# Euroopan unionin C 486/2021

| | ISSN 1977-1053 |
| --- | --- |
| Euroopan unionin
  virallinen lehti | C 486 |
| | |
| Suomenkielinen laitos | Tiedonantoja ja ilmoituksia | 64. vuosikerta3. joulukuuta 2021 |

ISSN 1977-1053

Euroopan unionin

virallinen lehti

C 486

Suomenkielinen laitos

Tiedonantoja ja ilmoituksia

64. vuosikerta3. joulukuuta 2021

---

| Sisältö | Sivu |
| --- | --- |
| | II   Tiedonannot |
| | EUROOPAN UNIONIN TOIMIELINTEN, ELINTEN, TOIMISTOJEN JA VIRASTOJEN TIEDONANNOT |
| | Euroopan komissio |
| 2021/C 486/01 | Komission tiedonanto ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/92/EU, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2014/52/EU) soveltamisesta liitteessä I olevan 24 kohdan ja liitteessä II olevan 13 kohdan a alakohdan mukaisiin hankkeiden muutoksiin ja laajennuksiin, mukaan lukien tärkeimmät käsitteet ja niihin liittyvät periaatteet | 1 |
| 2021/C 486/02 | Ilmoitetun keskittymän vastustamatta jättäminen (Asia M.10247 – CVC / COOPER) (
  1
  ) | 20 |
| 2021/C 486/03 | Ilmoitetun keskittymän vastustamatta jättäminen (Asia M.10449 – KIA / ALMAVIVA) (
  1
  ) | 21 |

Sisältö

Sivu

II   Tiedonannot

EUROOPAN UNIONIN TOIMIELINTEN, ELINTEN, TOIMISTOJEN JA VIRASTOJEN TIEDONANNOT

Euroopan komissio

2021/C 486/01

Komission tiedonanto ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/92/EU, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2014/52/EU) soveltamisesta liitteessä I olevan 24 kohdan ja liitteessä II olevan 13 kohdan a alakohdan mukaisiin hankkeiden muutoksiin ja laajennuksiin, mukaan lukien tärkeimmät käsitteet ja niihin liittyvät periaatteet

1

2021/C 486/02

Ilmoitetun keskittymän vastustamatta jättäminen (Asia M.10247 – CVC / COOPER) (
  1
  )

1

20

2021/C 486/03

Ilmoitetun keskittymän vastustamatta jättäminen (Asia M.10449 – KIA / ALMAVIVA) (
  1
  )

1

21

---

| | IV   Tiedotteet |
| --- | --- |
| | EUROOPAN UNIONIN TOIMIELINTEN, ELINTEN, TOIMISTOJEN JA VIRASTOJEN TIEDOTTEET |
| | Neuvosto |
| 2021/C 486/04 | Ilmoitus henkilöille, joihin sovelletaan Valko-Venäjään kohdistettavia rajoittavia toimenpiteitä koskevissa neuvoston päätöksessä 2012/642/YUTP, sellaisena kuin se on pantu täytäntöön neuvoston täytäntöönpanopäätöksellä (YUTP) 2021/2125, ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 765/2006, sellaisena kuin se on pantu täytäntöön neuvoston täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2021/2124, säädettyjä rajoittavia toimenpiteitä | 22 |
| 2021/C 486/05 | Ilmoitus rekisteröidyille, joihin sovelletaan Valko-Venäjään kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetuissa neuvoston päätöksessä 2012/642/YUTP ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 765/2006 säädettyjä rajoittavia toimenpiteitä | 23 |
| | Euroopan komissio |
| 2021/C 486/06 | Euron kurssi — 2. joulukuuta 2021 | 25 |
| | JÄSENVALTIOIDEN TIEDOTTEET |
| 2021/C 486/07 | Ulkorajojen ylitystä varten vaadittavien ohjeellisten rahamäärien päivitys henkilöiden liikkumista rajojen yli koskevasta yhteisön säännöstöstä (Schengenin rajasäännöstö) annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/399 6 artiklan 4 kohdan mukaisesti | 26 |
| 2021/C 486/08 | Lentoliikenteen harjoittamisen yhteisistä säännöistä yhteisössä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1008/2008 16 artiklan 4 kohdan mukainen komission ilmoitus – Säännöllistä lentoliikennettä koskevien julkisen palvelun velvoitteiden poistaminen (
  1
  ) | 28 |

IV   Tiedotteet

EUROOPAN UNIONIN TOIMIELINTEN, ELINTEN, TOIMISTOJEN JA VIRASTOJEN TIEDOTTEET

Neuvosto

2021/C 486/04

Ilmoitus henkilöille, joihin sovelletaan Valko-Venäjään kohdistettavia rajoittavia toimenpiteitä koskevissa neuvoston päätöksessä 2012/642/YUTP, sellaisena kuin se on pantu täytäntöön neuvoston täytäntöönpanopäätöksellä (YUTP) 2021/2125, ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 765/2006, sellaisena kuin se on pantu täytäntöön neuvoston täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2021/2124, säädettyjä rajoittavia toimenpiteitä

22

2021/C 486/05

Ilmoitus rekisteröidyille, joihin sovelletaan Valko-Venäjään kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetuissa neuvoston päätöksessä 2012/642/YUTP ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 765/2006 säädettyjä rajoittavia toimenpiteitä

23

Euroopan komissio

2021/C 486/06

Euron kurssi — 2. joulukuuta 2021

25

JÄSENVALTIOIDEN TIEDOTTEET

2021/C 486/07

Ulkorajojen ylitystä varten vaadittavien ohjeellisten rahamäärien päivitys henkilöiden liikkumista rajojen yli koskevasta yhteisön säännöstöstä (Schengenin rajasäännöstö) annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/399 6 artiklan 4 kohdan mukaisesti

26

2021/C 486/08

Lentoliikenteen harjoittamisen yhteisistä säännöistä yhteisössä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1008/2008 16 artiklan 4 kohdan mukainen komission ilmoitus – Säännöllistä lentoliikennettä koskevien julkisen palvelun velvoitteiden poistaminen (
  1
  )

1

28

---

| | V   Ilmoitukset |
| --- | --- |
| | MUUT SÄÄDÖKSET |
| | Euroopan komissio |
| 2021/C 486/09 | Erään viinialan nimityksen tuote-eritelmän vakiomuutoksen hyväksymistä koskevan tiedonannon julkaiseminen (annetun komission delegoidun asetuksen (EU) 2019/33 17 artiklan 2 ja 3 kohta) | 29 |
| 2021/C 486/10 | Erään viinialan nimityksen tuote-eritelmän vakiomuutoksen hyväksymistä koskevan tiedonannon julkaiseminen (komission delegoidun asetuksen (EU) 2019/33 17 artiklan 2 ja 3 kohta) | 39 |

V   Ilmoitukset

MUUT SÄÄDÖKSET

Euroopan komissio

2021/C 486/09

Erään viinialan nimityksen tuote-eritelmän vakiomuutoksen hyväksymistä koskevan tiedonannon julkaiseminen (annetun komission delegoidun asetuksen (EU) 2019/33 17 artiklan 2 ja 3 kohta)

29

2021/C 486/10

Erään viinialan nimityksen tuote-eritelmän vakiomuutoksen hyväksymistä koskevan tiedonannon julkaiseminen (komission delegoidun asetuksen (EU) 2019/33 17 artiklan 2 ja 3 kohta)

39

---

| | |
| --- | --- |
| | (1)   ETA:n kannalta merkityksellinen teksti. |

---

(1)   ETA:n kannalta merkityksellinen teksti.

1

| FI | |
| --- | --- |

FI

---

II Tiedonannot

EUROOPAN UNIONIN TOIMIELINTEN, ELINTEN, TOIMISTOJEN JA VIRASTOJEN TIEDONANNOT

Euroopan komissio

| 3.12.2021 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 486/1 |
| --- | --- | --- | --- |

3.12.2021

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 486/1

---

Komission tiedonanto ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/92/EU, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2014/52/EU) soveltamisesta liitteessä I olevan 24 kohdan ja liitteessä II olevan 13 kohdan a alakohdan mukaisiin hankkeiden muutoksiin ja laajennuksiin, mukaan lukien tärkeimmät käsitteet ja niihin liittyvät periaatteet

(2021/C 486/01)

Sisällysluettelo

| 1 | Johdanto | 3 |
| --- | --- | --- |

1

| 1.1. Käytettävissä olevat tietolähteet | 3 |
| --- | --- |

| 2 | Keskeiset periaatteet ja määritelmät | 4 |
| --- | --- | --- |

2

| 2.1 | Ympäristövaikutusten arviointi – soveltamisala | 4 |
| --- | --- | --- |

2.1

| 2.2 | YVA-direktiivin keskeiset asiaankuuluvat määritelmät ja säännökset | 4 |
| --- | --- | --- |

2.2

| 2.2.1 | Hanke | 5 |
| --- | --- | --- |

2.2.1

| 2.2.2 | Lupa | 5 |
| --- | --- | --- |

2.2.2

| 2.2.3 | Hankkeiden pilkkominen | 7 |
| --- | --- | --- |

2.2.3

| 2.2.4 | Hankkeen kokonaisvaikutusten arviointi | 8 |
| --- | --- | --- |

2.2.4

| 2.2.5 | Ympäristövaikutusten arvioinnin laiminlyönnin korjaaminen | 8 |
| --- | --- | --- |

2.2.5

| 3 | Hankkeiden muutosten ja laajennusten hallinta | 8 |
| --- | --- | --- |

3

| 3.1 | Tausta | 9 |
| --- | --- | --- |

3.1

| 3.2 | Hankkeen muutosta tai laajennusta koskeva käsite | 10 |
| --- | --- | --- |

3.2

| 3.3 | YVA-direktiivin liite I – hankeluokka I.24 | 10 |
| --- | --- | --- |

3.3

| 3.3.1 | Liite I – hankkeet, joille on vahvistettu raja-arvot | 11 |
| --- | --- | --- |

3.3.1

| 3.3.2 | Liite I – hankkeet, joille ei vahvistettu raja-arvoja | 11 |
| --- | --- | --- |

3.3.2

| 3.4 | YVA-direktiivin liite II – hankeluokka II.13 a | 12 |
| --- | --- | --- |

3.4

| 4 | YVA-direktiivin soveltaminen ydinvoimalaitosten muutoksiin ja laajennuksiin | 13 |
| --- | --- | --- |

4

| Johdanto | 13 |
| --- | --- |

| 4.1 | Esimerkkejä ydinvoimalaitoksia koskevan hankeluokan muutoksiin tai laajennuksiin liittyvistä töistä tai fyysisestä kajoamisesta | 14 |
| --- | --- | --- |

4.1

| 4.2 | Ydinvoimalaitoksia koskevien hankkeiden muutosten tai laajennusten hyväksyminen | 15 |
| --- | --- | --- |

4.2

| 4.2.1 Käyttöiän jatkamista ja pitkäaikaista käyttöä koskevat erityistapaukset | 16 |
| --- | --- |

| 4.3 | Ohjaavat periaatteet ydinvoimalaitosten muutosten tai laajennusten arvioimiseksi Doel-tuomion perusteella | 16 |
| --- | --- | --- |

4.3

| 4.4 | Riskin ja ympäristövaikutusten arvioinnin tarpeen määrittäminen | 17 |
| --- | --- | --- |

4.4

| 4.5 | Vertailu YVA-direktiivin täytäntöönpanossa ydinenergia-alalla | 18 |
| --- | --- | --- |

4.5

| 5 | Pääkohtia koskeva yhteenveto | 19 |
| --- | --- | --- |

5

1   JOHDANTO

Tämän ohjeasiakirjan tarkoituksena on selventää toimivaltaisille viranomaisille ja sidosryhmille tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annetun 13 päivänä joulukuuta 2011 annetusta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/92/EU (1), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2014/52/EU Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi, annettu 16 päivänä huhtikuuta 2014, tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin 2011/92/EU muuttamisesta (2) (ympäristövaikutusten arviointia (YVA) koskeva direktiivi), soveltamista Euroopan unionin tuomioistuimen uusimman oikeuskäytännön perusteella. Näissä ohjeissa keskitytään erityisesti YVA-direktiivin liitteissä I ja II lueteltuihin muutoksiin ja laajennuksiin, ja ohjeisiin sisältyy oma ydinenergia-alaa käsittelevä luku.

Liitteessä I oleva 24 kohta ja liitteessä II olevan 13 kohdan a alakohta koskevat hankkeiden muutoksia ja laajennuksia ja ovat soveltamisalaltaan laajoja, sillä ne kattavat kaikkien YVA-direktiivin soveltamisalaan kuuluvien hankeluokkien muutokset. YVA-direktiivin asianmukainen soveltaminen hankkeiden muutoksiin ja laajennuksiin on olennaisen tärkeää YVA-direktiivin yleisen täytäntöönpanon kannalta.

Osa uusimmasta oikeuskäytännöstä ja erityisesti unionin tuomioistuimen asiassa C-411/17 antama tuomio (3) Belgiassa sijaitsevan Doelin ydinvoimalan käyttöiän jatkamisesta (jäljempänä ”Doel-tuomio”) ovat tuoneet esiin uusia seikkoja, jotka on otettava huomioon käsiteltäessä muutoksia liitteessä I mainittuihin hankkeisiin, ja tässä oikeuskäytännössä on vahvistettu YVA-direktiivin soveltamisen pääperiaatteet. Toimivaltaiset kansalliset viranomaiset ja muut sidosryhmät ovat myös pyytäneet useaan otteeseen tietoja molemmista hankkeiden muutoksiin tai laajennuksiin liittyvistä hankeluokista niiden yleisen menettelyllisen luonteen vuoksi.

Edellä esitettyjen seikkojen perusteella komissio on päättänyt antaa nämä ohjeet, joissa se kuvailee näitä YVA-direktiivin käsitteitä ja periaatteita sekä YVA-direktiivin määritelmiä ja säännöksiä. Näissä ohjeissa esitetään asiayhteyteen sovitettuja kuvauksia YVA-direktiivin mukaisista velvollisuuksista, edistetään yhdenmukaista lähestymistapaa ja hahmotellaan hankkeiden muutoksiin ja laajennuksiin sovellettavat säännökset ja pyritään tällä tavoin tehostamaan YVA-direktiivin täytäntöönpanoa.

Kaikkien mahdollisten esimerkkien luetteleminen ei ole mahdollista käytännön tilanteiden moninaisuuden ja usein monimutkaisen luonteen vuoksi sekä siksi, että YVA-direktiiviä sovelletaan hyvin monenlaisiin aloihin ja hankkeisiin. Toimivaltaiset kansalliset viranomaiset saattavat joutua soveltamaan YVA-direktiivin vaatimuksia tapauskohtaisesti ja arvioimaan kunkin tapauksen erikseen sen erityisolosuhteet huomioon ottaen. Jotta YVA-direktiivi pantaisiin täytäntöön yhdenmukaisella tavalla, komissio kannustaa jäsenvaltioita käynnistämään vapaaehtoisen vertailuanalyysin hankkeiden muutoksista ja laajennuksista. Sen avulla voitaisiin koota yhteen asiantuntemusta ja vertailla esimerkkejä kustakin jäsenvaltiosta, mikä voisi johtaa asteittain yhteisten menetelmien kehittämiseen EU:n tasolla ja helpottaa käytännön täytäntöönpanoa tietyissä tapauksissa.

1.1.   Käytettävissä olevat tietolähteet

Ainoastaan Euroopan unionin tuomioistuin on toimivaltainen antamaan virallisen tulkinnan Euroopan unionin lainsäädännöstä. Euroopan unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi on saatettu usein YVA-direktiiviä koskevia asioita, joista monet ovat liittyneet tämän direktiivin liitteissä I ja II lueteltujen yksittäisten hankeluokkien määritelmiin, kuvauksiin tai soveltamisalaan.

Euroopan unionin tuomioistuimen tuomiot sisältävät keskeisiä yleisiä periaatteita, jotka ohjaavat hyödyllisellä tavalla YVA-direktiivissä lueteltujen hankeluokkien ja muiden käsitteiden, kuten itse ”hankkeen”, tulkintaa.

Tämän ohjeasiakirjan lisäksi komission yksiköt ovat laatineet myös kirjasen hankkeiden ympäristövaikutusten arviointiin liittyvistä Euroopan unionin tuomioistuimen tuomioista (Rulings of the Court of Justice - Environmental Impact Assessment of Projects) (4).

YVA-direktiivissä viitataan nimenomaisesti muihin kansainvälisiin sopimuksiin, kuten valtioiden rajat ylittävien ympäristövaikutusten arvioinnista tehtyyn yleissopimukseen (Espoon yleissopimus) (5) ja yleissopimukseen tiedon saannista, yleisön osallistumisoikeudesta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeudesta ympäristöasioissa (Århusin yleissopimus) (6). YVA-direktiiviä olisi siten tulkittava näiden yleissopimusten mukaisesti (7). Lisäksi YVA-direktiivin kattamien alojen moninaisuuden vuoksi myös monet muut EU:n tason säädökset sisältävät määritelmiä, jotka sisältyvät tai liittyvät liitteiden I ja II kattamiin toimintoihin (8).

Komissio otti näiden ohjeiden laatimisessa huomioon YK:n Euroopan talouskomission (ECE) puitteissa laaditun ohjeasiakirjan Espoon yleissopimuksen sovellettavuudesta ydinvoimaloiden käyttöiän jatkamiseen (9).

2   KESKEISET PERIAATTEET JA MÄÄRITELMÄT

2.1   Ympäristövaikutusten arviointi – soveltamisala

YVA-direktiivissä säädetään menettelylliset velvoitteet, jotka koskevat direktiivin soveltamisalaan kuuluvia julkisia ja yksityisiä hankkeita, joilla on todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia. Tällaiset hankkeet on alistettava lupamenettelyyn, ja niiden ympäristövaikutukset on arvioitava ennen luvan myöntämistä.

YVA-direktiivin soveltamisalaan kuuluvat hankkeet jaetaan luokkiin ja luetellaan liitteissä I ja II. Liitteessä I luetellaan hankkeet, joilla katsotaan olevan merkittäviä ympäristövaikutuksia ja joiden osalta arvioinnin suorittaminen on pakollista (YVA-direktiivin 4 artiklan 1 kohta). YVA-direktiivin 2 artiklan 1 kohdan ja 4 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on 2 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja poikkeustapauksia lukuun ottamatta arvioitava järjestelmällisesti direktiivin liitteessä I mainittujen hankkeiden ympäristövaikutukset sellaisinaan ja ennen luvan myöntämistä (10). Näin ollen jäsenvaltioilla ei ole tässä asiassa harkinnanvaraa. Lisäksi suurin osa liitteessä I mainituista hankeluokista sisältää raja-arvoja, jotka liittyvät suoraan soveltamisalaan. Jos kansallisessa lainsäädännössä asetettaisiin raja-arvoja sellaisille hankeluokille, joille ei ole asetettu liitteessä I tällaisia raja-arvoja, se rajoittaisi YVA-direktiivin soveltamisalaa (11).

