørselsydelser samt kende betydningen og virkningerne af Incoterms

| 13) | kende de forskellige former for støtteerhverv inden for transport, deres betydning, deres opgaver og eventuelt deres retlige stilling. |
| --- | --- |

13)

kende de forskellige former for støtteerhverv inden for transport, deres betydning, deres opgaver og eventuelt deres retlige stilling.

i relation til buskørsel:

| 14) | kunne anvende reglerne for billetpriser og prisdannelse inden for offentlig og privat personbefordring |
| --- | --- |

14)

kunne anvende reglerne for billetpriser og prisdannelse inden for offentlig og privat personbefordring

| 15) | kunne anvende reglerne om fakturering af buskørselsydelser. |
| --- | --- |

15)

kunne anvende reglerne om fakturering af buskørselsydelser.

F.   Adgang til markedet

Ansøgeren skal bl.a. i relation til godskørsel og buskørsel:

| 1) | kende de faglige regler for vejtransport for fremmed regning, for leje af erhvervskøretøjer, for underentreprise, herunder reglerne for den officielle organisering af erhvervet, adgangen til det, tilladelser til vejtransport inden og uden for Fællesskabets område samt reglerne vedrørende kontrol og sanktioner |
| --- | --- |

1)

kende de faglige regler for vejtransport for fremmed regning, for leje af erhvervskøretøjer, for underentreprise, herunder reglerne for den officielle organisering af erhvervet, adgangen til det, tilladelser til vejtransport inden og uden for Fællesskabets område samt reglerne vedrørende kontrol og sanktioner

| 2) | kende bestemmelserne om oprettelse af en vejtransportvirksomhed |
| --- | --- |

2)

kende bestemmelserne om oprettelse af en vejtransportvirksomhed

| 3) | kende de forskellige dokumenter, der kræves til udførelse af vejtransporttjenesteydelser, og være i stand til at indføre kontrolmetoder til sikring af, at der såvel i virksomhedens lokaler som i køretøjerne befinder sig de reglementerede dokumenter, der vedrører hver udført transport, bl.a. dokumenter vedrørende køretøjer, føreren, godset eller passagerernes bagage |
| --- | --- |

3)

kende de forskellige dokumenter, der kræves til udførelse af vejtransporttjenesteydelser, og være i stand til at indføre kontrolmetoder til sikring af, at der såvel i virksomhedens lokaler som i køretøjerne befinder sig de reglementerede dokumenter, der vedrører hver udført transport, bl.a. dokumenter vedrørende køretøjer, føreren, godset eller passagerernes bagage

i relation til godskørsel:

| 4) | kende reglerne om organiseringen af markedet for godskørsel, om speditionsfirmaer og logistik |
| --- | --- |

4)

kende reglerne om organiseringen af markedet for godskørsel, om speditionsfirmaer og logistik

| 5) | kende formaliteterne i forbindelse med grænsepassage, betydningen og rækkevidden af T-dokumenter og TIR-carnets samt de forpligtelser og det ansvar, der følger af at anvende dem |
| --- | --- |

5)

kende formaliteterne i forbindelse med grænsepassage, betydningen og rækkevidden af T-dokumenter og TIR-carnets samt de forpligtelser og det ansvar, der følger af at anvende dem

i relation til buskørsel:

| 6) | kende reglerne for organiseringen af markedet for buskørsel |
| --- | --- |

6)

kende reglerne for organiseringen af markedet for buskørsel

| 7) | kende reglerne for oprettelse af busruter og være i stand til at udarbejde transportplaner. |
| --- | --- |

7)

kende reglerne for oprettelse af busruter og være i stand til at udarbejde transportplaner.

G.   Tekniske standarder og tekniske aspekter af driften

Ansøgeren skal bl.a. i relation til godskørsel og buskørsel:

| 1) | kende reglerne for køretøjers vægt og dimensioner i medlemsstaterne samt procedurerne for de særlige transporter, der ikke falder ind under disse regler |
| --- | --- |

1)

kende reglerne for køretøjers vægt og dimensioner i medlemsstaterne samt procedurerne for de særlige transporter, der ikke falder ind under disse regler

| 2) | alt efter virksomhedens behov kunne vælge passende køretøjer samt de dertil hørende bestanddele (chassis, motor, transmissionssystem, bremsesystem osv.) |
| --- | --- |

2)

alt efter virksomhedens behov kunne vælge passende køretøjer samt de dertil hørende bestanddele (chassis, motor, transmissionssystem, bremsesystem osv.)

| 3) | kende formaliteterne i forbindelse med godkendelse, indregistrering og syn af disse køretøjer |
| --- | --- |

3)

kende formaliteterne i forbindelse med godkendelse, indregistrering og syn af disse køretøjer

| 4) | kunne vurdere, hvilke foranstaltninger der skal træffes til støjbekæmpelse samt til bekæmpelse af luftforurening som følge af emissioner fra motorkøretøjer |
| --- | --- |

4)

kunne vurdere, hvilke foranstaltninger der skal træffes til støjbekæmpelse samt til bekæmpelse af luftforurening som følge af emissioner fra motorkøretøjer

| 5) | kunne udarbejde periodiske vedligeholdelsesplaner for køretøjerne og deres udstyr |
| --- | --- |

5)

kunne udarbejde periodiske vedligeholdelsesplaner for køretøjerne og deres udstyr

i relation til godskørsel:

| 6) | kende de forskellige former for håndterings- og læssegrej (bagsmække, containere, paller osv.) og kunne indføre metoder og instrukser vedrørende lastning og losning af gods (lastfordeling, stabling, fastgørelse, afstivning osv.) |
| --- | --- |

6)

kende de forskellige former for håndterings- og læssegrej (bagsmække, containere, paller osv.) og kunne indføre metoder og instrukser vedrørende lastning og losning af gods (lastfordeling, stabling, fastgørelse, afstivning osv.)

| 7) | kende de forskellige teknikker for kombineret transport som huckepack og roll-on/roll-off |
| --- | --- |

7)

kende de forskellige teknikker for kombineret transport som huckepack og roll-on/roll-off

| 8) | kunne iværksætte procedurer med henblik på overholdelse af reglerne for transport af farligt gods og affald, bl.a. i medfør af direktiv 94/55/EF (4), direktiv 96/35/EF (5) og forordning (EF) nr. 259/93 (6) |
| --- | --- |

8)

kunne iværksætte procedurer med henblik på overholdelse af reglerne for transport af farligt gods og affald, bl.a. i medfør af direktiv 94/55/EF (4), direktiv 96/35/EF (5) og forordning (EF) nr. 259/93 (6)

| 9) | kunne iværksætte procedurer til overholdelse af reglerne om transport af letfordærvelige levnedsmidler, især reglerne i medfør af traktaten om international transport af letfordærvelige levnedsmidler og om det særlige materiel, som skal bruges til sådanne transporter (ATP) |
| --- | --- |

9)

kunne iværksætte procedurer til overholdelse af reglerne om transport af letfordærvelige levnedsmidler, især reglerne i medfør af traktaten om international transport af letfordærvelige levnedsmidler og om det særlige materiel, som skal bruges til sådanne transporter (ATP)

| 10) | kunne iværksætte procedurer til overholdelse af bestemmelserne om transport af levende dyr. |
| --- | --- |

10)

kunne iværksætte procedurer til overholdelse af bestemmelserne om transport af levende dyr.

H.   Vejtrafiksikkerhed

Ansøgeren skal bl.a. i relation til godskørsel og buskørsel:

| 1) | kende de kvalifikationer, der kræves af det kørende personale (kørekort, sundhedsattester, duelighedsbeviser osv.) |
| --- | --- |

1)

kende de kvalifikationer, der kræves af det kørende personale (kørekort, sundhedsattester, duelighedsbeviser osv.)

| 2) | kunne træffe foranstaltninger til sikring af, at chaufførerne overholder gældende færdselsregler, forbud og trafikbegrænsninger i de forskellige medlemsstater (hastighedsbegrænsninger, forkørselsrettigheder, regler for standsning og parkering, lygteføring, vejskiltning osv.) |
| --- | --- |

2)

kunne træffe foranstaltninger til sikring af, at chaufførerne overholder gældende færdselsregler, forbud og trafikbegrænsninger i de forskellige medlemsstater (hastighedsbegrænsninger, forkørselsrettigheder, regler for standsning og parkering, lygteføring, vejskiltning osv.)

| 3) | kunne udarbejde instrukser til chaufførerne om kontrol af sikkerhedsbestemmelserne dels vedrørende transportmateriellets, udstyrets og ladningens tilstand, dels vedrørende forebyggende adfærd |
| --- | --- |

3)

kunne udarbejde instrukser til chaufførerne om kontrol af sikkerhedsbestemmelserne dels vedrørende transportmateriellets, udstyrets og ladningens tilstand, dels vedrørende forebyggende adfærd

| 4) | kunne indføre regler for, hvordan man skal forholde sig i ulykkestilfælde, og træffe de nødvendige foranstaltninger for at undgå gentagne ulykker eller grove overtrædelser af færdselsreglerne |
| --- | --- |

4)

kunne indføre regler for, hvordan man skal forholde sig i ulykkestilfælde, og træffe de nødvendige foranstaltninger for at undgå gentagne ulykker eller grove overtrædelser af færdselsreglerne

| 5) | kunne iværksætte procedurer for sikkerhedsmæssigt forsvarlig fastgørelse af godset og kende teknikkerne hertil |
| --- | --- |

5)

kunne iværksætte procedurer for sikkerhedsmæssigt forsvarlig fastgørelse af godset og kende teknikkerne hertil

i relation til buskørsel:

| 6) | have alment kendskab til vejnettet i medlemsstaterne. |
| --- | --- |

6)

have alment kendskab til vejnettet i medlemsstaterne.

II.   TILRETTELÆGGELSE AF PRØVEN

| 1. | Medlemsstaterne afholder en obligatorisk skriftlig prøve, som de kan supplere med en mundtlig prøve, for at konstatere, om den, der søger vejtransporttilladelse, er i besiddelse af det kundskabsniveau, der forlanges i afsnit I, inden for de deri nævnte emner, og navnlig om de kan anvende de relevante midler og teknikker og påtage sig de omhandlede ledende og koordinerende opgaver.






  a) | Den obligatoriske skriftlige prøve skal bestå af følgende to delprøver:






  i) | skriftlige spørgsmål i form af enten multiple choice-spørgsmål (fire mulige svar) eller spørgsmål, der skal besvares direkte, eller en kombination heraf |
| --- | --- | --- | --- |

1.

Medlemsstaterne afholder en obligatorisk skriftlig prøve, som de kan supplere med en mundtlig prøve, for at konstatere, om den, der søger vejtransporttilladelse, er i besiddelse af det kundskabsniveau, der forlanges i afsnit I, inden for de deri nævnte emner, og navnlig om de kan anvende de relevante midler og teknikker og påtage sig de omhandlede ledende og koordinerende opgaver.

a)

Den obligatoriske skriftlige prøve skal bestå af følgende to delprøver:

i)

skriftlige spørgsmål i form af enten multiple choice-spørgsmål (fire mulige svar) eller spørgsmål, der skal besvares direkte, eller en kombination heraf

| ii) | skriftlige opgaver/case studies. |
| --- | --- |

ii)

skriftlige opgaver/case studies.

Hver af de to delprøver skal have en varighed af mindst to timer.

| b) | Hvis der afholdes en mundtlig prøve, kan medlemsstaterne stille som betingelse for at deltage i denne prøve, at ansøgeren har bestået den skriftlige prøve. |
| --- | --- |

b)

Hvis der afholdes en mundtlig prøve, kan medlemsstaterne stille som betingelse for at deltage i denne prøve, at ansøgeren har bestået den skriftlige prøve.

| 2. | Hvis medlemsstaterne også afholder en mundtlig prøve, skal de for hver af de tre prøver fastsætte en vægtning af pointene, der ikke må være under 25 % og ikke over 40 % af det samlede antal point, der kan tildeles.
  Hvis medlemsstaterne kun afholder en skriftlig prøve, skal de for hver prøve fastsætte en vægtning af pointene, der ikke må være under 40 % og ikke over 60 % af det samlede antal point, der kan tildeles. |
| --- | --- |

2.

Hvis medlemsstaterne også afholder en mundtlig prøve, skal de for hver af de tre prøver fastsætte en vægtning af pointene, der ikke må være under 25 % og ikke over 40 % af det samlede antal point, der kan tildeles.

Hvis medlemsstaterne kun afholder en skriftlig prøve, skal de for hver prøve fastsætte en vægtning af pointene, der ikke må være under 40 % og ikke over 60 % af det samlede antal point, der kan tildeles.

| 3. | Ved alle prøverne skal ansøgerne opnå et samlet gennemsnit på mindst 60 % af det samlede antal point, der kan tildeles, og ved hver prøve skal der opnås mindst 50 % af antallet af mulige point. En medlemsstat kan for en enkelt prøves vedkommende nedsætte kravet fra 50 % til 40 %. |
| --- | --- |

3.

Ved alle prøverne skal ansøgerne opnå et samlet gennemsnit på mindst 60 % af det samlede antal point, der kan tildeles, og ved hver prøve skal der opnås mindst 50 % af antallet af mulige point. En medlemsstat kan for en enkelt prøves vedkommende nedsætte kravet fra 50 % til 40 %.

---

(1)  Rådets beslutning 85/368/EØF af 16.7.1985 om sammenlignelighed af de ved erhvervsuddannelse i medlemsstaterne opnåede kvalifikationer (EFT L 199 af 31.7.1985, s. 56).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/15/EF af 11.3.2002 om tilrettelæggelse af arbejdstid for personer, der udfører mobile vejtransportaktiviteter (EUT L 80 af 23.3.2002, s. 35).

(3)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/59/EF af 15.7.2003 om grundlæggende kvalifikationskrav og efteruddannelseskrav for førere af visse køretøjer, der benyttes til godstransport eller personbefordring ad vej (EUT L 226 af 10.9.2003, s. 4).

(4)  Rådets direktiv 94/55/EF af 21. november 1994 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om transport af farligt gods ad vej (EFT L 319 af 12.12.1994, s. 7).

(5)  Rådets direktiv 96/35/EF af 3. juni 1996 om udpegelse af og faglige kvalifikationer for sikkerhedsrådgivere for transport med jernbane eller ad vej eller indre vandveje af farligt gods (EFT L 145 af 19.6.1996, s. 10).

(6)  Rådets forordning (EØF) nr. 259/93 af 1. februar 1993 om overvågning af og kontrol med overførsel af affald inden for, til og fra Det Europæiske Fællesskab (EFT L 30 af 6.2.1993, s. 1).

---

BILAG II

SIKKERHEDSELEMENTER FOR ATTESTEN FOR FAGLIGE KVALIFIKATIONER

Attesten skal have mindst to af følgende sikkerhedselementer:

| — | et hologram; |
| --- | --- |

—

et hologram;

| — | særlige fibre i papiret, som bliver synlige i UV-lys; |
| --- | --- |

—

særlige fibre i papiret, som bliver synlige i UV-lys;

| — | mindst én linje mikroprint (kan kun ses med et forstørrelsesglas og gengives ikke af fotokopieringsmaskiner); |
| --- | --- |

—

mindst én linje mikroprint (kan kun ses med et forstørrelsesglas og gengives ikke af fotokopieringsmaskiner);

| — | taktile bogstaver, symboler eller mønstre; |
| --- | --- |

—

taktile bogstaver, symboler eller mønstre;

| — | dobbelt nummerering: serienr. og udstedelsesnr.; |
| --- | --- |

—

dobbelt nummerering: serienr. og udstedelsesnr.;

| — | et sikkerhedsbundtryk med et fint guillochemønster og regnbuetryk. |
| --- | --- |

—

et sikkerhedsbundtryk med et fint guillochemønster og regnbuetryk.

---

BILAG III

Image

---

BILAG IV

DE ALVORLIGSTE OVERTRÆDELSER, JF. ARTIKEL 6, STK. 2, LITRA A), ER FØLGENDE:

| 1. | a) | overskridelse af den maksimalt tilladte køretid for henholdsvis 6 døgn eller 14 døgn med 25 % eller mere |
| --- | --- | --- |

1.

a)

overskridelse af den maksimalt tilladte køretid for henholdsvis 6 døgn eller 14 døgn med 25 % eller mere

| b) | overskridelse i den daglige arbejdstid af den maksimalt tilladte køretid med 50 % eller derover uden en pause eller sammenhængende hviletid på mindst 4,5 timer. |
| --- | --- |

b)

overskridelse i den daglige arbejdstid af den maksimalt tilladte køretid med 50 % eller derover uden en pause eller sammenhængende hviletid på mindst 4,5 timer.

| 2. | Der forefindes ingen fartskriver og/eller fartbegrænser, eller der anvendes en falsk anordning, der kan ændre kontrolapparatets og/eller fartbegrænserens registreringer, eller der er tale om forfalskning af diagramark eller data fra fartskriveren og/eller førerkortet. |
| --- | --- |

2.

Der forefindes ingen fartskriver og/eller fartbegrænser, eller der anvendes en falsk anordning, der kan ændre kontrolapparatets og/eller fartbegrænserens registreringer, eller der er tale om forfalskning af diagramark eller data fra fartskriveren og/eller førerkortet.

| 3. | Kørsel uden gyldig synsattest, hvis et sådant dokument kræves i henhold til fællesskabslovgivningen, og/eller meget alvorlige defekter ved bl.a. bremsesystem, styreapparat, hjul/dæk, affjedring eller chassis, der ville medføre en så umiddelbar risiko for færdselssikkerheden, at det fører til en beslutning om at tilbageholde køretøjet. |
| --- | --- |

3.

Kørsel uden gyldig synsattest, hvis et sådant dokument kræves i henhold til fællesskabslovgivningen, og/eller meget alvorlige defekter ved bl.a. bremsesystem, styreapparat, hjul/dæk, affjedring eller chassis, der ville medføre en så umiddelbar risiko for færdselssikkerheden, at det fører til en beslutning om at tilbageholde køretøjet.

| 4. | Transport af farligt gods, som det er forbudt at transportere, eller som transporteres i en forbudt eller ikke godkendt emballage, eller som ikke er identificeret som farligt gods på køretøjet og dermed er til så stor fare for menneskeliv eller miljøet, at det fører til en beslutning om at tilbageholde køretøjet. |
| --- | --- |

4.

Transport af farligt gods, som det er forbudt at transportere, eller som transporteres i en forbudt eller ikke godkendt emballage, eller som ikke er identificeret som farligt gods på køretøjet og dermed er til så stor fare for menneskeliv eller miljøet, at det fører til en beslutning om at tilbageholde køretøjet.

| 5. | Transport af passagerer eller varer uden gyldigt kørekort eller foretaget af en virksomhed, som ikke er indehaver af en gyldig fællesskabstilladelse. |
| --- | --- |

5.

Transport af passagerer eller varer uden gyldigt kørekort eller foretaget af en virksomhed, som ikke er indehaver af en gyldig fællesskabstilladelse.

| 6. | Føreren, der anvender et kørekort, som er forfalsket, som han ikke er indehaver af, eller som er erhvervet på grundlag af falske erklæringer og/eller forfalskede dokumenter. |
| --- | --- |

6.

Føreren, der anvender et kørekort, som er forfalsket, som han ikke er indehaver af, eller som er erhvervet på grundlag af falske erklæringer og/eller forfalskede dokumenter.

| 7. | Kørsel med gods, hvor den maksimalt tilladte totalvægt overskrides med 20 % eller derover for køretøjer, hvis tilladte totalvægt overstiger 12 tons, og hvor den maksimalt tilladte totalvægt overskrides med 25 % eller derover for køretøjer, hvis tilladte totalvægt ikke overstiger 12 tons. |
| --- | --- |

7.

Kørsel med gods, hvor den maksimalt tilladte totalvægt overskrides med 20 % eller derover for køretøjer, hvis tilladte totalvægt overstiger 12 tons, og hvor den maksimalt tilladte totalvægt overskrides med 25 % eller derover for køretøjer, hvis tilladte totalvægt ikke overstiger 12 tons.

---

RÅDETS BEGRUNDELSE

I.   INDLEDNING

Kommissionen forelagde forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fælles regler om betingelser for udøvelse af vejtransporterhvervet den 25. maj 2007 som et ud af tre forslag i den såkaldte »vejtransportpakke« (1).

Den 21. maj 2008 vedtog Europa-Parlamentet sin førstebehandlingsudtalelse.

Den 9. januar 2009 vedtog Rådet sin fælles holdning i overensstemmelse med traktatens artikel 251.

Rådet har under sit arbejde taget hensyn til udtalelserne fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg. Regionsudvalget har besluttet ikke at afgive udtalelse om de tre forslag.

II.   ANALYSE AF DEN FÆLLES HOLDNING

1.   Generelt

I overensstemmelse med konklusionerne om transportsektorens bidrag til Lissabonstrategien fra Det Europæiske Råds forårsmøde 2007 besluttede Kommissionen at fremsætte forslag om fornyet gennemgang af de eksisterende lovgivningsrammer for adgang til vejtransporterhvervet og til markedet for international godskørsel samt til det internationale marked for buskørsel for bl.a. at sikre, at de administrative byrder er rimelige og afbalancerede. De nye forslag har samlet set til formål at modernisere, erstatte og sammenskrive bestemmelserne om vejtransporterhvervet og adgangen til markederne for vejtransport.

Forslaget til forordning om fælles regler om betingelser for udøvelse af vejtransporterhvervet tager sigte på at indføre ensartede og håndhævelige bestemmelser om adgangen til transporterhvervet. Det vil endvidere bidrage til gennemførelsen af Lissabonstrategiens mål, eftersom der vil blive mere loyale konkurrencevilkår i sektoren og mere gennemskuelige forhold for vognmandskunderne. Det vil i sidste ende bidrage til en mere effektiv og bedre transportbetjening. Og da vejtransport er den dominerende transportform i industriens produktions- og distributionssystem, vil EU's konkurrenceevne blive stærkere.

2.   De vigtigste politiske spørgsmål

i)   Genstand, anvendelsesområde og definitioner

Rådet fulgte i vidt omfang Kommissionens forslag om at præcisere og harmonisere retsreglerne. Rådet præciserede imidlertid, at denne forordning ikke finder anvendelse på virksomheder, der udelukkende udøver ikke-erhvervsmæssig eller gratis buskørsel, eller på virksomheder, der udøver vejtransporterhvervet udelukkende med motorkøretøjer, hvis hastighed ikke kan overstige 40 km/t. Den sidste undtagelse blev også foreslået af Europa-Parlamentet. Derudover fastsætter den fælles holdning, at medlemsstaterne kan fritage udøvere af vejtransporterhvervet for at opfylde bestemmelserne i denne forordning, når de udelukkende udfører indenlandske transporter, som kun har ringe betydning for transportmarkedet som følge af arten af det transporterede gods eller kørselsstrækningens korthed.

Europa-Parlamentet fulgte i vidt omfang Kommissionens forslag.

ii)   Transportleder

I Kommissionens forslag anføres det, hvilke forbindelser der skal være mellem den person, der opfylder kravene til faglige kvalifikationer (»transportlederen«), og den virksomhed, hvis transportarbejde vedkommende anses for at lede. Den pågældende skal være ansat og aflønnet af virksomheden.

Eftersom han anses for faktisk at lede virksomhedens transportarbejde på permanent basis, må han tage ansvaret for følgerne af sine beslutninger og bliver dermed ansvarlig for overtrædelser, der begås som led i det arbejde, han leder. Dette ansvar er det, der gælder i henhold til denne forordning, men det udelukker ikke, at den pågældende kan blive draget til ansvar strafferetligt eller økonomisk i henhold til hver medlemsstats egen lovgivning. At små vognmænd får mulighed for at benytte en anden (»ekstern«) transportleder for at kunne kvalificere sig skyldes især ønsket om at styrke deres uafhængighed over for større transportvirksomheder, der overlader ladninger til dem, og således beskytte dem mod skjulte ansættelsesforhold.

Rådet fulgte generelt Kommissionens forslag. Den fælles holdning præciserer imidlertid forskellene mellem en »intern« og en »ekstern« transportleder, bl.a. ved at opstille forskellige krav til transportledere, f.eks. bopæl i Fællesskabet. En transportleder er en uafhængig person, der er udpeget af en virksomhed, og som i denne egenskab leder transportarbejdet, f.eks. opgaver vedrørende forvaltning af vedligeholdelse og pasning af køretøjerne, kontrol med kontrakter og transportdokumenter, grundlæggende regnskabsføring, fordeling af ladninger eller tjenesteydelser på chauffører og køretøjer samt kontrol med sikkerhedsprocedurerne. Den eksterne leder kan lede transportarbejdet for op til fire forskellige virksomheder, som udfører transporter med en kombineret samlet flåde på højst 50 køretøjer. Medlemsstaterne kan i den forbindelse beslutte at fastsætte et lavere tal for antallet af virksomheder og/eller antallet af den samlede flådes køretøjer. Det fastsættes endvidere i den fælles holdning, at medlemsstaterne kan forbyde eller begrænse en intern transportleders mulighed for også at være ekstern transportleder i en anden virksomhed.

Europa-Parlamentet fulgte også nøje Kommissionens forslag. Det præciserede dog ligesom Rådet den ægte forbindelse mellem transportvirksomhed og (intern) transportleder. For så vidt angår den eksterne transportleder foreslog Europa-Parlamentet, at den nationale kompetente myndighed skal fastsætte det maksimale antal køretøjer, som transportlederen må forvalte.

iii)   Opfyldelse af etableringskravet

Kommissionens forslag fastsætter fælles regler for at sikre, at det kun er virksomheder med et faktisk etableret og stabilt forretningssted, der kan få tilladelse til at udøve transportledererhvervet. Formålet hermed er at sikre, at alle virksomheder er undergivet samme grad af overvågning, og at undgå, at visse af dem undslipper overvågning fra myndighederne i etableringsmedlemsstaten. Stabil og faktisk etablering omfatter desuden et kontor, indregistrerede køretøjer og en driftscentral.

Rådet fulgte Kommissionens forslag bortset fra, at det slettede kravet om, at der skulle være et tilstrækkeligt antal parkeringspladser til, at virksomhedens køretøjer kunne benytte dem regelmæssigt.

Europa-Parlamentet fulgte i vidt omfang Kommissionens tilgang.

iv)   Opfyldelse af vandelskravet

Kommissionens forslag indeholder en liste over alvorlige overtrædelser af fællesskabsreglerne, som kan føre til ikke-opfyldelse af vandelskravet, også selv om de begås i andre medlemsstater. Det anføres også, at gentagne mindre overtrædelser kan betragtes som alvorlige. Det tildeler Kommissionen gennemførelsesbeføjelser til at udarbejde en fælles liste over sådanne overtrædelser, der er en forudsætning for enhver organiseret informationsudveksling mellem medlemsstaterne og for fastlæggelsen af fælles tærskler for inddragelse af tilladelser.

Rådet følger nøje Kommissionens forslag. Rådet slettede dog henvisningen til gentagne mindre overtrædelser og tilføjede dyretransport som et af de krav, som en transportleder eller en virksomhed skal overholde. Rådet præciserer desuden proceduren i forbindelse med de alvorligste overtrædelser, jf. bilag III, hvor Rådet fjernede muligheden for tilpasning efter udvalgsproceduren. I den forbindelse giver den fælles holdning de kompetente myndigheder mandat til i de alvorligste tilfælde af overtrædelser at beslutte, hvorvidt ikke-opfyldelse af vandelskravet vil være en uforholdsmæssigt kraftig reaktion i et konkret individuelt tilfælde.

Europa-Parlamentet fulgte i vidt omfang Kommissionens forslag. Europa-Parlamentet udelod dog ligesom Rådet henvisningen til gentagne mindre overtrædelser. Europa-Parlamentet sætter desuden den 1. januar 2010 som frist for Kommissionens vedtagelse af en liste over, hvilke kategorier og typer af overtrædelser og hvilke grader af alvorlighed der kan føre til ikke-opfyldelse af vandelskravet.

v)   Nye indikatorer til måling af en virksomhed økonomiske grundlag

Kommissionens forslag indfører mere præcise indikatorer til måling af en virksomheds økonomiske grundlag. Virksomhederne eller medlemsstaterne har to valgmuligheder: enten skal omsætningsaktiver og likviditetsgrad (ifølge terminologien i fjerde regnskabsdirektiv) i henhold til virksomhedens årsregnskab være af en vis størrelse, eller også skal virksomheden godtgøre sit økonomiske grundlag ved en bankgaranti. De foreslåede økonomiske indikatorer er dem, der sædvanligvis anvendes uden for økonomisk analyse for at vurdere en virksomheds evne til at betale sin kortsigtede gæld.

Rådet slettede henvisningen til likviditetsgrad, men gav til gengæld en virksomhed mulighed for at dokumentere sit økonomiske grundlag ved en erklæring, som f.eks. en erhvervsmæssig ansvarsforsikring, fra en eller flere banker eller andre pengeinstitutter, herunder forsikringsselskaber.

Europa-Parlamentet besluttede også at slette henvisningen til likviditetsgrad og at tillade, at en forsikring kan betragtes som bevis for virksomhedens økonomiske grundlag. Europa-Parlamentet foreslog desuden, at kapitalgrundlaget oplyses ved fremlæggelse af en statusopgørelse eller en skatteopgørelse. Personer, der søger om vejtransporttilladelse for første gang, skal fremlægge en bekræftet åbningsbalance. Endelig foreslog Europa-Parlamentet at tilpasse valutakursen på årsbasis i stedet for hvert femte år.

vi)   Opfyldelse af kravet om faglige kvalifikationer

Kommissionens forslag indfører en fælles fremgangsmåde, der kombinerer et kursus med en obligatorisk prøve, som skal kontrollere de faglige kvalifikationer, og som skal bestås af alle ansøgere, også hvis de har erhvervserfaring eller er indehavere af et eksamensbevis. Derudover fastsætter det et minimumssystem for godkendelse af kursus- og prøvecentre og opfordrer medlemsstaterne til at udveksle erfaringer på området. Endelig bortfalder medlemsstaternes mulighed for at fastsætte forskellige kvalifikationsniveauer for indenlandsk og international transport.

Rådet slettede bestemmelsen om et obligatorisk kursus for at blive transportleder. Rådets fælles holdning foreskriver desuden, at medlemsstaterne kan fritage indehavere af visse kvalifikationer fra højere eller tekniske uddannelsesinstitutioner, der er udstedt i den pågældende medlemsstat, for visse dele af prøven ligesom indehavere af beviser for faglige kvalifikationer, der er gyldige for nationale transporter i den pågældende medlemsstat. Endelig giver Rådet medlemsstaterne mulighed for at fritage personer, der vedvarende har ledet en virksomhed, der foretager godskørsel eller buskørsel i en medlemsstat i de sidste 15 år, for prøven.

Europa-Parlamentet besluttede også at slette bestemmelsen om et obligatorisk kursus, men gav til gengæld medlemsstaterne mulighed for at fremme regelmæssige kurser for transportledere. Europa-Parlamentet accepterede også, at medlemsstaterne kan fritage personer, der har mindst ti års uafbrudt praktisk erfaring i en transportvirksomhed på lederniveau, for en prøve. For at undgå misbrug, f.eks. i form af »turistprøver« forudser Europa-Parlamentet, at en person kun kan tage prøven i den medlemsstat, hvor han har sin bopæl. Det foreslås desuden, at kriterierne for godkendelse af organisationer, der står for uddannelse og eksamination af transportlederansøgere, er indbyrdes forenelige. Endelig indførte Europa-Parlamentet en forpligtelse for transportledere til efter en periode på fem års fravær fra erhvervet at gennemgå et genopfriskningskursus.

viii)   Tilladelse og overvågning

Kommissionens forslag sigter mod at give de myndigheder, som medlemsstaterne har udpeget til at overvåge, om virksomhederne lever op til forordningens krav, en større rolle. Forslaget indfører fælles principper, som skal gøre reglerne for adgang til erhvervet mere gennemskuelige, mere sammenlignelige og i sidste ende mere troværdige. Endvidere fastsætter forslaget frister for myndighedernes sagsbehandling og frister, som en virksomhed kan få til at bringe sine forhold i orden for ikke at blive pålagt en sanktion. Det pålægger også de kompetente myndigheder at advare virksomheder, der står i fare for ikke længere at opfylde forordningens krav. Forslaget fastsætter graduerede sanktioner, der går fra delvis inddragelse til fortabelse af tilladelsen som transportleder. For så vidt angår kontrol indebærer forslaget målrettet kontrol, som medlemsstaterne skal foretage hyppigere end hvert femte år som efter de nugældende regler.

Rådet følger i princippet Kommissionens forslag, men besluttede at indføre nogle bestemmelser for at harmonisere og forenkle de ledende principper. Medlemsstaterne kan udstede forskellige tilladelser til virksomheder, der kun udfører nationale transporttjenester. Medlemsstaterne kan afkorte fristen, inden for hvilken virksomheden skal underrette om ændringer i de data, der blev anvendt til ansøgningen om tilladelsen. Medlemsstaterne har desuden mulighed for at udvide fristen for behandlingen af ansøgningen om en tilladelse. Indtil den 31. december 2012 kontrollerer den kompetente myndighed i tvivlstilfælde, at transportlederen ikke er blevet erklæret uegnet til at lede en virksomheds transportarbejde i en medlemsstat, mens den kompetente myndighed fra 1. januar 2013 skal gøre dette ved at søge i de nationale elektroniske registre. Den fælles holdning indfører også fremgangsmåden med at tilpasse intervallerne mellem virksomhedskontrollerne til det tekniske fremskridt. Medlemsstaterne skal indtil 2015 foretage kontrol mindst hvert femte år, mens kontrollerne fra 2015 vil blive foretaget i henhold til et risikoklassificeringssystem.

Europa-Parlamentet foretog også et par ændringer i Kommissionens forslag. Fra den 1. januar 2012 kontrollerer den kompetente myndighed i tvivlstilfælde, at transportlederen ikke er blevet erklæret uegnet til at lede en virksomheds transportarbejde i en medlemsstat. Med hensyn til intervallerne mellem kontrollerne kan Kommissionen ændre femårsperioden for regelmæssig kontrol efter forskriftsproceduren med kontrol. Medlemsstaterne har desuden mulighed for at kræve kurser og en prøve for transportlederne i virksomheder, hvis tilladelse er blevet suspenderet eller trukket tilbage. Endelig præciseres det, at sanktioner kun anvendes for en transportleder, hvis han er ansvarlig for de respektive overtrædelser.

viii)   Det nationale elektroniske register

I Kommissionens forslag fastsættes det, at alle medlemsstaterne skal oprette et elektronisk transportvirksomhedsregister, der ved udgangen af 2010 skal være koblet sammen i hele Fællesskabet. Det fastsætter også, at der til brug for informationsudvekslingen skal udpeges nationale kontaktpunkter, og det angiver, hvilke procedurer der skal følges.

Rådet støttede i princippet Kommissionens forslag om at oprette nationale elektroniske registre. Der blev dog indført nogle supplerende bestemmelser. Inden den 1. juni 2009 skal Kommissionen udstede retningslinjer for registerets struktur. Medlemsstaterne skal oprette deres nationale register 24 måneder efter forordningens ikrafttrædelsesdato, dvs. 20 dage efter dens offentliggørelse. De nationale registre skal være koblet sammen inden den 31. december 2012. Medlemsstater skal først fra 2016 indføre alvorlige overtrædelser i det nationale register. Alle angivne frister kan i øvrigt ændres og (om nødvendigt) udsættes efter udvalgsproceduren. Endelig opfordres Kommissionen til i sin rapport at gennemgå, hvordan de nationale elektroniske registre fungerer, og hvilke elementer de omfatter.

Europa-Parlamentet foreslår en offentlig og en privat afdeling i det nationale elektroniske register. Det er kun de kompetente myndigheder, der skal have adgang til sidstnævnte og på særlige betingelser (dvs. med særlige beføjelser på vejtransportområdet og edsvorne ansatte). Europa-Parlamentet foreslår endvidere at oprette et register over transportledere. Mens Europa-Parlamentet ønsker at medtage registreringsmærker for køretøjer, der opererer uden for etableringsmedlemsstaten, i registret, fastsætter Rådets fælles holdning, at Kommissionen i 2009 kan befale at medtage registreringsmærker. Endelig foreslår Europa-Parlamentet, at den kompetente myndighed er ansvarlig for at ajourføre og føre det elektroniske register.

3.   Andre politiske spørgsmål

Rådet besluttede at ændre »sanction« til »penalty« i den engelske udgave.

Rådet besluttede at slette bestemmelserne om hævdvundne rettigheder, dvs. at fritage virksomheder, der kan godtgøre, at de i en medlemsstat har fået tilladelse til at foretage godskørsel eller buskørsel, for at bevise deres faglige kvalifikationer.

Rådet ændrede bestemmelserne om rapporteringsforpligtelserne for at mindske den administrative byrde.

Rådets fælles holdning fastsætter, at forordningen anvendes anvendelse 24 måneder (i stedet for 18 måneder) efter dens ikrafttræden.

Rådet besluttede at præcisere bilag II ved at tilføje en række sikkerhedselementer, hvoraf mindst to skal indgå i dokumenterne.

Rådet udarbejdede bilag III, der indeholder en liste over de alvorligste overtrædelser.

4.   Europa-Parlamentets øvrige ændringsforslag

Yderligere ændringer, der ikke indgår i den fælles holdning, vedrører:

| — | henvisning til sikre databærere som en betingelse i forbindelse med kravet om etablering |
| --- | --- |

—

henvisning til sikre databærere som en betingelse i forbindelse med kravet om etablering

| — | forpligtelse til, at medlemsstaterne underretter Kommissionen om de attester, de anerkender som bevis på faglig dygtighed |
| --- | --- |

—

forpligtelse til, at medlemsstaterne underretter Kommissionen om de attester, de anerkender som bevis på faglig dygtighed

| — | henvisning til arkivering af data og databeskyttelse som fællesskabsregler, hvis ikke-overholdelse kan drage en transportleders vandel i tvivl |
| --- | --- |

—

henvisning til arkivering af data og databeskyttelse som fællesskabsregler, hvis ikke-overholdelse kan drage en transportleders vandel i tvivl

| — | henvisning til et forbud mod at overdrage beviset for faglige kvalifikationer til juridiske personer |
| --- | --- |

—

henvisning til et forbud mod at overdrage beviset for faglige kvalifikationer til juridiske personer

| — | afkortelse af en virksomheds frist til at erstatte en transportleder |
| --- | --- |

—

afkortelse af en virksomheds frist til at erstatte en transportleder

| — | udeladelse af muligheden for at udsætte sammenkoblingen af de nationale registre efter forskriftsproceduren med kontrol |
| --- | --- |

—

udeladelse af muligheden for at udsætte sammenkoblingen af de nationale registre efter forskriftsproceduren med kontrol

| — | afkortelse af en virksomheds frist til at påvise, at den råder over et faktisk etableret og varigt forretningssted |
| --- | --- |

—

afkortelse af en virksomheds frist til at påvise, at den råder over et faktisk etableret og varigt forretningssted

| — | anmodning om en undersøgelse af en eventuel medtagelse af taxaer i forordningens anvendelsesområde |
| --- | --- |

—

anmodning om en undersøgelse af en eventuel medtagelse af taxaer i forordningens anvendelsesområde

| — | forslag om at anvende forordningen fra den 1. juni 2009. |
| --- | --- |

—

forslag om at anvende forordningen fra den 1. juni 2009.

III.   KONKLUSION

Rådet har ved udarbejdelsen af sin fælles holdning taget fuldt hensyn til Kommissionens forslag og Europa-Parlamentet førstebehandlingsudtalelse. Med hensyn til Europa-Parlamentets ændringer bemærker Rådet, at en lang række ændringer allerede er — fuldt ud, delvist eller indholdsmæssigt — medtaget i dets fælles holdning.

---

(1)  De to andre lovgivningsforslag er:

| — | forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fælles regler for adgang til markedet for international godskørsel (omarbejdning) |
| --- | --- |

—

forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fælles regler for adgang til markedet for international godskørsel (omarbejdning)

| — | forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fælles regler for adgang til markedet for buskørsel (omarbejdning). |
| --- | --- |

—

forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fælles regler for adgang til markedet for buskørsel (omarbejdning).

---

| 17.3.2009 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | CE 62/25 |
| --- | --- | --- | --- |

17.3.2009

DA

Den Europæiske Unions Tidende

CE 62/25

---

FÆLLES HOLDNING (EF) Nr. 6/2009

fastlagt af Rådet den 9. januar 2009

med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. .../2009 af ... om fælles regler for adgang til det internationale marked for buskørsel (omarbejdning)

(EØS-relevant tekst)

(2009/C 62 E/02)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 71,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),

efter høring af Regionsudvalget,

efter proceduren i traktatens artikel 251 (2), og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Der skal foretages en række væsentlige ændringer i Rådets forordning (EØF) nr. 684/92 af 16. marts 1992 om fælles regler for international personbefordring med bus (3) og i Rådets forordning (EF) nr. 12/98 af 11. december 1997 om betingelserne for transportvirksomheders adgang til at udføre personbefordring ad vej i en medlemsstat, hvor de ikke er hjemmehørende (4). Af klarheds- og forenklingshensyn bør forordningerne omarbejdes og konsolideres i én forordning. |
| --- | --- |

(1)

Der skal foretages en række væsentlige ændringer i Rådets forordning (EØF) nr. 684/92 af 16. marts 1992 om fælles regler for international personbefordring med bus (3) og i Rådets forordning (EF) nr. 12/98 af 11. december 1997 om betingelserne for transportvirksomheders adgang til at udføre personbefordring ad vej i en medlemsstat, hvor de ikke er hjemmehørende (4). Af klarheds- og forenklingshensyn bør forordningerne omarbejdes og konsolideres i én forordning.

| (2) | Vedtagelsen af en fælles transportpolitik indebærer bl.a., at der fastsættes fælles regler for international personbefordring ad landevej og træffes bestemmelse om, under hvilke betingelser transportvirksomheder har adgang til at udføre interne transporter i en medlemsstat, hvor de ikke er hjemmehørende. |
| --- | --- |

(2)

Vedtagelsen af en fælles transportpolitik indebærer bl.a., at der fastsættes fælles regler for international personbefordring ad landevej og træffes bestemmelse om, under hvilke betingelser transportvirksomheder har adgang til at udføre interne transporter i en medlemsstat, hvor de ikke er hjemmehørende.

| (3) | For at sikre et sammenhængende regelsæt for international personbefordring med bus i hele Fællesskabet, bør denne forordning gælde for al international buskørsel på Fællesskabets område. Buskørsel fra medlemsstaterne til tredjelande er stadig i vid udstrækning underkastet bilaterale aftaler mellem medlemsstaterne og de pågældende tredjelande. Derfor bør forordningen ikke gælde for den strækning, der tilbagelægges i den medlemsstat, hvor der sker optagning eller afsætning, før de nødvendige aftaler mellem Fællesskabet og de berørte tredjelande er indgået. Forordningen bør dog gælde for transitmedlemsstaters område. |
| --- | --- |

(3)

For at sikre et sammenhængende regelsæt for international personbefordring med bus i hele Fællesskabet, bør denne forordning gælde for al international buskørsel på Fællesskabets område. Buskørsel fra medlemsstaterne til tredjelande er stadig i vid udstrækning underkastet bilaterale aftaler mellem medlemsstaterne og de pågældende tredjelande. Derfor bør forordningen ikke gælde for den strækning, der tilbagelægges i den medlemsstat, hvor der sker optagning eller afsætning, før de nødvendige aftaler mellem Fællesskabet og de berørte tredjelande er indgået. Forordningen bør dog gælde for transitmedlemsstaters område.

| (4) | Fri bevægelighed for tjenesteydelser er et grundlæggende princip i den fælles transportpolitik og indebærer, at transportvirksomheder fra alle medlemsstaterne uden forskelsbehandling på grundlag af nationalitet eller hjemsted skal have adgang til de internationale transportmarkeder. |
| --- | --- |

(4)

Fri bevægelighed for tjenesteydelser er et grundlæggende princip i den fælles transportpolitik og indebærer, at transportvirksomheder fra alle medlemsstaterne uden forskelsbehandling på grundlag af nationalitet eller hjemsted skal have adgang til de internationale transportmarkeder.

| (5) | Til international befordring af personer med bus bør der kræves en fællesskabstilladelse. Transportvirksomheder bør pålægges en forpligtelse til at opbevare en bekræftet kopi af fællesskabstilladelsen i hvert af deres køretøjer for at gøre det lettere for myndighederne at foretage en effektiv kontrol, især for myndigheder uden for den medlemsstat, hvor transportvirksomheden er etableret. Det bør fastsættes, hvilke betingelser der gælder for udstedelse af fællesskabstilladelserne, hvor længe de er gyldige og hvilke nærmere betingelser der gælder for deres brug. Der bør også fastlægges specifikationer for fællesskabstilladelsens og bekræftede kopiers format og andre kendetegn. |
| --- | --- |

(5)

Til international befordring af personer med bus bør der kræves en fællesskabstilladelse. Transportvirksomheder bør pålægges en forpligtelse til at opbevare en bekræftet kopi af fællesskabstilladelsen i hvert af deres køretøjer for at gøre det lettere for myndighederne at foretage en effektiv kontrol, især for myndigheder uden for den medlemsstat, hvor transportvirksomheden er etableret. Det bør fastsættes, hvilke betingelser der gælder for udstedelse af fællesskabstilladelserne, hvor længe de er gyldige og hvilke nærmere betingelser der gælder for deres brug. Der bør også fastlægges specifikationer for fællesskabstilladelsens og bekræftede kopiers format og andre kendetegn.

| (6) | Der bør på visse betingelser indføres en fleksibel ordning for speciel rutekørsel og for visse former for lejlighedsvis kørsel, således at markedets krav kan imødekommes. |
| --- | --- |

(6)

Der bør på visse betingelser indføres en fleksibel ordning for speciel rutekørsel og for visse former for lejlighedsvis kørsel, således at markedets krav kan imødekommes.

| (7) | Rutekørsel bør fortsat kun kunne udføres på grundlag af tilladelser, men med visse ændringer, navnlig for så vidt angår proceduren for meddelelse af tilladelse. |
| --- | --- |

(7)

Rutekørsel bør fortsat kun kunne udføres på grundlag af tilladelser, men med visse ændringer, navnlig for så vidt angår proceduren for meddelelse af tilladelse.

| (8) | Fremover bør der gives tilladelse til rutekørsel efter gennemførelse af proceduren for meddelelse af tilladelser medmindre der er klart angivne grunde til at give afslag, som skyldes ansøgerens forhold. Grundene til at give afslag under hensyn til det relevante marked, bør være, at betjening af den rute, med hensyn til hvilken der ansøges om tilladelse, ville have en væsentlig negativ virkning på den økonomiske levedygtighed for en tilsvarende rute, der drives i henhold til en eller flere tjenesteydelseskontrakter på de direkte berørte strækninger, eller at hovedformålet med kørslen ikke er at befordre passagerer mellem stoppesteder i forskellige medlemsstater. |
| --- | --- |

(8)

Fremover bør der gives tilladelse til rutekørsel efter gennemførelse af proceduren for meddelelse af tilladelser medmindre der er klart angivne grunde til at give afslag, som skyldes ansøgerens forhold. Grundene til at give afslag under hensyn til det relevante marked, bør være, at betjening af den rute, med hensyn til hvilken der ansøges om tilladelse, ville have en væsentlig negativ virkning på den økonomiske levedygtighed for en tilsvarende rute, der drives i henhold til en eller flere tjenesteydelseskontrakter på de direkte berørte strækninger, eller at hovedformålet med kørslen ikke er at befordre passagerer mellem stoppesteder i forskellige medlemsstater.

| (9) | Det bør sikres, at transportvirksomheder får adgang til national personbefordring med bus i medlemsstater, hvor de ikke er hjemmehørende, under hensyn til de særlige forhold, der gør sig gældende for de enkelte former for transport. Når en sådan cabotagekørsel udføres, bør den være underlagt fællesskabslovgivningen, f.eks. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 561/2006 af 15. marts 2006 om harmonisering af visse sociale bestemmelser inden for vejtransport (5), og den nationale lovgivning på bestemte områder, der er gældende i værtsmedlemsstaten. |
| --- | --- |

(9)

Det bør sikres, at transportvirksomheder får adgang til national personbefordring med bus i medlemsstater, hvor de ikke er hjemmehørende, under hensyn til de særlige forhold, der gør sig gældende for de enkelte former for transport. Når en sådan cabotagekørsel udføres, bør den være underlagt fællesskabslovgivningen, f.eks. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 561/2006 af 15. marts 2006 om harmonisering af visse sociale bestemmelser inden for vejtransport (5), og den nationale lovgivning på bestemte områder, der er gældende i værtsmedlemsstaten.

| (10) | Bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/71/EF af 16. december 1996 om udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser (6) anvendes på transportvirksomheder, der udfører cabotagekørsel. |
| --- | --- |

(10)

Bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/71/EF af 16. december 1996 om udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser (6) anvendes på transportvirksomheder, der udfører cabotagekørsel.

| (11) | Kun rutekørsel i forbindelse med international rutekørsel, men ikke kørsel i byer og forstæder, bør på visse betingelser, herunder navnlig anvendelse af værtsmedlemsstatens lovgivning, åbnes for transportvirksomheder, som ikke er hjemmehørende i medlemsstaten. |
| --- | --- |

(11)

Kun rutekørsel i forbindelse med international rutekørsel, men ikke kørsel i byer og forstæder, bør på visse betingelser, herunder navnlig anvendelse af værtsmedlemsstatens lovgivning, åbnes for transportvirksomheder, som ikke er hjemmehørende i medlemsstaten.

| (12) | Medlemsstaterne bør yde hinanden gensidig bistand med henblik på tilfredsstillende anvendelse af denne forordning. |
| --- | --- |

(12)

Medlemsstaterne bør yde hinanden gensidig bistand med henblik på tilfredsstillende anvendelse af denne forordning.

| (13) | De administrative formaliteter bør begrænses mest muligt, uden at den kontrol og de sanktioner, som kan sikre korrekt anvendelse og effektiv håndhævelse af denne forordning, dog opgives. Med henblik herpå bør de eksisterende bestemmelser om inddragelse af fællesskabstilladelsen gøres klarere og styrkes. De nuværende bestemmelser bør tilpasses, så alvorlige overtrædelser, der begås i en anden medlemsstat end etableringsmedlemsstaten, kan straffes effektivt. Sanktionerne bør ikke være diskriminerende og bør stå i et rimeligt forhold til overtrædelsernes grovhed. Der bør være mulighed for at indbringe afgørelser om sanktioner til prøvelse for en højere instans. |
| --- | --- |

(13)

De administrative formaliteter bør begrænses mest muligt, uden at den kontrol og de sanktioner, som kan sikre korrekt anvendelse og effektiv håndhævelse af denne forordning, dog opgives. Med henblik herpå bør de eksisterende bestemmelser om inddragelse af fællesskabstilladelsen gøres klarere og styrkes. De nuværende bestemmelser bør tilpasses, så alvorlige overtrædelser, der begås i en anden medlemsstat end etableringsmedlemsstaten, kan straffes effektivt. Sanktionerne bør ikke være diskriminerende og bør stå i et rimeligt forhold til overtrædelsernes grovhed. Der bør være mulighed for at indbringe afgørelser om sanktioner til prøvelse for en højere instans.

| (14) | Medlemsstaterne bør indføre alle alvorlige overtrædelser, der er begået af transportvirksomhederne, og som har medført sanktioner, i deres nationale elektroniske register over transportvirksomheder. |
| --- | --- |

(14)

Medlemsstaterne bør indføre alle alvorlige overtrædelser, der er begået af transportvirksomhederne, og som har medført sanktioner, i deres nationale elektroniske register over transportvirksomheder.

| (15) | For at styrke og lette udvekslingen af oplysninger mellem de nationale myndigheder bør medlemsstaterne udveksle relevante oplysninger mellem de nationale kontaktpunkter, der er oprettet i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. .../2009 af ... om fælles regler om betingelser for udøvelse af vejtransporterhvervet (7). |
| --- | --- |

(15)

For at styrke og lette udvekslingen af oplysninger mellem de nationale myndigheder bør medlemsstaterne udveksle relevante oplysninger mellem de nationale kontaktpunkter, der er oprettet i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. .../2009 af ... om fælles regler om betingelser for udøvelse af vejtransporterhvervet (7).

| (16) | De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne forordning bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse nr. 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (8). |
| --- | --- |

(16)

De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne forordning bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse nr. 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (8).

| (17) | Kommissionen bør navnlig tillægges beføjelser til at fastlægge udformningen af visse dokumenter, der skal bruges ved anvendelsen af denne forordning, og til at tilpasse bilag I og II til den tekniske udvikling. Da der er tale om generelle foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning ved at supplere den med nye ikke-væsentlige bestemmelser, skal foranstaltningerne vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 5a i afgørelse 1999/468/EF. |
| --- | --- |

(17)

Kommissionen bør navnlig tillægges beføjelser til at fastlægge udformningen af visse dokumenter, der skal bruges ved anvendelsen af denne forordning, og til at tilpasse bilag I og II til den tekniske udvikling. Da der er tale om generelle foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning ved at supplere den med nye ikke-væsentlige bestemmelser, skal foranstaltningerne vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 5a i afgørelse 1999/468/EF.

| (18) | Medlemsstaterne bør træffe de nødvendige foranstaltninger til gennemførelsen af denne forordning, navnlig hvad angår sanktioner, som bør være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsernes grovhed og have afskrækkende virkning. |
| --- | --- |

(18)

Medlemsstaterne bør træffe de nødvendige foranstaltninger til gennemførelsen af denne forordning, navnlig hvad angår sanktioner, som bør være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsernes grovhed og have afskrækkende virkning.

| (19) | Målet for denne forordning, nemlig at sikre et sammenhængende regelsæt for international personbefordring med bus i hele Fællesskabet, kan ikke i tilstrækkelig grad nås af medlemsstaterne og kan derfor på grund af handlingens omfang og virkninger bedre nås på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål — |
| --- | --- |

(19)

Målet for denne forordning, nemlig at sikre et sammenhængende regelsæt for international personbefordring med bus i hele Fællesskabet, kan ikke i tilstrækkelig grad nås af medlemsstaterne og kan derfor på grund af handlingens omfang og virkninger bedre nås på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål —

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

KAPITEL I

GENERELLE BESTEMMELSER

Artikel 1

Anvendelsesområde

1.   Denne forordning finder anvendelse på international personbefordring med bus på Fællesskabets område, som udføres for andres eller for egen regning af transportvirksomheder, der er etableret i en medlemsstat i overensstemmelse med denne stats lovgivning, med køretøjer, der er indregistreret i samme medlemsstat, og som ved deres indretning og udstyr er egnede og bestemt til at befordre mere end ni personer, føreren indbefattet, samt på tomkørsel i forbindelse med disse former for befordring.