Liitteessä II luetelluilla hankkeilla ei ole välttämättä aina merkittäviä ympäristövaikutuksia. Niiden osalta olisi määritettävä, onko niillä todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia. Tätä menettelyä kutsutaan tavallisesti ”arviointimenettelyn tarpeellisuusselvitykseksi”. YVA-direktiivin 4 artiklan 2 kohdan mukaan todennäköisesti merkittävien ympäristövaikutusten esiintyminen voidaan määrittää tapauskohtaisesti selvittämällä, asettamalla raja-arvoja tai valintaperusteita tai soveltamalla molempia näitä menettelyjä ottamalla huomioon direktiivin liitteessä III vahvistetut olennaiset arviointiperusteet (hankkeiden ominaisuudet, hankkeiden sijainti ja mahdolliset vaikutukset).

YVA-direktiivin 2 artiklan 1 kohta rajoittaa – keskeisenä ohjaavana periaatteena ja perimmäisenä tavoitteena – jäsenvaltioiden harkinnanvaraa erityisesti liitteessä II mainittujen hankkeiden osalta, sillä tämän kohdan mukaan hankkeista on tehtävä vaikutustenarviointi, jos niillä on muun muassa laatunsa, kokonsa tai sijaintinsa vuoksi todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia (12).

2.2   YVA-direktiivin keskeiset asiaankuuluvat määritelmät ja säännökset

Tässä kohdassa hahmotellaan tärkeimmät keskeiset määritelmät ja säännökset, jotka liittyvät hankkeisiin ja niiden muutoksiin tai laajennuksiin.

2.2.1   
  Hanke

| YVA-direktiivin 1 artiklan 2 kohdan a alakohdan määritelmän mukaan ”hankkeella” tarkoitetaan






  ”– | rakennustyön tai muun laitoksen tai suunnitelman toteuttamista, |
| --- | --- |

YVA-direktiivin 1 artiklan 2 kohdan a alakohdan määritelmän mukaan ”hankkeella” tarkoitetaan

”–

rakennustyön tai muun laitoksen tai suunnitelman toteuttamista,

| – | muuta luonnonympäristöön ja maisemaan kajoamista mukaan lukien maaperän luonnonvarojen hyödyntäminen.” |
| --- | --- |

–

muuta luonnonympäristöön ja maisemaan kajoamista mukaan lukien maaperän luonnonvarojen hyödyntäminen.”

Fyysisten töiden olemassaolo

Unionin tuomioistuin on vahvistanut johdonmukaisesti useaan otteeseen (13), että termillä ”hanke” viitataan töihin tai fyysiseen kajoamiseen. Jo myönnetyn luvan uusimista (esimerkiksi lentokentän toiminnan harjoittamista varten, kuten asiassa C-275/09, Brussels Hoofdstedelijk Gewest ym., 24 kohta, tai kaatopaikan toiminnan harjoittamista varten, kuten asiassa C-121/11, Pro-Baine ym., 31 kohta) ei voida pitää 1 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettuna ”hankkeena”, kun kyse ei ole alueen fyysistä olotilaa muuttavista töistä tai kajoamisesta. Näin ollen töiden tai fyysisen kajoamisen olemassaolo on edellytys sille, että toimintaa voidaan pitää YVA-direktiivissä tarkoitettuna ”hankkeena”.

Unionin tuomioistuin muistutti Doel-tuomiossa seuraavasta asiasta: ”Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee, että kun otetaan huomioon erityisesti direktiivin 2011/92 1 artiklan 2 kohdan a alakohdan ensimmäisen luetelmakohdan sanamuoto, sanalla ”hanke” tarkoitetaan töitä tai kajoamista, joilla muutetaan alueen fyysistä olotilaa” (62 kohta).

Sama periaate tarkoittaa liitteessä I olevaan 24 kohtaan ja liitteessä II olevan 13 kohdan a alakohtaan sovellettuna sitä, että YVA-direktiivin ja 1 artiklan 2 kohdan a alakohdassa olevan hankkeen määritelmän soveltamisalaan kuulumista varten käynnissä olevien hankkeiden muutosten tai laajennusten on merkittävä töitä tai kajoamista, joilla muutetaan alkuperäisten hankkeiden fyysistä olotilaa (14).

2.2.2   Lupa

YVA-direktiivin 1 artiklan 2 kohdan c alakohdan määritelmän mukaan ”luvalla” tarkoitetaan

”toimivaltaisen viranomaisen tai viranomaisten päätöstä, joka oikeuttaa hankkeen toteuttajan ryhtymään hankkeen toteuttamiseen”.

Luvan tarve

Luvan tarve

Unionin tuomioistuin on korostanut useaan otteeseen, että ”jäsenvaltioiden on pantava YVA-direktiivi täytäntöön siten, että siinä asetetut edellytykset täytetään täysimääräisesti, kun otetaan huomioon direktiivin päätavoite, joka ilmenee sen 2 artiklan 1 kohdasta ja jonka mukaan ennen luvan myöntämistä hankkeita, joilla etenkin laatunsa, kokonsa tai sijaintinsa vuoksi on todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia, käsitellään lupamenettelyssä ja että niiden vaikutukset arvioidaan” (15).

15

Näin ollen YVA-direktiivin liitteessä I olevassa 24 kohdassa tai liitteessä II olevan 13 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja hankkeiden muutoksia tai laajennuksia, joilla on todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia, on käsiteltävä lupamenettelyssä.

Luvan muoto

Luvan muoto

YVA-direktiivin määritelmän mukaan luvalla tarkoitetaan toimivaltaisen viranomaisen tai toimivaltaisten viranomaisten päätöstä, joka oikeuttaa hankkeen toteuttajan ryhtymään hankkeen toteuttamiseen (16).

16

”Lupa” kattaa näin ollen laajan joukon erilaisia toimia (eli päätöksiä, lupia ja muita valtuutuksia) riippuen jäsenvaltioissa sovellettavista kansallisista menettelyistä. Luvan määritelmä ei perustu sen nimitykseen tai hyväksyntämenettelyyn kyseessä olevan jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön mukaisesti, vaan sen oikeusvaikutukseen. Kuten unionin tuomioistuin on huomauttanut, päätöksen luokitteleminen YVA-direktiivin 1 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetuksi ”luvaksi” on toteutettava kansallisen lainsäädännön mukaisesti EU:n lainsäädäntöä noudattaen (17).

17

YVA-direktiivissä ei edellytetä yhtä lupamenettelyä (18), ja YVA-direktiivin 2 artiklan 2 kohdan mukaan ympäristövaikutusten arviointi ”voidaan liittää jäsenvaltioissa voimassa oleviin hankkeita koskeviin lupamenettelyihin tai, jos se ei ole mahdollista, muihin menettelyihin tai tämän direktiivin tavoitteen täyttämiseksi perustettaviin menettelyihin.” Tämän seurauksena jäsenvaltioiden välillä ilmenee eroja lupaan liittyvässä terminologiassa. Sen lisäksi, että luvasta käytetään eri nimityksiä (esimerkiksi rakennuslupa, päätös tai valtuutus), myös luvan myöntämiseen johtavat menettelyt voivat poiketa toisistaan. Lupa voidaan myöntää esimerkiksi hallinnollisessa menettelyssä paikallisella, alueellisella tai kansallisella tasolla tai lainsäädäntömenettelyssä (19) edellyttäen, että YVA-direktiivin asiaankuuluvia määräyksiä noudatetaan. Luvan on oltava itsessään lopullinen päätös, joka antaa hankkeen toteuttajalle oikeuden ryhtyä hankkeen toteuttamiseen (samaa periaatetta sovelletaan monivaiheisissa menettelyissä, ks. seuraava kohta).

18

”voidaan liittää jäsenvaltioissa voimassa oleviin hankkeita koskeviin lupamenettelyihin tai, jos se ei ole mahdollista, muihin menettelyihin tai tämän direktiivin tavoitteen täyttämiseksi perustettaviin menettelyihin.”

19

Jos YVA-direktiivin liitteessä I olevassa 24 kohdassa tai liitteessä II olevan 13 kohdan a alakohdassa tarkoitetut hankkeiden muutokset tai laajennukset, joilla on todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia, hyväksytään lainsäädäntömenettelyssä, niiden ympäristövaikutukset on arvioitava 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti (20).

20

Tässä yhteydessä on myös tärkeää hahmotella, mitä eroa on YVA-direktiivissä tarkoitetulla luvalla ja (laitoksen/toimipaikan/alueen) toimintaan liittyvällä luvan/toimiluvalla. Tällaiset muut kuin YVA-direktiivissä tarkoitetut luvat, sellaisina kuin ne ovat määriteltyinä tai käytettyinä muissa säädöksissä, kuten teollisuuden päästödirektiivissä (21) tai kaatopaikkadirektiivissä (22), ovat merkityksellisiä tiettyjen toimintaan liittyvien järjestelmien kannalta. YVA-direktiivissä tarkoitettu lupa puolestaan oikeuttaa määritelmänsä mukaan hankkeen toteuttajan ryhtymään hankkeen toteuttamiseen (esimerkiksi toteuttamaan rakennustyöt tai muut järjestelyt tai kajoamaan muulla tavoin luonnonympäristöön ja maisemaan (23)). Käyttölupa tai toimilupa liittyy asiaankuuluvan lainsäädännön perusteella (24) yleensä hankkeen toimintaa koskevaan valtuutukseen ja perustuu usein monivaiheisessa menettelyssä aiemmin tehtyyn päätökseen, jonka se panee sen täytäntöön. Kuten edellä olevissa kohdissa on todettu, käyttöluvan tai toimiluvan uusiminen on pidettävä erillään YVA-direktiivissä tarkoitetusta luvasta, kun kyse ei ole alueen fyysistä olotilaa muuttavista töistä tai kajoamisesta (25).

21

22

23

24

25

Hankkeiden muutokset ja laajennukset monivaiheisissa menettelyissä

Hankkeiden muutokset ja laajennukset monivaiheisissa menettelyissä

Luvan myöntämiseen hankkeille liittyy joskus monimutkaisia hallinnollisia menettelyjä, joissa on monia vaiheita ja prosesseja. Jos todetaan, että kyse on hankkeen muutoksesta tai laajennuksesta (26), on keskeisen tärkeää määrittää, ”milloin” siltä olisi edellytettävä ympäristövaikutusten arviointia ja ”mitä” kussakin vaiheessa olisi arvioitava. Monivaiheisessa lupamenettelyssä ympäristövaikutusten arviointi on lähtökohtaisesti suoritettava heti, kun kaikkien niiden vaikutusten, joita hankkeella todennäköisesti on ympäristöön, tunnistaminen ja arvioiminen on mahdollista (27).

26

27

Unionin tuomioistuin palautti Doel-tuomiossaan mieliin nykyisen oikeuskäytännön (28). YVA-direktiivin 2 artiklan 1 kohdan mukaan ympäristövaikutusten arviointi on tehtävä direktiivin soveltamisalaan kuuluville hankkeille ”ennen luvan myöntämistä” (82 kohta). Tuomioistuin on myös todennut, että ”kun kansallisessa lainsäädännössä säädetään, että lupamenettely jakautuu useisiin vaiheisiin, hankkeen ympäristövaikutusten arviointi on lähtökohtaisesti suoritettava heti, kun kaikkien niiden vaikutusten, joita hankkeella todennäköisesti on ympäristöön, tunnistaminen ja arvioiminen on mahdollista” (85 kohta).

Doel

28

kun kansallisessa lainsäädännössä säädetään, että lupamenettely jakautuu useisiin vaiheisiin, hankkeen ympäristövaikutusten arviointi on lähtökohtaisesti suoritettava heti, kun kaikkien niiden vaikutusten, joita hankkeella todennäköisesti on ympäristöön, tunnistaminen ja arvioiminen on mahdollista

Unionin tuomioistuin muistutti myös tilanteista, joissa lupamenettely jakautuu useisiin vaiheisiin ja joissa yksi vaiheista on varsinainen päätös, jossa vahvistetaan muiden täytäntöönpanopäätösten parametrit. Näissä tapauksissa ympäristövaikutusten arvioinnin on liityttävä varsinaiseen päätökseen, jollei osa ympäristövaikutuksista tule tietoon vasta myöhemmässä vaiheessa ja liity täytäntöönpanopäätöksiin. Tällöin myöhemmässä vaiheessa tietoon tulevien muiden vaikutusten arviointi voidaan tehdä kyseisessä myöhemmässä vaiheessa (29). Unionin tuomioistuimen mukaan ”varsinainen päätös” on päätös, jossa määritellään hankkeen ”olennaiset ominaisuudet”, joista ei enää keskustella ja joita ei enää muuteta myöhemmässä vaiheessa (30). Tällaisissa tapauksissa jäsenvaltioiden on varmistettava, että ympäristövaikutusten arviointi liittyy varsinaiseen päätökseen.

29

30

Unionin tuomioistuin on myös käsitellyt tarvetta arvioida tällaisten hankkeiden vaikutukset kokonaisuutena. Jos lupamenettely jakautuu useampaan kuin yhteen vaiheeseen – joista yhdessä on kyse varsinaisesta päätöksestä ja toisessa täytäntöönpanopäätöksestä, joka ei voi ulottua varsinaisessa päätöksessä vahvistettuja parametreja pidemmälle – toimivaltaisen viranomaisen on joissakin tilanteissa tehtävä ympäristövaikutusten arviointi hankkeesta jopa alustavan rakennusluvan (outline planning permission) myöntämisen jälkeen, jolloin tietyt seikat jäävät odottamaan myöhempää hyväksyntää (31). Tämän arvioinnin on oltava kokonaisvaltainen, ja sen tulee kattaa hankkeen kaikki osat, joita ei ole vielä arvioitu tai jotka edellyttävät uutta arviointia. Kuten unionin tuomioistuin on todennut, YVA-direktiivillä pyritään hankkeiden tai niiden muutosten ympäristövaikutusten arviointiin kokonaisuutena. Arviointia ei tule rajata siten, että siinä otettaisiin huomioon vain itse suunniteltujen töiden suorat ympäristövaikutukset mutta ei niitä ympäristövaikutuksia, joita näiden töiden tulosten käyttämisestä ja hyödyntämisestä voi syntyä (32). Arvioinnin suorittaminen tällä tavoin ei myöskään riipu siitä, onko kyseessä mahdollisesti rajat ylittävä hanke (33).

31

32

33

2.2.3   Hankkeiden pilkkominen

Hankkeiden pilkkominen

YVA-direktiivin tarkoitus ei saa jäädä toteutumatta sen seurauksena, että hankkeita pilkotaan. Usean hankkeen yhteisvaikutusten huomioimatta jättäminen ei saa tarkoittaa käytännössä sitä, että kaikki hankkeet jäävät ympäristövaikutusten arviointia koskevan velvoitteen ulkopuolelle, vaikka niillä yhdessä olisi todennäköisesti YVA-direktiivin 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja merkittäviä ympäristövaikutuksia (34). Tällä voi olla merkitystä erityisesti monimutkaisissa hankkeissa, jotka toteutetaan vaiheissa, joita varten on ehkä haettava lupa myöhemmin.

34

Jos useilla hankkeilla voi olla yhdessä YVA-direktiivin 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja merkittäviä ympäristövaikutuksia, näiden hankkeiden ympäristövaikutukset olisi arvioitava kokonaisuutena ja kumulatiivisesti. Unionin tuomioistuin puoltaa oikeuskäytännössään YVA-direktiivin laaja-alaista tulkintaa ja on korostanut, että direktiivillä pyritään ”hankkeiden tai niiden muutosten ympäristövaikutusten arviointiin kokonaisuutena” (35).

”hankkeiden tai niiden muutosten ympäristövaikutusten arviointiin kokonaisuutena”

35

Unionin tuomioistuin on todennut esimerkiksi hankkeiden pituuden osalta, ettei pitkää hanketta voi jakaa vähämerkityksisiin toisiaan seuraaviin osuuksiin ja siten välttyä kyseisen direktiivin säännösten soveltamiselta sekä koko hankkeen että kyseisestä jakamisesta syntyneiden osuuksien osalta. Jos tämä olisi mahdollista, se voisi vaarantaa vakavalla tavalla direktiivin tehokkuuden, koska tällöin asianomaisten viranomaisten tarvitsisi vain jakaa pitkät hankkeet vähämerkityksisiin toisiaan seuraaviin osuuksiin, jotta ne välttyisivät direktiivin vaatimusten soveltamiselta (36).

36

Unionin tuomioistuin on myös korostanut, että päätettäessä ympäristövaikutusten arvioinnin suorittamisen tarpeellisuudesta voi olla tarpeen ottaa huomioon hankkeiden yhteisvaikutukset, jotta vältetään Euroopan unionin lainsäädännön kiertäminen pilkkomalla hankkeita, joilla yhdessä olisi todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia. Kansallisten viranomaisten tehtävänä on tutkia tämän oikeuskäytännön valossa, onko kyseessä olevilla hankkeilla ja jo toteutetuilla hankkeilla ympäristövaikutuksia ja missä laajuudessa (37).

37

2.2.4   Hankkeen kokonaisvaikutusten arviointi

Hankkeen kokonaisvaikutusten arviointi

Doel-tuomiossa vahvistettiin toinen tärkeä YVA-direktiivin periaate eli velvollisuus arvioida hankkeen kokonaisvaikutukset ja tehdä kattava ympäristövaikutusten arviointi. Unionin tuomioistuin katsoi tuomion 64–72 kohdassa, ettei käynnissä olevan hankkeen laajentamista koskevia toimenpiteitä (toimenpiteet ydinvoimalaitoksen käynnistämiseksi uudelleen kymmeneksi vuodeksi tai sen pysäyttämisen lykkäämiseksi kymmenellä vuodella 59 kohdassa todetun mukaisesti) voida erottaa parannustöistä, joihin ne erottamattomasti liittyvät ja joiden kanssa ne muodostavat siten yhdessä yhden hankkeen. Vuonna 2015 annettuun lakiin (käyttöiän jatkaminen) sisältyviä toimenpiteitä ei voida keinotekoisesti irrottaa niihin erottamattomasti liittyvistä töistä, jotka ovat tarpeen teknisistä ja rahoituksellisista syistä. Nämä työt olivat lainsäätäjän tiedossa, ja ne liittyivät lakiin (ks. 67–69 kohta). Vaikka periaatteen soveltamisen tarkistaminen jätettiin kansallisen tuomarin tehtäväksi, unionin tuomioistuin katsoi, että työt ovat osa samaa hanketta (71 kohta).

Doel

Lisäksi on otettava asianmukaisesti huomioon tarve arvioida hankkeen kokonaisvaikutukset yhtenä kokonaisuutena, kun laitoksen toiminnan aikana tehdään teknisiä tai toimintaan liittyviä muutoksia. Vaikka on tavallista, että laitoksessa tehdään jatkuvasti ylläpitotöitä ja monia turvallisuusparannuksia, jotka eivät erikseen tarkasteltuina aiheuta merkittävää vaaraa ympäristölle, näiden toimien kumulatiiviset ympäristövaikutukset olisi arvioitava kokonaisuutena, jos toimet liittyvät konkreettisesti toisiinsa ja muodostavat YVA-direktiivissä tarkoitetun hankkeen.

Jos useiden pienten muutosten välillä on erottamaton yhteys, joka osoittaa näiden pienten muutosten olevan osa yhtä monimutkaista toimintaa (johon on ryhdytty esimerkiksi todennettavissa olevin aikein jatkaa ydinvoimalaitoksen käyttöikää tai laitoksen toimintaa), ne voivat muodostaa YVA-direktiivissä tarkoitetun hankkeen. Tekniset asiakirjat, käyttösuunnitelmat, investointisuunnitelmat, hallinnolliset toimet tai lait sekä hallinnollisten toimien tai lakien perustelut voivat auttaa määrittämään, liittyvätkö muutokset erottamattomasti toisiinsa ja ovatko ne osa tällaista monimutkaista toimintaa (johon on ryhdytty todennettavissa olevin aikein jatkaa ydinvoimalaitoksen käyttöikää).

Vaatimusta tarkastella hanketta kokonaisuutena (sekä sen osatekijöiden että vaikutusten osalta) on vahvistettu entisestään tarkastetussa YVA-direktiivissä (38).

38

2.2.5   Ympäristövaikutusten arvioinnin laiminlyönnin korjaaminen

Ympäristövaikutusten arvioinnin laiminlyönnin korjaaminen

Jäsenvaltioiden on pantava YVA-direktiivi täytäntöön täysin sen vaatimusten mukaisella tavalla ja otettava tässä yhteydessä huomioon direktiivin perimmäinen tavoite. Direktiivin 2 artiklan 1 kohdassa todetaan selvästi, että ennen luvan myöntämistä hankkeet, joilla muun muassa laatunsa, kokonsa tai sijaintinsa vuoksi todennäköisesti on merkittäviä ympäristövaikutuksia, olisi alistettava lupamenettelyyn ja että niiden vaikutukset arvioidaan (39). Tämä direktiivin perusperiaate tarkoittaa sitä, että direktiivin liitteissä I ja II luetelluista hankkeista on tehtävä ympäristövaikutusten arviointi tai arviointimenettelyn tarpeellisuusselvitys ennen luvan myöntämistä kyseessä olevalle hankkeelle.

39

Muussa tapauksessa hankkeen toteuttaja ”ei voi aloittaa kyseiseen hankkeeseen liittyviä töitä [direktiivissä] asetettuja edellytyksiä loukkaamatta” (40).

”ei voi aloittaa kyseiseen hankkeeseen liittyviä töitä [direktiivissä] asetettuja edellytyksiä loukkaamatta”

40

YVA-direktiivissä ei säädetä ympäristövaikutusten arvioinnin tai arviointimenettelyn tarpeellisuusselvityksen tekemisestä jälkikäteen eikä sen käytöstä mahdollisena oikeussuojakeinona YVA-direktiivin laiminlyömistä vastaan. Arviointimenettelyn tarpeellisuusselvityksen laiminlyöminen liitteessä II lueteltujen hankkeiden osalta tai ympäristövaikutusten arvioinnin laiminlyöminen liitteessä I lueteltujen hankkeiden osalta rikkoo Euroopan unionin lainsäädäntöä (41).

41

SEU-sopimuksen 4 artiklan 3 kohdassa säädetyn vilpittömän yhteistyön periaatteen nojalla jäsenvaltioiden on kuitenkin korjattava unionin lainsäädännön rikkomisen seuraukset. Velvollisuus korjata ympäristövaikutusten arvioinnin laiminlyönti johtuu EU:n primäärilainsäädännössä ja vakiintuneessa oikeuskäytännössä säädetystä yhteistyöperiaatteesta (42). Toimivaltaisilla viranomaisilla on näin ollen velvollisuus ryhtyä kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin sen korjaamiseksi, ettei ympäristövaikutuksia ole arvioitu, esimerkiksi peruuttamalla jo myönnetty lupa tai lykkäämällä sitä ympäristövaikutusten arvioimiseksi, minkä on tapahduttava jäsenvaltioiden prosessiautonomiaa koskevan periaatteen asettamissa rajoissa (43).

42

43

Unionin tuomioistuin on todennut, etteivät EU:n lainsäädännön vastaisten menettelyjen tai toimenpiteiden korjaamisen tietyissä tapauksissa sallivat kansalliset säännökset ole EU:n lainsäädännön vastaisia, ja se on tehnyt selväksi, että tällaisen mahdollisen säännönmukaistamisen edellytyksenä on oltava se, ettei se tarjoa asianomaisille henkilöille tilaisuutta kiertää EU:n lainsäädännön säännöksiä tai vapauta niitä säännösten soveltamisesta, ja että se pysyy poikkeuksellisena (44).

44

Ympäristövaikutusten arvioiminen jälkikäteen on mahdollinen korjaava toimenpide tilanteissa, joissa YVA-direktiivin noudattaminen on tosiasiallisesti laiminlyöty (jos esimerkiksi lupa on jo myönnetty ilman ympäristövaikutusten arviointia ja työt on jo suoritettu tai niitä ollaan aloittamassa).

Unionin tuomioistuin on katsonut, että hankkeen toteuttamisen ja käyttöön ottamisen jälkeen tehty arviointi ei voi koskea pelkästään hankkeesta tulevaisuudessa aiheutuvia ympäristövaikutuksia, vaan siinä on otettava huomioon myös hankkeen toteuttamisesta alkaen aiheutuneet ympäristövaikutukset. Näin ollen YVA-direktiivissä edellytetyn ympäristövaikutusten arvioinnin laiminlyönnin tapauksessa EU:n lainsäädännössä edellytetään toisaalta jäsenvaltioita poistamaan tämän laiminlyönnin laittomat seuraukset ja toisaalta sallitaan niiden säännönmukaistaminen tekemällä ympäristövaikutusten arviointi asianomaisen hankkeen toteuttamisen ja käyttöön ottamisen jälkeen edellyttäen, että

| — | tällaisen säännönmukaistamisen sallivissa kansallisissa säännöksissä ei anneta asianomaisille osapuolille tilaisuutta kiertää EU:n lainsäädännön säännöksiä tai vapauteta niitä niiden soveltamisesta, ja |
| --- | --- |

—

tällaisen säännönmukaistamisen sallivissa kansallisissa säännöksissä ei anneta asianomaisille osapuolille tilaisuutta kiertää EU:n lainsäädännön säännöksiä tai vapauteta niitä niiden soveltamisesta, ja

| — | säännönmukaistamista varten tehtyä arviointia ei tehdä vain hankkeen tulevista ympäristövaikutuksista, vaan siinä otetaan huomioon myös hankkeen toteuttamisesta alkaen aiheutuneet ympäristövaikutukset (45). |
| --- | --- |

—

säännönmukaistamista varten tehtyä arviointia ei tehdä vain hankkeen tulevista ympäristövaikutuksista, vaan siinä otetaan huomioon myös hankkeen toteuttamisesta alkaen aiheutuneet ympäristövaikutukset (45).

45

Jälkikäteen tehtäviä ympäristövaikutusten arviointeja olisi käytettävä vain poikkeuksellisesti ja keinona varmistaa YVA-direktiivin tavoitteiden saavuttaminen, vaikka menettelyä ei olisi virallisesti suoritettu. Jäsenvaltiot eivät saa kiertää tämän avulla YVA-direktiivin vaatimuksia (46).

46

Jäsenvaltioiden velvollisuus ryhtyä kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin ympäristövaikutusten arvioinnin puuttumisen laittomien seurausten korjaamiseksi koskee myös tilanteita, joissa hankkeiden muutoksista tai laajennuksista ei ole tehty ympäristövaikutusten arviointia.

3   HANKKEIDEN MUUTOSTEN JA LAAJENNUSTEN HALLINTA

HANKKEIDEN MUUTOSTEN JA LAAJENNUSTEN HALLINTA

3.1   Tausta

Tausta

Neuvoston direktiivi 85/337/ETY (47) ei kattanut alun perin nimenomaisesti jo olemassa olevien hankkeiden muutoksia tai laajennuksia, lukuun ottamatta liitteessä II olevan 12 kohdan viittausta ”liitteessä I mainittujen hankkeiden muutokset ja liitteen I mukaiset hankkeet, kun niiden tarkoituksena on yksinomaan tai pääasiassa uusien menetelmien tai tuotteiden kehittäminen ja testaaminen, ja joita ei käytetä vuotta kauemmin” (liitteessä II oleva 12 kohta).

47

Liitteeseen II lisättiin 12 vuotta alkuperäisen direktiivin hyväksymisen jälkeen 13 kohdan a alakohta ensimmäisenä hankeluokkana, joka koskee hankkeiden muutoksia. Sen sanamuoto on säilynyt muuttumattomana tähän päivään asti. Toisin sanoen Neuvoston direktiivi 97/11/EY (48) muutettiin direktiiviä 85/337/ETY sisällyttämällä siihen seuraava liitteessä II oleva 13 kohta: ”Kaikki muutokset tai laajennukset liitteessä I tai liitteessä II mainittuihin sellaisiin hankkeisiin, joille on jo myönnetty lupa, jotka on jo toteutettu tai joita parhaillaan toteutetaan, jos muutoksesta tai laajennuksesta voi olla merkittävää haittaa ympäristölle” (49).

48

”Kaikki muutokset tai laajennukset liitteessä I tai liitteessä II mainittuihin sellaisiin hankkeisiin, joille on jo myönnetty lupa, jotka on jo toteutettu tai joita parhaillaan toteutetaan, jos muutoksesta tai laajennuksesta voi olla merkittävää haittaa ympäristölle”

49

Liitteessä I oleva 24 kohta lisättiin kuusi vuotta ensimmäisen hankkeiden muutoksia koskevan hankeluokan lisäämisen jälkeen. Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus 2003/35/EY (50) tehdyt muutokset yhteisön lainsäädännön sovittamiseksi yhteen Århusin yleissopimuksen määräysten kanssa tekivät selväksi sen, että ympäristövaikutusten arviointi on pakollinen seuraavassa tapauksessa: ”kaikki muutokset tai laajennukset tässä liitteessä lueteltuihin hankkeisiin, jos muutos tai laajennus itsessään vastaa tässä liitteessä mahdollisesti vahvistettuja raja-arvoja.”

50

kaikki muutokset tai laajennukset tässä liitteessä lueteltuihin hankkeisiin, jos muutos tai laajennus itsessään vastaa tässä liitteessä mahdollisesti vahvistettuja raja-arvoja.

Sen jälkeen, kun direktiivin liitteeseen I lisättiin 24 kohta, unionin tuomioistuin on antanut vain yhden tätä hankeluokkaa tulkinneen tuomion eli tuomion asiassa C-411/17.

3.2   Hankkeen muutosta tai laajennusta koskeva käsite

Hankkeen muutosta tai laajennusta koskeva käsite

YVA-direktiivissä ei määritellä, mitä ”muutoksella tai laajennuksella” tarkoitetaan, eikä anneta esimerkkejä. Se, mikä on tarkalleen ottaen muutos tai laajennus, riippuu hankkeen tyypistä. Joitakin esimerkkejä tällaisista muutoksista tai laajennuksista esitellään jäljempänä 3.3.1 ja 3.3.2 kohdassa. Esimerkit perustuvat Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöön.

Liitteessä I oleva 24 kohta ja liitteessä II olevan 13 kohdan a alakohta ovat erityisiä hankeluokkia, jotka kattavat kaikkien YVA-direktiivin soveltamisalaan kuuluvien hankeluokkien muutokset ja laajennukset kaikkine erityispiirteineen.

3.3   YVA-direktiivin liite I – hankeluokka I.24

YVA-direktiivin liite I – hankeluokka I.24

| Liitteessä I oleva 24 kohta – kaikki muutokset tai laajennukset tässä liitteessä lueteltuihin hankkeisiin, jos muutos tai laajennus itsessään vastaa tässä liitteessä mahdollisesti vahvistettuja raja-arvoja. |
| --- |

Liitteessä I oleva 24 kohta – kaikki muutokset tai laajennukset tässä liitteessä lueteltuihin hankkeisiin, jos muutos tai laajennus itsessään vastaa tässä liitteessä mahdollisesti vahvistettuja raja-arvoja.

Liitteessä I oleva 24 kohta – kaikki muutokset tai laajennukset tässä liitteessä lueteltuihin hankkeisiin, jos muutos tai laajennus itsessään vastaa tässä liitteessä mahdollisesti vahvistettuja raja-arvoja.

Liitteessä I olevassa 24 kohdassa viitataan nimenomaisesti kaikkiin liitteen I hankkeiden muutoksiin tai laajennuksiin, jos ne vastaavat kyseisessä liitteessä mahdollisesti vahvistettuja raja-arvoja (51).

51

Unionin tuomioistuin selvensi edelleen Doel-tuomiossa keskeistä periaatetta, joka synnyttää velvollisuuden tehdä ympäristövaikutusten arviointi liitteen I hankkeiden muutoksista tai laajennuksista tällaisen muutoksen ympäristöriskin perusteella.

Unionin tuomioistuin muistutti siitä, että ympäristövaikutusten arvioinnit on tehtävä direktiivin liitteessä luetelluista hankkeista, jos niillä on todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia laatunsa, kokonsa tai sijaintinsa vuoksi, ja totesi myös seuraavaa:

| ”78. | Direktiivin 2011/92 liitteessä I olevasta 24 kohdasta on todettava, että sen sanamuodosta ja systematiikasta ilmenee, että se koskee hankkeen muutoksia tai laajennuksia, jotka erityisesti laadultaan tai laajuudeltaan aiheuttavat ympäristövaikutusten kannalta samankaltaisia riskejä kuin itse hanke. |
| --- | --- |

”78.

Direktiivin 2011/92 liitteessä I olevasta 24 kohdasta on todettava, että sen sanamuodosta ja systematiikasta ilmenee, että se koskee hankkeen muutoksia tai laajennuksia, jotka erityisesti laadultaan tai laajuudeltaan aiheuttavat ympäristövaikutusten kannalta samankaltaisia riskejä kuin itse hanke.

Direktiivin 2011/92 liitteessä I olevasta 24 kohdasta on todettava, että sen sanamuodosta ja systematiikasta ilmenee, että se koskee hankkeen muutoksia tai laajennuksia, jotka erityisesti laadultaan tai laajuudeltaan aiheuttavat ympäristövaikutusten kannalta samankaltaisia riskejä kuin itse hanke.

| 79. | On katsottava, että pääasian kohteena olevat toimenpiteet, joista seuraa, että kyseisille kahdelle voimalalle teollista sähköntuotantoa varten myönnetyn luvan voimassaoloaikaa, joka oli 31. tammikuuta 2003 annetulla lailla aikaisemmin rajattu 40 vuodeksi, jatketaan huomattavan pituisella kymmenen vuoden ajalla, vastaavat – yhdessä niiden merkittävien uudistustöiden kanssa, jotka ovat välttämättömiä näiden voimaloiden vanhuuden vuoksi ja sen vuoksi, että ne on saatettava turvallisuusnormien mukaisiksi – ympäristövaikutusten riskien kannalta laajuudeltaan kyseisten voimaloiden alkuperäistä käyttöönottoa.” |
| --- | --- |

79.

On katsottava, että pääasian kohteena olevat toimenpiteet, joista seuraa, että kyseisille kahdelle voimalalle teollista sähköntuotantoa varten myönnetyn luvan voimassaoloaikaa, joka oli 31. tammikuuta 2003 annetulla lailla aikaisemmin rajattu 40 vuodeksi, jatketaan huomattavan pituisella kymmenen vuoden ajalla, vastaavat – yhdessä niiden merkittävien uudistustöiden kanssa, jotka ovat välttämättömiä näiden voimaloiden vanhuuden vuoksi ja sen vuoksi, että ne on saatettava turvallisuusnormien mukaisiksi – ympäristövaikutusten riskien kannalta laajuudeltaan kyseisten voimaloiden alkuperäistä käyttöönottoa.”

On katsottava, että pääasian kohteena olevat toimenpiteet, joista seuraa, että kyseisille kahdelle voimalalle teollista sähköntuotantoa varten myönnetyn luvan voimassaoloaikaa, joka oli 31. tammikuuta 2003 annetulla lailla aikaisemmin rajattu 40 vuodeksi, jatketaan huomattavan pituisella kymmenen vuoden ajalla, vastaavat – yhdessä niiden merkittävien uudistustöiden kanssa, jotka ovat välttämättömiä näiden voimaloiden vanhuuden vuoksi ja sen vuoksi, että ne on saatettava turvallisuusnormien mukaisiksi – ympäristövaikutusten riskien kannalta laajuudeltaan kyseisten voimaloiden alkuperäistä käyttöönottoa.”

Unionin tuomioistuin vahvisti Doel-tuomion 78 kohdassa keskeisen periaatteen, joka synnyttää velvollisuuden tehdä ympäristövaikutusten arviointi liitteen I hankkeiden muutoksista tai laajennuksista. Asiaankuuluva arviointiperuste on ympäristövaikutusten riski. Jos hankkeen muutoksen tai laajennuksen aiheuttama riski vastaa alkuperäisen hankeluokan aiheuttamaa riskiä, hanke kuuluu YVA-direktiivin liitteessä I olevaan 24 kohtaan (52).

Doel

52

Kyseessä olevassa tapauksessa unionin tuomioistuin viittasi sekä toimenpiteisiin, joista seuraa, että sähköntuotantoa varten myönnettyjen lupien voimassaoloaikaa jatketaan, että töiden laajuuteen. Tuomioistuin viittasi 79 kohdassa siihen, että ydinvoimalaitosten toimintaa jatketaan huomattavan pitkään (10 vuotta) ja että merkittävät uudistustyöt (53) ovat välttämättömiä. Unionin tuomioistuin totesi, että hankkeen ympäristövaikutusten riskit ovat laajuudeltaan sen mukaisia, että ne vastaavat kyseisten voimaloiden alkuperäistä käyttöönottoa.

53

Tuomiossa viitataan hankkeen muutoksen tai laajennuksen laatuun tai laajuuteen ei-tyhjentävinä esimerkkeinä perusteista sen arvioimiseksi, vastaavatko ympäristöriskit alkuperäisen hankkeen ympäristöriskejä. Tuomiossa ei myöskään mainita, että molempien perusteiden olisi täytyttävä kumulatiivisesti. Ratkaiseva tekijä vaikuttaa olevan se, että kyseessä olevan hankkeen kokonaisarviointi osoittaa, että olemassa olevat riskit vastaavat alkuperäisen hankkeen (kyseessä olevassa tapauksessa ydinvoimalaitosten ja ydinreaktoreiden) riskejä. Tämän perusteella hankkeen muutoksen tai laajennuksen laatu ja laajuus eivät vaikuta olevan ainoita mahdollisia arviointiperusteita. Ei myöskään vaikuta siltä, että riskien olisi johduttava sekä hankkeen laadusta että laajuudesta niin kauan kuin ne vastaavat alkuperäisen hankkeen riskejä. Ei vaikuta mahdottomalta, että riski voisi johtua pelkästään hankkeen laadusta tai laajuudesta (”jotka erityisesti laadultaan tai laajuudeltaan” (54)).

”jotka erityisesti laadultaan tai laajuudeltaan”

54

3.3.1   Liite I – hankkeet, joille on vahvistettu raja-arvot

Liite I – hankkeet, joille on vahvistettu raja-arvot

Yli puolelle liitteen I hankeluokista on vahvistettu raja-arvot. Näin ollen tällaisten hankkeiden, jotka täyttävät tai ylittävät nämä raja-arvot, muutosten tai laajennusten osalta on tehtävä ympäristövaikutusten arviointi, sillä nämä muutokset tai laajennukset aiheuttavat samankaltaisen riskin kuin alkuperäinen hankeluokka (55).