Den omstændighed, at kørslen afbrydes af en strækning, der tilbagelægges med et andet transportmiddel, eller at der skiftes køretøj, berører ikke anvendelsen af denne forordning.

2.   I forbindelse med befordring fra en medlemsstat til et tredjeland og omvendt finder denne forordning anvendelse på den strækning, der under transit tilbagelægges i en medlemsstat. Den finder ikke anvendelse på den strækning, der tilbagelægges i den medlemsstat, hvor optagning eller afsætning finder sted, før den nødvendige aftale mellem Fællesskabet og det berørte tredjelande er indgået.

3.   Indtil de aftaler, der er omhandlet i stk. 2, er indgået, berører denne forordning ikke bestemmelser vedrørende befordring fra en medlemsstat til et tredjeland og omvendt, som henhører under bilaterale aftaler mellem en medlemsstat og de pågældende tredjelande.

4.   Denne forordning finder anvendelse på national personbefordring med bus for fremmed regning, som midlertidigt udføres af en transportvirksomhed, der ikke er hjemmehørende i den pågældende medlemsstat, jf. kapitel V.

Artikel 2

Definitioner

I denne forordning forstås ved:

| 1) | »international transport«:






  a) | kørsel med et køretøj, som kører fra en medlemsstat til en anden, med eller uden transit gennem en eller flere medlemsstater eller et eller flere tredjelande |
| --- | --- | --- |

1)

»international transport«:

a)

kørsel med et køretøj, som kører fra en medlemsstat til en anden, med eller uden transit gennem en eller flere medlemsstater eller et eller flere tredjelande

| b) | kørsel med et køretøj, som kører fra et afgangspunkt til et ankomstpunkt beliggende i samme medlemsstat med optagning eller afsætning af passagerer i en anden medlemsstat eller i et tredjeland |
| --- | --- |

b)

kørsel med et køretøj, som kører fra et afgangspunkt til et ankomstpunkt beliggende i samme medlemsstat med optagning eller afsætning af passagerer i en anden medlemsstat eller i et tredjeland

| c) | kørsel med et køretøj fra en medlemsstat til et tredjeland og omvendt, med eller uden transit gennem en eller flere medlemsstater eller et eller flere tredjelande |
| --- | --- |

c)

kørsel med et køretøj fra en medlemsstat til et tredjeland og omvendt, med eller uden transit gennem en eller flere medlemsstater eller et eller flere tredjelande

| d) | kørsel med et køretøj mellem tredjelande med transit gennem en eller flere medlemsstaters område |
| --- | --- |

d)

kørsel med et køretøj mellem tredjelande med transit gennem en eller flere medlemsstaters område

| 2) | »rutekørsel«: personbefordring efter faste tidsintervaller og i en bestemt trafikforbindelse, hvor på- og afstigning kan ske ved forud fastsatte stoppesteder |
| --- | --- |

2)

»rutekørsel«: personbefordring efter faste tidsintervaller og i en bestemt trafikforbindelse, hvor på- og afstigning kan ske ved forud fastsatte stoppesteder

| 3) | »speciel rutekørsel«: rutekørsel, uanset hvem der organiserer befordringen, af bestemte kategorier af passagerer, hvorved andre passagerer udelukkes |
| --- | --- |

3)

»speciel rutekørsel«: rutekørsel, uanset hvem der organiserer befordringen, af bestemte kategorier af passagerer, hvorved andre passagerer udelukkes

| 4) | »lejlighedsvis kørsel«: kørsel, der ikke er omfattet af definitionen af rutekørsel, herunder speciel rutekørsel, og hvis vigtigste kendetegn er, at det er grupper af passagerer, der er dannet på initiativ af kunden eller af transportvirksomheden selv, der befordres |
| --- | --- |

4)

»lejlighedsvis kørsel«: kørsel, der ikke er omfattet af definitionen af rutekørsel, herunder speciel rutekørsel, og hvis vigtigste kendetegn er, at det er grupper af passagerer, der er dannet på initiativ af kunden eller af transportvirksomheden selv, der befordres

| 5) | »personbefordring for egen regning«: personbefordring, som en fysisk eller juridisk person udfører uden gevinst for øje og i ikke-erhvervsmæssigt øjemed, hvor






  — | kun udgør en biaktivitet for denne fysiske eller juridiske person |
| --- | --- | --- |

5)

»personbefordring for egen regning«: personbefordring, som en fysisk eller juridisk person udfører uden gevinst for øje og i ikke-erhvervsmæssigt øjemed, hvor

—

kun udgør en biaktivitet for denne fysiske eller juridiske person

| — | de benyttede køretøjer er denne fysiske eller juridiske persons ejendom, er købt på afbetaling af denne eller er omfattet af en langvarig leasingaftale, og de føres af et medlem af denne fysiske eller juridiske persons personale eller af den fysiske person selv eller af personale, der er ansat af virksomheden eller stillet til dens rådighed i henhold til en kontraktlig forpligtelse |
| --- | --- |

—

de benyttede køretøjer er denne fysiske eller juridiske persons ejendom, er købt på afbetaling af denne eller er omfattet af en langvarig leasingaftale, og de føres af et medlem af denne fysiske eller juridiske persons personale eller af den fysiske person selv eller af personale, der er ansat af virksomheden eller stillet til dens rådighed i henhold til en kontraktlig forpligtelse

| 6) | »værtsmedlemsstat«: en medlemsstat, hvor en transportvirksomhed udfører transport, ud over i den medlemsstat, hvor transportvirksomheden er etableret |
| --- | --- |

6)

»værtsmedlemsstat«: en medlemsstat, hvor en transportvirksomhed udfører transport, ud over i den medlemsstat, hvor transportvirksomheden er etableret

| 7) | »cabotagekørsel«: enten






  — | national personbefordring med bus for fremmed regning, som en transportvirksomhed udfører i en begrænset periode i en værtsmedlemsstat, eller |
| --- | --- | --- |

7)

»cabotagekørsel«: enten

—

national personbefordring med bus for fremmed regning, som en transportvirksomhed udfører i en begrænset periode i en værtsmedlemsstat, eller

| — | medtagning og afsætning af passagerer i samme medlemsstat under international rutekørsel i overensstemmelse med bestemmelserne i denne forordning, forudsat at det ikke er hovedformålet med kørslen |
| --- | --- |

—

medtagning og afsætning af passagerer i samme medlemsstat under international rutekørsel i overensstemmelse med bestemmelserne i denne forordning, forudsat at det ikke er hovedformålet med kørslen

| 8) | »alvorlig overtrædelse af fællesskabslovgivningen om vejtransport«: overtrædelser, der kan medføre, at vandelskravet ikke er opfyldt, jf. artikel 6, stk. 1 og 2, i forordning (EF) nr. .../2009 og/eller tidsbegrænset eller varig tilbagekaldelse af fællesskabstilladelsen. |
| --- | --- |

8)

»alvorlig overtrædelse af fællesskabslovgivningen om vejtransport«: overtrædelser, der kan medføre, at vandelskravet ikke er opfyldt, jf. artikel 6, stk. 1 og 2, i forordning (EF) nr. .../2009 og/eller tidsbegrænset eller varig tilbagekaldelse af fællesskabstilladelsen.

Artikel 3

Fri udøvelse af befordringsvirksomhed

1.   En transportvirksomhed, der udfører personbefordring for andres regning, kan i henhold til denne forordning udføre rutekørsel, herunder speciel rutekørsel og lejlighedsvis rutekørsel med bus uden forskelsbehandling på grundlag af nationalitet eller etableringssted, hvis den:

| a) | i den medlemsstat, hvor den er etableret, har tilladelse til at udføre personbefordring med bus i form af rutekørsel, herunder speciel rutekørsel, eller lejlighedsvis kørsel, i overensstemmelse med de vilkår for markedsadgang, der er fastsat i den nationale lovgivning |
| --- | --- |

a)

i den medlemsstat, hvor den er etableret, har tilladelse til at udføre personbefordring med bus i form af rutekørsel, herunder speciel rutekørsel, eller lejlighedsvis kørsel, i overensstemmelse med de vilkår for markedsadgang, der er fastsat i den nationale lovgivning

| b) | opfylder betingelserne i fællesskabsbestemmelserne om adgang til erhvervet med personbefordring ad landevej i national og international transport, og |
| --- | --- |

b)

opfylder betingelserne i fællesskabsbestemmelserne om adgang til erhvervet med personbefordring ad landevej i national og international transport, og

| c) | overholder de bestemmelser vedrørende krav til førere og køretøjer, som er fastsat i navnlig Rådets direktiv 92/6/EØF af 10. februar 1992 om montering og anvendelse af hastighedsbegrænsende anordninger i visse klasser af motorkøretøjer i Fællesskabet (9), Rådets direktiv 96/53/EF af 25. juli 1996 om fastsættelse af de største tilladte dimensioner i national og international trafik og største tilladte vægt i international trafik for visse vejkøretøjer i brug i Fællesskabet (10), og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/59/EF af 15. juli 2003 om grundlæggende kvalifikationskrav og efteruddannelseskrav for førere af visse køretøjer, der benyttes til godstransport eller personbefordring ad vej (11). |
| --- | --- |

c)

overholder de bestemmelser vedrørende krav til førere og køretøjer, som er fastsat i navnlig Rådets direktiv 92/6/EØF af 10. februar 1992 om montering og anvendelse af hastighedsbegrænsende anordninger i visse klasser af motorkøretøjer i Fællesskabet (9), Rådets direktiv 96/53/EF af 25. juli 1996 om fastsættelse af de største tilladte dimensioner i national og international trafik og største tilladte vægt i international trafik for visse vejkøretøjer i brug i Fællesskabet (10), og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/59/EF af 15. juli 2003 om grundlæggende kvalifikationskrav og efteruddannelseskrav for førere af visse køretøjer, der benyttes til godstransport eller personbefordring ad vej (11).

2.   En transportvirksomhed, der udfører personbefordring for egen regning i henhold til artikel 1, kan udføre befordring, som omhandlet i artikel 5, stk. 5, uden forskelsbehandling på grundlag af nationalitet eller etableringssted, hvis den:

| a) | i den medlemsstat, hvor den er etableret, har tilladelse til at udføre personbefordring med bus på de betingelser for adgang til markedet, der er fastsat i national lovgivning |
| --- | --- |

a)

i den medlemsstat, hvor den er etableret, har tilladelse til at udføre personbefordring med bus på de betingelser for adgang til markedet, der er fastsat i national lovgivning

| b) | overholder de bestemmelser vedrørende krav til førere og køretøjer, som er fastsat i navnlig direktiv 92/6/EØF, direktiv 96/53/EF og direktiv 2003/59/EF. |
| --- | --- |

b)

overholder de bestemmelser vedrørende krav til førere og køretøjer, som er fastsat i navnlig direktiv 92/6/EØF, direktiv 96/53/EF og direktiv 2003/59/EF.

KAPITEL II

FÆLLESSKABSTILLADELSE OG MARKEDSADGANG

Artikel 4

Fællesskabstilladelse

1.   Til international personbefordring med bus kræves en fællesskabstilladelse, som er udstedt af de kompetente myndigheder i etableringsmedlemsstaten.

2.   De kompetente myndigheder i etableringsmedlemsstaten overdrager indehaveren originaleksemplaret af fællesskabstilladelsen, som skal opbevares af transportvirksomheden samt et antal bekræftede kopier svarende til det antal køretøjer til international personbefordring, indehaveren af tilladelsen råder over, uanset om disse køretøjer ejes helt, eller på et andet grundlag, navnlig i kraft af en afbetalingsaftale eller en leje- eller leasingkontrakt.

Fællesskabstilladelsen og de bekræftede kopier heraf skal være i overensstemmelse med modellen i bilag I. Den skal indeholde mindst to af de sikkerhedselementer, der er opført i bilag I.

Kommissionen tilpasser bilag I og II til den tekniske udvikling. Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 26, stk. 2.

Fællesskabstilladelsen og de bekræftede kopier heraf skal forsynes med den udstedende myndigheds segl samt en underskrift og et serienummer. Fællesskabstilladelsernes serienumre og de bekræftede kopier heraf skal indføres i det nationale elektroniske register over transportvirksomheder, jf. artikel 16 i forordning (EF) nr. .../2009, blandt oplysningerne om transportvirksomheden.

3.   Fællesskabstilladelsen udstedes til transportvirksomheden og kan ikke overdrages. En bekræftet kopi af fællesskabstilladelsen skal opbevares i hver af transportvirksomhedens køretøjer og på forlangende forevises kontrolpersonalet.

4.   Fællesskabstilladelsen udstedes for en periode på indtil ti år, som kan forlænges.

Fællesskabstilladelser og bekræftede kopier heraf, der er udstedt inden denne forordnings anvendelsesdato, forbliver gyldige indtil udløbsdatoen.

5.   I forbindelse med indgivelse af ansøgning om fællesskabstilladelse eller forlængelse af en fællesskabstilladelse i henhold til stk. 4, skal de kompetente myndigheder i etableringsmedlemsstaten kontrollere, om transportvirksomheden opfylder eller stadig opfylder betingelserne i artikel 3, stk. 1.

6.   Er betingelserne i artikel 3, stk. 1, ikke opfyldt, skal de kompetente myndigheder i etableringsmedlemsstaten ved en begrundet afgørelse afslå udstedelse eller fornyelse af fællesskabstilladelsen eller tilbagekalde tilladelsen.

7.   Medlemsstaterne garanterer, at en transportvirksomhed, der ansøger om eller har fået en fællesskabstilladelse, kan indbringe en afgørelse truffet af de kompetente myndigheder i etableringsmedlemsstaten om afslag på ansøgningen eller tilbagekaldelse af tilladelsen til prøvelse for en højere instans.

8.   Medlemsstaterne kan træffe afgørelse om, at fællesskabstilladelsen også skal gælde for udførelse af nationale transporter.

Artikel 5

Adgang til markedet

1.   Rutekørsel skal kunne benyttes af alle idet det dog eventuelt kan kræves, at der foretages reservation.

Der kræves tilladelse til rutekørsel i overensstemmelse med bestemmelserne i kapitel III.

Til rutekørsel fra en medlemsstat til et tredjeland og omvendt kræves der tilladelse i overensstemmelse med den bilaterale aftale mellem medlemsstaten og tredjelandet og, hvor det er relevant, den medlemsstat, der passeres i transit, så længe den nødvendige aftale mellem Fællesskabet og det pågældende tredjeland ikke er indgået.

Karakteren af rutekørsel ændres ikke ved, at driftsvilkårene for kørslen tilpasses.

Tilrettelæggelse af parallel eller midlertidig kørsel for samme passagerkreds som for den eksisterende rutekørsel, samt den omstændighed, at den eksisterende rutekørsel foretages uden stop ved visse stoppesteder eller med stop ved yderligere stoppesteder, er underkastet de samme regler som den eksisterende rutekørsel.

2.   Speciel rutekørsel omfatter bl.a.:

| a) | befordring af arbejdstagere mellem bopæl og arbejde |
| --- | --- |

a)

befordring af arbejdstagere mellem bopæl og arbejde

| b) | befordring af skoleelever og studerende mellem bopæl og uddannelsesinstitution. |
| --- | --- |

b)

befordring af skoleelever og studerende mellem bopæl og uddannelsesinstitution.

Karakteren af rutekørsel ændres ikke ved, at den specielle rutekørsel tilrettelægges efter brugernes varierende behov.

Der kræves ikke tilladelse til speciel rutekørsel efter kapitel III, såfremt sådan kørsel er omfattet af en aftale mellem tilrettelæggeren og transportvirksomheden.

3.   Der kræves ikke tilladelse til lejlighedsvis kørsel efter kapitel III.

Udførelse af parallel eller midlertidig kørsel, der kan sammenlignes med eksisterende rutekørsel, og som tager sigte på samme passagerkreds, kræver dog godkendelse efter proceduren i kapitel III.

Lejlighedsvis kørsel mister ikke sin karakter af lejlighedsvis kørsel, fordi den foretages med en vis regelmæssighed.

Lejlighedsvis kørsel kan udføres af en gruppe transportvirksomheder, der handler på samme ordregivers vegne, og passagererne kan tage en forbindelse undervejs på et af medlemsstaternes områder med en anden transportvirksomhed fra samme gruppe.

Kommissionen fastsætter procedurerne for at meddele kompetente myndigheder i de pågældende medlemsstater navnene på disse transportvirksomheder og tilslutningspunkterne undervejs. Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning ved at supplere den, skal vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 26, stk. 2.

4.   Der kræves ikke tilladelse til tomkørsel med køretøjer i forbindelse med den i stk. 2, tredje afsnit, og stk. 3, første afsnit, nævnte kørsel.

5.   Personbefordring for egen regning, er fritaget for enhver ordning med tilladelser og er underkastet en ordning med attester.

Attesterne udstedes af de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor køretøjet er registreret, og gælder for hele strækningen, herunder transitstrækningen.

Kommissionen træffer nærmere bestemmelser om udformningen af attesterne. Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning ved at supplere den, skal vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 26, stk. 2.

KAPITEL III

RUTEKØRSEL, DER KRÆVER TILLADELSE

Artikel 6

Tilladelsens art

1.   Tilladelsen udstedes til transportvirksomheden og kan ikke overdrages. En virksomhed, der har fået en tilladelse fra den kompetente myndighed i den medlemsstat, på hvis område afgangspunktet er beliggende, i det følgende benævnt »den tilladelsesudstedende myndighed«, udfører befordringen gennem en underleverandør. I så fald angives navnet på underleverandøren og dens rolle som underleverandør på tilladelsen. Underleverandøren skal opfylde kravene i artikel 3, stk. 1. I dette stykke forstås ved afgangspunkt »en af rutens endestationer«.

Udføres rutekørsel af flere virksomheder i forening, udstedes tilladelsen til alle de deltagende virksomheder og skal anføre navnene på samtlige virksomhederne. Den udleveres til den ledende virksomhed med kopi til de øvrige virksomheder.

2.   Tilladelserne gælder højst fem år. Der kan fastsættes en kortere gyldighedsperiode enten på anmodning af ansøgeren, eller efter fælles overenskomst mellem de kompetente myndigheder i de medlemsstater, på hvis område passagerer tages op eller sættes af.

3.   Tilladelserne skal indeholde følgende oplysninger:

| a) | kørslens art |
| --- | --- |

a)

kørslens art

| b) | ruten, navnlig afgangs- og bestemmelsespunkt |
| --- | --- |

b)

ruten, navnlig afgangs- og bestemmelsespunkt

| c) | tilladelsens gyldighedsperiode |
| --- | --- |

c)

tilladelsens gyldighedsperiode

| d) | stoppesteder og køreplaner. |
| --- | --- |

d)

stoppesteder og køreplaner.

4.   Kommissionen træffer nærmere bestemmelser om udformningen af tilladelserne. Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning ved at supplere den, skal vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 26, stk. 2.

5.   Tilladelsen giver transportvirksomheden eller -virksomhederne ret til at udføre rutekørsel i alle de medlemsstater, hvis område ruten passerer.

6.   En rutekørselsvirksomhed kan midlertidigt og i særlige situationer benytte ekstra køretøjer.

Transportvirksomheden skal i så fald påse, at følgende dokumenter befinder sig i køretøjet:

| a) | en kopi af tilladelsen til rutekørsel |
| --- | --- |

a)

en kopi af tilladelsen til rutekørsel

| b) | en kopi af den aftale, der er indgået mellem rutekørselsvirksomheden og den virksomhed, der stiller ekstra køretøjer til rådighed, eller et tilsvarende dokument |
| --- | --- |

b)

en kopi af den aftale, der er indgået mellem rutekørselsvirksomheden og den virksomhed, der stiller ekstra køretøjer til rådighed, eller et tilsvarende dokument

| c) | en bekræftet kopi af den fællesskabstilladelse, der er udstedt til den virksomhed, der stiller ekstra køretøjer til rådighed til kørslen. |
| --- | --- |

c)

en bekræftet kopi af den fællesskabstilladelse, der er udstedt til den virksomhed, der stiller ekstra køretøjer til rådighed til kørslen.

Artikel 7

Indgivelse af ansøgning om tilladelse

1.   Ansøgningen om tilladelse til rutekørsel indgives til den tilladelsesudstedende myndighed.

2.   Kommissionen træffer bestemmelser om udformningen af ansøgningerne. Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning ved at supplere den, skal vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 26, stk. 2.

3.   Ansøgeren giver til støtte for sin ansøgning om tilladelse alle yderligere oplysninger, som han skønner relevante, eller som den tilladelsesudstedende myndighed anmoder om, herunder en plan for driften, således at det kan kontrolleres, at de fællesskabsretlige regler om køre- og hviletid overholdes, samt en kopi af fællesskabstilladelsen.

Artikel 8

Procedure for udstedelse af tilladelse

1.   Tilladelsen udstedes efter aftale med de kompetente myndigheder i alle de medlemsstater, på hvis område passagerer tages op eller sættes af. Den tilladelsesudstedende myndighed sender de nævnte myndigheder, og de kompetente myndigheder i de medlemsstater, hvis område gennemkøres, uden at passagerer tages op eller sættes af, en kopi af ansøgningen samt af eventuelle andre relevante dokumenter og anfører sin egen vurdering.

2.   De kompetente myndigheder i de medlemsstater, der er blevet anmodet om at give deres samtykke, meddeler den tilladelsesudstedende myndighed deres afgørelse vedrørende ansøgningen inden to måneder. Denne frist løber fra den dato for modtagelse af anmodningen, som er anført i modtagelsesbeviset. Hvis afgørelsen fra de kompetente myndigheder i de medlemsstater, der er blevet anmodet om at give deres samtykke, er negativ, skal den begrundes. Hvis den tilladelsesudstedende myndighed ikke modtager svar inden to måneder, anses de pågældende myndigheder for at have givet deres samtykke, hvorefter den tilladelsesudstedende myndighed kan udstede tilladelsen.

Myndighederne i de medlemsstater, hvis område gennemkøres, uden at passagerer tages op eller sættes af, kan underrette den tilladelsesudstedende myndighed om deres kommentarer inden for den frist, der er fastsat i første afsnit.

3.   Den tilladelsesudstedende myndighed træffer afgørelse om ansøgningen inden fire måneder efter datoen for transportvirksomhedens indgivelse af den.