55

On kuitenkin tärkeää panna merkille, että vakiintuneen oikeuskäytännön perusteella sellaisten töiden, jotka muuttavat käynnissä olevia hankkeita, joille on vahvistettu raja-arvot liitteessä I, osalta on arvioitava huolellisesti, missä tilanteissa nämä raja-arvot täyttyvät. Unionin tuomioistuin totesi asiassa C-2/07, Abraham ym., että ”– – sellaisen lentokentän muutostöitä, jonka nousu- ja laskukiitorata on pituudeltaan vähintään 2100 metriä, eivät ole pelkästään tämän kiitoradan pidentämistä varten tehtävät työt vaan kaikki (56)
  tämän lentokentän rakennuksia, laitteita ja varusteita koskevat työt, koska niitä voidaan erityisesti niiden luonteen, merkityksen ja ominaispiirteiden vuoksi pitää itse lentokentän muuttamisena. Näin on erityisesti sellaisten töiden osalta, joilla on tarkoitus lisätä huomattavasti lentokentän toimintaa ja lentoliikenteen määrää” (36 kohta) (57).

”– – sellaisen lentokentän muutostöitä, jonka nousu- ja laskukiitorata on pituudeltaan vähintään 2100 metriä, eivät ole pelkästään tämän kiitoradan pidentämistä varten tehtävät työt vaan kaikki

56

tämän lentokentän rakennuksia, laitteita ja varusteita koskevat työt, koska niitä voidaan erityisesti niiden luonteen, merkityksen ja ominaispiirteiden vuoksi pitää itse lentokentän muuttamisena. Näin on erityisesti sellaisten töiden osalta, joilla on tarkoitus lisätä huomattavasti lentokentän toimintaa ja lentoliikenteen määrää”

57

3.3.2   Liite I – hankkeet, joille ei vahvistettu raja-arvoja

Liite I – hankkeet, joille ei vahvistettu raja-arvoja

Liitteen I hankkeiden, joille on vahvistettu raja-arvot, tavoin myös kaikkien sellaisten liitteen I hankkeiden, joille ei ole vahvistettu raja-arvoja, muutoksien tai laajennusten, jotka muun muassa laadultaan tai laajuudeltaan aiheuttavat ympäristövaikutusten kannalta samankaltaisia riskejä kuin itse hanke, olisi katsottava kuuluvan liitteessä I olevan 24 kohdan soveltamisalaan. Tällaisiin hankkeisiin liittyy luonteenomaisesti YVA-direktiivin 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen merkittävien ympäristövaikutusten riski, minkä vuoksi näiden hankkeiden ympäristövaikutukset olisi arvioitava 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti (58).

58

YVA-direktiivissä ei esitetä menettelyä hankkeen ympäristövaikutusten riskin suuruuden määrittämiseksi, joten kulloinkin kyseessä olevan hankkeen arviointi on hankkeen toteuttajien ja toimivaltaisten viranomaisten vastuulla. Ympäristövaikutusten arvioinnista vastuussa olevien hankkeen toteuttajien ja toimivaltaisten viranomaisten kannalta on tärkeää tunnistaa, milloin hankkeen muutoksesta tai laajennuksesta on tehtävä ympäristövaikutusten arviointi. Ympäristövaikutusten arviointien tekijöille tarkoitettuja ohjeita eri lähestymistavoista, joita voidaan käyttää merkittävien ympäristövaikutusten riskin määrittämisessä, on saatavilla arvioinnin rajaamisesta annetuissa ohjeissa (59) ja ympäristövaikutusten arviointikertomuksen laatimisesta annetuissa ohjeissa (60).

59

60

Jäsenvaltioiden on kuitenkin varmistettava 2.2.2 kohdan mukaisesti kaikissa tapauksissa, että ne panevat YVA-direktiivin täytäntöön siten, että siinä asetetut edellytykset täytetään täysimääräisesti, kun otetaan huomioon direktiivin päätavoite, joka ilmenee sen 2 artiklan 1 kohdasta ja jonka mukaan ennen luvan myöntämistä hankkeita, joilla muun muassa laatunsa, kokonsa tai sijaintinsa vuoksi on todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia, käsitellään lupamenettelyssä ja että niiden vaikutukset arvioidaan (61).

61

Liite I sisältää 16 hanketyyppiä, joille ei ole vahvistettu raja-arvoja. Nämä hanketyypit voidaan jakaa kolmeen ryhmään – ydinvoimaan liittyviin hankkeisiin (liitteessä I olevan 2 kohdan b alakohta ja 3 kohta), teollisuuslaitoksiin (liitteessä I oleva 4 kohta, 6 kohta, 9 kohta, 18 kohdan a alakohta ja 22 kohta) ja lineaarisiin hankkeisiin, kuten kaukoliikenteen rautateiden, moottoriteiden ja moottoriliikenneteiden rakentaminen (liitteessä I olevan 7 kohdan a alakohta – kaukoliikenteen rautatiet (62), ja liitteessä I olevan 7 kohdan b alakohta).

62

Unionin tuomioistuin totesi asian C-411/17 tuomiolauselman 1 osassa, että pysäytetyn ydinvoimalaitoksen teollisen sähköntuotannon käynnistäminen uudelleen melkein kymmeneksi vuodeksi, minkä johdosta päivämäärää, jonka kansallinen lainsäätäjä oli alun perin vahvistanut voimalan käytöstä poistamiselle ja sen toiminnan lopettamiselle, lykätään kymmenellä vuodella, ja kansallisen lainsäätäjän toiminnassa olevan voimalan käytöstä poistamiselle ja sen teollisen sähköntuotannon lopettamiselle alun perin säätämän määräpäivän lykkääminen samaten kymmenellä vuodella, jotka ovat toimenpiteitä, joihin liittyy kyseisten voimaloiden laajoja (63) modernisointitöitä, jotka ovat omiaan vaikuttamaan alueiden fyysiseen olotilaan, ovat YVA-direktiivissä tarkoitettu ”hanke”, josta on lähtökohtaisesti tehtävä ympäristövaikutusten arviointi, ennen kuin näistä toimenpiteistä päätetään.

63

Arviointi on tehtävä vastaavasti myös liitteen I hankkeiden, joille ei ole vahvistettu raja-arvoja, muutoksista tai laajennuksista, jotka muun muassa laadultaan tai laajuudeltaan aiheuttavat ympäristövaikutusten kannalta samankaltaisia riskejä kuin itse hanke.

3.4   YVA-direktiivin liite II – hankeluokka II.13 a

YVA-direktiivin liite II – hankeluokka II.13 a

| Liitteessä II olevan 13 kohdan a alakohta – kaikki muutokset tai laajennukset liitteessä I tai tässä liitteessä mainittuihin sellaisiin hankkeisiin, joille on jo myönnetty lupa, jotka on jo toteutettu tai joita parhaillaan toteutetaan, jos muutoksesta tai laajennuksesta voi olla merkittävää haittaa ympäristölle (muut kuin liitteessä I mainitut muutokset ja korjaukset). |
| --- |

Liitteessä II olevan 13 kohdan a alakohta – kaikki muutokset tai laajennukset liitteessä I tai tässä liitteessä mainittuihin sellaisiin hankkeisiin, joille on jo myönnetty lupa, jotka on jo toteutettu tai joita parhaillaan toteutetaan, jos muutoksesta tai laajennuksesta voi olla merkittävää haittaa ympäristölle (muut kuin liitteessä I mainitut muutokset ja korjaukset).

Liitteessä II olevan 13 kohdan a alakohta – kaikki muutokset tai laajennukset liitteessä I tai tässä liitteessä mainittuihin sellaisiin hankkeisiin, joille on jo myönnetty lupa, jotka on jo toteutettu tai joita parhaillaan toteutetaan, jos muutoksesta tai laajennuksesta voi olla merkittävää haittaa ympäristölle (muut kuin liitteessä I mainitut muutokset ja korjaukset).

Tällä säännöksellä viitataan kaikkiin muutoksiin tai laajennuksiin, joista voi olla merkittävää haittaa ympäristölle.

Tähän luokkaan kuuluvien hankkeiden arviointimenettelyn tarpeellisuusselvitys on tehtävä YVA-direktiivin 4 artiklassa, liitteessä II A ja liitteessä III olevien yksityiskohtaisten vaatimusten ja perusteiden mukaisesti. Direktiivin 4 artiklan 3 kohdassa edellytetään, että toimivaltaisten viranomaisten on otettava huomioon olennaiset arviointiperusteet eli hankkeen erityispiirteet (kuten koko hankkeen koko ja suunnitelma), hankkeen sijainti sekä mahdollisten vaikutusten laatu ja ominaisuudet, kun ne päättävät ympäristövaikutusten arvioinnin tarpeesta. Nämä arviointiperusteet luetellaan YVA-direktiivin liitteessä III. Toimivaltaisen viranomaisen on annettava päätöksensä siitä, alistetaanko ehdotettu liitteen II hanke ympäristövaikutusten arviointimenettelyyn, niiden tietojen perusteella, jotka hankkeen toteuttaja on toimittanut liitteessä II A esitettyjen yksityiskohtaisten vaatimusten mukaisesti (mukaan lukien koko hankkeen fyysisten ominaisuuksien kuvaus). Viranomaisen on myös otettava huomioon mahdolliset muut asiaankuuluvat ympäristövaikutusten arvioinnit, jotka on tehty muun EU:n lainsäädännön kuin YVA-direktiivin nojalla. Arviointimenettelyn tarpeellisuusselvitystä koskeva päätös on perusteltava ja julkaistava (4 artiklan 5 kohta) sekä arvioitava oikeuskäytännön mukaisesti (64). Toimivaltaisen viranomaisen on lisäksi tehtävä päätöksensä ympäristövaikutusten arvioinnin tarpeellisuudesta 4 artiklan 6 kohdassa säädetyssä ajassa.

64

YVA-direktiivissä ei sisällä ”merkittävän haitallisten” vaikutusten määritelmää. Sana ”merkittävä” kuvaa yleisesti ottaen sitä, miten huomattavia tai tärkeitä vaikutukset voivat olla. ”Haitallinen” puolestaan kuvaa sitä, että nämä vaikutukset ovat ei-toivottuja tai vahingollisia. YVA-direktiivin liitteessä III luetellut arviointiperusteet tarjoavat tältä osin yleiset suuntaviivat, joiden perusteella voidaan määrittää haitallisten vaikutusten merkittävyys.

Kuten jo edellä 2.1 kohdassa muistutettiin, toimivaltaisten viranomaisten on otettava huomioon YVA-direktiivin perimmäinen tavoite, kun ne arvioivat, olisiko tietyistä liitteen I ja liitteen II hankkeista tehtävä arviointi. Tämä tarkoittaa, että hankkeiden, joilla on todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia muun muassa laatunsa, kokonsa tai sijaintinsa vuoksi, vaikutukset sekä hankkeiden laaja soveltamisala ja laaja-alainen tarkoitus olisi arvioitava ennen luvan myöntämistä.

4   YVA-DIREKTIIVIN SOVELTAMINEN YDINVOIMALAITOSTEN MUUTOKSIIN JA LAAJENNUKSIIN

YVA-DIREKTIIVIN SOVELTAMINEN YDINVOIMALAITOSTEN MUUTOKSIIN JA LAAJENNUKSIIN

Johdanto

Johdanto

YVA-direktiivin liitteessä I olevan 2 kohdan b alakohdassa mainitaan ydinvoimalaitokset (65) ja muut ydinreaktorit, mukaan lukien näiden laitosten tai reaktoreiden purkaminen tai käytöstä poistaminen. Liitteessä I olevan 3 kohdan a ja b alakohdan muihin hankeluokkiin sisältyvät laitokset, jotka on suunniteltu ydinpolttoaineen tuottamiseen tai isotooppirikastamiseen tai säteilytettyjen ydinpolttoaineiden tai radioaktiivisen jätteen varastoimiseen tai loppusijoittamiseen. Tässä kohdassa arvioidaan unionin tuomioistuimen viimeisimmän ydinenergia-alaan liittyvän oikeuskäytännön perusteella, milloin ja miten ympäristövaikutusten arviointimenettelyä sovelletaan käynnissä olevien ydinvoimaluokkaan kuuluvien hankkeiden muutoksiin tai laajennuksiin.

65

Näissä ohjeissa otetaan myös huomioon valtioiden rajat ylittävien ympäristövaikutusten arvioinnista tehdyn Espoon yleissopimuksen puitteissa tällä alalla tapahtunut viimeisin kehitys ja esitellään sitä YVA-direktiivin sekä Euroopan unionin tuomioistuimen viimeisimmän oikeuskäytännön valossa. Espoon yleissopimuksen osapuolet hyväksyivät joulukuussa 2020 ohjeet Espoon yleissopimuksen sovellettavuudesta ydinvoimaloiden käyttöiän jatkamiseen (66). Tällainen käyttöiän jatkaminen voi myös olla YVA-direktiivin säännöksissä tarkoitettu hankkeen muutos tai laajennus, joten sillä on merkitystä tämän ohjeasiakirjan kannalta.

66

Terminologia

Terminologia

Vaikka YVA-direktiivissä ja Espoon yleissopimuksessa ei käytetä täysin identtisiä termejä, niiden käsitteet liittyvät toisiinsa, ja direktiiviä olisi tulkittava Espoon yleissopimuksen perusteella. YVA-direktiivissä määritellään esimerkiksi termi ”hanke”, kun taas vuoden 1991 Espoon yleissopimuksessa käytetään termiä ”ehdotettu hanke”. YVA-direktiivin muutoksia ja laajennuksia koskevan käsitteen osalta Espoon yleissopimus kattaa uuden ja suunnitellun toiminnan sekä ”kaiken toiminnan huomattavan muutoksen”. Kuten 3.2 kohdassa todetaan, YVA-direktiivissä ei määritellä, mitä tarkoitetaan jo olemassa olevien hankkeiden ”muutoksilla tai laajennuksilla”; vastaavasti Espoon yleissopimuksessa ei määritellä, mitä tarkoitetaan toiminnan ”huomattavalla muutoksella”. Terminologisista eroista huolimatta asiasisällössä on kuitenkin samankaltaisuuksia.

Myös voimalaitoksen toiminnan jatkamiseen alustavasti vahvistetun käyttöiän jälkeen voidaan viitata monin erilaisin termein riippuen esimerkiksi toimilupajärjestelmästä ja sääntelykehyksestä. Tähän asiaan voidaan viitata käyttöiän jatkamisena, käytön jatkamisena, pitkäaikaisena käyttönä (67) jne.

67

Espoon ohjeissa käytetään termiä ydinvoimaloiden ”käyttöiän jatkaminen” pragmaattisesti sen pohjalta, että sopimusosapuolet ymmärtävät termin samalla tavoin, ja ohjeissa kuvaillaan tavallisimpia tähän liittyviä tilanteita. Näissä ohjeissa viitataan myös termiin ”pitkäaikainen käyttö”, jota Euroopan komissio ja Euroopan unionin tuomioistuin käyttävät tavallisesti (ja jota käytetään myös muilla kansainvälisillä foorumeilla, kuten Kansainvälisessä atomienergiajärjestössä (IAEA)).

YVA-direktiivi ja Euratom-lainsäädäntö

YVA-direktiivi ja Euratom-lainsäädäntö

YVA-direktiivi perustuu Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen (SEUT-sopimus). Kuten Euroopan unionin tuomioistuin totesi äskettäisessä oikeuskäytännössään, ”Euratomin perustamissopimuksella ja EUT-sopimuksella on sama oikeudellinen arvo, mikä ilmenee Euratomin perustamissopimuksen 106 A artiklan 3 kohdasta, jonka mukaan EU-sopimuksen ja EUT-sopimuksen määräyksillä ei poiketa Euratomin perustamissopimuksen määräyksistä. – – Euratomin perustamissopimus on alakohtainen perustamissopimus, jolla on tarkoitus edistää ydinenergian kehittämistä, kun taas EUT-sopimuksella on paljon kauaskantoisemmat tavoitteet ja siinä annetaan unionille laaja toimivalta useilla aloilla ja sektoreilla, joten SEU-sopimuksen sääntöjä sovelletaan ydinenergia-alalla silloin, kun Euratomin perustamissopimuksessa ei ole erityissääntöjä” (68). Näin ollen Euratomin perustamissopimus ei estä EU:n ympäristölainsäädännön säännösten soveltamista tällä alalla, ja YVA-direktiiviä sovelletaan ydinvoimalaitoksiin ja muihin ydinreaktoreihin (69).

”Euratomin perustamissopimuksella ja EUT-sopimuksella on sama oikeudellinen arvo, mikä ilmenee Euratomin perustamissopimuksen 106 A artiklan 3 kohdasta, jonka mukaan EU-sopimuksen ja EUT-sopimuksen määräyksillä ei poiketa Euratomin perustamissopimuksen määräyksistä. – – Euratomin perustamissopimus on alakohtainen perustamissopimus, jolla on tarkoitus edistää ydinenergian kehittämistä, kun taas EUT-sopimuksella on paljon kauaskantoisemmat tavoitteet ja siinä annetaan unionille laaja toimivalta useilla aloilla ja sektoreilla, joten SEU-sopimuksen sääntöjä sovelletaan ydinenergia-alalla silloin, kun Euratomin perustamissopimuksessa ei ole erityissääntöjä”

68

69

Euratomin perustamissopimusta ja YVA-direktiiviä voidaan joka tapauksessa soveltaa rinnakkain. Euratomin perustamissopimuksen 37 artikla sisältää erityisiä säännöksiä, jotka koskevat turvallisuutta ja suojelemista ionisoivalta säteilyltä, myös veden, maaperän tai ilman radioaktiiviselta saastumiselta. YVA-direktiivin mukaan suorat ja välilliset vaikutukset väestöön, ihmisten terveyteen, luonnon monimuotoisuuteen, maahan, maaperään, veteen, ilmaan, ilmastoon, aineelliseen omaisuuteen, kulttuuriperintöön ja maisemaan sekä näiden tekijöiden vuorovaikutus on tunnistettava, kuvattava ja arvioitava tarkoituksenmukaisella tavalla sellaisten hankkeiden osalta, joilla on todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia.

Toimivaltaisten viranomaisten on otettava YVA-direktiivin säännöksiä soveltaessaan huomioon Euratomin perustamissopimuksessa säädetty menettelyjen tehokkuusperiaate sekä Euratomin perustamissopimuksessa sekä komissiolle että jäsenvaltioille määrätyt erityiset oikeudet ja velvollisuudet (70).

70

4.1   Esimerkkejä ydinvoimalaitoksia koskevan hankeluokan muutoksiin tai laajennuksiin liittyvistä töistä tai fyysisestä kajoamisesta

Esimerkkejä ydinvoimalaitoksia koskevan hankeluokan muutoksiin tai laajennuksiin liittyvistä töistä tai fyysisestä kajoamisesta

YVA-direktiivissä ei määritellä tarkemmin, mitä tarkoitetaan ”jo olemassa olevien hankkeiden muutoksilla tai laajennuksilla”, eikä anneta esimerkkejä tällaisista muutoksista tai laajennuksista. Kuten edeltävissä kohdissa on todettu, unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan töiden tai fyysisen kajoamisen olemassaolo on edellytys sille, että toiminta voidaan määritellä direktiivissä tarkoitetuksi hankkeeksi. Tarkemman määritelmän puuttuessa näissä ohjeissa yksilöidään ja ryhmitellään havainnollistavia esimerkkejä erilaisista mahdollisista töistä tai fyysisestä kajoamisesta, kuten laitteiden ja järjestelmien parantaminen, muuttaminen tai korvaaminen. joita voidaan toteuttaa ydinvoimalaitoksissa.

Ydinvoimalaitoksissa on suuri määrä monimutkaisia teknisiä järjestelmiä, minkä vuoksi olisi epäkäytännöllistä yrittää luetella, mitä kaikkea kajoamiseen voi sisältyä. Esimerkit ydinvoimalaitoksissa toteutettavista töistä tai fyysisestä kajoamisesta, jotka johtavat voimalaitoksen rakenteiden, järjestelmien ja komponenttien muutoksiin tai uusimiseen, voidaan kuitenkin jakaa tiivistetysti seuraavaan kolmeen luokkaan:

| — | Voimalaitoksen tehokkuuden tai taloudellisuuden parantaminen
  Ydinvoimalaitosten rakentamisen ja toiminnan tarkoituksena on tuottaa sähköä ja tehdä voittoa sen myynnillä. Näin ollen ydinvoimalaitosten luvanhaltijoilla on kannustin parantaa voimalaitoksen sähköntuotantokapasiteetin tehokkuutta tai vähentää voimalaitoksen käyttökustannuksia. Voimalaitokseen tehtävät parannukset, jotka voivat muun muassa vähentää ylläpitovaatimuksia tai manuaalisesti suoritettavia toimintoja, auttavat vähentämään käyttökustannuksia. Sähköntuotannon määrää voidaan lisätä pääasiassa lisäämällä reaktorin sähköntuotantokapasiteettia tai vähentämällä sen käyttökeskeytyksiä. Tähän liittyviä voimalaitoksen parannushankkeita voivat olla esimerkiksi turbiinin, generaattorin, muuntajan tai lauhduttimen kunnostaminen tai korvaaminen; polttoainesuunnittelun muutokset (esimerkiksi korkeampi rikastusaste), joilla parannetaan ytimen lämpötehoa tai lisätään polttoaineen ytimessä viipymisaikaa (mikä vähentää tai lyhentää uudelleenlatauksesta johtuvia käyttökeskeytyksiä); vesikemiallisten olosuhteiden muutokset (esimerkiksi syntyvien korroosiotuotteiden vähentämiseksi); valikoitujen laitekokonaisuusjärjestelmien (BoP-järjestelmät) kunnostaminen, jotta saavutetaan tehokkaampi lämpösykli; valvontajärjestelmien ja käyttöliittymien (esimerkiksi päävalvomon) nykyaikaistaminen voimalaitoksen luotettavuuden ja käytettävyyden parantamiseksi jne. Nämä muutokset voidaan toteuttaa milloin tahansa voimalaitoksen käyttöiän aikana. |
| --- | --- |

—

Voimalaitoksen tehokkuuden tai taloudellisuuden parantaminen

Ydinvoimalaitosten rakentamisen ja toiminnan tarkoituksena on tuottaa sähköä ja tehdä voittoa sen myynnillä. Näin ollen ydinvoimalaitosten luvanhaltijoilla on kannustin parantaa voimalaitoksen sähköntuotantokapasiteetin tehokkuutta tai vähentää voimalaitoksen käyttökustannuksia. Voimalaitokseen tehtävät parannukset, jotka voivat muun muassa vähentää ylläpitovaatimuksia tai manuaalisesti suoritettavia toimintoja, auttavat vähentämään käyttökustannuksia. Sähköntuotannon määrää voidaan lisätä pääasiassa lisäämällä reaktorin sähköntuotantokapasiteettia tai vähentämällä sen käyttökeskeytyksiä. Tähän liittyviä voimalaitoksen parannushankkeita voivat olla esimerkiksi turbiinin, generaattorin, muuntajan tai lauhduttimen kunnostaminen tai korvaaminen; polttoainesuunnittelun muutokset (esimerkiksi korkeampi rikastusaste), joilla parannetaan ytimen lämpötehoa tai lisätään polttoaineen ytimessä viipymisaikaa (mikä vähentää tai lyhentää uudelleenlatauksesta johtuvia käyttökeskeytyksiä); vesikemiallisten olosuhteiden muutokset (esimerkiksi syntyvien korroosiotuotteiden vähentämiseksi); valikoitujen laitekokonaisuusjärjestelmien (BoP-järjestelmät) kunnostaminen, jotta saavutetaan tehokkaampi lämpösykli; valvontajärjestelmien ja käyttöliittymien (esimerkiksi päävalvomon) nykyaikaistaminen voimalaitoksen luotettavuuden ja käytettävyyden parantamiseksi jne. Nämä muutokset voidaan toteuttaa milloin tahansa voimalaitoksen käyttöiän aikana.

| — | Voimalaitoksen kunnon ylläpitäminen sen teknisten eritelmien tai toimiluvan mukaisesti
  Työt tai fyysinen kajoaminen, joita ydinvoimalaitoksessa tehdään sen kunnon ylläpitämiseksi sen teknisten eritelmien tai toimiluvan mukaisesti, voivat vaihdella tavanomaisesta ylläpidosta (esimerkiksi varaosien asentamisesta) järjestelmien, rakenteiden ja komponenttien laajaan kunnostamiseen ja komponenttien uusimiseen. Tämä koskee myös tärkeitä komponentteja, kuten höyrynkehittimiä, reaktoripaineastioiden kansia, säätösauvojen ohjausmekanismeja ja reaktorin sisäosia. Komponentteja voidaan joutua uusimaan niiden ikääntymisen, kulumisen, vahingoittumisen tai vanhentumisen (esimerkiksi ikääntyvien analogisten instrumentointi- ja ohjausjärjestelmien korvaaminen nykyaikaisilla digitaalisilla järjestelmillä) vuoksi. Useissa tapauksissa osat korvataan samanlaisilla vaihto-osilla, mutta joskus ne voivat parantaa turvallisuutta tai luotettavuutta paremman suunnittelun tai nykyaikaisemman teknologian käytön ansiosta.
  Tällaisten töiden toteuttaminen voi olla tarpeen milloin tahansa ydinreaktorin käyttöiän aikana (71). |
| --- | --- |

—

Voimalaitoksen kunnon ylläpitäminen sen teknisten eritelmien tai toimiluvan mukaisesti

Työt tai fyysinen kajoaminen, joita ydinvoimalaitoksessa tehdään sen kunnon ylläpitämiseksi sen teknisten eritelmien tai toimiluvan mukaisesti, voivat vaihdella tavanomaisesta ylläpidosta (esimerkiksi varaosien asentamisesta) järjestelmien, rakenteiden ja komponenttien laajaan kunnostamiseen ja komponenttien uusimiseen. Tämä koskee myös tärkeitä komponentteja, kuten höyrynkehittimiä, reaktoripaineastioiden kansia, säätösauvojen ohjausmekanismeja ja reaktorin sisäosia. Komponentteja voidaan joutua uusimaan niiden ikääntymisen, kulumisen, vahingoittumisen tai vanhentumisen (esimerkiksi ikääntyvien analogisten instrumentointi- ja ohjausjärjestelmien korvaaminen nykyaikaisilla digitaalisilla järjestelmillä) vuoksi. Useissa tapauksissa osat korvataan samanlaisilla vaihto-osilla, mutta joskus ne voivat parantaa turvallisuutta tai luotettavuutta paremman suunnittelun tai nykyaikaisemman teknologian käytön ansiosta.

Tällaisten töiden toteuttaminen voi olla tarpeen milloin tahansa ydinreaktorin käyttöiän aikana (71).

71

| — | Turvallisuusparannukset
  Turvallisuusparannuksilla korjataan tavallisesti ongelmia, jotka havaitaan osana ydinturvallisuuden jatkuvaa parantamista esimerkiksi määräaikaisessa turvallisuusarvioinnissa tai laitoksen toiminnasta saatuihin kokemuksiin liittyvän palautteen välityksellä. Tällaiset parannukset voivat olla tarpeen milloin tahansa voimalaitoksen käyttöiän aikana.
  Tällaisia turvallisuusparannuksia voivat olla tyypillisesti esimerkiksi ydinvoimalaitoksen toiminnan jatkamista varten tarvittavien uusien vaihtoehtoisten lisätilojen rakentaminen; virtalähteet tai generaattorit; suojarakennuksen suodatettu ulospuhallusjärjestelmä; vakavissa onnettomuustilanteissa syntyvän vedyn hallinnointia koskevien järjestelmien asentaminen (esimerkiksi passiiviset autokatalyyttiset rekombinaattorit ja/tai vetypolttimet); järjestelmien, rakenteiden ja komponenttien vahvistaminen tai standardointi niiden seismisen vastustuskyvyn parantamiseksi; ylimääräiset erilaiset ytimen jäähdytysjärjestelmät tai muut turvallisuusjärjestelmät; vaihtoehtoisen lopullisen lämpönielun (esimerkiksi jäähdytystornin) asentaminen tai ylimääräisten jäähdytysveden hankintamenetelmien (esimerkiksi kaivojen) käyttöönotto; primääripiirin ylipaineen suojelujärjestelmä; tulvilta suojautumisen parantaminen (esimerkiksi uudet penkereet, vedenpoistoon liittyvät muutokset tai muut vastaavat työt korkeammalle nousevien tulvavesien torjumiseksi); vesikemiallisten olosuhteiden hallinnan muutokset; ylimääräiset palonhavaitsemis- ja palosuojelutoimenpiteet jne. |
| --- | --- |

—

Turvallisuusparannukset

Turvallisuusparannuksilla korjataan tavallisesti ongelmia, jotka havaitaan osana ydinturvallisuuden jatkuvaa parantamista esimerkiksi määräaikaisessa turvallisuusarvioinnissa tai laitoksen toiminnasta saatuihin kokemuksiin liittyvän palautteen välityksellä. Tällaiset parannukset voivat olla tarpeen milloin tahansa voimalaitoksen käyttöiän aikana.

Tällaisia turvallisuusparannuksia voivat olla tyypillisesti esimerkiksi ydinvoimalaitoksen toiminnan jatkamista varten tarvittavien uusien vaihtoehtoisten lisätilojen rakentaminen; virtalähteet tai generaattorit; suojarakennuksen suodatettu ulospuhallusjärjestelmä; vakavissa onnettomuustilanteissa syntyvän vedyn hallinnointia koskevien järjestelmien asentaminen (esimerkiksi passiiviset autokatalyyttiset rekombinaattorit ja/tai vetypolttimet); järjestelmien, rakenteiden ja komponenttien vahvistaminen tai standardointi niiden seismisen vastustuskyvyn parantamiseksi; ylimääräiset erilaiset ytimen jäähdytysjärjestelmät tai muut turvallisuusjärjestelmät; vaihtoehtoisen lopullisen lämpönielun (esimerkiksi jäähdytystornin) asentaminen tai ylimääräisten jäähdytysveden hankintamenetelmien (esimerkiksi kaivojen) käyttöönotto; primääripiirin ylipaineen suojelujärjestelmä; tulvilta suojautumisen parantaminen (esimerkiksi uudet penkereet, vedenpoistoon liittyvät muutokset tai muut vastaavat työt korkeammalle nousevien tulvavesien torjumiseksi); vesikemiallisten olosuhteiden hallinnan muutokset; ylimääräiset palonhavaitsemis- ja palosuojelutoimenpiteet jne.

Edellä esitettyyn kolmeen luokkaan kuuluviin esimerkkeihin sisältyvät työt tai fyysinen kajoaminen voidaan toteuttaa erikseen tai yhdessä, ja niitä olisi tarkasteltava tapauskohtaisesti YVA-direktiivin säännösten ja Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti. Jos tällaiset toimet luokitellaan YVA-direktiivissä tarkoitetun ”hankkeen” muutoksiksi tai laajennuksiksi, niistä voi olla tarpeen tehdä niiden laadusta ja laajuudesta kulloinkin kyseessä olevassa tapauksessa riippuen joko ympäristövaikutusten arviointi (liitteessä I oleva 24 kohta) tai arviointimenettelyn tarpeellisuusselvitys (liitteessä II olevan 13 kohdan a alakohta); tietyissä tapauksissa ne voivat jäädä YVA-direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Toimivaltaisten viranomaisten tehtävänä on arvioida, onko töissä kyse YVA-direktiivin mukaisesta hankkeesta ja miten niitä olisi tarkasteltava YVA-direktiivin periaatteiden perusteella.

4.2   Ydinvoimalaitoksia koskevien hankkeiden muutosten tai laajennusten hyväksyminen

Ydinvoimalaitoksia koskevien hankkeiden muutosten tai laajennusten hyväksyminen

Lupajärjestelmä koskee kaikkia ydinvoimalaitoksia, ja niiden rakentaminen ja toiminta on mahdollista vain toimivaltaisen viranomaisen tekemän päätöksen pohjalta. Ydinvoimalaitoksia koskevan toimiluvan myöntämiseen sovelletaan eri jäsenvaltioissa erilaisia lähestymistapoja erityiseksi siksi, että lupa tällaista toimintaa varten myönnetään joko erityiseksi määräajaksi (esimerkiksi kymmeneksi vuodeksi) tai toistaiseksi voimassa olevana.

Ydinvoimalaitosten käyttöönoton jälkeen niiden turvallisuutta arvioidaan jatkuvasti, ja niiden toimintaa seurataan (mukaan lukien ympäristön tilan seuranta) ja arvioidaan tarkastuksissa koko niiden käyttöiän ajan asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten valvonnassa. Toimivaltaiset viranomaiset ovat myös vastuussa sen varmistamisesta, että ydinvoimalaitokset toimivat asiaankuuluvan luvan ehtojen mukaisesti ja että voimalaitosten toiminnanharjoittajat ryhtyvät kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin näiden ehtojen noudattamisen ja ydinturvallisuuden varmistamiseksi (72). Toimivaltaisen viranomaisen valvonnassa olevan toiminnanharjoittajan on kyseessä olevasta kansallisesta menettelystä riippuen tehtävä lisäarviointeja ja arvioitava ydinvoimalaitoksen toimintaa eri vaiheissa muun muassa määräaikaisessa turvallisuusarvioinnissa, aihekohtaisissa arvioinneissa (ulkoiset vaaratekijät, laitoksen toiminnasta saatuihin kokemuksiin liittyvä erityinen palaute) tai käyttöiän jatkamisen yhteydessä (73). Tällaisessa tarkastelussa arvioidaan mitä todennäköisemmin myös sitä, sallitaanko voimalaitoksen jatkaa toimintaansa ilman muutoksia (tai ilman merkittäviä muutoksia); onko kajoaminen, kuten ydinturvallisuuden parantamiseksi toteutettavat toimenpiteet, tarpeen toiminnan jatkamista varten; onko voimalaitos suljettava pysyvästi (esimerkiksi jos tarvittavia turvallisuusparannuksia ei voida viime kädessä toteuttaa tai jos toiminnanharjoittaja katsoo, että tällaisten toimenpiteiden toteuttaminen ei ole perusteltua tulevan toimintastrategiansa kannalta).

72

73

Ydinturvallisuusdirektiivin mukaisista tarkastuksista, turvallisuusarvioinneista ja jatkuvan parantamisen periaatteesta muodostuvan kokonaiskehyksen ansiosta turvallisuusparannuksia tunnistetaan säännöllisesti, ja niiden toteutus suunnitellaan ajoissa. Turvallisuusparannukset sopivat yleensä yhteen ydinvoimalaitoksen voimassa olevan luvan ehtojen (jotka on tavallisesti koottu yhteen ydinvoimalaitoksen toimilupaan) kanssa ja ovat niiden mukaisia.

Jos tarvittavat muutokset muodostavat YVA-direktiivissä tarkoitetun hankkeen, ja ne on jo arvioitu aiemmin tehdyssä ympäristövaikutusten arvioinnissa, tätä arviointia ei tarvitse tehdä uudelleen, jolleivat olosuhteet ole muuttuneet tällä välin (ks. jäljempänä 4.4 kohta).

Kunkin jäsenvaltion viranomaisten vastuulla on arvioida, mitkä niiden kansallisen lainsäädännön mukaiset toimet muodostavat ydinvoimalaitosten käyttöiän muutosta tai laajennusta koskevan luvan eli sellaisen päätöksen, jonka nojalla hankkeen toteuttajalla on oikeus ryhtyä tällaisen hankkeen toteuttamiseen – jotta varmistetaan YVA-direktiivin säännösten täyttyminen tai noudattaminen (ks. tähän liittyen 2.2.2 kohta).

Määritettäessä, mikä muodostaa tällaisen luvan, merkityksellinen seikka ei ole siitä käytettävä nimitys (esimerkiksi ”toimilupa” tai ”valtuutus”) vaan toiminnanharjoittajan oikeuksiin ja velvollisuuksiin liittyvä valtuuttava ominaisuus. Esimerkiksi toimivaltaisen viranomaisen sisäisiä menettelyjä tai lausuntoja, joiden perusteella ei ole myönnetty lupaa töiden toteuttamiselle, ei voida näin ollen katsoa YVA-direktiivissä tarkoitetuksi luvaksi.

4.2.1   Käyttöiän jatkamista ja pitkäaikaista käyttöä koskevat erityistapaukset

Käyttöiän jatkamista ja pitkäaikaista käyttöä koskevat erityistapaukset

Näissä ohjeissa käsitellään kaikenlaisia muutoksia ja laajennuksia. Käyttöiän jatkaminen ja pitkäaikainen käyttö ovat molemmat erityistapauksia. Molemmat ovat teoriassa mahdollisia ilman töitä, mutta käytännössä EU:n jäsenvaltioiden osalta voidaan odottaa, että niiden yhteydessä toteutetaan töitä.

Espoon yleissopimuksen sovellettavuudesta ydinvoimaloiden käyttöiän jatkamiseen annetuissa ohjeissa esitetään hyödyllisiä esimerkkejä ja huomioon otettavia tekijöitä.

Määräaikaisen turvallisuusarvioinnin esimerkki

Toiminnanharjoittajat voivat hyödyntää käynnissä olevia prosesseja hankkeen olemassaolon ja YVA-direktiivissä tarkoitetun luvan tarpeen tunnistamista varten. EU:ssa sijaitseviin ydinvoimalaitoksiin sovelletaan asiaankuuluvan Euratom-lainsäädännön mukaisesti erityistä ydinturvallisuuden arviointijärjestelmää, jota kutsutaan myös määräaikaiseksi turvallisuusarvioinniksi. Neuvoston päätös 2009/71/Euratom (74) 8 artiklan c kohdassa edellytetään, että toiminnanharjoittaja ”arvioi uudelleen järjestelmällisesti ja säännöllisesti vähintään kymmenen vuoden välein ydinlaitosten turvallisuuden”. Määräaikaisella turvallisuusarvioinnilla ”pyritään varmistamaan nykyisten suunnitteluperusteiden noudattaminen ja siinä määritetään turvallisuuden lisäparannuksia ottaen huomioon vanhenemiskysymykset, käyttökokemus, tuoreimmat tutkimustulokset ja kansainvälisten normien kehitys”. Näin ollen määräaikainen turvallisuusarviointi on perusteellinen arviointi, jossa tunnistetaan ja arvioidaan nykyisistä turvallisuusstandardeista ja kansainvälisesti tunnustetuista hyvistä käytännöistä poikkeamisen merkitys turvallisuuden kannalta ottamalla huomioon laitoksen toiminnasta saadut kokemukset, tutkimustulokset ja teknologian nykytilanne. Tämä prosessi auttaa arvioimaan valmiudet jatkaa ydinvoimalaitoksen toimintaa turvallisella tavalla ja parantaa edelleen sen turvallisuuden tasoa. Toiminnanharjoittajan arvioinnin tuloksia koskevan analyysin perusteella toimivaltainen viranomainen voi esimerkiksi myöntää luvan voimalaitoksen toiminnan jatkamiselle seuraavan määräaikaisen turvallisuusarviointisyklin (yleensä kymmenen vuotta) loppuun asti.