4.   Tilladelse gives, medmindre:

| a) | ansøgeren ikke er i stand til at udføre den kørsel, der ansøges om tilladelse til, med køretøjer, han råder helt over |
| --- | --- |

a)

ansøgeren ikke er i stand til at udføre den kørsel, der ansøges om tilladelse til, med køretøjer, han råder helt over

| b) | ansøgeren har overtrådt nationale eller internationale regler om vejtransport, herunder navnlig betingelser og krav i forbindelse med en tilladelse til at udføre international personbefordring, eller har begået alvorlige overtrædelser af fællesskabslovgivningen om vejtransport, især vedrørende køretøjsstandarder og førernes køre- og hviletid |
| --- | --- |

b)

ansøgeren har overtrådt nationale eller internationale regler om vejtransport, herunder navnlig betingelser og krav i forbindelse med en tilladelse til at udføre international personbefordring, eller har begået alvorlige overtrædelser af fællesskabslovgivningen om vejtransport, især vedrørende køretøjsstandarder og førernes køre- og hviletid

| c) | betingelserne for udstedelse af tilladelse ikke er opfyldt i forbindelse med en ansøgning om fornyelse af en tilladelse |
| --- | --- |

c)

betingelserne for udstedelse af tilladelse ikke er opfyldt i forbindelse med en ansøgning om fornyelse af en tilladelse

| d) | en medlemsstat på grundlag af en detaljeret analyse fastslår, at den pågældende kørsel i alvorlig grad vil true levedygtigheden af en tilsvarende rute, der er omfattet af en eller flere offentlige tjenesteydelseskontrakter, som er i overensstemmelse med fællesskabslovgivningen på de pågældende direkte forbindelser. I et sådant tilfælde skal denne medlemsstat opstille ikke-diskriminerende kriterier for, om den kørsel, der ansøges om, i alvorlig grad vil true levedygtigheden af ovennævnte tilsvarende rute og meddeler efter anmodning Kommissionen disse kriterier |
| --- | --- |

d)

en medlemsstat på grundlag af en detaljeret analyse fastslår, at den pågældende kørsel i alvorlig grad vil true levedygtigheden af en tilsvarende rute, der er omfattet af en eller flere offentlige tjenesteydelseskontrakter, som er i overensstemmelse med fællesskabslovgivningen på de pågældende direkte forbindelser. I et sådant tilfælde skal denne medlemsstat opstille ikke-diskriminerende kriterier for, om den kørsel, der ansøges om, i alvorlig grad vil true levedygtigheden af ovennævnte tilsvarende rute og meddeler efter anmodning Kommissionen disse kriterier

| e) | en medlemsstat på grundlag af en detaljeret analyse fastslår, at hovedformålet med kørslen ikke er at befordre passagerer mellem stoppesteder i forskellige medlemsstater. |
| --- | --- |

e)

en medlemsstat på grundlag af en detaljeret analyse fastslår, at hovedformålet med kørslen ikke er at befordre passagerer mellem stoppesteder i forskellige medlemsstater.

En medlemsstat kan, såfremt en eksisterende international buskørsel i alvorlig grad truer levedygtigheden af en tilsvarende rute, der er omfattet af en eller flere offentlige tjenesteydelseskontrakter, som er i overensstemmelse med fællesskabslovgivningen på de pågældende direkte forbindelser, med Kommissionens godkendelse suspendere eller tilbagekalde tilladelsen til den internationale buskørsel med seks måneders varsel til transportvirksomheden.

Den omstændighed, at en transportvirksomhed tilbyder priser, der er lavere end de priser, som andre vejtransportvirksomheder tilbyder, eller den omstændighed, at andre vejtransportvirksomheder allerede udfører kørsel på den pågældende forbindelse, kan ikke i sig selv begrunde, at ansøgningen afslås.

5.   Den tilladelsesudstedende myndighed samt de kompetente myndigheder i alle de medlemsstater, som medvirker i proceduren for indgåelse af den i stk. 1 nævnte aftale, kan kun afslå ansøgninger af grunde, der er fastsat i denne forordning.

6.   Når proceduren i stk. 1 til 5 er afsluttet, godkender eller afslår den tilladelsesudstedende myndighed officielt ansøgningen.

Afslag på en ansøgning skal begrundes. Medlemsstaterne sikrer, at transportvirksomhederne har mulighed for at forsvare deres interesser, hvis deres ansøgning afslås.

Den tilladelsesudstedende myndighed giver alle de i stk. 1 nævnte myndigheder meddelelse om sin afgørelse og sender dem en kopi af udstedte tilladelser.

7.   Lykkes det ikke at indgå den i stk. 1 nævnte aftale, kan sagen forelægges for Kommissionen inden for to måneder regnet fra datoen for meddelelsen af et afslag på samtykke fra én eller flere medlemsstater, som er blevet hørt i henhold til stk. 1.

8.   Efter at have hørt de berørte medlemsstater træffer Kommissionen inden fire måneder fra modtagelse af meddelelsen fra den tilladelsesudstedende myndighed en afgørelse, som får virkning tredive dage efter, at den er meddelt de berørte medlemsstater.

9.   Kommissionens afgørelse er gyldig, indtil der indgås en aftale mellem de berørte medlemsstater.

Artikel 9

Fornyelse og ændring af tilladelse

Artikel 8 finder tilsvarende anvendelse på ansøgninger om fornyelse af en tilladelse eller om ændring af de betingelser, hvorunder den pågældende kørsel skal udføres.

I tilfælde af en mindre ændring af betingelserne for kørslen, navnlig tilpasning af intervaller, takster og køreplan, er det tilstrækkeligt, at den tilladelsesudstedende myndighed meddeler de øvrige berørte medlemsstater oplysningerne om ændringen.

De berørte medlemsstater kan aftale, at den tilladelsesudstedende myndighed på egen hånd kan træffe beslutning om ændring af betingelserne for kørslen.

Artikel 10

Tilladelsens ophør

1.   En tilladelse til rutekørsel ophører ved gyldighedsperiodens udløb eller tre måneder efter, at den tilladelsesudstedende myndighed fra indehaveren af tilladelsen har modtaget meddelelse om, at han agter at ophøre med at drive ruten, jf. dog bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1370/2007 af 23. oktober 2007 om offentlig personbefordring med jernbane og ad vej (12). Meddelelsen skal begrundes.

2.   Bortfalder transportbehovet, er fristen i stk. 1 en måned.

3.   Den tilladelsesudstedende myndighed underretter de kompetente myndigheder i de andre berørte medlemsstater om tilladelsens ophør.

4.   Indehaveren af tilladelsen skal ved passende bekendtgørelse og med en måneds varsel underrette brugerne om, at kørslen indstilles.

Artikel 11

Transportvirksomhedernes forpligtelser

1.   En transportvirksomhed, der udfører rutekørsel, skal, undtagen i tilfælde af force majeure, indtil tilladelsesperiodens udløb træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at befordringen opfylder kravene med hensyn til kontinuitet, regelmæssighed og kapacitet samt de øvrige vilkår, som er fastsat af den kompetente myndighed i overensstemmelse med artikel 6, stk. 3.

2.   Transportvirksomheden skal bekendtgøre rute, stoppesteder, køreplan, takster og de øvrige vilkår for driften, således at oplysningerne er let tilgængelige for alle brugere.

3.   Med forbehold af forordning (EF) nr. 1370/2007 kan de berørte medlemsstater, efter fælles overenskomst og efter aftale med tilladelsens indehaver, ændre vilkårene for driften af en rute.

KAPITEL IV

LEJLIGHEDSVIS KØRSEL OG ANDEN KØRSEL, DER IKKE KRÆVER TILLADELSE

Artikel 12

Kontroldokumenter

1.   Lejlighedsvis kørsel udføres i henhold til et kørselsblad, med undtagelse af kørsel, der er omhandlet i artikel 5, stk. 3, andet afsnit.

2.   Transportvirksomheder, der udfører lejlighedsvis kørsel, skal udfylde et kørselsblad inden hver tur.

3.   Kørselsbladet skal mindst indeholde følgende oplysninger:

| a) | kørslens art |
| --- | --- |

a)

kørslens art

| b) | hovedruten |
| --- | --- |

b)

hovedruten

| c) | den eller de berørte transportvirksomheder. |
| --- | --- |

c)

den eller de berørte transportvirksomheder.

4.   Kørselsbladshæfterne udleveres af de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor transportvirksomheden er etableret, eller af et andet af disse myndigheder udpeget organ.

5.   Kommissionen træffer nærmere bestemmelser om udformningen af kørselsbladet og kørselsbladshæftet og om deres brug. Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning ved at supplere den, skal vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 26, stk. 2.

6.   I de i artikel 5, stk. 2, tredje afsnit, omhandlede tilfælde af speciel rutekørsel udgør kontrakten eller en bekræftet kopi heraf kontroldokumentet.

Artikel 13

Lokale udflugter

I forbindelse med international lejlighedsvis kørsel kan en transportvirksomhed udføre lejlighedsvis kørsel (lokale udflugter) i en anden medlemsstat end den, hvor den er etableret.

Denne kørsel skal foregå med passagerer, som ikke har bopæl i den pågældende stat, og som forudgående er blevet befordret af samme transportvirksomhed i en af de i første afsnit nævnte former for international kørsel, og skal foretages med samme køretøj eller et køretøj fra samme transportvirksomhed eller gruppe af transportvirksomheder.

KAPITEL V

CABOTAGEKØRSEL

Artikel 14

Generelt princip

Enhver transportvirksomhed med en fællesskabstilladelse, der udfører personbefordring ad vej for fremmed regning, har adgang til på de betingelser, der er fastsat i dette kapitel, og uden forskelsbehandling på grund af nationalitet eller etableringssted at udføre de former for cabotagekørsel, der er anført i artikel 15.

Artikel 15

Tilladt cabotagekørsel

Cabotagekørsel er tilladt ved følgende former for kørsel:

| a) | speciel rutekørsel, forudsat at der er indgået en aftale herom mellem arrangøren og transportvirksomheden |
| --- | --- |

a)

speciel rutekørsel, forudsat at der er indgået en aftale herom mellem arrangøren og transportvirksomheden

| b) | lejlighedsvis kørsel |
| --- | --- |

b)

lejlighedsvis kørsel

| c) | rutekørsel, der udføres af en transportvirksomhed, der ikke er hjemmehørende i værtsmedlemsstaten, under international rutekørsel i overensstemmelse med denne forordning, med undtagelse af befordring til opfyldelse af transportbehovene i en bykerne eller et byområde og af transportbehovene mellem en bykerne eller et byområde og de dertil hørende forstæder. Cabotagekørsel må kun udføres i forbindelse med denne internationale transport. |
| --- | --- |

c)

rutekørsel, der udføres af en transportvirksomhed, der ikke er hjemmehørende i værtsmedlemsstaten, under international rutekørsel i overensstemmelse med denne forordning, med undtagelse af befordring til opfyldelse af transportbehovene i en bykerne eller et byområde og af transportbehovene mellem en bykerne eller et byområde og de dertil hørende forstæder. Cabotagekørsel må kun udføres i forbindelse med denne internationale transport.

Artikel 16

Regler for cabotagekørsel

1.   Udførelsen af cabotagekørsel er, medmindre andet er fastsat i de fællesskabsretlige regler, underkastet værtsmedlemsstatens love og administrative bestemmelser for så vidt angår følgende områder:

| a) | betingelser for transportaftalen |
| --- | --- |

a)

betingelser for transportaftalen

| b) | køretøjers vægt og dimensioner |
| --- | --- |

b)

køretøjers vægt og dimensioner

| c) | forskrifter vedrørende befordring af visse kategorier af passagerer såsom skoleelever, børn og bevægelseshæmmede |
| --- | --- |

c)

forskrifter vedrørende befordring af visse kategorier af passagerer såsom skoleelever, børn og bevægelseshæmmede

| d) | køre- og hviletid |
| --- | --- |

d)

køre- og hviletid

| e) | moms på transportydelser. |
| --- | --- |

e)

moms på transportydelser.

Vægt og dimensioner jf. første afsnit, litra b), kan eventuelt overstige dem, der gælder i den medlemsstat, hvor transportvirksomheden er etableret, men de kan under ingen omstændigheder overstige de grænser, som værtsmedlemsstaten har fastsat for national trafik, eller de tekniske data, der fremgår af de beviser, som er omhandlet i artikel 6, stk. 1, i direktiv 96/53/EF.

2.   Udførelsen af cabotagekørsel i forbindelse med den i artikel 15, litra c), nævnte form for kørsel er, medmindre andet er fastsat i de fællesskabsretlige regler, underkastet værtsmedlemsstatens love og administrative bestemmelser med hensyn til tilladelser, udbudsprocedurer, de pågældende trafikforbindelser samt regelmæssighed, kontinuitet, hyppighed og ruter.

3.   Køretøjer, der anvendes til cabotagekørsel, skal opfylde de tekniske standarder for køretøjers konstruktion og udstyr, der gælder for køretøjer, som er godkendt til kørsel i international transport.

4.   De i stk. 1 og 2 omhandlede nationale love og administrative bestemmelser skal anvendes på ikke-hjemmehørende transportvirksomheder på samme betingelser som dem, der pålægges de virksomheder, der er hjemmehørende i værtsmedlemsstaten, for at forhindre enhver forskelsbehandling på grund af nationalitet eller etableringssted.

Artikel 17

Kontroldokumenter i forbindelse med cabotagekørsel

1.   Cabotagekørsel i form af lejlighedsvis kørsel finder sted i henhold til et, kørselsblad, jf. artikel 12, der skal opbevares i køretøjet og på forlangende forevises kontrolpersonalet.

2.   Kørselsbladet skal indeholde følgende oplysninger:

| a) | afgangs- og bestemmelsespunkt for kørslen |
| --- | --- |

a)

afgangs- og bestemmelsespunkt for kørslen

| b) | datoerne for kørslens begyndelse og afslutning. |
| --- | --- |

b)

datoerne for kørslens begyndelse og afslutning.

3.   Kørselsbladene udleveres i form af hæfter, jf. artikel 12, der attesteres af den kompetente myndighed eller det kompetente organ i etableringsmedlemsstaten.

4.   I forbindelse med speciel rutekørsel udgør aftalen mellem transportvirksomheden og transportarrangøren eller en bekræftet kopi heraf kontroldokumentet.

Dog udfyldes kørselsbladet, således at det giver en månedlig oversigt.

5.   De anvendte kørselsblade tilbagesendes til den kompetente myndighed eller det kompetente organ i etableringsmedlemsstaten efter regler, som fastlægges af myndigheden eller organet.

KAPITEL VI

KONTROL OG SANKTIONER

Artikel 18

Rejsehjemmel

1.   Transportvirksomheder, som udfører rutekørsel, med undtagelse af speciel rutekørsel, skal udstede en individuel eller kollektiv rejsehjemmel med angivelse af:

| a) | afgangs- og bestemmelsespunkt, og i givet fald om der er tale om en returbillet |
| --- | --- |

a)

afgangs- og bestemmelsespunkt, og i givet fald om der er tale om en returbillet

| b) | rejsehjemlens gyldighedsperiode |
| --- | --- |

b)

rejsehjemlens gyldighedsperiode

| c) | takst. |
| --- | --- |

c)

takst.

2.   Den i stk. 1 omhandlede rejsehjemmel skal på forlangende forevises for enhver hertil bemyndiget kontrollør.

Artikel 19

Kontrol under befordringen og i virksomhederne

1.   Tilladelsen eller kontroldokumentet medføres i køretøjet og forevises på forlangende for enhver bemyndiget kontrollør.

2.   Transportvirksomheder, der udfører international personbefordring med bus, skal tillade kontrol med henblik på at sikre, at driften udføres forskriftsmæssigt, særlig med hensyn til køre- og hviletider. Som led i gennemførelsen af denne forordning er kontrollørerne bemyndiget til:

| a) | at kontrollere bøger og andre dokumenter vedrørende virksomhedens drift |
| --- | --- |

a)

at kontrollere bøger og andre dokumenter vedrørende virksomhedens drift

| b) | at tage kopier eller uddrag af bøger og dokumenter på stedet |
| --- | --- |

b)

at tage kopier eller uddrag af bøger og dokumenter på stedet

| c) | at få adgang til alle virksomhedens kontorer, anlæg og køretøjer |
| --- | --- |

c)

at få adgang til alle virksomhedens kontorer, anlæg og køretøjer

| d) | at få udleveret alle oplysninger, der findes i bøger, dokumenter og databanker. |
| --- | --- |

d)

at få udleveret alle oplysninger, der findes i bøger, dokumenter og databanker.

Artikel 20

Gensidig assistance

Medlemsstaterne yder hinanden bistand med henblik på at sikre anvendelsen af og kontrollen med denne forordning. De udveksler oplysninger via de nationale kontaktpunkter, der er oprettet i henhold til artikel 17 i forordning (EF) nr. .../2009.

Artikel 21

Tilbagekaldelse af fællesskabstilladelse og tilladelse til international rutekørsel

1.   De kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor transportvirksomheden er etableret, tilbagekalder fællesskabstilladelsen, hvis indehaveren:

| a) | ikke længere opfylder betingelserne i artikel 3, stk. 1, eller |
| --- | --- |

a)

ikke længere opfylder betingelserne i artikel 3, stk. 1, eller

| b) | har givet urigtige oplysninger i forbindelse med udstedelsen af fællesskabstilladelsen. |
| --- | --- |

b)

har givet urigtige oplysninger i forbindelse med udstedelsen af fællesskabstilladelsen.

2.   Den tilladelsesudstedende myndighed tilbagekalder tilladelsen til international rutekørsel, hvis indehaveren ikke længere opfylder de betingelser, der har været bestemmende for udstedelsen af tilladelsen i medfør af denne forordning, og navnlig hvis den medlemsstat, hvor transportvirksomheden er etableret, fremsætter anmodning herom. Den tilladelsesudstedende myndighed underretter omgående de kompetente myndigheder i den pågældende medlemsstat herom.

Artikel 22

Sanktioner fra etableringsmedlemsstatens side

1.   I tilfælde af en alvorlig overtrædelse af fællesskabslovgivningen om vejtransport, som begås eller konstateres i en medlemsstat, navnlig for så vidt angår køretøjsstandarder og førernes køre- og hviletid samt udførelse uden tilladelse af parallel eller midlertidig kørsel, jf. artikel 5, stk. 1, femte afsnit, træffer de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor den transportvirksomhed, der har begået overtrædelsen, er etableret, de nødvendige foranstaltninger til at forfølge sagen, hvilket bl.a. kan føre til følgende administrative sanktioner:

| a) | tidsbegrænset eller varig tilbagekaldelse af nogle eller alle bekræftede kopier af fællesskabstilladelsen |
| --- | --- |

a)

tidsbegrænset eller varig tilbagekaldelse af nogle eller alle bekræftede kopier af fællesskabstilladelsen

| b) | tidsbegrænset eller varig tilbagekaldelse af fællesskabstilladelsen. |
| --- | --- |

b)

tidsbegrænset eller varig tilbagekaldelse af fællesskabstilladelsen.

Sanktionerne kan fastsættes, efter at den endelige afgørelse i sagen er truffet, og der tages hensyn til grovheden af den overtrædelse, indehaveren af fællesskabstilladelsen har begået, og under hensyn til, hvor mange bekræftede kopier af tilladelsen vedkommende råder over i alt med henblik på international personbefordring.

2.   De kompetente myndigheder i etableringsmedlemsstaten underretter hurtigst muligt og senest to måneder efter den endelige afgørelse i sagen de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor overtrædelserne er konstateret, om, hvorvidt og hvilke af sanktionerne i stk. 1 der er pålagt.

Hvis der ikke er pålagt nogen sanktioner, angiver etableringsmedlemsstatens kompetente myndigheder begrundelsen herfor.

3.   De kompetente myndigheder skal sikre sig, at de sanktioner, der pålægges den pågældende transportvirksomhed, samlet set står i et rimeligt forhold til den eller de overtrædelser, der ligger til grund for sanktionerne, og tage hensyn til, om der allerede er pålagt sanktioner for den samme overtrædelse i den medlemsstat, hvor overtrædelsen er konstateret.

4.   Denne artikel er ikke til hinder for, at de kompetente myndigheder i de medlemsstater, hvor transportvirksomheden er etableret, kan benytte sig af deres mulighed for at anlægge sag ved en national retsinstans. Hvis der anlægges en sådan sag, giver den pågældende kompetente myndighed de kompetente myndigheder i de medlemsstater, hvor overtrædelserne er begået, underretning herom.

5.   Medlemsstaterne sikrer, at transportvirksomhederne har adgang til at indbringe administrative sanktioner, der pålægges dem i henhold til denne artikel til prøvelse for en højere instans.

Artikel 23

Sanktioner fra værtsmedlemsstatens side

1.   Hvis de kompetente myndigheder i en medlemsstat har kendskab til, at en ikke-hjemmehørende transportvirksomhed har begået en alvorlig overtrædelse af denne forordning eller af fællesskabslovgivningen om vejtransport, sender den medlemsstat, hvor overtrædelsen er konstateret, hurtigst muligt og senest to måneder efter den endelige afgørelse i sagen følgende oplysninger til myndighederne i etableringsmedlemsstaten:

| a) | en beskrivelse af overtrædelsen samt dato og klokkeslæt for overtrædelsen |
| --- | --- |

a)

en beskrivelse af overtrædelsen samt dato og klokkeslæt for overtrædelsen

| b) | hvilken kategori overtrædelsen tilhører samt overtrædelsens art og grovhed, og |
| --- | --- |

b)

hvilken kategori overtrædelsen tilhører samt overtrædelsens art og grovhed, og

| c) | de pålagte sanktioner og de gennemførte sanktioner. |
| --- | --- |

c)

de pålagte sanktioner og de gennemførte sanktioner.

De kompetente myndigheder i værtsmedlemsstaten kan anmode etableringsmedlemsstatens myndigheder om at iværksætte administrative sanktioner i henhold til artikel 22.

2.   De kompetente myndigheder i værtsmedlemsstaten kan iværksætte sanktioner mod en ikke-hjemmehørende transportvirksomhed, der på dens område overtræder denne forordning eller nationale bestemmelser eller fællesskabsbestemmelser på transportområdet i forbindelse med cabotagekørsel, uden at dette dog udelukker en eventuel strafforfølgning. Den iværksætter disse sanktioner uden at udøve forskelsbehandling, og de kan bl.a. bestå i en advarsel eller, i tilfælde af en alvorlig overtrædelse, i et midlertidigt forbud mod cabotagekørsel på den værtsmedlemsstats område, hvor overtrædelsen er begået.

3.   Medlemsstaterne sikrer, at transportvirksomhederne har adgang til at indbringe alle administrative sanktioner, der pålægges dem i henhold til denne artikel, til prøvelse for en højere instans.

Artikel 24

Opførelse i nationale elektronisk registre

Medlemsstaterne sørger for, at alvorlige overtrædelser af fællesskabslovgivningen om vejtransport, der er begået af transportvirksomheder etableret på deres område, og som har ført til pålæggelse af sanktioner i en medlemsstat, registreres sammen med en eventuel midlertidig eller varig tilbagekaldelse af fællesskabstilladelsen eller den bekræftede kopi heraf i det nationale elektroniske register over transportvirksomheder. Oplysninger i registeret om en tidsbegrænset eller varig tilbagekaldelse af en fællesskabstilladelse skal opbevares i databasen i mindst to år at regne fra tidspunktet for udløbet af tilbagekaldelsesperioden for så vidt angår tidsbegrænset tilbagekaldelse og fra tilbagekaldelsesdatoen for så vidt angår varig tilbagekaldelse.

KAPITEL VII

GENNEMFØRELSE

Artikel 25

Aftaler mellem medlemsstater

1.   Medlemsstaterne kan indgå bilaterale og multilaterale aftaler med henblik på større liberalisering af den virksomhed, der er omfattet af denne forordning, navnlig for så vidt angår ordningen med tilladelser og forenklingen af eller afskaffelsen af kontroldokumenter.

2.   Medlemsstaterne underretter Kommissionen om aftaler, der indgås i henhold til stk. 1.

Artikel 26

Udvalgsprocedure

1.   Kommissionen bistås af det udvalg, der er nedsat ved artikel 18, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 3821/85 af 20. december 1985 om kontrolapparatet inden for vejtransport (13).

2.   Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5a, stk. 1-4, artikel 5a, stk. 5, litra b), og artikel 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.

Artikel 27

Sanktioner

Medlemsstaterne fastsætter bestemmelser om sanktioner for overtrædelse af denne forordning og træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre gennemførelsen heraf. Sanktionerne skal være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsernes grovhed og have afskrækkende virkning. Medlemsstaterne giver senest ... (14). Kommissionen meddelelse om disse bestemmelser og meddeler omgående senere ændringer af betydning for bestemmelserne.

Medlemsstaterne sikrer, at alle sådanne foranstaltninger gennemføres uden forskelsbehandling på grund af transportvirksomhedens nationalitet eller hjemsted.

Artikel 28

Rapportering

1.   Hvert andet år underretter medlemsstaterne Kommissionen om antallet af tilladelser til rutekørsel, der er udstedt det foregående år, og om det samlede antal tilladelser til rutekørsel, der er gyldige ved udløbet af den pågældende rapporteringsperiode. Disse oplysninger gives særskilt for hvert destinationsland for en rutekørsel. Medlemsstaterne meddeler også Kommissionen oplysningerne vedrørende cabotagekørsel, i form af speciel rutekørsel og lejlighedsvis kørsel, som er udført af hjemmehørende transportvirksomheder i rapporteringsperioden.

2.   Hvert andet år sender værtsmedlemsstatens kompetente myndigheder Kommissionen en statistisk oversigt over antallet af tilladelser til cabotagekørsel, der udføres i form af rutekørsel som omhandlet i artikel 15, litra c).

3.   Kommissionen træffer bestemmelser om udformningen af den statistiske oversigt, der skal anvendes til meddelelser i henhold til stk. 2. Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning ved at supplere den, skal vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 26, stk. 2.

4.   Medlemsstaterne underretter senest den 31. januar hvert år Kommissionen om antallet af transportvirksomheder med fællesskabstilladelse pr. 31. december det foregående år og antallet af bekræftede kopier svarende til køretøjer, som var i drift på denne dato.

KAPITEL VIII

AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 29

Ophævelse

Forordning (EØF) nr. 684/92 og (EF) nr. 12/98 ophæves.

Henvisninger til de ophævede forordninger betragtes som henvisninger til nærværende forordning og skal læses i overensstemmelse med sammenligningstabellen i bilag III.

Artikel 30

Ikrafttræden

Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Den anvendes fra ... (14).

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i ...

På Europa-Parlamentets vegne

...

Formand

På Rådets vegne

...

Formand

---

(1)  EUT C 10 af 15.1.2008, s. 44.

1

(2)  Europa-Parlamentets udtalelse af 5. juni 2008 (endnu ikke offentliggjort i EUT), Rådets fælles holdning af 9. januar 2009, Europa-Parlamentets holdning af ... (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af ...

2

(3)  EFT L 74 af 20.3.1992, s. 1.

3

(4)  EFT L 4 af 8.1.1998, s. 4.

4

(5)  EUT L 102 af 11.4.2006, s. 1.

5

(6)  EFT L 18 af 21.1.1997, s. 1.

6

(7)  EUT L ...

7

(8)  EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.

8

(9)  EFT L 57 af 2.3.1992, s. 27.

9

(10)  EFT L 235 af 17.9.1996, s. 59.

10

(11)  EUT L 226 af 10.9.2003, s. 4.

11

(12)  EUT L 315 af 3.12.2007, s. 1.

12

(13)  EFT L 370 af 31.12.1985, s. 8.

13

(14)  To år efter datoen for denne forordnings ikrafttræden.

14

---

BILAG I

SIKKERHEDSELEMENTER FOR FÆLLESSKABSTILLADELSE

Fællesskabstilladelsen skal have mindst to af følgende sikkerhedselementer:

| — | et hologram |
| --- | --- |

—

et hologram

| — | særlige fibre i papiret, som bliver synlige i UV-lys |
| --- | --- |

—

særlige fibre i papiret, som bliver synlige i UV-lys

| — | mindst én linje mikroprint (kan kun ses med et forstørrelsesglas og gengives ikke af fotokopieringsmaskiner) |
| --- | --- |

—

mindst én linje mikroprint (kan kun ses med et forstørrelsesglas og gengives ikke af fotokopieringsmaskiner)

| — | taktile bogstaver, symboler eller mønstre |
| --- | --- |

—

taktile bogstaver, symboler eller mønstre

| — | dobbelt nummerering: serienummer og udstedelsesnummer |
| --- | --- |

—

dobbelt nummerering: serienummer og udstedelsesnummer

| — | et sikkerhedsbundtryk med et fint guillochemønster og regnbuetryk. |
| --- | --- |

—

et sikkerhedsbundtryk med et fint guillochemønster og regnbuetryk.

---

BILAG II

Image

Image

Image

---

BILAG III

SAMMENLIGNINGSTABEL

| Forordning (EØF) nr. 684/92 | Forordning (EF) nr. 12/98 | Denne forordning |
| --- | --- | --- |
| — | | Artikel 1 |
| Artikel 2, punkt 1.1 | Artikel 2, stk. 1 | Artikel 2, nr. 2), artikel 5, stk. 1 |
| Artikel 2, punkt 1.2 | Artikel 2, stk. 2 | Artikel 2, stk. 3, artikel 5, stk. 2 |
| Artikel 2, punkt 1.3 | | Artikel 5, stk. 1, femte afsnit |
| Artikel 2, punkt 3.1 | Artikel 2, stk. 3 | Artikel 2, stk. 4, artikel 5, stk. 3 |
| Artikel 2, punkt 3.3 | | Artikel 5, stk. 3 |
| Artikel 2, punkt 3.4 | | Artikel 5, stk. 3 |
| Artikel 2, punkt 4 | | Artikel 2, stk. 4, artikel 5, stk. 5 |
| — | | Artikel 2, stk. 5, 6, 7 og 8 |
| Artikel 3 | | Artikel 3 |
| Artikel 3a | | Artikel 4 |
| Artikel 4 | | Artikel 5 |
| Artikel 5 | | Artikel 6 |
| Artikel 6 | | Artikel 7 |
| Artikel 7 | | Artikel 8 |
| Artikel 8 | | Artikel 9 |
| Artikel 9 | | Artikel 10 |
| Artikel 10 | | Artikel 11 |
| Artikel 11 | | Artikel 12 |
| Artikel 12 | | Artikel 13 |
| Artikel 13 | | Artikel 5, stk. 5 |
| | Artikel 1 | Artikel 14 |
| | Artikel 2, stk. 4 | |
| | Artikel 3 | Artikel 15 |
| | Artikel 4 | Artikel 16 |
| | Artikel 5 | Artikel 4, stk. 3 |
| | Artikel 6 | Artikel 17 |
| | Artikel 7 | Artikel 28, stk. 3 |
| | Artikel 8 | Artikel 26 |
| | Artikel 9 | — |
| Artikel 14 | | Artikel 18 |
| Artikel 15 | | Artikel 19 |
| | Artikel 11, stk. 1 | Artikel 20 |
| Artikel 16, stk. 1 | | Artikel 21, stk. 1 |
| Artikel 16, stk. 2 | | Artikel 21, stk. 2 |
| Artikel 16, stk. 3 | | Artikel 22, stk. 1 |
| Artikel 16, stk. 4 | | Artikel 23, stk. 1 |
| Artikel 16, stk. 5 | | Artikel 22, stk. 2 |
| | Artikel 11, stk. 2 | Artikel 23, stk. 2 |
| | Artikel 11, stk. 3 | Artikel 23, stk. 2 |
| | Artikel 11, stk. 4 | — |
| | Artikel 12 | Artikel 22, stk. 5, artikel 23 |
| | Artikel 13 | — |
| Artikel 16a | Artikel 10 | Artikel 26 |
| Artikel 17 | | — |
| Artikel 18 | | Artikel 25 |
| Artikel 19 | Artikel 14 | Artikel 27 |
| Artikel 20 | | |
| Artikel 21 | | Artikel 29 |
| Artikel 22 | Artikel 15 | Artikel 30 |
| Bilag | | Bilag II |

Forordning (EØF) nr. 684/92

Forordning (EF) nr. 12/98

Denne forordning

—

Artikel 1

Artikel 2, punkt 1.1

Artikel 2, stk. 1

Artikel 2, nr. 2), artikel 5, stk. 1

Artikel 2, punkt 1.2

Artikel 2, stk. 2

Artikel 2, stk. 3, artikel 5, stk. 2

Artikel 2, punkt 1.3

Artikel 5, stk. 1, femte afsnit

Artikel 2, punkt 3.1

Artikel 2, stk. 3

Artikel 2, stk. 4, artikel 5, stk. 3

Artikel 2, punkt 3.3

Artikel 5, stk. 3

Artikel 2, punkt 3.4

Artikel 5, stk. 3

Artikel 2, punkt 4

Artikel 2, stk. 4, artikel 5, stk. 5

—

Artikel 2, stk. 5, 6, 7 og 8

Artikel 3

Artikel 3

Artikel 3a

Artikel 4

Artikel 4

Artikel 5

Artikel 5

Artikel 6

Artikel 6

Artikel 7

Artikel 7

Artikel 8

Artikel 8

Artikel 9

Artikel 9

Artikel 10

Artikel 10

Artikel 11

Artikel 11

Artikel 12

Artikel 12

Artikel 13

Artikel 13

Artikel 5, stk. 5

Artikel 1

Artikel 14

Artikel 2, stk. 4

Artikel 3

Artikel 15

Artikel 4

Artikel 16

Artikel 5

Artikel 4, stk. 3

Artikel 6

Artikel 17

Artikel 7

Artikel 28, stk. 3

Artikel 8

Artikel 26

Artikel 9

—

Artikel 14

Artikel 18

Artikel 15

Artikel 19

Artikel 11, stk. 1

Artikel 20

Artikel 16, stk. 1

Artikel 21, stk. 1

Artikel 16, stk. 2

Artikel 21, stk. 2

Artikel 16, stk. 3

Artikel 22, stk. 1

Artikel 16, stk. 4

Artikel 23, stk. 1

Artikel 16, stk. 5

Artikel 22, stk. 2

Artikel 11, stk. 2

Artikel 23, stk. 2

Artikel 11, stk. 3

Artikel 23, stk. 2

Artikel 11, stk. 4

—

Artikel 12

Artikel 22, stk. 5, artikel 23

Artikel 13

—

Artikel 16a

Artikel 10

Artikel 26

Artikel 17

—

Artikel 18

Artikel 25

Artikel 19

Artikel 14

Artikel 27

Artikel 20

Artikel 21

Artikel 29

Artikel 22

Artikel 15

Artikel 30

Bilag

Bilag II

---

RÅDETS BEGRUNDELSE

I.   INDLEDNING

Kommissionen forelagde den 25. maj 2007 forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fælles regler for adgang til markedet for buskørsel, som er et af de tre forslag i den såkaldte »vejtransportpakke« (1).

Den 5. juni 2008 vedtog Europa-Parlamentet sin førstebehandlingsudtalelse.

Den 9. januar 2009 vedtog Rådet sin fælles holdning i overensstemmelse med traktatens artikel 251.

Rådet har under sit arbejde taget hensyn til udtalelsen fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg. Regionsudvalget har besluttet ikke at afgive udtalelse om de tre forslag.

II.   ANALYSE AF DEN FÆLLES HOLDNING

1.   Generelt

I overensstemmelse med »konklusionerne om transportsektorens bidrag til Lissabonstrategien« fra Det Europæiske Råds forårsmøde i 2007 har Kommissionen besluttet at fremsætte forslag om fornyet gennemgang af de eksisterende lovgivningsrammer for adgang til vejtransporterhvervet og adgang til markedet for international godskørsel samt til markedet for international buskørsel for bl.a. at sikre, at de administrative byrder er rimelige og afbalancerede. Disse nye forslag har samlet set til formål at modernisere, erstatte og sammenskrive bestemmelserne om vejtransporterhvervet både med hensyn til gods- og buskørsel og adgang til markederne for vejtransport.

Forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fælles regler for adgang til markedet for buskørsel erstatter to nugældende forordninger (2). Hovedformålet er at forenkle tilladelsesproceduren for international rutekørsel med personer for at opnå større harmonisering og fremme mere retfærdige konkurrencevilkår på det indre marked.

Den fælles holdning, som Rådet har vedtaget, fastlægger en sammenhængende ramme for international personbefordring med bus i hele Fællesskabet. Der indføres en mere enkel og hurtigere godkendelsesprocedure for international rutekørsel. Der sker også en forenkling og standardisering af formatet af fællesskabstilladelsen og de bekræftede kopier for at mindske den administrative byrde og forsinkelser, navnlig i forbindelse med kontrol på vejene. Desuden fremmer den fælles holdning udvekslingen af oplysninger mellem medlemsstaterne, idet der etableres nationale kontaktpunkter i henhold til forordningen om adgang til vejtransporterhvervet.

2.   De vigtigste politiske spørgsmål

i)   Afklaring af anvendelsesområde, definitioner og principper

Rådet har stort set fulgt Kommissionens forslag, og ifølge dets fælles holdning, skal denne forordning gælde for al international befordring på Fællesskabets område, herunder til og fra tredjelande, og for national befordring, som midlertidigt udføres af en virksomhed, der ikke er hjemmehørende i den pågældende medlemsstat (»cabotagekørsel«). Med hensyn til international transport har Rådet formuleret en omfattende definition: for transporter til eller fra et tredjeland præciseres det, at så længe der ikke foreligger en aftale mellem Fællesskabet og det pågældende tredjeland, gælder forordningen ikke for den strækning, der køres i den medlemsstat, hvor passagerer tages op eller sættes af. Forordningen gælder dog i en medlemsstat, som er transitland. For at de håndhævende myndigheder, især myndighederne uden for den medlemsstat, hvor transportvirksomheden er etableret, lettere kan udføre en effektiv kontrol, skal transportvirksomhederne opbevare en bekræftet kopi af fællesskabstilladelsen i hvert af deres køretøjer under en international transport.

Europa-Parlamentet har besluttet at tilslutte sig Kommissionens tilgang og har ikke vedtaget ændringer med hensyn til dette spørgsmål.

ii)   Fællesskabstilladelse og bekræftede kopier

I henhold til Kommissionens forslag skal der udstedes en fællesskabstilladelse for en periode på fem år, der kan forlænges. Desuden pålægges det medlemsstaterne at indføre tilladelsens og de bekræftede kopiers serienumre i det nationale elektroniske register over transportvirksomheder, der er omhandlet i forslaget til forordning om adgang til vejtransporterhvervet.

Rådet giver i sin fælles holdning mulighed for mere fleksible bestemmelser og en længere gyldighedsperiode for fællesskabstilladelsen, i og med at ovennævnte register vil muliggøre øjeblikkelig kontrol af en transportvirksomheds aktuelle status. Den fælles holdning forlænger derfor gyldighedsperioden for fællesskabstilladelsen, der kan fornyes, til »indtil ti år«, indfører forskriftsproceduren med kontrol (udvalgsprocedure) for de tekniske tilpasninger af fællesskabstilladelsens gyldighed, der senere bliver nødvendige, og ændrer i overensstemmelse hermed bestemmelserne om kontrol af betingelserne for udstedelse eller fornyelse af tilladelsen.

For at undgå eventuelle forfalskninger af ovennævnte dokumenter har Rådet besluttet at ændre bilag I ved at tilføje en række sikkerhedselementer, hvoraf mindst to skal indgå i dokumenterne. Europa-Parlamentet har besluttet at tilslutte sig Kommissionens tilgang og har ikke vedtaget ændringer med hensyn til dette spørgsmål.

iii)   Godkendelsesprocedure for international rutekørsel

Rådet har stort set fulgt Kommissionens forslag, og i dets fælles holdning er der fastlagt en strømlinet og forenklet procedure sammenlignet med den procedure, der er fastsat i forordning (EØF) nr. 684/92. Der vil fremover blive givet tilladelse undtagen i følgende to tilfælde: den kørsel, hvortil der ansøges om tilladelse, vil i alvorlig grad true levedygtigheden af en tilsvarende rute, der på de pågældende direkte strækninger er omfattet af en eller flere offentlige tjenesteydelseskontrakter, som er i overensstemmelse med fællesskabslovgivningen, eller hovedformålet med kørslen er ikke at befordre passagerer mellem stoppesteder i forskellige medlemsstater. I den forbindelse skal medlemsstaterne opstille ikke-diskriminerende kriterier til evaluering af levedygtigheden af en rute, som er omfattet af en offentlig tjenesteydelseskontrakt, som led i tilladelsesproceduren for international rutekørsel. Rådet har fulgt Kommissionens tilgang, som går ud på, at myndighederne i de medlemsstater, hvis område kun gennemkøres, uden at passagerer tages op eller sættes af, blot skal informeres, når de berørte medlemsstater har givet deres samtykke til at tillade den pågældende kørsel. Rådet har dog også fastsat en tidsfrist på to måneder, inden for hvilken Kommissionen skal træffe afgørelse om tilladelse i de tilfælde, hvor den tilladelsesudstedende myndighed ikke kan træffe en sådan afgørelse.

Europa-Parlamentet har derimod udeladt muligheden for, at en medlemsstat suspenderer eller tilbagekalder en tilladelse, der i alvorlig grad truer levedygtigheden af en rute, som er omfattet af en offentlig tjenesteydelseskontrakt.

iv)   Cabotagekørsel

Med hensyn til cabotagekørsel har Rådet stort set fulgt Kommissionens forslag. Reglerne om cabotagekørsel er derfor i det væsentlige uændrede. Navnlig har Rådet givet sin tilslutning til, at bestemmelsen i artikel 9 i forordning (EØF) nr. 12/98 om beskyttelsesforanstaltninger i tilfælde af alvorlige forstyrrelser af et nationalt transportmarked udgår. Bestemmelsen er aldrig blevet brugt siden åbningen af de nationale markeder for cabotagekørsel og må derfor anses for overflødig. Med hensyn til cabotagekørsel under international rutekørsel præciserer Rådet, at dette skal forstås som »medtagning og afsætning af passagerer« i samme medlemsstat i overensstemmelse med bestemmelserne i denne forordning, forudsat at det ikke er hovedformålet med kørslen.

Desuden har Rådet i sin fælles holdning i overensstemmelse med Europa-Parlamentet udeladt enhver omtale af arbejdstidsbestemmelser i forbindelse med reglerne for cabotagekørsel, eftersom der ikke findes harmoniserede fællesskabsregler på området.

v)   Samarbejde mellem medlemsstaterne

I overensstemmelse med Kommissionens forslag og med henblik på at lette og styrke udvekslingen af oplysninger mellem nationale myndigheder har Rådet besluttet i sin fælles holdning at medtage en bestemmelse, der pålægger medlemsstaterne at udveksle oplysninger via de nationale kontaktpunkter. Rådet har også fulgt Kommissionens forslag med hensyn til medlemsstaternes forpligtelse til i deres nationale register over vejtransportvirksomheder at registrere alle alvorlige overtrædelser af Fællesskabets transportlovgivning, som har ført til pålæggelse af sanktioner. Desuden har Rådet besluttet, at en eventuel midlertidig eller varig tilbagekaldelse af fællesskabstilladelsen eller den bekræftede kopi skal registreres i de nationale registre. Sidstnævnte oplysninger skal opbevares i databasen i to år.

Bestemmelserne om etablering af nationale kontaktpunkter og om de nationale registre findes også i udkastet til forordning om adgang til vejtransporterhvervet.

Europa-Parlamentet har besluttet at tilslutte sig Kommissionens tilgang og har ikke vedtaget ændringer med hensyn til dette spørgsmål.

vi)   Sanktioner for overtrædelser

Med henblik på at harmonisere de nuværende overvågnings- og kontrolsystemer, der anvendes i medlemsstaterne, foreslår Kommissionen, at de nationale myndigheder, som varetager udstedelse og inddragelse af fællesskabstilladelsen, skal have flere beføjelser og midler. Forslaget indeholder derfor en forpligtelse for den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor transportvirksomheden er etableret, til at udstede en advarsel, når en virksomhed begår en alvorlig overtrædelse eller gentagne mindre overtrædelser af lovgivningen om vejtransport. Denne forpligtelse gælder også, hvis virksomheden har begået overtrædelsen i en anden medlemsstat. En yderligere bestemmelse afklarer de sanktioner, som en medlemsstat kan pålægge de virksomheder, der er etableret på dens område, nemlig hel eller delvis inddragelse af bekræftede kopier af fællesskabstilladelsen, selve fællesskabstilladelsen eller førerattester.

Rådets fælles holdning har i store træk fulgt Kommissionens tilgang til alvorlige overtrædelser. Rådet er dog imod udstedelse af en advarsel og overlod valget af sanktion til medlemsstaterne. Desuden har Rådet besluttet at overlade det til medlemsstaterne at vurdere gentagne mindre overtrædelser. Den fælles holdning indfører også en forpligtelse for den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor transportvirksomheden er etableret, til at meddele den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor en overtrædelse er konstateret, hvorvidt der er pålagt sanktioner og i givet fald hvilke. Denne meddelelse skal fremsendes senest to måneder efter den endelige afgørelse i sagen.

Kommissionens forslag indfører også en ny procedure, som skal følges af den medlemsstat, der konstaterer en alvorlig overtrædelse begået af en ikke-hjemmehørende virksomhed,. I henhold til denne procedure skal medlemsstaten inden en måned fremsende oplysningerne til etableringsmedlemsstaten, der så kan pålægge administrative sanktioner. Den medlemsstat, hvor den pågældende virksomhed er etableret, har tre måneder til at underrette den anden medlemsstat om den videre opfølgning.

Rådets fælles holdning overtager denne bestemmelse, men fastsætter en frist på to måneder for fremsendelse af oplysningerne. Rådets fælles holdning indeholder ingen forpligtelse for den medlemsstat, hvor virksomheden er etableret, til at rapportere om den videre opfølgning.

Europa-Parlamentet er også imod at medtage bestemmelser om gentagne mindre overtrædelser. Desuden vedtog det en bestemmelse om pålæggelse af bøder som en mulig sanktion.

3.   Andre ændringer, der er vedtaget af Europa-Parlamentet

Andre ændringer, som ikke er indarbejdet i den fælles holdning, vedrører følgende:

| — | 1. januar 2009 fastsættes som datoen for anvendelse af denne forordning |
| --- | --- |

—

1. januar 2009 fastsættes som datoen for anvendelse af denne forordning

| — | reglerne i direktivet om udstationering af arbejdstagere skal gælde for cabotagekørsel |
| --- | --- |

—

reglerne i direktivet om udstationering af arbejdstagere skal gælde for cabotagekørsel

| — | mulighed for, at grænseoverskridende rutekørsel, der begrænser sig til en radius på 50 km fra medlemsstaternes grænse, undtages fra tilladelsesproceduren |
| --- | --- |

—

mulighed for, at grænseoverskridende rutekørsel, der begrænser sig til en radius på 50 km fra medlemsstaternes grænse, undtages fra tilladelsesproceduren

| — | udvidet tilladelse til lokale udflugter og |
| --- | --- |

—

udvidet tilladelse til lokale udflugter og

| — | genindførelse af »12-dagesreglen« i bestemmelserne om køre- og hviletid. |
| --- | --- |

—

genindførelse af »12-dagesreglen« i bestemmelserne om køre- og hviletid.

III.   KONKLUSION

Rådet har i sin fælles holdning fuldt ud taget hensyn til Kommissionens forslag og Europa-Parlamentets førstebehandlingsudtalelse. For så vidt angår Europa-Parlamentets foreslåede ændringer gør Rådet opmærksom på, at en betragtelig del af ændringerne allerede er indarbejdet — enten indirekte, delvis eller fuldt ud — i dets fælles holdning.

---

(1)  De to andre forslag til retsakter vedrører:

| — | et forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fælles regler for adgang til markedet for international godskørsel (omarbejdning) |
| --- | --- |

—

et forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fælles regler for adgang til markedet for international godskørsel (omarbejdning)

| — | et forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fælles regler om betingelser for udøvelse af vejtransporterhvervet. |
| --- | --- |

—

et forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fælles regler om betingelser for udøvelse af vejtransporterhvervet.

(2)  Forordning (EØF) nr. 684/92 og (EF) nr. 12/98.