74

”arvioi uudelleen järjestelmällisesti ja säännöllisesti vähintään kymmenen vuoden välein ydinlaitosten turvallisuuden”.

”pyritään varmistamaan nykyisten suunnitteluperusteiden noudattaminen ja siinä määritetään turvallisuuden lisäparannuksia ottaen huomioon vanhenemiskysymykset, käyttökokemus, tuoreimmat tutkimustulokset ja kansainvälisten normien kehitys”.

On tärkeää panna merkille, että määräaikainen turvallisuusarviointi ei ole luonteensa ja tarkoituksensa vuoksi tavallisesti itsessään päätös toimintatavan (esimerkiksi pitkäaikainen käyttö) jatkamisesta tai muuttamisesta. Tietyissä tapauksissa toimivaltainen viranomainen voi kuitenkin tehdä arvioinnin tulosten perusteella päätöksen kyseisen arvioinnin havaintojen täytäntöönpanoa varten (esimerkiksi voimalaitoksessa tarvittavat turvallisuusparannukset ennen sen toiminnan jatkamista tai samanaikaisesti sen toiminnan jatkamisen kanssa). Joissakin tapauksissa määräaikaista turvallisuusarviointia käytetään myös toimiluvan jatkamista tai uusimista koskevan päätöksenteon tukena, tai se voi olla osa monivaiheista päätöksentekomenettelyä (ks. myös 2.2.2 kohta). Määräaikainen turvallisuusarviointi ei kuitenkaan edellytä sinänsä ympäristövaikutusten arvioinnin suorittamista.

Jos määräaikainen turvallisuusarviointi johtaa töihin, ne voivat edellyttää ympäristövaikutusten arviointia ja lupaa, jos työt muodostavat YVA-direktiivin liitteessä I olevassa 24 kohdassa tarkoitetun muutoksen tai laajennuksen tai liitteessä II olevan 13 kohdan a alakohdassa tarkoitetun muutoksen tai laajennuksen ja jäsenvaltiot ovat määrittäneet YVA-direktiivin 2 artiklan 1 kohdan ja 4 artiklan 2 kohdan nojalla, että ympäristövaikutusten arviointi on tehtävä.

4.3   Ohjaavat periaatteet ydinvoimalaitosten muutosten tai laajennusten arvioimiseksi Doel-tuomion perusteella

Ohjaavat periaatteet ydinvoimalaitosten muutosten tai laajennusten arvioimiseksi Doel-tuomion perusteella

Kuten 3.3 kohdassa todetaan, unionin tuomioistuin totesi, että YVA-direktiiviä on tulkittava siten, että pysäytetyn ydinvoimalaitoksen teollisen sähköntuotannon käynnistäminen uudelleen kymmeneksi vuodeksi ja voimalan pysäyttämisen lykkääminen (75) samaten kymmenellä vuodella (”toimenpiteet”), jotka ovat noin 700 miljoonaa euroa maksavia (76) toimenpiteitä, joihin liittyy kyseisten voimaloiden modernisointitöitä, jotka ovat omiaan vaikuttamaan alueiden fyysiseen olotilaan, ovat kyseisessä direktiivissä tarkoitettu ”hanke”, josta on lähtökohtaisesti tehtävä ympäristövaikutusten arviointi, ennen kuin näistä toimenpiteistä päätetään (77). Tätä johtopäätöstä varten unionin tuomioistuimen oli katsottava, että työt (78) ovat laadultaan sellaisia, että ne ovat omiaan vaikuttamaan kyseessä olevien alueiden fyysiseen olotilaan unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla ja että toimenpiteitä ei voida siten keinotekoisesti irrottaa töistä, joihin ne liittyvät erottamattomasti, kun arvioidaan, muodostavatko ne YVA-direktiivissä tarkoitetun hankkeen. Siksi tuomioistuin katsoi, että toimenpiteet ja työt muodostavat kyseessä olevassa säännöksessä tarkoitetun yhden hankkeen (79).

75

76

77

78

79

Doel-tuomion 78 kohdassa vahvistetaan keskeinen periaate, joka synnyttää velvollisuuden tehdä ympäristövaikutusten arviointi liitteen I hankkeiden muutoksista tai laajennuksista. Asiaankuuluva arviointiperuste on ympäristövaikutusten riski. Jos hankkeen muutoksen tai laajennuksen aiheuttama riski vastaa alkuperäisen hankeluokan aiheuttamaa riskiä, hanke kuuluu YVA-direktiivin liitteessä I olevaan 24 kohtaan. Tuomion sanamuodossa annetaan ymmärtää, että hankkeen muutoksen tai laajennuksen laatu tai laajuus ovat ei-tyhjentäviä esimerkkejä perusteista sen arvioimiseksi, vastaavatko ympäristöriskit alkuperäisen hankkeen ympäristöriskejä, ja että niiden ei tarvitse välttämättä täyttyä kumulatiivisesti.

Doel

Näin ollen tuomion perusteella voidaan todeta, että toimenpiteet, joiden seurauksena on ydinvoimalaitoksille sähköntuotantoa varten myönnettyjen lupien voimassaolon jatkaminen merkittäväksi ajaksi ja jotka sisältävät merkittäviä kunnostustöitä, jotka liittyvät erottamattomasti toimenpiteisiin kyseessä olevien voimalaitosten parantamiseksi tai muuttamiseksi siten, että se muuttaa näiden alueiden fyysistä olotilaa, kuuluvat YVA-direktiivin liitteessä I olevan 24 kohdan soveltamisalaan, sillä niistä aiheutuvat riskit vastaavat ympäristövaikutuksiltaan niitä riskejä, jotka aiheutuivat, kun kyseiset voimalaitokset otettiin käyttöön ensimmäistä kertaa. Tämä koskee erityisesti tilannetta, jossa käyttöiän pitkäaikainen jatkaminen ja kunnostustyöt ovat merkitykseltään samanlaisia kuin asiassa C-411/17.

Edellä esitetyn ohjaavan periaatteen lisäksi Doel-tuomiossa vahvistettiin muita merkittäviä YVA-direktiivin periaatteita, jotka ovat myös merkityksellisiä sovellettaessa direktiiviä ydinvoimalaitosten muutoksiin ja laajennuksiin (ks. edellä hankkeen kokonaisvaikutusten arviointia ja monivaiheista päätöksentekoa käsittelevät kohdat).

Doel

4.4   Riskin ja ympäristövaikutusten arvioinnin tarpeen määrittäminen

Riskin ja ympäristövaikutusten arvioinnin tarpeen määrittäminen

YVA-direktiivissä ei esitetä hankkeiden muutoksiksi tai laajennuksiksi katsottuihin töihin liittyvien riskien arviointiperusteita eikä anneta esimerkkejä tällaisista töistä, joiden katsotaan olevan liitteen II hankkeiden muutoksia tai laajennuksia. Sen sijaan direktiivissä esitetään arviointiperusteet sen määrittämiseksi, olisiko tällaisista muutoksista tai laajennuksista tehtävä ympäristövaikutusten arviointi (edellä 3.4 kohdassa esitetyt YVA-direktiivin 4 artiklan 3 kohdassa mainitut arviointiperusteet ja direktiivin liitteissä II A ja III olevat vaatimukset). Näin ollen näitä arviointiperusteita voidaan hyödyntää mahdollisen riskin ja siitä seuraavan ympäristövaikutusten arvioinnin tarpeen määrittämisessä. Jos työt tai fyysinen kajoaminen ovat laajuudeltaan sellaisia, ettei niistä aiheudu ympäristölle samanlaista riskiä kuin itse toiminnasta, mutta ne ovat jo aiemmin luvan saaneen ydinvoimalaitoksen muutoksia tai laajennuksia, jotka on jo toteutettu tai jotka ovat toteutettavina, ja niillä voi olla merkittävän haitallisia vaikutuksia, ne kuuluvat YVA-direktiivin liitteessä II olevan 13 kohdan a alakohdan soveltamisalaan, ja niistä on tehtävä arviointimenettelyn tarpeellisuusselvitys.

Tältä osin olisi otettava huomioon myös Espoon ohjeet ydinvoimalaitosten käyttöiän jatkamisesta. Espoon yleissopimuksen mukaan muutoksen luokittelu toiminnan merkittäväksi muutokseksi on yksi parametri, joka on otettava huomioon toiminnan muutoksen alistamiseksi rajat ylittävään vaikutustenarviointiin. Espoon ohjeissa esitetään tätä varten ei-tyhjentävä luettelo havainnollistavista tekijöistä (80), jotka toimivaltaisten viranomaisten voi olla syytä ottaa huomioon, kun ne määrittävät, onko käyttöiän jatkamisessa kyse merkittävästä muutoksesta. Nämä tekijät ovat seuraavat:

80

| — | luonnonvarojen käytön lisääntyminen verrattuna alustavassa toimiluvassa täsmennettyihin raja-arvoihin; |
| --- | --- |

—

luonnonvarojen käytön lisääntyminen verrattuna alustavassa toimiluvassa täsmennettyihin raja-arvoihin;

| — | tuotetun jätteen tai käytetyn polttoaineen määrän lisääntyminen verrattuna alustavassa toimiluvassa täsmennettyihin raja-arvoihin; |
| --- | --- |

—

tuotetun jätteen tai käytetyn polttoaineen määrän lisääntyminen verrattuna alustavassa toimiluvassa täsmennettyihin raja-arvoihin;

| — | päästöjen, mukaan lukien radionuklidit ja jäähdytysveden päästöt, määrän lisääntyminen verrattuna alustavassa toimiluvassa täsmennettyihin raja-arvoihin; |
| --- | --- |

—

päästöjen, mukaan lukien radionuklidit ja jäähdytysveden päästöt, määrän lisääntyminen verrattuna alustavassa toimiluvassa täsmennettyihin raja-arvoihin;

| — | parannustöiden ja/tai turvallisuusparannusten laajuus erityisesti sellaisten parannusten osalta, jotka edellyttävät merkittäviä muutoksia alueen fyysisiin olosuhteisiin tai merkittäviä parannuksia ikääntyvien komponenttien ja/tai vanhenemisen vuoksi; |
| --- | --- |

—

parannustöiden ja/tai turvallisuusparannusten laajuus erityisesti sellaisten parannusten osalta, jotka edellyttävät merkittäviä muutoksia alueen fyysisiin olosuhteisiin tai merkittäviä parannuksia ikääntyvien komponenttien ja/tai vanhenemisen vuoksi;

| — | ympäristön muutokset, jotka johtuvat esimerkiksi ilmastonmuutoksesta; |
| --- | --- |

—

ympäristön muutokset, jotka johtuvat esimerkiksi ilmastonmuutoksesta;

| — | ilmastonmuutokseen mukautumista ja sen vaikutusten lieventämistä koskevat toimenpiteet. |
| --- | --- |

—

ilmastonmuutokseen mukautumista ja sen vaikutusten lieventämistä koskevat toimenpiteet.

Lisäksi on tärkeää ottaa huomioon, voiko kyseessä oleva käyttöiän jatkaminen aiheuttaa merkittävän haitallisia rajat ylittäviä ympäristövaikutuksia, kun otetaan huomioon siihen liittyvät erityispiirteet (81).

81

Töiden tai fyysisen kajoamisen mahdolliset vaikutukset ympäristötekijöihin ovat myös mahdollisen riskin ja ympäristövaikutusten arvioinnin tarpeen määrittämisessä käytettäviä arviointiperusteita. YVA-direktiivin 3 artiklan mukaan huomioon on otettava useita erilaisia ympäristötekijöitä (82), kun hanke alistetaan arviointimenettelyn tarpeellisuusselvitykseen tai ympäristövaikutusten arviointiin. Vaikutukset voivat kohdistua eri ympäristötekijöihin eri laajuisina ja eri kestoisina riippuen mahdollisista ydinvoimalaitoksen muutoksista tai laajennuksista, jotka toteutetaan sen toiminnan sallimista varten (ks. tähän liittyen 4.1 kohdassa kuvaillut töiden luokat).

82

Ydinvoimalaitosten turvallisuusparannuksilla ja voimalaitosten teknisten eritelmien tai toimiluvan mukaisilla kunnostustöillä pyritään useimmissa tapauksissa saavuttamaan yleisesti myönteisiä ympäristövaikutuksia, koska niiden toteuttamisen tarkoituksena on onnettomuusriskin pienentäminen tai toiminnasta tavallisesti aiheutuvien päästöjen tai syntyvän radioaktiivisen jätteen määrän vähentäminen. Suurin osa näistä parannuksista toteutetaan, jotta voidaan vähentää tavallisen toiminnan yhteydessä tai onnettomuustapauksissa tai niiden molempien yhteydessä aiheutuvia säteilypäästöjä tai muita päästöjä ja/tai työntekijöiden työperäistä säteilyaltistusta pitkällä aikavälillä (83).

83

Parannuksilla voi kuitenkin myös olla voimalaitoksen tavallisen toiminnan yhteydessä esiintyviä haitallisia ympäristövaikutuksia, kuten veden tai energian kaltaisten resurssien käytön lisääntyminen tai tavanomaiset päästöt, jotka johtuvat esimerkiksi varalla olevien hätädieselgeneraattoreiden testauksesta tai satunnaisesta käytöstä. Myös muilla turvallisuusparannuksilla voi olla ympäristövaikutuksia tietyissä olosuhteissa. Esimerkiksi tulvien torjunnan tehostamiseen tähtäävät parannukset (esimerkiksi uudet penkereet, vedenpoistoon liittyvät muutokset tai muut vastaavat työt) voivat muuttaa vesivirtojen luonnollista reittiä tulvaolosuhteissa, mikä voi vaikuttaa tulvien laajuuteen alavirralla, jossa vesivirta voi kulkea asuttujen alueiden halki tai niiden läheltä, tai tällaiset parannukset voivat vaikuttaa paikkoihin, jotka ovat erityisen merkittäviä. Pois ei voida sulkea myöskään sitä, että joillakin turvallisuusparannuksilla voi olla haitallisia ympäristövaikutuksia rakentamis- tai asentamisvaiheessa (esimerkiksi melu, häiriöt, syntyvän säteilyjätteen ja/tai tavanomaisen jätteen tilapäisesti suurempi määrä, teollisuuden päästöt tai säteilypäästöt, rakennusmateriaalien, veden ja energian kaltaisten resurssien käyttö).

Ydinreaktoreiden vesikemiallisten olosuhteiden hallinnan muutokset (84) ovat merkittäviä ainakin kuudesta eri näkökulmasta: materiaalin eheys, voimalan säteilytasot, saostumien kertyminen, polttoainetehokkuus, ympäristövaikutukset ja turvallisuus. Tällaiset muutokset voivat parantaa esimerkiksi turvallisuutta, vähentää komponenttien ikääntymisestä johtuvaa heikentymistä tai mahdollistaa paremman korroosiotason hallinnan tai vähentämisen (mikä voi myös vähentää työntekijöiden säteilyaltistusta ja helpottaa ylläpitoa). Yhteen kemialliseen parametriin turvallisuuden parantamiseksi tehty muutos voi kuitenkin lisätä jotakin muuta vaaraa tai riskiä, joten tarkka tasapaino on löydettävä. Näin ollen myös haitalliset ympäristövaikutukset ovat mahdollisia, vaikka turvallisuusparannuksilla pyritään yleisesti saavuttamaan myönteisiä ympäristövaikutuksia.

84

Voimanlähteiden tehokkuuden parantamiseen liittyvät työt tai fyysinen kajoaminen aiheuttavat turvallisuusparannuksia todennäköisemmin voimalaitoksesta johtuvia merkittäviä ympäristövaikutuksia. Tämä koskee sekä säteilyyn liittyviä vaikutuksia (jotka johtuvat esimerkiksi erilaisesta ytimen radiologisesta inventaariosta) sekä muita vaikutuksia (esimerkiksi jäähdytysveden poistojen suuremmat virtaukset tai korkeampi lämpötila).

4.5   Vertailu YVA-direktiivin täytäntöönpanossa ydinenergia-alalla

Vertailu YVA-direktiivin täytäntöönpanossa ydinenergia-alalla

Vertailuanalyysien säännöllinen laatiminen aloitettiin ydinenergia-alalla yli 20 vuotta sitten. Ne ovat vaikuttaneet myönteisesti turvallisuusperiaatteiden käytännön täytäntöönpanon yhdenmukaistamiseen. Vertailuanalyysien keskeinen rooli EU:n tasolla yhdenmukaistetun korkean turvallisuuden tason varmistamisessa vahvistettiin ydinturvallisuusdirektiivissä (85) erityisesti sen aihekohtaisia vertaisarviointeja koskevassa säännöksessä.

85

Näiden ohjeiden ja YVA-direktiivin täytäntöönpanoa voitaisiin edistää käynnistämällä tällainen jäsenvaltioiden vapaaehtoisesti tekemä vertailuanalyysi ydinvoimalaitosten muutoksista ja laajennuksista. Vertailun avulla voitaisiin myös kehittää yhteisiä menetelmiä EU:n tasolla ja helpottaa käytännön täytäntöönpanoa erityistapauksissa. Vertailu voisi olla hyödyllistä esimerkiksi arvioitaessa ydinvoimalaitoksen muutoksia tai laajennuksia ja 4.2 kohdan perusteella sen arvioimiseksi, onko tavallisen toiminnan yhteydessä tai onnettomuustapauksissa aiheutuvissa säteilypäästöissä tapahtunut muutoksia ja missä määrin se tarkoittaa sitä, että (mahdollinen) aiemmin tehtyä ympäristövaikutusten arviointia olisi tarkistettava. Vertailuanalyysi voi myös auttaa arvioimaan, aiheutuuko hankkeiden muutoksista ja laajennuksista muita riskejä, jotka liittyvät naapurijäsenvaltioihin kohdistuviin vaikutuksiin, ja tunnistamaan, mihin jäsenvaltioihin tällaiset vaikutukset kohdistuvat.

5   PÄÄKOHTIA KOSKEVA YHTEENVETO

PÄÄKOHTIA KOSKEVA YHTEENVETO

| — | Jos rakennustyöt tai kajoaminen, joilla muutetaan ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin liitteessä I tai II lueteltujen alkuperäisten hankkeiden fyysistä olotilaa, täyttävät tämän direktiivin liitteessä I olevan 24 kohdan tai liitteessä II olevan 13 kohdan a alakohdan vaatimukset, ne ovat kyseisessä direktiivissä tarkoitettuja ”hankkeita”, ja niistä on tehtävä joko arviointimenettelyn tarpeellisuusselvitys tai ympäristövaikutusten arviointi. |
| --- | --- |

—

Jos rakennustyöt tai kajoaminen, joilla muutetaan ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin liitteessä I tai II lueteltujen alkuperäisten hankkeiden fyysistä olotilaa, täyttävät tämän direktiivin liitteessä I olevan 24 kohdan tai liitteessä II olevan 13 kohdan a alakohdan vaatimukset, ne ovat kyseisessä direktiivissä tarkoitettuja ”hankkeita”, ja niistä on tehtävä joko arviointimenettelyn tarpeellisuusselvitys tai ympäristövaikutusten arviointi.

| — | Hankkeet, joilla on todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia, on alistettava lupamenettelyyn. |
| --- | --- |

—

Hankkeet, joilla on todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia, on alistettava lupamenettelyyn.

| — | Ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin liitteessä I olevan 24 kohdan mukaisten hankkeiden muutosten tai laajennusten lähtökohtana on, että niihin liittyy niiden aiheuttamien ympäristövaikutusten kannalta vastaavia riskejä kuin alkuperäiseen hankkeeseen. Alkuperäisten hankkeiden lupien voimassaolon jatkaminen merkittäväksi ajaksi ja hankkeiden muutosten tai laajennusten laajuuteen erottamattomasti liittyvien töiden merkitys ovat tältä osin keskeisiä arviointiperusteita, joita toimivaltaisten viranomaisten olisi käytettävä. |
| --- | --- |

—

Ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin liitteessä I olevan 24 kohdan mukaisten hankkeiden muutosten tai laajennusten lähtökohtana on, että niihin liittyy niiden aiheuttamien ympäristövaikutusten kannalta vastaavia riskejä kuin alkuperäiseen hankkeeseen. Alkuperäisten hankkeiden lupien voimassaolon jatkaminen merkittäväksi ajaksi ja hankkeiden muutosten tai laajennusten laajuuteen erottamattomasti liittyvien töiden merkitys ovat tältä osin keskeisiä arviointiperusteita, joita toimivaltaisten viranomaisten olisi käytettävä.

---

(1)  EUVL L 26, 28.1.2012, s. 1.

1

(2)  EUVL L 124, 25.4.2014, s. 1.

2

(3)  Asia C-411/17, Inter-Environnement Wallonie ja Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen, ECLI:EU:C:2019:622.

3

(4)  https://ec.europa.eu/environment/eia/pdf/EIA_rulings_web.pdfhttps://ec.europa.eu/environment/eia/pdf/EIA_rulings_web.pdf (tämä asiakirja ei edusta komission virallista kantaa eikä sido komissiota, eikä tämä ilmoitus tarkoita tämän asiakirjan hyväksymistä).

4

(5)  EYVL C 104, 24.4.1992, s. 7.

5

(6)  EUVL L 124, 17.5.2005, s. 4.

6

(7)  Ks. tähän liittyen julkisasiamies Kokottin ratkaisuehdotus asiassa C-411/17, 105 kohta (”Koska YVA-direktiivillä on tarkoitus panna Espoon ja Århusin yleissopimukset pääosin täytäntöön, on kuitenkin suotavaa tulkita sitä yhdenmukaisesti näiden yleissopimusten kanssa. Unionin toimivaltaa on myös käytettävä kansainvälistä oikeutta noudattaen; tämän seurauksena unionin johdettua oikeutta on lähtökohtaisesti tulkittava unionin kansainvälisoikeudellisten velvoitteiden mukaisesti.”).

7

”Koska YVA-direktiivillä on tarkoitus panna Espoon ja Århusin yleissopimukset pääosin täytäntöön, on kuitenkin suotavaa tulkita sitä yhdenmukaisesti näiden yleissopimusten kanssa. Unionin toimivaltaa on myös käytettävä kansainvälistä oikeutta noudattaen; tämän seurauksena unionin johdettua oikeutta on lähtökohtaisesti tulkittava unionin kansainvälisoikeudellisten velvoitteiden mukaisesti.”

(8)  Eri säädöksillä voi olla erilaisia tavoitteita, jotka voivat puolestaan vaikuttaa hankkeiden luokitteluihin ja niiden sisältämien määritelmien soveltamisalaan ja sisältöön. Näin ollen hankkeen luokittelu tietyllä tavalla yhdessä direktiivissä välttämättä määrää tarkasti sitä, miten samaa hanketyyppiä tulkitaan jonkin toisen direktiivin puitteissa. Kuten unionin tuomioistuin on todennut (ks. esimerkiksi asia C-227/01, komissio v. Espanja), EU:n lainsäädäntöä on tulkittava sen säädöksen systematiikan ja tarkoituksen perusteella, jonka osa säännös on.

8

(9)  https://unece.org/sites/default/files/2021-02/Guidance_on_Conventions%20applicability_to_LTE%20of%20NPPs_As%20endorsed%20and%20edited.pdf

9

(10)  Ks. tähän liittyen asia C-486/04, komissio v. Italia, 45 kohta, ja asia C-255/05, komissio v. Italia, 52 kohta.

10

(11)  Ks. asia C-435/09, komissio v. Belgia, 86 ja 88 kohta.

11

(12)  Asia C-72/95, Kraaijeveld ym., 50 kohta; asia C-2/07, Abraham ym., 37 kohta; asia C-75/08, Mellor, 50 kohta; asia C-427/07, komissio v. Irlanti, 41 kohta.

12

(13)  Asia C-2/07, Abraham ym., 23 kohta; asia C-275/09, Brussels Hoofdstedelijk Gewest ym., 24 kohta; asia C-121/11, Pro-Braine ym., 31 kohta.

13

(14)  Vastaavasti asia C-275/09, Brussels Hoofdstedelijk Gewest ym., 24 kohta; asia C-121/11, Pro-Braine ym., 32 kohta.

14

(15)  Asia C-287/98, Linster, 52 kohta; asia C-486/04, komissio v. Italia, 36 kohta; asia C-215/06, komissio v. Irlanti, 49 kohta; asia C-329/17, Prenninger ym., 35 kohta.

15

(16)  Direktiivissä ei edellytetä erillistä hyväksyntää tätä lupaa varten, ks. asia C-332/04, komissio v. Espanja, 53 kohta.

16

(17)  Asia C-290/03, Barker – Crystal Palace, 40–41 kohta.

17

(18)  Asia C-50/09, komissio v. Irlanti, 73–75 kohta. ”[2 artiklan 2 kohta] merkitsee sitä, että jäsenvaltioille jätetty valinnanvapaus ulottuu kyseessä olevan luvan myöntämisessä sovellettaviin menettelysääntöihin ja myöntämisedellytyksiin. Tätä vapautta on kuitenkin käytettävä direktiivissä asetetuissa rajoissa ja vain siltä osin kuin jäsenvaltioiden tekemillä valinnoilla kyetään takaamaan direktiivissä asetettujen tavoitteiden täysimääräinen noudattaminen.”

18

”[2 artiklan 2 kohta] merkitsee sitä, että jäsenvaltioille jätetty valinnanvapaus ulottuu kyseessä olevan luvan myöntämisessä sovellettaviin menettelysääntöihin ja myöntämisedellytyksiin. Tätä vapautta on kuitenkin käytettävä direktiivissä asetetuissa rajoissa ja vain siltä osin kuin jäsenvaltioiden tekemillä valinnoilla kyetään takaamaan direktiivissä asetettujen tavoitteiden täysimääräinen noudattaminen.”

(19)  Ks. lisätietoja ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin mukaisten poikkeusten soveltamisesta annetun komission ohjeasiakirjan 4 kohdasta (EUR-Lex - 52019XC1114(02) - EN - EUR-Lex (europa.eu)).

19

(20)  Ks. Doel-tuomio, 103–114 kohta.

20

(21)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2010/75/EU, annettu 24 päivänä marraskuuta 2010, teollisuuden päästöistä (yhtenäistetty ympäristön pilaantumisen ehkäiseminen ja vähentäminen) (EYVL L 334, 17.12.2010, s. 17), 3 artiklan 7 kohta – ”luvalla” tarkoitetaan kirjallista lupaa käyttää laitoksen tai polttolaitoksen, jätteenpolttolaitoksen tai jätettä käyttävän rinnakkaispolttolaitoksen osaa tai koko laitosta.

21

(22)  Neuvoston direktiivi 1999/31/EY, annettu 26 päivänä huhtikuuta 1999, kaatopaikoista (EYVL L 182, 16.7.1999, s. 1).

22

(23)  YVA-direktiivin 1 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettu ”lupa” ei riipu sen nimityksestä (kansallisissa käytännöissä käytetään esimerkiksi termejä rakennuslupa, kaavoituslupa, maankäyttölupa, (yhdennetty) ympäristölupa, suunnittelulupa ja sijaintilupa), vaan pikemminkin siitä, täyttyvätkö direktiivissä asetetut edellytykset.

23

(24)  Teollisuuden päästödirektiivin lisäksi lupajärjestelyistä säädetään esimerkiksi jätelainsäädännössä, kuten jätteistä 19. marraskuuta 2008 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2008/98/EY tai kaatopaikoista 26. huhtikuuta 1999 annetussa direktiivissä 1999/31/EY. Esimerkki lupajärjestelmästä löytyy esimerkiksi merellä tapahtuvan öljyn- ja kaasunporaustoiminnan turvallisuudesta ja direktiivin 2004/35/EY muuttamisesta 12. kesäkuuta 2013 annetusta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivistä 2013/30/EU jne.

24

(25)  Asia C-275/09, Brussels Hoofdstedelijk Gewest ym.

25

(26)  Tässä kohdassa esitettyä periaatetta voidaan soveltaa myös uusiin hankkeisiin.

26

(27)  Asia C-201/02, Wells, 52–53 kohta, tuomiolauselman 1 osa.

27

(28)  Asia C-201/02, Wells; asia C-508/03, komissio v. Yhdistynyt kuningaskunta; asia C-290/03, Barker.

28

(29)  Asia C-201/02, Wells, ja C-2/07, Abraham ym.

29

Wells

Abraham ym.

(30)  Ks. Doel-tuomion 88 kohta: ”88. Tästä seuraa, että vaikka näiden toimenpiteiden täytäntöönpano edellyttää monitahoisessa ja kontrolloidussa menettelyssä toteutettavia lisätoimia, joilla on erityisesti tarkoitus varmistaa niiden varmuutta ja turvallisuutta koskevien normien noudattaminen, joita sovelletaan tähän ydinenergiaa käyttävään teolliseen sähköntuotantotoimintaan, ja vaikka nämä toimenpiteet erityisesti edellyttävät 28. kesäkuuta 2015 annetun lain perusteluista ilmenevin tavoin AFCN:n etukäteen antamaa hyväksyntää, näissä toimenpiteissä – sen jälkeen kun kansallinen lainsäätäjä on päättänyt niistä – kuitenkin määritellään hankkeen olennaiset ominaisuudet, eikä toimenpiteistä lähtökohtaisesti voida enää keskustella eikä niitä voida kyseenalaistaa.”

30

88. Tästä seuraa, että vaikka näiden toimenpiteiden täytäntöönpano edellyttää monitahoisessa ja kontrolloidussa menettelyssä toteutettavia lisätoimia, joilla on erityisesti tarkoitus varmistaa niiden varmuutta ja turvallisuutta koskevien normien noudattaminen, joita sovelletaan tähän ydinenergiaa käyttävään teolliseen sähköntuotantotoimintaan, ja vaikka nämä toimenpiteet erityisesti edellyttävät 28. kesäkuuta 2015 annetun lain perusteluista ilmenevin tavoin AFCN:n etukäteen antamaa hyväksyntää, näissä toimenpiteissä – sen jälkeen kun kansallinen lainsäätäjä on päättänyt niistä – kuitenkin määritellään hankkeen olennaiset ominaisuudet, eikä toimenpiteistä lähtökohtaisesti voida enää keskustella eikä niitä voida kyseenalaistaa

(31)  Unionin tuomioistuin totesi asiassa C-50/09, että ”direktiivin 3 artiklassa asetetun velvoitteen täyttämiseksi toimivaltaisen ympäristöviranomaisen on tunnistettava ja kuvattava hankkeen suorat ja välilliset vaikutukset tiettyihin tekijöihin, minkä lisäksi sen on vielä arvioitava vaikutukset kussakin tapauksessa tarkoituksenmukaiseksi katsottavalla tavalla” (37 kohta). Ks. myös asia C-508/03, komissio v. Yhdistynyt kuningaskunta, 103–106 kohta.

31

(32)  Asia C-2/07, Abraham ym. – Liègen lentoasema, 42–43 kohta; asia C-142/07, Ecologistas en Acción-CODA, 39 kohta.

32

(33)  Asia C-205/08, Umweltanwalt von Kärnten, 51 kohta.

33

(34)  Asia C-392/96, komissio v. Irlanti, 76 ja 82 kohta; asia C-142/07, Ecologistas en Acción-CODA, 44 kohta; asia C-205/08, Umweltanwalt von Kärnten, 53 kohta; asia C-2/07, Abraham ym. – Liègen lentoasema, 27 kohta; asia C-275/09, Brussels Hoofdstedelijk Gewest ym., 36 kohta; asia C-244/12, Salzburger Flughafen, 37 kohta.

34

(35)  Asia C-2/07, Abraham ym. – Liègen lentoasema, 42 kohta.

35

(36)  Asia C-227/01, komissio v. Espanja, 53 kohta.

36

(37)  Asia C-244/12, Salzburger Flughafen, 37 kohta. Tässä tapauksessa kyseessä olleet hankkeet liittyivät sellaisten lentoaseman oheistilojen rakentamiseen (varastot, pysäköintialueiden ja lentokoneiden seisontapaikkojen laajennus), joita oli käsiteltävä yhdessä aiemmin hyväksyttyjen hankkeiden (uuden terminaalin rakentaminen) kanssa.

37

(38)  Ks. direktiivin 2014/52/EU liitteessä II A olevan 1 kohdan a alakohta, liitteessä III olevan 1 kohdan a alakohta ja liitteessä IV olevan 1 kohdan b alakohta sekä kyseisen direktiivin johdanto-osan 22 kappale (”ympäristön ja ihmisten terveyden korkeatasoisen suojelun varmistamiseksi arviointimenettelyn tarpeellisuusselvityksissä ja ympäristövaikutusten arvioinnissa
  olisi otettava huomioon kyseessä olevan
  koko
  hankkeen vaikutus, tarvittaessa myös hankkeen maanalaiset ja maanpinnan alaiset osat, rakennus-, toiminta- ja tarvittaessa purkuvaiheessa”).

38

arvioinnissa

olisi otettava huomioon kyseessä olevan

koko

hankkeen vaikutus, tarvittaessa myös hankkeen maanalaiset ja maanpinnan alaiset osat, rakennus-, toiminta- ja tarvittaessa purkuvaiheessa”

(39)  Asia C-287/98, Linster, 52 kohta; asia C-486/04, komissio v. Italia, 36 kohta; asia C-215/06, komissio v. Irlanti, 49 kohta.

39

(40)  Asia C-215/06, komissio v. Irlanti, 51 kohta. ”[...] kyseisen direktiivin 2 artiklan 1 kohdalla on välttämättä ymmärrettävä tarkoitettavan, että jos hakija ei ole hakenut ja saanut vaadittavaa lupaa ja jos se ei ole ensin tarvittaessa tutkinut ympäristövaikutuksia, silloin kuin sitä edellytetään, se ei voi aloittaa kyseiseen hankkeeseen liittyviä töitä muutetussa direktiivissä 85/337 asetettuja edellytyksiä loukkaamatta.”

40

(41)  Jos ympäristövaikutusten arviointi tai arviointimenettelyn tarpeellisuusselvitys laiminlyödään, kansallisen tuomioistuimen on myös tarkastettava, täyttyvätkö korvauksen saamista koskevaan oikeuteen sovellettavat unionin oikeuden vaatimukset, kuten muun muassa se, että aiheutuneet vahingot ovat välittömässä syy-yhteydessä väitettyyn rikkomiseen (asia C-420/11, Leth, 48 kohta).

41

(42)  Asia C-201/02, Wells, 66–70 kohta.

42

(43)  Asia C-215/06, komissio v. Irlanti, 59 kohta, ”– – Toimivaltaisilla viranomaisilla on näin velvollisuus ryhtyä kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin sen korjaamiseksi, ettei ympäristövaikutuksia ole arvioitu, esimerkiksi peruuttamalla jo myönnetty lupa tai lykkäämällä sitä ympäristövaikutusten arvioimiseksi, minkä on tapahduttava jäsenvaltioiden prosessiautonomiaa koskevan periaatteen asettamissa rajoissa.”

43

v.

”– – Toimivaltaisilla viranomaisilla on näin velvollisuus ryhtyä kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin sen korjaamiseksi, ettei ympäristövaikutuksia ole arvioitu, esimerkiksi peruuttamalla jo myönnetty lupa tai lykkäämällä sitä ympäristövaikutusten arvioimiseksi, minkä on tapahduttava jäsenvaltioiden prosessiautonomiaa koskevan periaatteen asettamissa rajoissa.”

(44)  Asiat C-215/06, komissio v. Irlanti, 57 kohta; C-416/10, Križan ym., 87 kohta; C-348/15, Stadt WienerNeustadt, 36 kohta; C-411/17, Inter-Environnement Wallonie and Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen, 174 kohta.

44

(45)  Asiat C-196/16 ja C-197/16, Comune di Corridonia, 35–41 ja 43 kohta; C-117/17, Castelbellino, 30 kohta; C-411/17, Inter-Environnement Wallonie ja Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen, 175 kohta.

45

(46)  Asia C-215/06, komissio v. Irlanti, 57 kohta; asia C-416/10, Križan ym., 87 kohta; asia C-348/15, Stadt WienerNeustadt, 36 kohta.

46

(47)  Neuvoston direktiivi 85/337/ETY, annettu 27 päivänä kesäkuuta 1985, tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista (EYVL L 175, 5.7.1985, s. 40).

47

(48)  Neuvoston direktiivi 97/1 l/EY, annettu 3 päivänä maaliskuuta 1997, tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin 85/337/ETY muuttamisesta (EYVL L 73, 14.3.1997, s. 5).

48

(49)  Unionin tuomioistuin antoi ennen liitteessä II olevan 13 kohdan a alakohdan hankeluokan lisäämistä direktiiviin asiassa C-72/95 Kraaijeveld ym. tuomion, jossa se määräsi, että direktiiviä sovelletaan myös hankkeiden muutoksiin. Tuomioistuin totesi, että direktiivin 85/337/ETY liitteessä II olevan 10 kohdan e alakohdan viittaus ilmaisuun ”kanavointi- ja tulva-suojeluhankkeet” (ennen kuin kyseistä direktiiviä muutettiin direktiivillä 97/11/EY) olisi tulkittava siten, että siihen kuuluu uuden penkereen rakentamisen lisäksi olemassa olevan penkereen muuttaminen siirtämällä, vahvistamalla tai leventämällä, penkereen korvaaminen samalle paikalle rakennettavalla penkereellä, vaikkei se olisi rakenteeltaan vahvempi tai leveämpi kuin poistettu penger, tai muuttaminen jollakin muulla tavalla, joka on yhdistelmä useammasta tällaisesta vaihtoehdosta (42 kohta).