---

| 17.3.2009 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | CE 62/46 |
| --- | --- | --- | --- |

17.3.2009

DA

Den Europæiske Unions Tidende

CE 62/46

---

FÆLLES HOLDNING (EF) Nr. 7/2009

fastlagt af Rådet den 9. januar 2009

med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. .../2009 af ... om fælles regler for adgang til markedet for international godskørsel (omarbejdning)

(EØS-relevant tekst)

(2009/C 62 E/03)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 71,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),

efter høring af Regionsudvalget,

efter proceduren i traktatens artikel 251 (2), og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Der skal foretages en række væsentlige ændringer i Rådets forordning (EØF) nr. 881/92 af 26. marts 1992 om adgang til markedet for vejgodstransport i Fællesskabet, som udføres fra eller til en medlemsstats område eller gennem en eller flere medlemsstaters områder (3), i Rådets forordning (EØF) nr. 3118/93 af 25. oktober 1993 om betingelserne for transportvirksomheders adgang til at udføre intern vejgodstransport i en medlemsstat, hvor de ikke er hjemmehørende (4), og i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/94/EF af 12. december 2006 om fælles regler for visse former for vejgodstransport (5). Af klarhedshensyn bør de to forordninger og direktivet omarbejdes. |
| --- | --- |

(1)

Der skal foretages en række væsentlige ændringer i Rådets forordning (EØF) nr. 881/92 af 26. marts 1992 om adgang til markedet for vejgodstransport i Fællesskabet, som udføres fra eller til en medlemsstats område eller gennem en eller flere medlemsstaters områder (3), i Rådets forordning (EØF) nr. 3118/93 af 25. oktober 1993 om betingelserne for transportvirksomheders adgang til at udføre intern vejgodstransport i en medlemsstat, hvor de ikke er hjemmehørende (4), og i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/94/EF af 12. december 2006 om fælles regler for visse former for vejgodstransport (5). Af klarhedshensyn bør de to forordninger og direktivet omarbejdes.

| (2) | Indførelsen af en fælles transportpolitik indebærer bl.a. fastsættelse af fælles regler om adgang til markedet for international godskørsel på Fællesskabets område samt fastsættelse af betingelser for transportvirksomheders adgang til at udføre national godskørsel i en medlemsstat, hvor de ikke er hjemmehørende. Disse regler bør udformes på en måde, så de bidrager til et velfungerende indre marked på transportområdet. |
| --- | --- |

(2)

Indførelsen af en fælles transportpolitik indebærer bl.a. fastsættelse af fælles regler om adgang til markedet for international godskørsel på Fællesskabets område samt fastsættelse af betingelser for transportvirksomheders adgang til at udføre national godskørsel i en medlemsstat, hvor de ikke er hjemmehørende. Disse regler bør udformes på en måde, så de bidrager til et velfungerende indre marked på transportområdet.

| (3) | For at sikre et sammenhængende regelsæt for international godskørsel i hele Fællesskabet, bør denne forordning gælde for al international godskørsel på Fællesskabets område. Godskørsel fra medlemsstaterne til tredjelande er stadig i vid udstrækning underkastet bilaterale aftaler mellem medlemsstaterne og de pågældende tredjelande. Derfor bør forordningen ikke gælde for den strækning, der tilbagelægges i den medlemsstat, hvor der sker læsning eller aflæsning, før der er indgået de nødvendige aftaler mellem Fællesskabet og de berørte tredjelande. Den bør dog gælde for transitmedlemsstaters område. |
| --- | --- |

(3)

For at sikre et sammenhængende regelsæt for international godskørsel i hele Fællesskabet, bør denne forordning gælde for al international godskørsel på Fællesskabets område. Godskørsel fra medlemsstaterne til tredjelande er stadig i vid udstrækning underkastet bilaterale aftaler mellem medlemsstaterne og de pågældende tredjelande. Derfor bør forordningen ikke gælde for den strækning, der tilbagelægges i den medlemsstat, hvor der sker læsning eller aflæsning, før der er indgået de nødvendige aftaler mellem Fællesskabet og de berørte tredjelande. Den bør dog gælde for transitmedlemsstaters område.

| (4) | Indførelsen af en fælles transportpolitik omfatter fjernelse af enhver restriktion over for den virksomhed, der udfører transporttjenesteydelsen, på grundlag af nationalitet eller som følge af, at virksomheden er etableret i en anden medlemsstat end den medlemsstat, hvor tjenesteydelsen skal udføres. |
| --- | --- |

(4)

Indførelsen af en fælles transportpolitik omfatter fjernelse af enhver restriktion over for den virksomhed, der udfører transporttjenesteydelsen, på grundlag af nationalitet eller som følge af, at virksomheden er etableret i en anden medlemsstat end den medlemsstat, hvor tjenesteydelsen skal udføres.

| (5) | For at sikre en smidig og gnidningsløs gennemførelse heraf bør der indføres en overgangsordning for cabotagekørsel, så længe harmoniseringen af markedet for godskørsel endnu ikke er fuldført. |
| --- | --- |

(5)

For at sikre en smidig og gnidningsløs gennemførelse heraf bør der indføres en overgangsordning for cabotagekørsel, så længe harmoniseringen af markedet for godskørsel endnu ikke er fuldført.

| (6) | Visse former for transport er i henhold til direktiv 2006/94/EF fritaget fra kravet om fællesskabstilladelse og andre former for transporttilladelse. Som led i den organisering af markedet, som fastsættes ved denne forordning, bør der for nogle af de pågældende former for transport på grund af deres særlige egenart bibeholdes en ordning med fritagelse for fællesskabstilladelsen og for enhver anden transporttilladelse. |
| --- | --- |

(6)

Visse former for transport er i henhold til direktiv 2006/94/EF fritaget fra kravet om fællesskabstilladelse og andre former for transporttilladelse. Som led i den organisering af markedet, som fastsættes ved denne forordning, bør der for nogle af de pågældende former for transport på grund af deres særlige egenart bibeholdes en ordning med fritagelse for fællesskabstilladelsen og for enhver anden transporttilladelse.

| (7) | I henhold til direktiv 2006/94/EF er godskørsel med køretøjer med en størst tilladt totalvægt på mellem 3,5 tons og 6 tons fritaget for kravet om fællesskabstilladelse. Fællesskabsreglerne for gods- og buskørsel gælder imidlertid generelt for køretøjer med en størst tilladt totalvægt på over 3,5 tons. Bestemmelserne i nærværende forordning bør derfor bringes i overensstemmelse med det almindelige anvendelsesområde for Fællesskabets regler for vejtransport, således at de kun indeholder en fritagelse for køretøjer med en størst tilladt totalvægt på ikke over 3,5 tons. |
| --- | --- |

(7)

I henhold til direktiv 2006/94/EF er godskørsel med køretøjer med en størst tilladt totalvægt på mellem 3,5 tons og 6 tons fritaget for kravet om fællesskabstilladelse. Fællesskabsreglerne for gods- og buskørsel gælder imidlertid generelt for køretøjer med en størst tilladt totalvægt på over 3,5 tons. Bestemmelserne i nærværende forordning bør derfor bringes i overensstemmelse med det almindelige anvendelsesområde for Fællesskabets regler for vejtransport, således at de kun indeholder en fritagelse for køretøjer med en størst tilladt totalvægt på ikke over 3,5 tons.

| (8) | Til udførelse af international godskørsel bør der kræves en ikke-kontingenteret fællesskabstilladelse; Transportvirksomheder bør pålægges en forpligtelse til at opbevare en bekræftet kopi af fællesskabstilladelsen i hvert af deres køretøjer for at gøre det lettere for myndighederne at foretage en effektiv kontrol, især for myndigheder uden for den medlemsstat, hvor transportvirksomheden er etableret. I dette øjemed er det nødvendigt at fastlægge mere detaljerede specifikationer for fællesskabstilladelsens og de bekræftede kopiers format og andre kendetegn. |
| --- | --- |

(8)

Til udførelse af international godskørsel bør der kræves en ikke-kontingenteret fællesskabstilladelse; Transportvirksomheder bør pålægges en forpligtelse til at opbevare en bekræftet kopi af fællesskabstilladelsen i hvert af deres køretøjer for at gøre det lettere for myndighederne at foretage en effektiv kontrol, især for myndigheder uden for den medlemsstat, hvor transportvirksomheden er etableret. I dette øjemed er det nødvendigt at fastlægge mere detaljerede specifikationer for fællesskabstilladelsens og de bekræftede kopiers format og andre kendetegn.

| (9) | Der bør fastsættes betingelser for udstedelse og tilbagekaldelse af fællesskabstilladelser samt fastlægges, hvilke former for transport de omfatter, hvor længe de er gyldige, og hvilke nærmere betingelser der gælder for deres brug. |
| --- | --- |

(9)

Der bør fastsættes betingelser for udstedelse og tilbagekaldelse af fællesskabstilladelser samt fastlægges, hvilke former for transport de omfatter, hvor længe de er gyldige, og hvilke nærmere betingelser der gælder for deres brug.

| (10) | Der bør også udfærdiges en førerattest, så medlemsstaterne kan kontrollere, om førere fra tredjelande er lovligt beskæftiget af eller stillet til rådighed for den transportvirksomhed, der er ansvarlig for en given transport. |
| --- | --- |

(10)

Der bør også udfærdiges en førerattest, så medlemsstaterne kan kontrollere, om førere fra tredjelande er lovligt beskæftiget af eller stillet til rådighed for den transportvirksomhed, der er ansvarlig for en given transport.

| (11) | Transportvirksomheder, der har en fællesskabstilladelse som omhandlet i denne forordning, og transportvirksomheder, som har ret til at udføre visse kategorier af international transport, bør have adgang til at udføre national transport i en medlemsstat i en begrænset periode, hvor de ikke har hjemsted eller andet forretningssted. Når cabotagekørsel udføres, bør den være omfattet af fællesskabslovgivningen som f.eks. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 561/2006 af 15. marts 2006 om harmonisering af visse sociale bestemmelser inden for vejtransport (6) og den nationale lovgivning på særlige områder, der er gældende i værtsmedlemsstaten. |
| --- | --- |

(11)

Transportvirksomheder, der har en fællesskabstilladelse som omhandlet i denne forordning, og transportvirksomheder, som har ret til at udføre visse kategorier af international transport, bør have adgang til at udføre national transport i en medlemsstat i en begrænset periode, hvor de ikke har hjemsted eller andet forretningssted. Når cabotagekørsel udføres, bør den være omfattet af fællesskabslovgivningen som f.eks. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 561/2006 af 15. marts 2006 om harmonisering af visse sociale bestemmelser inden for vejtransport (6) og den nationale lovgivning på særlige områder, der er gældende i værtsmedlemsstaten.

| (12) | Der bør vedtages bestemmelser, der giver mulighed for at træffe foranstaltninger i tilfælde af alvorlige forstyrrelser på transportmarkederne. Det er i den forbindelse nødvendigt at indføre en passende beslutningsprocedure og at indsamle de nødvendige statistiske data. |
| --- | --- |

(12)

Der bør vedtages bestemmelser, der giver mulighed for at træffe foranstaltninger i tilfælde af alvorlige forstyrrelser på transportmarkederne. Det er i den forbindelse nødvendigt at indføre en passende beslutningsprocedure og at indsamle de nødvendige statistiske data.

| (13) | Cabotagekørsel er transportvirksomheders levering af tjenesteydelser i en medlemsstat, hvor de ikke er etableret, og bør ikke forbydes, hvis den ikke udføres på en sådan måde, at der skabes en permanent eller løbende aktivitet i en værtsmedlemsstat, jf. dog traktatens bestemmelser om etableringsret. For at bidrage til at håndhæve dette krav bør cabotagekørslers hyppighed og den periode, i hvilken de kan udføres, begrænses. Tidligere blev der givet en tidsbegrænset tilladelse til sådanne nationale transporter. I praksis har det været vanskeligt at afgøre, hvilke transporter der var tilladt. Der er derfor brug for klare regler, der er lette at håndhæve. |
| --- | --- |

(13)

Cabotagekørsel er transportvirksomheders levering af tjenesteydelser i en medlemsstat, hvor de ikke er etableret, og bør ikke forbydes, hvis den ikke udføres på en sådan måde, at der skabes en permanent eller løbende aktivitet i en værtsmedlemsstat, jf. dog traktatens bestemmelser om etableringsret. For at bidrage til at håndhæve dette krav bør cabotagekørslers hyppighed og den periode, i hvilken de kan udføres, begrænses. Tidligere blev der givet en tidsbegrænset tilladelse til sådanne nationale transporter. I praksis har det været vanskeligt at afgøre, hvilke transporter der var tilladt. Der er derfor brug for klare regler, der er lette at håndhæve.

| (14) | Bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/71/EF af 16. december 1996 om udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser (7) finder anvendelse på en transportvirksomhed, der udfører cabotagekørsel. |
| --- | --- |

(14)

Bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/71/EF af 16. december 1996 om udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser (7) finder anvendelse på en transportvirksomhed, der udfører cabotagekørsel.

| (15) | For at kunne foretage en effektiv kontrol med cabotagekørsel bør værtsmedlemsstaternes retshåndhævende myndigheder mindst have adgang til dataene i fragtbrevene og fra kontrolapparatet i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 3824/85 af 20. december 1985 om kontrolapparatet inden for vejtransport (8). |
| --- | --- |

(15)

For at kunne foretage en effektiv kontrol med cabotagekørsel bør værtsmedlemsstaternes retshåndhævende myndigheder mindst have adgang til dataene i fragtbrevene og fra kontrolapparatet i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 3824/85 af 20. december 1985 om kontrolapparatet inden for vejtransport (8).

| (16) | Medlemsstaterne bør yde hinanden gensidig bistand med henblik på tilfredsstillende anvendelse af denne forordning. |
| --- | --- |

(16)

Medlemsstaterne bør yde hinanden gensidig bistand med henblik på tilfredsstillende anvendelse af denne forordning.

| (17) | De administrative formaliteter bør begrænses mest muligt, uden at den kontrol og de sanktioner, som kan sikre en korrekt anvendelse og effektiv håndhævelse af denne forordning, dog opgives. Med henblik herpå bør de eksisterende bestemmelser om inddragelse af fællesskabstilladelsen gøres klarere og styrkes. De nuværende bestemmelser bør tilpasses, så alvorlige overtrædelser, der begås i en værtsmedlemsstat, kan straffes effektivt. Sanktionerne bør ikke være diskriminerende og bør stå i et rimeligt forhold til overtrædelsernes grovhed. Der bør være mulighed for at indbringe afgørelser om sanktioner til prøvelse for en højere instans. |
| --- | --- |

(17)

De administrative formaliteter bør begrænses mest muligt, uden at den kontrol og de sanktioner, som kan sikre en korrekt anvendelse og effektiv håndhævelse af denne forordning, dog opgives. Med henblik herpå bør de eksisterende bestemmelser om inddragelse af fællesskabstilladelsen gøres klarere og styrkes. De nuværende bestemmelser bør tilpasses, så alvorlige overtrædelser, der begås i en værtsmedlemsstat, kan straffes effektivt. Sanktionerne bør ikke være diskriminerende og bør stå i et rimeligt forhold til overtrædelsernes grovhed. Der bør være mulighed for at indbringe afgørelser om sanktioner til prøvelse for en højere instans.

| (18) | Medlemsstaterne bør indføre alle alvorlige overtrædelser, der er begået af transportvirksomhederne, og som har medført sanktioner, i deres nationale elektroniske register over transportvirksomheder. |
| --- | --- |

(18)

Medlemsstaterne bør indføre alle alvorlige overtrædelser, der er begået af transportvirksomhederne, og som har medført sanktioner, i deres nationale elektroniske register over transportvirksomheder.

| (19) | For at lette og forbedre udvekslingen af oplysninger mellem de nationale myndigheder bør medlemsstaterne udveksle relevante oplysninger mellem de nationale kontaktpunkter, der er oprettet i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. .../2009 af ... [om fælles regler om betingelser for udøvelse af vejtransporterhvervet] (9). |
| --- | --- |

(19)

For at lette og forbedre udvekslingen af oplysninger mellem de nationale myndigheder bør medlemsstaterne udveksle relevante oplysninger mellem de nationale kontaktpunkter, der er oprettet i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. .../2009 af ... [om fælles regler om betingelser for udøvelse af vejtransporterhvervet] (9).

| (20) | De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne forordning bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (10). |
| --- | --- |

(20)

De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne forordning bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (10).

| (21) | Kommissionen bør navnlig tillægges beføjelser til at tilpasse bilag I, II og III til den tekniske udvikling. Da der er tale om generelle foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning, skal foranstaltningerne vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 5a i afgørelse 1999/468/EF. |
| --- | --- |

(21)

Kommissionen bør navnlig tillægges beføjelser til at tilpasse bilag I, II og III til den tekniske udvikling. Da der er tale om generelle foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning, skal foranstaltningerne vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 5a i afgørelse 1999/468/EF.

| (22) | Medlemsstaterne bør træffe de nødvendige foranstaltninger til gennemførelsen af denne forordning, navnlig hvad angår sanktioner, som bør være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsernes grovhed og have afskrækkende virkning. |
| --- | --- |

(22)

Medlemsstaterne bør træffe de nødvendige foranstaltninger til gennemførelsen af denne forordning, navnlig hvad angår sanktioner, som bør være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsernes grovhed og have afskrækkende virkning.

| (23) | Målet for denne forordning, nemlig at sikre et sammenhængende regelsæt for international godskørsel i hele Fællesskabet, kan ikke i tilstrækkelig grad nås af medlemsstaterne og kan derfor på grund af handlingens omfang og virkninger bedre nås på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål — |
| --- | --- |

(23)

Målet for denne forordning, nemlig at sikre et sammenhængende regelsæt for international godskørsel i hele Fællesskabet, kan ikke i tilstrækkelig grad nås af medlemsstaterne og kan derfor på grund af handlingens omfang og virkninger bedre nås på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål —

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

KAPITEL I

GENERELLE BESTEMMELSER

Artikel 1

Anvendelsesområde

1.   Denne forordning gælder for international godskørsel for fremmed regning på de strækninger, der tilbagelægges på Fællesskabets område.

2.   I forbindelse med transport fra en medlemsstat til et tredjeland og omvendt finder denne forordning anvendelse på den strækning, der under transit tilbagelægges på enhver medlemsstats område. Den finder ikke anvendelse på den strækning, der tilbagelægges på den medlemsstats område, hvor læsning eller aflæsning finder sted, før den nødvendige aftale mellem Fællesskabet og det pågældende tredjeland er indgået.

3.   Indtil der er indgået aftaler, jf. stk. 2, berører denne forordning ikke:

| a) | bestemmelser vedrørende den transport fra en medlemsstat til et tredjeland og omvendt, som henhører under bilaterale aftaler mellem en medlemsstat og de pågældende tredjelande |
| --- | --- |

a)

bestemmelser vedrørende den transport fra en medlemsstat til et tredjeland og omvendt, som henhører under bilaterale aftaler mellem en medlemsstat og de pågældende tredjelande

| b) | bestemmelser vedrørende den transport fra en medlemsstat til et tredjeland og omvendt, som henhører under bilaterale aftaler mellem medlemsstater, og som enten i form af bilaterale tilladelser eller i form af en ordning med fri erhvervsudøvelse tillader, at læsning og aflæsning i en medlemsstat foretages af transportvirksomheder, der ikke er etableret i den pågældende medlemsstat. |
| --- | --- |

b)

bestemmelser vedrørende den transport fra en medlemsstat til et tredjeland og omvendt, som henhører under bilaterale aftaler mellem medlemsstater, og som enten i form af bilaterale tilladelser eller i form af en ordning med fri erhvervsudøvelse tillader, at læsning og aflæsning i en medlemsstat foretages af transportvirksomheder, der ikke er etableret i den pågældende medlemsstat.

4.   Denne forordning finder anvendelse på national godskørsel, som en ikke-hjemmehørende transportvirksomhed midlertidigt udfører, jf. bestemmelserne i kapitel III.

5.   Denne forordning finder ikke anvendelse på de følgende former for transport og kørsel uden last i forbindelse med sådan transport:

| a) | transport af postforsendelser som led i en universel tjenesteydelse |
| --- | --- |

a)

transport af postforsendelser som led i en universel tjenesteydelse

| b) | transport af beskadigede køretøjer, der er ude af drift |
| --- | --- |

b)

transport af beskadigede køretøjer, der er ude af drift

| c) | transport af gods med motorkøretøjer, hvis tilladte totalvægt inklusive påhængskøretøjer ikke overstiger 3,5 tons |
| --- | --- |

c)

transport af gods med motorkøretøjer, hvis tilladte totalvægt inklusive påhængskøretøjer ikke overstiger 3,5 tons

| d) | transport af gods med motorkøretøjer, såfremt nedenstående betingelser er opfyldt:






  i) | det befordrede gods er virksomhedens ejendom eller er blevet solgt, købt, udlånt, udlejet eller lejet, fremstillet, udvundet, bearbejdet eller repareret af denne |
| --- | --- | --- |

d)

transport af gods med motorkøretøjer, såfremt nedenstående betingelser er opfyldt:

i)

det befordrede gods er virksomhedens ejendom eller er blevet solgt, købt, udlånt, udlejet eller lejet, fremstillet, udvundet, bearbejdet eller repareret af denne

| ii) | transporten tjener til at bringe godset til virksomheden, at bringe det bort fra virksomheden, at flytte det enten inden eller uden for virksomhedens område til eget brug |
| --- | --- |

ii)

transporten tjener til at bringe godset til virksomheden, at bringe det bort fra virksomheden, at flytte det enten inden eller uden for virksomhedens område til eget brug

| iii) | motorkøretøjer, der anvendes til sådan transport, skal føres af personale, der er ansat af eller stilles til rådighed for virksomheden i henhold til en kontraktlig forpligtelse |
| --- | --- |

iii)

motorkøretøjer, der anvendes til sådan transport, skal føres af personale, der er ansat af eller stilles til rådighed for virksomheden i henhold til en kontraktlig forpligtelse

| iv) | de køretøjer, der transporterer godset, skal tilhøre virksomheden eller være købt af denne på kredit eller være lejet, i sidstnævnte tilfælde forudsat at de opfylder betingelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/1/EF af 18. januar 2006 om anvendelse af udlejningskøretøjer uden fører til godstransport ad landevej (11) |
| --- | --- |

iv)

de køretøjer, der transporterer godset, skal tilhøre virksomheden eller være købt af denne på kredit eller være lejet, i sidstnævnte tilfælde forudsat at de opfylder betingelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/1/EF af 18. januar 2006 om anvendelse af udlejningskøretøjer uden fører til godstransport ad landevej (11)

| v) | transporten er kun en underordnet aktivitet i forhold til virksomhedens samlede aktiviteter |
| --- | --- |

v)

transporten er kun en underordnet aktivitet i forhold til virksomhedens samlede aktiviteter

| e) | transport af lægemidler, lægeligt apparatur og udstyr samt andre artikler, der er nødvendige i tilfælde af udrykning, særlig i tilfælde af naturkatastrofer. |
| --- | --- |

e)

transport af lægemidler, lægeligt apparatur og udstyr samt andre artikler, der er nødvendige i tilfælde af udrykning, særlig i tilfælde af naturkatastrofer.

Første afsnit, litra d), nr. iv), gælder ikke for anvendelse af et reservekøretøj i tilfælde, hvor det normalt anvendte køretøj er ude af drift for kortere tid.

6.   Bestemmelserne i stk. 5 medfører ingen ændringer i de betingelser, på hvilke hver medlemsstat giver sine statsborgere tilladelse til de former for virksomhed, der omhandles i samme stykke.

Artikel 2

Definitioner

I denne forordning forstås ved:

| 1) | »køretøj«: et motorkøretøj, som er indregistreret i en medlemsstat, eller et sammenkoblet vogntog, hvoraf i det mindste motorkøretøjet er indregistreret i en medlemsstat, og som udelukkende er beregnet til godstransport |
| --- | --- |

1)

»køretøj«: et motorkøretøj, som er indregistreret i en medlemsstat, eller et sammenkoblet vogntog, hvoraf i det mindste motorkøretøjet er indregistreret i en medlemsstat, og som udelukkende er beregnet til godstransport

| 2) | »international transport«:






  a) | kørsel med et læsset køretøj, som kører fra en medlemsstat til en anden, med eller uden transit gennem en eller flere medlemsstater eller et eller flere tredjelande |
| --- | --- | --- |

2)

»international transport«:

a)

kørsel med et læsset køretøj, som kører fra en medlemsstat til en anden, med eller uden transit gennem en eller flere medlemsstater eller et eller flere tredjelande

| b) | kørsel med et læsset køretøj fra en medlemsstat til et tredjeland og omvendt, med eller uden transit gennem en eller flere medlemsstater eller et eller flere tredjelande |
| --- | --- |

b)

kørsel med et læsset køretøj fra en medlemsstat til et tredjeland og omvendt, med eller uden transit gennem en eller flere medlemsstater eller et eller flere tredjelande

| c) | kørsel med et læsset køretøj mellem tredjelande med transit gennem en eller flere medlemsstaters område eller |
| --- | --- |

c)

kørsel med et læsset køretøj mellem tredjelande med transit gennem en eller flere medlemsstaters område eller

| d) | kørsel uden last i forbindelse med de former for transport, der er nævnt i litra a), b) og c) |
| --- | --- |

d)

kørsel uden last i forbindelse med de former for transport, der er nævnt i litra a), b) og c)

| 3) | »værtsmedlemsstat«: en medlemsstat, hvor en transportvirksomhed udfører transport, ud over i den medlemsstat, hvor transportvirksomheden er etableret |
| --- | --- |

3)

»værtsmedlemsstat«: en medlemsstat, hvor en transportvirksomhed udfører transport, ud over i den medlemsstat, hvor transportvirksomheden er etableret

| 4) | »ikke-hjemmehørende transportvirksomhed«: en transportvirksomhed, der udfører transport i en værtsmedlemsstat |
| --- | --- |

4)

»ikke-hjemmehørende transportvirksomhed«: en transportvirksomhed, der udfører transport i en værtsmedlemsstat

| 5) | »fører«: enhver person, som fører køretøjet, selv for et kort tidsrum, eller som befordres i et køretøj som led i sine arbejdsopgaver for i givet fald at kunne føre køretøjet |
| --- | --- |

5)

»fører«: enhver person, som fører køretøjet, selv for et kort tidsrum, eller som befordres i et køretøj som led i sine arbejdsopgaver for i givet fald at kunne føre køretøjet

| 6) | »cabotagekørsel«: national transport for fremmed regning, der udføres i en begrænset periode i en værtsmedlemsstat |
| --- | --- |

6)

»cabotagekørsel«: national transport for fremmed regning, der udføres i en begrænset periode i en værtsmedlemsstat

| 7) | »alvorlig overtrædelse af fællesskabslovgivningen om vejtransport«: overtrædelser, der kan medføre, at vandelskravet ikke er opfyldt, jf. artikel 6, stk. 1 og 2, i forordning (EF) nr. .../2009 og/eller at fællesskabstilladelsen kaldes tilbage midlertidigt eller permanent. |
| --- | --- |

7)

»alvorlig overtrædelse af fællesskabslovgivningen om vejtransport«: overtrædelser, der kan medføre, at vandelskravet ikke er opfyldt, jf. artikel 6, stk. 1 og 2, i forordning (EF) nr. .../2009 og/eller at fællesskabstilladelsen kaldes tilbage midlertidigt eller permanent.

KAPITEL II

INTERNATIONAL TRANSPORT

Artikel 3

Generelt princip

Til international transport kræves en fællesskabstilladelse og, såfremt føreren er statsborger i et tredjeland, en førerattest.

Artikel 4

Fællesskabstilladelse

1.   Fællesskabstilladelsen udstedes i overensstemmelse med denne forordning af en medlemsstat til enhver transportvirksomhed, der udfører godskørsel for fremmed regning, og som:

| a) | er etableret i denne medlemsstat i overensstemmelse med Fællesskabets og medlemsstatens lovgivning og |
| --- | --- |

a)

er etableret i denne medlemsstat i overensstemmelse med Fællesskabets og medlemsstatens lovgivning og

| b) | i overensstemmelse med Fællesskabets og etableringsmedlemsstatens lovgivning om adgang til transporterhvervet har ret til at udføre international godskørsel i etableringsmedlemsstaten. |
| --- | --- |

b)

i overensstemmelse med Fællesskabets og etableringsmedlemsstatens lovgivning om adgang til transporterhvervet har ret til at udføre international godskørsel i etableringsmedlemsstaten.

2.   Fællesskabstilladelsen udstedes af de kompetente myndigheder i etableringsmedlemsstaten for en periode på op til ti år og kan fornyes.

Fællesskabstilladelser og bekræftede kopier, der er udstedt inden denne forordnings anvendelsesdato, forbliver gyldige indtil udløbsdatoen.

Kommissionen tilpasser gyldighedsperioden for fællesskabslicensen til de tekniske fremskridt, navnlig de nationale registre som omhandlet i artikel 15 i forordning nr. .../2009. Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning skal vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol, jf. artikel 15, stk. 2.

3.   Etableringsmedlemsstaten overdrager indehaveren originaleksemplaret af fællesskabstilladelsen, som skal opbevares af transportvirksomheden, samt et antal bekræftede kopier svarende til antallet af køretøjer, som indehaveren af fællesskabstilladelsen råder over som ejer eller på et andet grundlag, navnlig i kraft af en afbetalingsaftale eller en leje- eller leasingkontrakt.

4.   Fællesskabstilladelsen og de bekræftede kopier skal være i overensstemmelse med modellen i bilag II, der endvidere fastsætter betingelserne for anvendelsen af fællesskabstilladelsen. Den skal indeholde mindst to af de sikkerhedselementer, der er nævnt i bilag I.

Kommissionen tilpasser bilag I og II til den tekniske udvikling. Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning skal vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 15, stk. 2.

5.   Fællesskabstilladelsen og de bekræftede kopier forsynes med den udstedende myndigheds segl samt en underskrift og et serienummer. Fællesskabstilladelsens og de bekræftede kopiers serienumre skal indføres i det nationale elektroniske register over transportvirksomheder blandt oplysningerne om transportvirksomheden.

6.   Fællesskabstilladelsen udstedes til transportvirksomheden, og den kan ikke overdrages til tredjemand. En bekræftet kopi af fællesskabstilladelsen skal opbevares i hvert af transportvirksomhedens køretøjer og forevises kontrolpersonalet på forlangende.

Hvis det drejer sig om et sammenkoblet vogntog, skal den bekræftede kopi følge motorkøretøjet. Den skal omfatte det sammenkoblede vogntog, også selv om påhængs- eller sættevognen ikke er indregistreret eller godkendt til kørsel i tilladelsesindehaverens navn eller er indregistreret eller godkendt til kørsel i en anden stat.

Artikel 5

Førerattest

1.   Førerattesten udstedes af en medlemsstat i overensstemmelse med denne forordning til en transportvirksomhed, som:

| a) | er indehaver af en fællesskabstilladelse og |
| --- | --- |

a)

er indehaver af en fællesskabstilladelse og

| b) | lovligt beskæftiger en fører, der hverken er statsborger i en medlemsstat eller fastboende udlænding i henhold til Rådets direktiv 2003/109/EF af 25. november 2003 om tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding (12) eller lovligt benytter en fører, der hverken er statsborger i en medlemsstat eller fastboende udlænding i henhold til dette direktiv, og som er stillet til virksomhedens rådighed i henhold til de betingelser for beskæftigelse og erhvervsmæssig uddannelse af førere, der i denne medlemsstat er fastsat






  i) | i love og administrative bestemmelser, og efter omstændighederne |
| --- | --- | --- |

b)

lovligt beskæftiger en fører, der hverken er statsborger i en medlemsstat eller fastboende udlænding i henhold til Rådets direktiv 2003/109/EF af 25. november 2003 om tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding (12) eller lovligt benytter en fører, der hverken er statsborger i en medlemsstat eller fastboende udlænding i henhold til dette direktiv, og som er stillet til virksomhedens rådighed i henhold til de betingelser for beskæftigelse og erhvervsmæssig uddannelse af førere, der i denne medlemsstat er fastsat

i)

i love og administrative bestemmelser, og efter omstændighederne

| ii) | i kollektive aftaler, efter de regler der gælder i denne medlemsstat. |
| --- | --- |

ii)

i kollektive aftaler, efter de regler der gælder i denne medlemsstat.

2.   Førerattesten udstedes af de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor transportvirksomheden er etableret, på anmodning af indehaveren af fællesskabstilladelsen for hver fører, der hverken er statsborger i en medlemsstat eller fastboende udlænding i henhold til direktiv 2003/109/EF, og som er lovligt beskæftiget, eller for hver fører, der er stillet til rådighed for indehaveren, og som hverken er statsborger i en medlemsstat eller fastboende udlænding i henhold til direktivet. Hver enkelt førerattest attesterer, at den deri nævnte fører er beskæftiget på de i stk. 1 fastsatte betingelser.

3.   Førerattesten skal være i overensstemmelse med modellen i bilag III. Den skal indeholde mindst to af de sikkerhedselementer, der er nævnt i bilag I.

4.   Kommissionen tilpasser bilag III til den tekniske udvikling. Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning skal vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 15, stk. 2.

5.   Førerattesten skal forsynes med den udstedende myndigheds stempel samt en underskrift og et serienummer. Førerattestens serienummer skal indføres i det nationale elektroniske register over transportvirksomheder blandt oplysningerne om den transportvirksomhed, der stiller førerattesten til rådighed for den i attesten anførte fører.

6.   Førerattesten tilhører transportvirksomheden, som stiller den til rådighed for den deri anførte fører, når føreren fører et køretøj, der foretager transport i henhold til en fællesskabstilladelse, der er udstedt til den pågældende transportvirksomhed. En bekræftet kopi af førerattesten udstedt af de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor transportvirksomheden er etableret, opbevares i transportvirksomhedens lokaler. Førerattesten skal på forlangende forevises kontrolpersonalet.

7.   Førerattesten udstedes for en periode, der fastsættes af udstedelsesmedlemsstaten, med en gyldighed på højst fem år. Førerattester, der er udstedt inden denne forordnings anvendelsesdato, forbliver gyldige indtil udløbsdatoen.

Førerattesten er kun gyldig så længe de betingelser, i henhold til hvilke den blev udstedt, stadig er opfyldt. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at attesten øjeblikkeligt returneres af transportvirksomheden til den udstedende myndighed, hvis disse betingelser ikke længere foreligger.

Artikel 6

Kontrol

1.   I forbindelse med indgivelse af en ansøgning om fællesskabstilladelse eller ansøgningen om fornyelse af fællesskabstilladelsen i overensstemmelse med artikel 4, stk. 2, kontrollerer de kompetente myndigheder i etableringsmedlemsstaten, om transportvirksomheden opfylder eller stadig opfylder betingelserne i artikel 4, stk. 1.

2.   De kompetente myndigheder i etableringsmedlemsstaten kontrollerer regelmæssigt, om de i artikel 5, stk. 1, nævnte betingelser for udstedelse af førerattesten stadig er opfyldt, idet de hvert år kontrollerer mindst 20 % af de gyldige attester, som er udstedt i denne medlemsstat.

Artikel 7

Afslag på ansøgning om fællesskabstilladelse og førerattest samt tilbagekaldelse

1.   Hvis betingelserne i artikel 4, stk. 1, eller artikel 5, stk. 1, ikke er opfyldt, giver etableringsmedlemsstatens kompetente myndigheder et begrundet afslag på udstedelse eller fornyelse af fællesskabstilladelsen eller førerattesten.

2.   De kompetente myndigheder tilbagekalder fællesskabstilladelsen eller førerattesten, hvis indehaveren:

| a) | ikke længere opfylder betingelserne i artikel 4, stk.1, eller artikel 5, stk. 1, eller |
| --- | --- |

a)

ikke længere opfylder betingelserne i artikel 4, stk.1, eller artikel 5, stk. 1, eller

| b) | har afgivet urigtige oplysninger i forbindelse med en ansøgning om fællesskabstilladelse eller førerattest. |
| --- | --- |

b)

har afgivet urigtige oplysninger i forbindelse med en ansøgning om fællesskabstilladelse eller førerattest.

KAPITEL III

CABOTAGEKØRSEL

Artikel 8

Generelt princip

1.   Enhver transportvirksomhed, der udfører godskørsel for fremmed regning, som er indehaver af en fællesskabstilladelse, og hvis fører, såfremt denne er statsborger i et tredjeland, er i besiddelse af en førerattest, har adgang til på de betingelser, der er fastsat i dette kapitel, at udføre cabotagekørsel.

2.   Transportvirksomheder, som beskrevet i stk. 1, har adgang til at udføre op til tre cabotagekørsler med samme køretøj eller, hvis der er tale om et sammenkoblet vogntog, med motorkøretøjet heri, i tilslutning til en international transport fra en anden medlemsstat eller fra et tredjeland til værtsmedlemsstaten, efter at de varer, der blev transporteret ved den indgående internationale transport, er leveret. Den sidste aflæsning af en last som led i en cabotagekørsel, før værtsmedlemsstaten forlades, skal finde sted inden for syv dage efter den sidste aflæsning i værtsmedlemsstaten som led i den indgående internationale transport.

Inden for det i første afsnit omhandlede tidsrum kan transportvirksomheder udføre nogle eller alle de cabotagekørsler, der er tilladt i henhold til nævnte afsnit, i en hvilken som helst medlemsstat, idet de dog er begrænset til én cabotagekørsel pr. medlemsstat inden for tre dage efter indrejse i den pågældende medlemsstats område uden last.

3.   National godskørsel, der udføres i værtsmedlemsstaten af en ikke-hjemmehørende transportvirksomhed, anses kun for at være i overensstemmelse med denne forordning, hvis transportvirksomheden kan forelægge klart bevis for den internationale transport, der er grunden til, at køretøjet er kommet til værtsmedlemsstaten, samt bevis for hver efterfølgende cabotagekørsel, der er udført der.

Et sådant bevis skal, jf. første afsnit, omfatte følgende oplysninger om hver transport:

| a) | afsenderens navn, adresse og underskrift |
| --- | --- |

a)

afsenderens navn, adresse og underskrift

| b) | transportvirksomhedens navn, adresse og underskrift |
| --- | --- |

b)

transportvirksomhedens navn, adresse og underskrift

| c) | modtagerens navn og adresse samt — efter at varerne er leveret — modtagerens underskrift og datoen for leveringen |
| --- | --- |

c)

modtagerens navn og adresse samt — efter at varerne er leveret — modtagerens underskrift og datoen for leveringen

| d) | sted og dato for overtagelsen af varerne samt det sted, hvor varerne skal leveres |
| --- | --- |

d)

sted og dato for overtagelsen af varerne samt det sted, hvor varerne skal leveres

| e) | den almindeligt benyttede betegnelse for varerne og emballeringsmetoden samt, hvis der er tale om farligt gods, en alment anerkendt beskrivelse af varerne samt antallet af pakker og særlig mærkning og særlige numre på pakkerne |
| --- | --- |

e)

den almindeligt benyttede betegnelse for varerne og emballeringsmetoden samt, hvis der er tale om farligt gods, en alment anerkendt beskrivelse af varerne samt antallet af pakker og særlig mærkning og særlige numre på pakkerne

| f) | varernes bruttovægt eller mængden af varer udtrykt på anden vis |
| --- | --- |

f)

varernes bruttovægt eller mængden af varer udtrykt på anden vis

| g) | motorkøretøjets og påhængsvognens nummerplader. |
| --- | --- |

g)

motorkøretøjets og påhængsvognens nummerplader.

4.   Enhver transportvirksomhed, der i etableringsmedlemsstaten efter lovgivningen i denne stat har ret til at udføre godskørsel for fremmed regning som fastsat i artikel 1, stk. 5, litra a), b) og c), har på de betingelser, der er fastsat i nærværende kapitel, alt efter det enkelte tilfælde, adgang til at udføre cabotagekørsel af samme art eller cabotagekørsel med køretøjer af samme kategori.

5.   Der gælder ingen restriktioner for adgang til cabotagekørsel som led i transport som omhandlet i artikel 1, stk. 5, litra d) og e).

Artikel 9

Regler for cabotagekørsel

1.   Udførelsen af cabotagekørsel er, medmindre der i de fællesskabsretlige regler er truffet bestemmelse om noget andet, undergivet værtsmedlemsstatens love og administrative bestemmelser inden for følgende områder:

| a) | betingelser gældende for transportkontrakter |
| --- | --- |

a)

betingelser gældende for transportkontrakter

| b) | køretøjernes vægt og dimensioner |
| --- | --- |

b)

køretøjernes vægt og dimensioner

| c) | forskrifter vedrørende transport af visse kategorier gods, navnlig farligt gods, letfordærvelige levnedsmidler og levende dyr |
| --- | --- |

c)

forskrifter vedrørende transport af visse kategorier gods, navnlig farligt gods, letfordærvelige levnedsmidler og levende dyr

| d) | køre- og hviletid |
| --- | --- |

d)

køre- og hviletid

| e) | merværdiafgift (moms) på transportydelser. |
| --- | --- |

e)

merværdiafgift (moms) på transportydelser.

Vægt og dimensioner nævnt i første afsnit, litra b), kan efter omstændighederne overstige dem, der er gældende i den medlemsstat, hvor transportvirksomheden er etableret, men de kan under ingen omstændigheder overstige de begrænsninger, som værtsmedlemsstaten har fastsat for national trafik, eller de tekniske egenskaber, der fremgår af de beviser, som er omhandlet i artikel 6, stk. 1, i Rådets direktiv 96/53 af 25. juli 1996 om fastsættelse af de største tilladte dimensioner i national og international trafik og største tilladte vægt i international trafik for visse vejkøretøjer i brug i Fællesskabet (13).

2.   De love og administrative bestemmelser, der henvises til i stk. 1, skal finde anvendelse på ikke-hjemmehørende transportvirksomheder på samme betingelser som dem, der gælder for de i værtsmedlemsstaten hjemmehørende virksomheder, for at forhindre forskelsbehandling som følge af nationalitet eller etableringssted.

Artikel 10

Beskyttelsesforanstaltninger

1.   I tilfælde af alvorlige forstyrrelser på markedet for national transport inden for et bestemt geografisk område, som skyldes cabotagekørsel, eller som forværres af denne, kan enhver medlemsstat forelægge sagen for Kommissionen med henblik på vedtagelse af beskyttelsesforanstaltninger, idet medlemsstaten meddeler Kommissionen de nødvendige oplysninger, samt hvilke foranstaltninger den påtænker at træffer over for de hjemmehørende transportvirksomheder.

2.   I stk. 1 forstås ved:

| — | »alvorlige forstyrrelser på markedet for intern transport inden for et bestemt geografisk område«, at der på dette marked opstår problemer, der er specifikke for dette marked, og som medfører et alvorligt og tilsyneladende vedvarende udbudsoverskud i forhold til efterspørgslen, hvilket indebærer en trussel for mange vejgodstransportvirksomheders økonomiske ligevægt og overlevelsesevne |
| --- | --- |

—

»alvorlige forstyrrelser på markedet for intern transport inden for et bestemt geografisk område«, at der på dette marked opstår problemer, der er specifikke for dette marked, og som medfører et alvorligt og tilsyneladende vedvarende udbudsoverskud i forhold til efterspørgslen, hvilket indebærer en trussel for mange vejgodstransportvirksomheders økonomiske ligevægt og overlevelsesevne

| — | »geografisk område« et område, som omfatter en del af eller hele en medlemsstats område, eller som udstrækker sig til at omfatte en del af andre medlemsstaters område eller hele deres område. |
| --- | --- |

—

»geografisk område« et område, som omfatter en del af eller hele en medlemsstats område, eller som udstrækker sig til at omfatte en del af andre medlemsstaters område eller hele deres område.

3.   Kommissionen undersøger situationen på grundlag af bl.a. de relevante oplysninger og træffer efter høring af det i artikel 15, stk. 1, nævnte udvalg inden for en frist på en måned efter modtagelsen af medlemsstatens anmodning afgørelse om, hvorvidt der er grundlag for at træffe beskyttelsesforanstaltninger, og vedtager dem i bekræftende fald.

Disse foranstaltninger kan gå så vidt som til midlertidigt at udelukke det pågældende område fra denne forordnings anvendelsesområde.

Gyldighedsperioden for de foranstaltninger, der vedtages i medfør af denne artikel, er højst seks måneder, og den kan forlænges én gang med de samme begrænsninger.

Kommissionen underretter straks medlemsstaterne og Rådet om enhver afgørelse, der træffes i henhold til dette stykke.

4.   Hvis Kommissionen beslutter at vedtage beskyttelsesforanstaltninger vedrørende en eller flere medlemsstater, skal de pågældende medlemsstaters kompetente myndigheder træffe foranstaltninger af tilsvarende omfang over for de hjemmehørende transportvirksomheder og underrette Kommissionen herom. Sidstnævnte foranstaltninger anvendes senest fra samme dato som de beskyttelsesforanstaltninger, som Kommissionen vedtager.

5.   Hver medlemsstat kan forelægge den i stk. 3 nævnte kommissionsafgørelse for Rådet inden for en frist på 30 dage efter datoen for meddelelsen af denne. Rådet kan med kvalificeret flertal træffe anden afgørelse inden for en frist på 30 dage efter den dato, hvor det får sagen forelagt af en medlemsstat, eller, hvis det får sagen forelagt af flere medlemsstater, efter den dato, hvor det får den forelagt første gang.

De i stk. 3, tredje afsnit, fastsatte begrænsninger gælder for Rådets afgørelse. De kompetente myndigheder i de pågældende medlemsstater skal træffe foranstaltninger af tilsvarende omfang over for de hjemmehørende transportvirksomheder og underrette Kommissionen herom. Hvis Rådet ikke træffer afgørelse inden for den frist, der er nævnt i første afsnit, bliver Kommissionens afgørelse endelig.

6.   Hvis Kommissionen finder, at de i stk. 3 omhandlede foranstaltninger skal videreføres, forelægger den et forslag for Rådet, som træffer afgørelse med kvalificeret flertal.

KAPITEL IV

GENSIDIG BISTAND OG SANKTIONER

Artikel 11

Gensidig bistand

Medlemsstaterne bistår hinanden i anvendelsen af denne forordning og kontrollen dermed. De udveksler oplysninger via de nationale kontaktpunkter, der er oprettet i henhold til artikel 18 i forordning (EF) nr. .../2009.

Artikel 12

Sanktioner fra etableringsmedlemsstatens side

1.   Hvis der i en medlemsstat begås eller konstateres en alvorlig overtrædelse af fællesskabslovgivningen om vejtransport, træffer de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor den transportvirksomhed, der har begået overtrædelsen, er etableret, de nødvendige foranstaltninger til at forfølge sagen, hvilket bl.a. kan føre til følgende administrative sanktioner:

| a) | tidsbegrænset eller varig tilbagekaldelse af visse eller alle bekræftede kopier af fællesskabstilladelsen |
| --- | --- |

a)

tidsbegrænset eller varig tilbagekaldelse af visse eller alle bekræftede kopier af fællesskabstilladelsen

| b) | tidsbegrænset eller varig tilbagekaldelse af fællesskabstilladelsen. |
| --- | --- |

b)

tidsbegrænset eller varig tilbagekaldelse af fællesskabstilladelsen.

Sanktionerne kan fastsættes, når der er truffet endelig afgørelse om spørgsmålet, under hensyn til, hvor alvorlig en overtrædelse, indehaveren af fællesskabstilladelsen har begået, samt under hensyn til, hvor mange bekræftede kopier af tilladelsen vedkommende råder over i alt med henblik på sin internationale transport.

2.   Hvis en transportvirksomhed begår en alvorlig overtrædelse med hensyn til enhver form for misbrug af førerattester, skal de kompetente myndigheder i den pågældende transportvirksomheds etableringsmedlemsstat pålægge passende sanktioner, såsom:

| a) | suspendere udstedelse af førerattester |
| --- | --- |

a)

suspendere udstedelse af førerattester

| b) | tilbagekalde førerattester |
| --- | --- |

b)

tilbagekalde førerattester

| c) | gøre udstedelse af førerattester betinget af yderligere betingelser for at forhindre misbrug |
| --- | --- |

c)

gøre udstedelse af førerattester betinget af yderligere betingelser for at forhindre misbrug

| d) | varigt eller for en tidsbegrænset periode tilbagekalde visse eller alle bekræftede kopier af fællesskabstilladelsen |
| --- | --- |

d)

varigt eller for en tidsbegrænset periode tilbagekalde visse eller alle bekræftede kopier af fællesskabstilladelsen

| e) | varigt eller for en tidsbegrænset periode tilbagekalde fællesskabstilladelsen. |
| --- | --- |

e)

varigt eller for en tidsbegrænset periode tilbagekalde fællesskabstilladelsen.

Sanktionerne kan fastsættes, når der er truffet endelig afgørelse om spørgsmålet, under hensyn til, hvor alvorlig en overtrædelse indehaveren af fællesskabstilladelsen har begået.

3.   De kompetente myndigheder i etableringsmedlemsstaten underretter hurtigst muligt og senest to måneder efter den endelige afgørelse i sagen de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor overtrædelserne er konstateret, om og hvilke af sanktionerne i nærværende artikels stk. 1 og 2 er blevet pålagt.

Hvis der ikke pålægges sådanne sanktioner, giver de kompetente myndigheder i etableringsmedlemsstaten en begrundelse herfor.

4.   De kompetente myndigheder skal sikre sig, at de sanktioner, der pålægges den pågældende transportvirksomhed, samlet set står i et rimeligt forhold til den eller de overtrædelser, der ligger til grund for sanktionerne under hensyntagen til sanktioner i den medlemsstat, hvor overtrædelserne er konstateret.

5.   De kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor transportvirksomheden er etableret, kan også i henhold til national lovgivning anlægge sag mod den pågældende transportvirksomhed ved en kompetent national retsinstans. De underretter værtsmedlemsstatens kompetente myndighed om beslutninger herom.

6.   Medlemsstaterne sikrer, at transportvirksomhederne har adgang til at indbringe administrative sanktioner, der pålægges dem i henhold til denne artikel, til prøvelse for en højere instans.

Artikel 13

Sanktioner fra værtsmedlemsstatens side

1.   Hvis de kompetente myndigheder i en medlemsstat har kendskab til, at en ikke-hjemmehørende transportvirksomhed har begået en alvorlig overtrædelse af denne forordning eller af fællesskabslovgivningen om vejtransport, sender den medlemsstat, hvor overtrædelserne er konstateret, hurtigst muligt og senest to måneder efter den endelige afgørelse i spørgsmålet følgende oplysninger til de kompetente myndigheder i etableringsmedlemsstaten:

| a) | en beskrivelse af overtrædelsen samt dato og klokkeslæt for overtrædelsen |
| --- | --- |

a)

en beskrivelse af overtrædelsen samt dato og klokkeslæt for overtrædelsen

| b) | hvilken kategori overtrædelsen tilhører samt overtrædelsens art og grovhed og |
| --- | --- |

b)

hvilken kategori overtrædelsen tilhører samt overtrædelsens art og grovhed og

| c) | de pålagte sanktioner og de gennemførte sanktioner. |
| --- | --- |

c)

de pålagte sanktioner og de gennemførte sanktioner.

De kompetente myndigheder i værtsmedlemsstaten kan anmode etableringsmedlemsstatens kompetente myndigheder om at iværksætte administrative sanktioner i henhold til artikel 12.

2.   Værtsmedlemsstatens kompetente myndigheder kan, uden at det berører en eventuel strafferetlig forfølgning, iværksætte sanktioner over for de ikke-hjemmehørende transportvirksomheder, som i forbindelse med cabotagekørsel på denne medlemsstats område har gjort sig skyldige i overtrædelse af denne forordning eller af national lovgivning eller fællesskabslovgivning om vejtransport. Myndighederne iværksætter disse sanktioner på et ikke-diskriminerende grundlag. Disse sanktioner kan bl.a. bestå i en advarsel eller ved en alvorlig overtrædelse i et midlertidigt forbud mod cabotagekørsel på den værtsmedlemsstats område, hvor overtrædelsen er begået.

3.   Medlemsstaterne sikrer, at transportvirksomhederne har adgang til at indbringe alle administrative sanktioner, der pålægges dem i henhold til denne artikel til prøvelse for en højere instans.

Artikel 14

Indførelse i nationale elektroniske registre

Medlemsstaterne sørger for, at alvorlige overtrædelser af fællesskabslovgivningen om vejtransport, der er begået af transportvirksomheder etableret på deres område, og som har ført til pålæggelse af sanktioner i en medlemsstat, registreres sammen med en eventuel midlertidig eller varig tilbagekaldelse af fællesskabstilladelsen eller den bekræftede kopi heraf i det nationale elektroniske register over transportvirksomheder. Oplysninger i registeret om en tidsbegrænset eller varig tilbagekaldelse af en fællesskabstilladelse skal opbevares i databasen i to år at regne fra tidspunktet for udløbet af tilbagekaldelsesperioden for så vidt angår tidsbegrænset tilbagekaldelse eller fra tilbagekaldelsesdatoen for så vidt angår varig tilbagekaldelse.

KAPITEL V

ANVENDELSESFORANSTALTNINGER

Artikel 15

Udvalgsprocedure

1.   Kommissionen bistås af det udvalg, der er nedsat ved artikel 18, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 3821/85.

2.   Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5a, stk. 1-4, og artikel 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.

Artikel 16

Sanktioner

Medlemsstaterne fastsætter bestemmelser om sanktioner for overtrædelse af denne forordning og træffer alle fornødne foranstaltninger for at sikre, at gennemførelsen heraf. Sanktionerne skal være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsernes grovhed og have afskrækkende virkning. Medlemsstaterne giver senest ... (14). Kommissionen meddelelse om disse foranstaltninger, og meddeler omgående senere ændringer af betydning for bestemmelserne.

Medlemsstaterne sikrer, at alle sådanne foranstaltninger gennemføres uden forskelsbehandling på grund af transportvirksomhedens nationalitet eller hjemsted.

Artikel 17

Rapportering

1.   Hvert andet år underretter medlemsstaterne Kommissionen om antallet af transportvirksomheder, der var indehavere af en fællesskabstilladelse pr. 31. december det foregående år, og om antallet af bekræftede kopier, der svarer til antallet af køretøjer, som er i brug på det pågældende tidspunkt.

2.   Medlemsstaterne underretter også Kommissionen om antallet af førerattester, der er udstedt i det foregående kalenderår, samt om antallet af førerattester, der var i brug pr. 31. december samme år.

3.   Kommissionen udarbejder en rapport, hvori der gøres status over Fællesskabets marked for godskørsel inden udgangen af 2013. Rapporten skal indeholde en analyse af markedssituationen, herunder en evaluering af kontrollens effektivitet, og udviklingen i beskæftigelsesforholdene i erhvervet samt en vurdering af, om der er sket så store fremskridt med harmoniseringen af reglerne for bl.a. håndhævelse infrastrukturafgifter samt social- og sikkerheds lovgivningen, at der kan tænkes en yderligere åbning af de nationale markeder for godskørsel, herunder cabotagekørsel.

KAPITEL VI

AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 18

Ophævelse

Forordning (EØF) nr. 881/92, forordning (EØF) nr. 3118/93 og direktiv 2006/94/EF ophæves.

Henvisninger til de ophævede forordninger og det ophævede direktiv betragtes som henvisninger til nærværende forordning og skal læses i overensstemmelse med sammenligningstabellen i bilag IV.

Artikel 19

Ikrafttræden

Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Den anvendes fra ... (14).

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i ...

På Europa-Parlamentets vegne

...

Formand

På Rådets vegne

...

Formand

---

(1)  EUT C 204 af 9.8.2008, s. 31.

1

(2)  Europa-Parlamentets udtalelse af 21. maj 2008 (endnu ikke offentliggjort i EUT), Rådets fælles holdning af 9. januar 2009, Europa-Parlamentets holdning af ... (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af ...

2

(3)  EFT L 95 af 9.4.1992, s. 1.

3

(4)  EFT L 279 af 12.11.1993, s. 1.

4

(5)  EUT L 374 af 27.12.2006, s. 5.

5

(6)  EUT L 102 af 11.4.2006, s. 1.

6

(7)  EFT L 18 af 21.1.1997, s. 1.

7

(8)  EFT L 370 af 31.12.1985, s. 8.

8

(9)  EUT L ...

9

(10)  EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.

10

(11)  EUT L 33 af 4.2.2006, s. 82.

11

(12)  EUT L 16 af 23.1.2004, s. 44.

12

(13)  EFT L 235 af 17.9.1996, s. 59.

13

(14)  To år efter datoen for denne forordnings ikrafttræden.

14

---

BILAG I

SIKKERHEDSELEMENTER FOR FÆLLESSKABSTILLADELSEN OG FØRERATTESTEN

Fællesskabstilladelsen og førerattesten skal have mindst to af følgende sikkerhedselementer:

| — | et hologram; |
| --- | --- |

—

et hologram;

| — | særlige fibre i papiret, som bliver synlige i UV-lys; |
| --- | --- |

—

særlige fibre i papiret, som bliver synlige i UV-lys;

| — | mindst én linje mikroprint (kan kun ses med et forstørrelsesglas og gengives ikke af fotokopieringsmaskiner); |
| --- | --- |

—

mindst én linje mikroprint (kan kun ses med et forstørrelsesglas og gengives ikke af fotokopieringsmaskiner);

| — | taktile bogstaver, symboler eller mønstre; |
| --- | --- |

—

taktile bogstaver, symboler eller mønstre;

| — | dobbelt nummerering: serienummer på fællesskabstilladelsen, på den bekræftede kopi heraf eller på førerattesten samt, i hvert enkelt tilfælde, udstedelsesnummer; |
| --- | --- |

—

dobbelt nummerering: serienummer på fællesskabstilladelsen, på den bekræftede kopi heraf eller på førerattesten samt, i hvert enkelt tilfælde, udstedelsesnummer;

| — | et sikkerhedsbundtryk med et fint guillochemønster og regnbuetryk. |
| --- | --- |

—

et sikkerhedsbundtryk med et fint guillochemønster og regnbuetryk.

---

BILAG II

Image

Image

---

BILAG III

Image

Image

---

BILAG IV

SAMMENLIGNINGSTABEL

| Forordning (EØF) nr. 881/92 | Forordning (EØF) nr. 3118/93 | Direktiv 2006/94/EF | Denne forordning |
| --- | --- | --- | --- |
| Artikel 1, stk. 1 | | | Artikel 1, stk. 1 |
| Artikel 1, stk. 2 | | | Artikel 1, stk. 2 |
| Artikel 1, stk. 3 | | | Artikel 1, stk. 3 |
| Bilag II | | Artikel 1, stk. 1-2; bilag I; artikel 2 | Artikel 1, stk. 5 |
| | | Artikel 2 | Artikel 1, stk. 6 |
| Artikel 2 | | | Artikel 2 |
| Artikel 3, stk. 1 | | | Artikel 3 |
| Artikel 3, stk. 2 | | | Artikel 4, stk. 1 |
| Artikel 3, stk. 3 | | | Artikel 5, stk. 1 |
| Artikel 4 | | | |
| Artikel 5, stk. 1 | | | Artikel 4, stk. 2 |
| Artikel 5, stk. 2 | | | Artikel 4, stk. 3 |
| Artikel 5, stk. 3 | | | Artikel 4, stk. 4 |
| | | | Artikel 4, stk. 5 |
| Artikel 5, stk. 4, og bilag I | | | Artikel 4, stk. 6 |
| Artikel 5, stk. 5 | | | Artikel 4, stk. 2 |
| Artikel 6, stk. 1 | | | Artikel 5, stk. 2 |
| Artikel 6, stk. 2 | | | Artikel 5, stk. 2 |
| Artikel 6, stk. 3 | | | Artikel 5, stk. 3 |
| Artikel 6, stk. 4 | | | Artikel 5, stk. 6 |
| Artikel 6, stk. 5 | | | Artikel 5, stk. 7 |
| Artikel 7 | | | Artikel 6 |
| Artikel 8, stk. 1 | | | Artikel 7, stk. 1 |
| Artikel 8, stk. 2 | | | Artikel 7, stk. 2 |
| Artikel 8, stk. 3 | | | Artikel 12, stk. 1 |
| Artikel 8, stk. 4 | | | Artikel 12, stk. 2 |
| Artikel 9, stk. 1 og 2 | | | Artikel 12, stk. 6 |
| | Artikel 1, stk. 1 | | Artikel 8, stk. 1 |
| | Artikel 1, stk. 2 | | Artikel 8, stk. 4 |
| | Artikel 1, stk. 3 og 4 | | Artikel 8, stk. 5 |
| | Artikel 2 | | — |
| | Artikel 3 | | — |
| | Artikel 4 | | — |
| | Artikel 5 | | — |
| | Artikel 6, stk. 1 | | Artikel 9, stk. 1 |
| | Artikel 6, stk. 2 | | — |
| | Artikel 6, stk. 3 | | Artikel 9, stk. 2 |
| | Artikel 6, stk. 4 | | — |
| | Artikel 7 | | Artikel 10 |
| Artikel 10 | | | Artikel 17, stk. 1 |
| Artikel 11, stk. 1 | Artikel 8, stk. 1 | | Artikel 11 |
| Artikel 11, stk. 2 | | | Artikel 13, stk. 1 |
| Artikel 11, stk. 3 | | | Artikel 12, stk. 4 |
| Artikel 11a | | | |
| | Artikel 8, stk. 2 og 3 | | Artikel 13, stk. 2 |
| | Artikel 8, stk. 4, afsnit 1 og 3 | | |
| | Artikel 8, stk. 4, afsnit 2 | | Artikel 12, stk. 4 |
| | Artikel 8, stk. 4, afsnit 4 og 5 | | Artikel 12, stk. 5 |
| | Artikel 9 | | Artikel 13, stk. 3 |
| Artikel 12 | | | Artikel 18 |
| Artikel 13 | | | |
| Artikel 14 | Artikel 10 | | |
| | Artikel 11 | | |
| Artikel 15 | Artikel 12 | Artikel 4 | Artikel 19 |
| | | Artikel 3 | |
| | | Artikel 4 | |
| | | Artikel 5 | |
| | | Bilag II, III | |
| Bilag I | | | Bilag II |
| Bilag III | | | Bilag III |
| | Bilag I | | |
| | Bilag II | | |
| | Bilag III | | |
| | Bilag IV | | |

Forordning (EØF) nr. 881/92

Forordning (EØF) nr. 3118/93

Direktiv 2006/94/EF

Denne forordning

Artikel 1, stk. 1

Artikel 1, stk. 1

Artikel 1, stk. 2

Artikel 1, stk. 2

Artikel 1, stk. 3

Artikel 1, stk. 3

Bilag II

Artikel 1, stk. 1-2; bilag I; artikel 2

Artikel 1, stk. 5

Artikel 2

Artikel 1, stk. 6

Artikel 2

Artikel 2

Artikel 3, stk. 1

Artikel 3

Artikel 3, stk. 2

Artikel 4, stk. 1

Artikel 3, stk. 3

Artikel 5, stk. 1

Artikel 4

Artikel 5, stk. 1

Artikel 4, stk. 2

Artikel 5, stk. 2

Artikel 4, stk. 3

Artikel 5, stk. 3

Artikel 4, stk. 4

Artikel 4, stk. 5

Artikel 5, stk. 4, og bilag I

Artikel 4, stk. 6

Artikel 5, stk. 5

Artikel 4, stk. 2

Artikel 6, stk. 1

Artikel 5, stk. 2

Artikel 6, stk. 2

Artikel 5, stk. 2

Artikel 6, stk. 3

Artikel 5, stk. 3

Artikel 6, stk. 4

Artikel 5, stk. 6

Artikel 6, stk. 5

Artikel 5, stk. 7

Artikel 7

Artikel 6

Artikel 8, stk. 1

Artikel 7, stk. 1

Artikel 8, stk. 2

Artikel 7, stk. 2

Artikel 8, stk. 3

Artikel 12, stk. 1

Artikel 8, stk. 4

Artikel 12, stk. 2

Artikel 9, stk. 1 og 2

Artikel 12, stk. 6

Artikel 1, stk. 1

Artikel 8, stk. 1

Artikel 1, stk. 2

Artikel 8, stk. 4

Artikel 1, stk. 3 og 4

Artikel 8, stk. 5

Artikel 2

—

Artikel 3

—

Artikel 4

—

Artikel 5

—

Artikel 6, stk. 1

Artikel 9, stk. 1

Artikel 6, stk. 2

—

Artikel 6, stk. 3

Artikel 9, stk. 2

Artikel 6, stk. 4

—

Artikel 7

Artikel 10

Artikel 10

Artikel 17, stk. 1

Artikel 11, stk. 1

Artikel 8, stk. 1

Artikel 11

Artikel 11, stk. 2

Artikel 13, stk. 1

Artikel 11, stk. 3

Artikel 12, stk. 4

Artikel 11a

Artikel 8, stk. 2 og 3

Artikel 13, stk. 2

Artikel 8, stk. 4, afsnit 1 og 3

Artikel 8, stk. 4, afsnit 2

Artikel 12, stk. 4

Artikel 8, stk. 4, afsnit 4 og 5

Artikel 12, stk. 5

Artikel 9

Artikel 13, stk. 3

Artikel 12

Artikel 18

Artikel 13

Artikel 14

Artikel 10

Artikel 11

Artikel 15

Artikel 12

Artikel 4

Artikel 19

Artikel 3

Artikel 4

Artikel 5

Bilag II, III

Bilag I

Bilag II

Bilag III

Bilag III

Bilag I

Bilag II

Bilag III

Bilag IV

---

RÅDETS BEGRUNDELSE

I.   INDLEDNING

Kommissionen fremlagde den 25. maj 2007 forslaget til forordning om fælles regler for adgang til markedet for international godskørsel (omarbejdning) som det ene af tre forslag i den såkaldte »vejtransportpakke« (1).

Den 21. maj 2008 vedtog Europa-Parlamentet sin førstebehandlingsudtalelse.

Den 9. januar 2009 vedtog Rådet sin fælles holdning i overensstemmelse med traktatens artikel 251.

Rådet har under sit arbejde taget hensyn til udtalelserne fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg. Regionsudvalget har besluttet ikke at afgive udtalelse om forslagene i vejtransportpakken.

II.   ANALYSE AF DEN FÆLLES HOLDNING

1.   General

I overensstemmelse med »konklusionerne om transportsektorens bidrag til Lissabonstrategien« fra Det Europæiske Råds forårsmøde 2007 besluttede Kommissionen at fremsætte forslag om fornyet gennemgang af de eksisterende lovgivningsrammer for adgang til vejtransporterhvervet og til markedet for international buskørsel for bl.a. at sikre, at de administrative byrder er rimelige og afbalancerede. Disse nye forslag har samlet set til formål at modernisere, erstatte og sammenskrive bestemmelserne om vejtransporterhvervet og adgangen til markederne for vejtransport.

Det forslag til forordning om fælles regler for adgang til markedet for international godskørsel, som Kommissionen fremlagde, tager sigte på at skabe mere retfærdige konkurrencevilkår ved at gøre reglerne mere sammenlignelige og ensartede samt lettere at håndhæve. Det tilskynder også til bedre læsning af køretøjer ved international kørsel, hvilket bidrager til at mindske miljøpåvirkningen fra transport.

Rådets fælles holdning fastlægger regler om adgang til markedet for international godskørsel. Den konsoliderer, sammensmelter og ændrer i væsentlig grad den gældende fællesskabslovgivning ved at opstille en enkel og klar definition af cabotagekørsel, der kan håndhæves. Den forenkler også det standardiserede format for fællesskabstilladelsen, de bekræftede kopier og førerattesten. Den fastsætter bl.a. regler om perioderne for fællesskabstilladelsens gyldighed og for kontrol af opfyldelse og en liste over sikkerhedselementer for at undgå manipulation og forfalskning af disse dokumenter. Den fælles holdning forbedrer desuden de nuværende retlige bestemmelser om udveksling af oplysninger og gensidig bistand mellem medlemsstaterne og om sanktioner, dvs. etableringsmedlemsstatens og værtsmedlemsstatens fastsættelse af sanktioner for overtrædelser. Den pålægger også medlemsstaterne at indføre alle alvorlige overtrædelser, der er begået af deres egne transportvirksomheder, og som har medført sanktioner, i deres nationale register over vejtransportvirksomheder. Den fælles holdning pålægger endvidere Kommissionen at vurdere i en rapport, der skal offentliggøres ved udgangen af 2013, om fremskridtene med harmoniseringen af visse regler (håndhævelse og infrastrukturafgifter) giver mulighed for en yderligere åbning af de nationale transportmarkeder, herunder cabotagekørsel.

2.   De vigtigste politikspørgsmål

i)   Fællesskabstilladelse og førerattest

I henhold til Kommissionens forslag skal der udstedes en fællesskabstilladelse for en periode på fem år, der kan fornyes. Det pålægger desuden medlemsstaterne at indføre fællesskabstilladelsens og de bekræftede kopiers serienumre i det nationale elektroniske register over transportvirksomheder, jf. forslaget til forordning om adgang til vejtransporterhvervet.

Rådet giver i sin fælles holdning desuden mulighed for en mere fleksibel tilgang og en længere gyldighedsperiode for fællesskabstilladelsen, fordi det nævnte register vil gøre det muligt umiddelbart at kontrollere en transportvirksomheds aktuelle status. Den fælles holdning forlænger derfor gyldigheden af fællesskabstilladelsen, der kan fornyes, for en periode på op til ti år, indfører forskriftsproceduren med kontrol (udvalgsprocedure) med henblik på fremtidige nødvendige tilpasninger af fællesskabstilladelsens gyldighed, ligesom den i overensstemmelse hermed ændrer bestemmelserne om kontrol af vilkårene for udstedelse og fornyelse af tilladelsen.

Med hensyn til udstedelse af førerattest besluttede Rådet at medtage en henvisning til direktiv 2003/109/EF om tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding i sin fælles holdning (artikel 5, stk. 1, litra b), og artikel 5, stk. 2). Hvad angår indføring af førerattestens serienummer i det nationale elektroniske register fraviger den fælles holdning Kommissionens forslag og gør bestemmelsen frivillig (artikel 5, stk. 5).

Rådet har for at undgå mulige forfalskninger af disse dokumenter besluttet at ændre bilag I og II med tilføjelse af en række sikkerhedselementer, hvoraf mindst to skal anvendes i dokumenterne. Europa-Parlamentet besluttede at følge Kommissionens løsning og har ikke vedtaget nogen ændringer vedrørende dette spørgsmål.

ii)   Cabotagekørsel

For at præcisere cabotagekørslens midlertidige karakter er der i Kommissionens oprindelige forslag indført en ny definition af dette begreb, hvor antallet af cabotagekørsler begrænses til højst tre inden for en periode på syv dage efter en international godskørsel. Disse begrænsninger skal gøre det lettere at håndhæve bestemmelserne, da de relevante oplysninger kan tages fra CMR-fragtbrevene, som anvendes i forbindelse med al international transport. Af fuldstændighedshensyn fastsætter Kommissionens forslag derfor i den relevante artikel også, hvilke oplysninger der skal være til rådighed i køretøjet.

Rådet følger i sin fælles holdning Kommissionens forslag, men har for at undgå kørsel uden last på Fællesskabets veje indsat en supplerende bestemmelse, hvorefter transportvirksomheder kan udføre cabotagekørsler i de medlemsstater, der passeres i transit. Sådanne kørsler begrænses til højst én kørsel pr. medlemsstat, der passeres i transit, inden for tre dage efter indrejse i den pågældende medlemsstats område uden last. Det samlede antal kørsler er dog stadig begrænset til tre inden for syv dage. Denne bredere løsning giver Fællesskabets transportvirksomheder større fleksibilitet inden for rammerne af Kommissionens oprindelige forslag, men samtidig sætter den en grænse for ukontrolleret cabotagekørsel og bidrager til at beskytte miljøet ved at nedbringe antallet af kørsler uden last.

Rådets fælles holdning genindsætter også visse beskyttelsesbestemmelser, der i øjeblikket er gældende, og som giver medlemsstaterne mulighed for med Kommissionens samtykke at indføre beskyttelsesforanstaltninger i tilfælde af alvorlige forstyrrelser af det nationale transportmarked i et geografisk område, der skyldes cabotagekørsel eller forværres heraf.

Rådet har også besluttet at fastsætte i sin fælles holdning, at Kommissionen har pligt til i en kommende rapport, hvori der gøres status over Fællesskabets marked for godskørsel, at vurdere, om fremskridtene med harmoniseringen af visse regler (håndhævelse og infrastrukturafgifter) giver mulighed for en yderligere åbning af de nationale transportmarkeder, herunder cabotagekørsel. Rapporten skal også indeholde en analyse af markedssituationen og udviklingen i beskæftigelsesforholdene inden for erhvervet. Rapporten skal foreligge senest ved udgangen af 2013.

Europa-Parlamentet har også accepteret Kommissionens forslag om at tillade tre cabotagekørsler inden for en periode syv dage efter en international transport. Det har imidlertid også vedtaget en supplerende bestemmelse, hvorefter et køretøj kan udføre cabotagekørsler i de medlemsstater, der passeres i transit på hjemvejen, forudsat at den korteste vej for hjemrejsen går gennem den pågældende medlemsstat, og at tidsgrænsen på syv dage overholdes. Derudover har Europa-Parlamentet også besluttet at genindføre beskyttelsesbestemmelser vedrørende alvorlige forstyrrelser af det nationale transportmarked, der skyldes cabotagekørsel eller forværres heraf.

Europa-Parlamentet har endvidere vedtaget bestemmelser, hvorefter medlemsstaterne kan indgå bilaterale aftaler om en mindre restriktiv behandling af cabotagekørsel med tilladelse til cabotagekørsel efter delvis aflæsning og krav om indførelse af en fælles harmoniseret model for kørselsblad, der gælder i hele Den Europæiske Union i forbindelse med al godskørsel, herunder cabotagekørsel.

I modsætning til Rådets og Kommissionens løsninger har Europa-Parlamentet stemt for en fuldstændig liberalisering af cabotagekørsel fra den 1. januar 2014.

iii)   Samarbejde mellem medlemsstater

Rådet har i overensstemmelse med Kommissionens forslag og for at lette og forbedre udvekslingen af oplysninger mellem de nationale myndigheder besluttet, at der i den fælles holdning medtages en bestemmelse, hvorefter medlemsstaterne skal udveksle oplysninger gennem de nationale kontaktpunkter. Rådet har også fulgt Kommissionens forslag med hensyn til at pålægge medlemsstaterne at indføre alle alvorlige overtrædelser af Fællesskabets transportlovgivning, som har medført sanktioner, i deres nationale register over vejtransportvirksomheder. Rådet har desuden besluttet, at en eventuel midlertidig eller varig tilbagekaldelse af fællesskabstilladelsen eller de bekræftede kopier skal indføres i de nationale registre. Sidstnævnte registreringer skal opbevares i databasen i to år.

Bestemmelserne om etablering af nationale kontaktpunkter og om de nationale registre findes også i udkastet til forordning om adgang til vejtransporterhvervet.

Europa-Parlamentet besluttede at følge Kommissionens forslag og har ikke vedtaget nogen ændringer vedrørende dette spørgsmål.

iv)   Sanktioner for overtrædelser

For at gøre de nuværende overvågnings- og kontrolsystemer, der anvendes i medlemsstaterne mere ensartede, foreslår Kommissionen, at de nationale myndigheder, som varetager udstedelse og inddragelse af fællesskabstilladelsen, skal have flere beføjelser og midler. Forslaget forpligter derfor den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor transportvirksomheden er etableret, til at udstede en advarsel, når transportvirksomheden begår en alvorlig overtrædelse eller gentagne mindre overtrædelser af lovgivningen om vejtransport. Denne forpligtelse gælder også, hvis transportvirksomheden har begået overtrædelsen i en anden medlemsstat. En yderligere bestemmelse afklarer de sanktioner, som en medlemsstat kan pålægge de transportvirksomheder, der er etableret på dens område, nemlig hel eller delvis inddragelse af bekræftede kopier af fællesskabstilladelsen, selve fællesskabstilladelsen eller førerattester. En medlemsstat kan også som sanktion diskvalificere en transportvirksomheds transportleder, enten midlertidigt eller permanent.

Rådets fælles holdning følger i vid udstrækning Kommissionens tilgang med hensyn til alvorlige overtrædelser. Dog er Rådet gået imod at udstede en advarsel og har besluttet at lade det være op til medlemsstaterne at afgøre, hvordan der skal reageres. Desuden har Rådet besluttet at overlade det til medlemsstaterne at vurdere gentagne mindre overtrædelser. Den fælles holdning giver også de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor transportvirksomheden er etableret, pligt til at meddele de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor overtrædelserne er konstateret, hvorvidt der er blevet pålagt sanktioner, og i givet fald hvilke. Fristen for denne meddelelse fastsættes til senest to måneder efter, at der er truffet endelig afgørelse i spørgsmålet.

Kommissionens oprindelige forslag indfører også en ny procedure, som medlemsstaterne skal følge, når de konstaterer en overtrædelse, der er begået af en transportvirksomhed, som ikke er hjemmehørende i den pågældende medlemsstat. Denne medlemsstat har en måned til at meddele oplysningerne (i minimumsstandardformat) og kan anmode etableringsmedlemsstaten om at pålægge administrative sanktioner. Den medlemsstat, hvor transportvirksomheden er etableret, har tre måneder til at underrette den anden medlemsstat om opfølgningen af dennes anmodning.

Rådets fælles holdning har overtaget denne bestemmelse, men sat meddelelsesfristen til to måneder. Rådets fælles holdning indeholder ikke noget pålæg om, at den medlemsstat, hvor transportvirksomheden er etableret, skal underrette om opfølgningen.

Europa-Parlamentet gik også imod at medtage bestemmelser om gentagne mindre overtrædelser. Det har desuden stemt for en bestemmelse, der gør det muligt at idømme bøder som en mulig sanktion.

3.   Andre ændringer, som Europa-Parlamentet har vedtaget

Rådets fælles holdning har helt eller i princippet indarbejdet ændringerne vedrørende en ændret definition af undtagelsen i forbindelse med transport af postforsendelser og en begrænsning af de oplysninger, der skal indgå i det bevis for den internationale transport, som forelægges i forbindelse med cabotagekørsel.

De ændringer, der ikke er indarbejdet i den fælles holdning, vedrører:

| — | en betragtning om forbindelsen med direktiv 92/106/EØF om kombineret godstransport |
| --- | --- |

—

en betragtning om forbindelsen med direktiv 92/106/EØF om kombineret godstransport

| — | en tilføjelse til definitionen af cabotagekørsel |
| --- | --- |

—

en tilføjelse til definitionen af cabotagekørsel

| — | den 1. januar 2009 som fast dato for anvendelsen af denne forordning |
| --- | --- |

—

den 1. januar 2009 som fast dato for anvendelsen af denne forordning

| — | henvisningen til direktivet om udstationering af arbejdstagere under regler for cabotagekørsel |
| --- | --- |

—

henvisningen til direktivet om udstationering af arbejdstagere under regler for cabotagekørsel

| — | medlemsstaternes mulighed for at fastsætte regler om tredjelandstransport. |
| --- | --- |

—

medlemsstaternes mulighed for at fastsætte regler om tredjelandstransport.

III.   KONKLUSION

I forbindelse med udarbejdelsen af sin fælles holdning har Rådet i fuldt omfang taget hensyn til Kommissionens forslag og Europa-Parlamentets førstebehandlingsudtalelse. Med hensyn til Europa-Parlamentets ændringsforslag bemærker Rådet, at et betydeligt antal ændringer — indholdsmæssigt, delvis eller helt — allerede er blevet indarbejdet i den fælles holdning.

Med hensyn til det vigtigste spørgsmål, som der var uenighed om — fastsættelse af en dato for liberalisering af markedet for cabotagekørsel — finder Rådet, at det har fundet en velafbalanceret og hensigtsmæssig løsning.

---

(1)  De to andre lovgivningsforslag vedrører:

| — | et forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fælles regler om betingelser for udøvelse af vejtransporterhvervet (10114/1/07 TRANS 194 CODEC 602 + REV 1 (en, fr, de)) og |
| --- | --- |

—

et forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fælles regler om betingelser for udøvelse af vejtransporterhvervet (10114/1/07 TRANS 194 CODEC 602 + REV 1 (en, fr, de)) og

| — | et forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fælles regler for adgang til markedet for buskørsel (omarbejdning) (10102/2/07 TRANS 191 CODEC 601 + REV 2 (en, fr, de)). |
| --- | --- |

—

et forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fælles regler for adgang til markedet for buskørsel (omarbejdning) (10102/2/07 TRANS 191 CODEC 601 + REV 2 (en, fr, de)).

---