49

(50)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/35/EY, annettu 26 päivänä toukokuuta 2003, yleisön osallistumisesta tiettyjen ympäristöä koskevien suunnitelmien ja ohjelmien laatimiseen sekä neuvoston direktiivien 85/337/ETY ja 96/61/EY muuttamisesta yleisön osallistumisen sekä muutoksenhaku- ja vireillepanooikeuden osalta (EUVL L 156, 25.6.2003, s. 17).

50

(51)  Ks. liitteessä II olevan 13 kohdan a alakohdasta lisätietoja liitteen I hankkeiden muutoksista tai laajennuksista, jotka eivät ylitä raja-arvoja mutta joilla on merkittäviä ympäristövaikutuksia.

51

(52)  Asia C-411/17, 79–80 kohta.

52

(53)  Uudistuksen laajuuden osoitti näille voimalaitoksille korvamerkitty 700 miljoonan euron investointibudjetti, asia C-411/17, 64 kohta.

53

(54)  Sama tuomio, 78 kohta.

54

(55)  Liitteessä I olevan 24 kohdan perusteella ympäristövaikutusten arviointi myös tehtävä seuraavissa tapauksissa: ”kaikki muutokset tai laajennukset tässä liitteessä lueteltuihin hankkeisiin, jos muutos tai laajennus itsessään vastaa tässä liitteessä mahdollisesti vahvistettuja raja-arvoja”.

55

”kaikki muutokset tai laajennukset tässä liitteessä lueteltuihin hankkeisiin, jos muutos tai laajennus itsessään vastaa tässä liitteessä mahdollisesti vahvistettuja raja-arvoja”

(56)  Ehdotetussa hankkeessa oli kyse lentokentän infrastruktuurin muuttamisesta, lennonjohtotornin, uusien ulosmenoliittymien ja pysäköintialueiden rakentamisesta sekä töistä kiitoratojen muuttamiseksi ja leventämiseksi niiden pituutta muuttamatta.

56

(57)  Tämä lähestymistapa vahvistettiin myös asiassa C-275/09, Brussels Hoofdstedelijk Gewest ym., ja asiassa C-244/12, Salzburger Flughafen.

57

(58)  Vastaavasti asia C-411/17, Doel, 78 kohta.

58

(59)  https://ec.europa.eu/environment/eia/pdf/EIA_guidance_Scoping_final.pdf (tämä asiakirja ei edusta komission virallista kantaa eikä sido komissiota, eikä tämä ilmoitus tarkoita tämän asiakirjan hyväksymistä).

59

(60)  https://ec.europa.eu/environment/eia/pdf/EIA_guidance_EIA_report_final.pdf (tämä asiakirja ei edusta komission virallista kantaa eikä sido komissiota, eikä tämä ilmoitus tarkoita tämän asiakirjan hyväksymistä).

60

(61)  Asiat C-287/98, Linster, 52 kohta; C-486/04 komissio v. Italia, 36 kohta; C-215/06, komissio v. Irlanti, 49 kohta.

61

(62)  Tämä luokka koostuu hanketyypeistä, joista toisille on vahvistettu raja-arvot ja toisille ei ole vahvistettu raja-arvoja.

62

(63)  Asia C-411/17, Doel, 79 kohta.

63

(64)  Asia C-570/13, 44 ja 50 kohta.

64

(65)  Näissä ohjeissa ”ydinvoimalaitos” ja ”ydinvoimala” tarkoittavat samaa asiaa.

65

(66)  https://unece.org/sites/default/files/2021-02/Guidance_on_Conventions%20applicability_to_LTE%20of%20NPPs_As%20endorsed%20and%20edited.pdf

66

(67)  Ydinvoimalan pitkäaikaisella käytöllä tarkoitetaan toimintaa, jota jatketaan toimiluvan ehdoissa, voimalan alkuperäisessä suunnitelmassa, asiaankuuluvissa standardeissa tai kansallisissa säännöksissä määriteltyä pidempään. (Ageing Management and development of a Programme for Long Term Operation of Nuclear Power Plants, IAEA Specific Safety Guide SSG-48, IAEA 2018).

67

Ageing Management and development of a Programme for Long Term Operation of Nuclear Power Plants

(68)  Ks. unionin tuomioistuimen tuomio 22. syyskuuta 2020, Itävallan tasavalta v. Euroopan komissio, C-594/18 P, ECLI:EU:C:2020:742, 32 kohta.

68

(69)  Ks. unionin tuomioistuimen tuomio 22. syyskuuta 2020, Itävallan tasavalta v. Euroopan komissio, C-594/18 P, ECLI:EU:C:2020:742, 41 ja 43 kohta.

69

(70)  Ks. muun muassa Euratomin perustamissopimuksen 3 luku ”Terveys ja turvallisuus” sekä unionin tuomioistuimen tuomio 22. syyskuuta 2020, Itävallan tasavalta v. Euroopan komissio, C-594/18 P, ECLI:EU:C:2020:742, 40–41 ja 43 kohta.

70

(71)  Tällainen kajoaminen ei välttämättä liity pitkäaikaiseen käyttöön, vaikka käyttöiän jatkaminen ei olisi ollut mahdollista ilman komponenttien uusimista (esimerkiksi päätöstä jatkaa ydinvoimalaitoksen käyttöikää sen suunnitellun 40 vuoden käyttöiän saavuttamisen jälkeen ei olisi ehkä voitu tehdä, jos höyrynkehittimiä ei olisi vaihdettu 30 vuoden käytön jälkeen).

71

(72)  Direktiivi 2009/71/Euratom, annettu 25 päivänä kesäkuuta 2009 (EUVL L 172, 2.7.2009, s. 18), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2014/87/Euratom, annettu 8 päivänä heinäkuuta 2014 (EUVL L 219, 25.7.2014, s. 42), ydinlaitosten ydinturvallisuutta koskevan yhteisön kehyksen perustamisesta. Toiminnan jatkuvaa parantamista koskevan vaatimuksen pääperiaatteena on, että toiminnanharjoittaja toteuttaa kansallisten turvallisuusviranomaisten valvonnassa jatkuvasti kaikki määritellyt kohtuulliset turvallisuusparannukset. Tätä lähestymistapaa täydentävät tarkastukset, erityiset säännölliset turvallisuusarvioinnit (kuten stressitesti, ihmisten toimet...) tai määräaikaiset turvallisuusarvioinnit, joissa arvioidaan turvallisuutta perusteellisesti tapauskohtaisesti.

72

(73)  Ydinvoimalaitokset suunniteltiin alun perin tavallisesti siten, että niille oli määritelty tietty käyttöikä (esimerkiksi 30–40 vuotta niin sanotuille toisen sukupolven ydinvoimalaitoksille, jotka ovat edelleen toiminnassa ja joista monet lähestyvät alun perin suunnitellun käyttöikänsä loppua tai ovat jo ylittäneet sen). Monet eri tekijät (kuten jatkuva ylläpito ja komponenttien uusiminen) voivat vaikuttaa tähän alustavaan käyttöikään. Onkin tavallista, että voimalaitos jatkaa toimintaansa tämän alkuperäisen käyttöiän tultua täyteen sen perusteella, että toiminnan jatkaminen on osoitettu turvalliseksi järjestelmällisessä ja kattavassa arvioinnissa.

73

(74)  Neuvoston direktiivi 2009/71/Euratom, annettu 25 päivänä kesäkuuta 2009, ydinlaitosten ydinturvallisuutta koskevan yhteisön kehyksen perustamisesta, annettu 25 päivänä kesäkuuta 2009 (EUVL L 172, 2.7.2009, s. 18), sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston direktiivillä 2014/87/Euratom, annettu 8 päivänä heinäkuuta 2014 (EUVL L 219, 25.7.2014, s. 42).

74

(75)  Belgian lainsäädännön mukaan ydinvoimalaitokset on poistettava käytöstä 40 vuoden kuluttua siitä päivästä, jolloin ne otettiin käyttöön teollisissa tarkoituksissa.

75

(76)  Tähän liittyvien summien osalta on syytä palauttaa mieliin, että Doelin tapauksessa kyseessä olivat arvoltaan noin 700 miljoonan euron investoinnit. Tämän lisäksi unionin tuomioistuin on korostanut, että töiden laajuudella ja laadulla on ratkaiseva merkitys.

76

(77)  Asia C-411/17, Inter-Environnement Wallonie ja Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen, EU:C:2019:622, 94 kohta.

77

(78)  Sama kuin edellä, 66 kohta (”– – Doel 1- ja Doel 2 -voimaloiden kupolien modernisointia, käytetyn polttoaineen varastoaltaiden uusimista, uuden pumppaamon asentamista ja perustusten mukauttamista voimaloiden tulvasuojauksen parantamiseksi. Työt eivät edellytä ainoastaan olemassa olevien rakenteiden parantamista vaan myös sellaisten kolmen rakennuksen rakentamista, joista kahteen on tarkoitus sijoittaa ilmanvaihtojärjestelmät ja kolmanteen paloturvallisuusjärjestelmä.”)

78

(79)  Sama kuin edellä, 71 kohta.

79

(80)  Espoon ohjeet, liite II.

80

(81)  Espoon ohjeet, osa C, käyttöiän jatkaminen merkittävänä toimintana.

81

(82)  Väestö ja ihmisten terveys, luonnon monimuotoisuus, maa, maaperä, vesi, ilma, ilmasto, aineellinen omaisuus, kulttuuriperintö, maisema sekä näiden välinen vuorovaikutus.

82

(83)  On huomattava, että kaikista säteilypäästöjä mahdollisesti lisäävistä ydinvoimalaitoksen muutoksista tai laajennuksista on ilmoitettava Euroopan komissiolle Euratomin perustamissopimuksen 37 artiklan nojalla. Tämän artiklan mukaan jokaisen jäsenvaltion on toimitettava komissiolle yleiset tiedot missä tahansa muodossa olevan radioaktiivisen jätteen hävittämistä koskevista suunnitelmista sen arvioimiseksi, aiheuttaako suunnitelman toteuttaminen veden, maaperän tai ilman radioaktiivista saastumista toisen jäsenvaltion alueella.

83

(84)  Vesikemiallisten olosuhteiden hallinta on olennainen asia ydinvoimalaitoksen turvallisen toiminnan kannalta. Sen avulla voidaan minimoida kemikaalien haitalliset vaikutukset, kemialliset epäpuhtaudet ja voimalaitoksen rakenteiden ja komponenttien korroosio voimalaitoksen käyttöiän jatkamista varten.

84

(85)  Neuvoston päätös 2009/71/Euratom, annettu 25 päivänä kesäkuuta 2009, ydinlaitosten ydinturvallisuutta koskevan yhteisön kehyksen perustamisesta (EUVL L 172, 2.7.2009, s. 18), sellaisena kuin se on muutettuna 8 päivänä heinäkuuta 2014 annetulla direktiivillä 2014/87/Euratom (EUVL L 219, 25.7.2014, s. 42).

85

---

| 3.12.2021 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 486/20 |
| --- | --- | --- | --- |

3.12.2021

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 486/20

---

Ilmoitetun keskittymän vastustamatta jättäminen

(Asia M.10247 – CVC / COOPER)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(2021/C 486/02)

Komissio päätti 22. lokakuuta 2021 olla vastustamatta edellä mainittua keskittymää ja todeta sen sisämarkkinoille soveltuvaksi. Päätös perustuu neuvoston asetuksen (EY) N:o 139/2004 (1) 6 artiklan 1 kohdan b alakohtaan. Päätöksen koko teksti on saatavissa ainoastaan englanniksi, ja se julkistetaan sen jälkeen, kun siitä on poistettu mahdolliset liikesalaisuudet. Päätös on saatavilla

| — | komission kilpailun pääosaston verkkosivuilla (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/); sivuilla on monenlaisia hakukeinoja sulautumapäätösten löytämiseksi, muun muassa yritys-, asianumero-, päivämäärä- ja alakohtaiset hakemistot, |
| --- | --- |

—

komission kilpailun pääosaston verkkosivuilla (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/); sivuilla on monenlaisia hakukeinoja sulautumapäätösten löytämiseksi, muun muassa yritys-, asianumero-, päivämäärä- ja alakohtaiset hakemistot,

| — | sähköisessä muodossa EUR-Lex-sivustolta (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=fi) asiakirjanumerolla 32021M10247. EUR-Lex on Euroopan unionin oikeuden online-tietokanta. |
| --- | --- |

—

sähköisessä muodossa EUR-Lex-sivustolta (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=fi) asiakirjanumerolla 32021M10247. EUR-Lex on Euroopan unionin oikeuden online-tietokanta.

---

(1)  EUVL L 24, 29.1.2004, s. 1.

---

| 3.12.2021 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 486/21 |
| --- | --- | --- | --- |

3.12.2021

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 486/21

---

Ilmoitetun keskittymän vastustamatta jättäminen

(Asia M.10449 – KIA / ALMAVIVA)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(2021/C 486/03)

Komissio päätti 19. marraskuuta 2021 olla vastustamatta edellä mainittua keskittymää ja todeta sen sisämarkkinoille soveltuvaksi. Päätös perustuu neuvoston asetuksen (EY) N:o 139/2004 (1) 6 artiklan 1 kohdan b alakohtaan. Päätöksen koko teksti on saatavissa ainoastaan englanniksi, ja se julkistetaan sen jälkeen, kun siitä on poistettu mahdolliset liikesalaisuudet. Päätös on saatavilla

| — | komission kilpailun pääosaston verkkosivuilla (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/); sivuilla on monenlaisia hakukeinoja sulautumapäätösten löytämiseksi, muun muassa yritys-, asianumero-, päivämäärä- ja alakohtaiset hakemistot, |
| --- | --- |

—

komission kilpailun pääosaston verkkosivuilla (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/); sivuilla on monenlaisia hakukeinoja sulautumapäätösten löytämiseksi, muun muassa yritys-, asianumero-, päivämäärä- ja alakohtaiset hakemistot,

| — | sähköisessä muodossa EUR-Lex-sivustolta (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=fi) asiakirjanumerolla 32021M10449. EUR-Lex on Euroopan unionin oikeuden online-tietokanta. |
| --- | --- |

—

sähköisessä muodossa EUR-Lex-sivustolta (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=fi) asiakirjanumerolla 32021M10449. EUR-Lex on Euroopan unionin oikeuden online-tietokanta.

---

(1)  EUVL L 24, 29.1.2004, s. 1.

---

IV Tiedotteet

EUROOPAN UNIONIN TOIMIELINTEN, ELINTEN, TOIMISTOJEN JA VIRASTOJEN TIEDOTTEET

Neuvosto

| 3.12.2021 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 486/22 |
| --- | --- | --- | --- |

3.12.2021

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 486/22

---

Ilmoitus henkilöille, joihin sovelletaan Valko-Venäjään kohdistettavia rajoittavia toimenpiteitä koskevissa neuvoston päätöksessä 2012/642/YUTP, sellaisena kuin se on pantu täytäntöön neuvoston täytäntöönpanopäätöksellä (YUTP) 2021/2125, ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 765/2006, sellaisena kuin se on pantu täytäntöön neuvoston täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2021/2124, säädettyjä rajoittavia toimenpiteitä

(2021/C 486/04)

Seuraava ilmoitus annetaan tiedoksi henkilöille, jotka mainitaan Valko-Venäjään kohdistettavia rajoittavia toimenpiteitä koskevien neuvoston päätöksen 2012/642/YUTP (1), sellaisena kuin se on pantu täytäntöön neuvoston täytäntöönpanopäätöksellä (YUTP) 2021/2125 (2), liitteessä ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 765/2006 (3), sellaisena kuin se on pantu täytäntöön neuvoston täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2021/2124 (4), liitteessä I.

Euroopan unionin neuvosto on päättänyt, että kyseiset henkilöt olisi sisällytettävä luetteloon henkilöistä, joihin sovelletaan päätöksessä 2012/642/YUTP ja asetuksessa (EY) N:o 765/2006 säädettyjä rajoittavia toimenpiteitä. Mainittujen henkilöiden luetteloon merkitsemisen perusteet esitetään kyseisten liitteiden asiaankuuluvissa kohdissa.

Asianomaisia henkilöitä pyydetään kiinnittämään huomiota siihen, että he voivat hakea asetuksen (EY) N:o 765/2006 liitteessä II mainituilla verkkosivustoilla ilmoitetuilta asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisilta viranomaisilta lupaa käyttää jäädytettyjä varoja perustarpeita tai tiettyjen maksujen suorittamista varten (ks. asetuksen 3 artikla).

Asianomaiset henkilöt voivat esittää ennen 31 päivää joulukuuta 2021 neuvostolle pyynnön, että neuvosto harkitsisi uudelleen päätöstään sisällyttää heidät edellä mainittuun luetteloon. Pyynnön tueksi on liitettävä asianmukaiset asiakirjat, ja se on lähetettävä seuraavaan osoitteeseen:

| Council of the European Union |
| --- |
| General Secretariat |
| RELEX.1.C |
| Rue de la Loi/Wetstraat 175 |
| 1048 Bruxelles/Brussel |
| BELGIQUE/BELGIË |

Council of the European Union

General Secretariat

RELEX.1.C

Rue de la Loi/Wetstraat 175

1048 Bruxelles/Brussel

BELGIQUE/BELGIË

Sähköposti: sanctions@consilium.europa.eu

Mahdollisesti toimitetut huomautukset otetaan huomioon neuvoston säännöllisin väliajoin päätöksen 2012/642/YUTP 8 artiklan 2 kohdan ja asetuksen (EY) N:o 765/2006 8 a artiklan 4 kohdan mukaisesti suorittaman nimettyjen henkilöiden ja yhteisöjen luettelon tarkastelun yhteydessä.

---

(1)  EUVL L 285, 17.10.2012, s. 1.

(2)  EUVL L 430 I, 2.12.2021, s. 16.

(3)  EUVL L 134, 20.5.2006, s. 1.

(4)  EUVL L 430 I, 2.12.2021, s. 1.

---

| 3.12.2021 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 486/23 |
| --- | --- | --- | --- |

3.12.2021

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 486/23

---

Ilmoitus rekisteröidyille, joihin sovelletaan Valko-Venäjään kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetuissa neuvoston päätöksessä 2012/642/YUTP ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 765/2006 säädettyjä rajoittavia toimenpiteitä

(2021/C 486/05)

Rekisteröityjä pyydetään kiinnittämään huomiota seuraaviin Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2018/1725 (1) 16 artiklan mukaisiin tietoihin.

Tämän käsittelyn oikeusperustana ovat neuvoston päätös 2012/642/YUTP (2), sellaisena kuin se on pantu täytäntöön neuvoston täytäntöönpanopäätöksellä (YUTP) 2021/2125 (3), ja neuvoston asetus (EY) N:o 765/2006 (4), sellaisena kuin se on pantu täytäntöön neuvoston täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2021/2124 (5).

Tämän käsittelyn rekisterinpitäjänä on Euroopan unionin neuvosto, jota edustaa neuvoston pääsihteeristön pääosaston RELEX (ulkosuhteet) pääjohtaja. Käsittelystä vastaa pääosaston RELEX yksikkö 1C, jonka yhteystiedot ovat seuraavat:

| Council of the European Union |
| --- |
| General Secretariat |
| RELEX.1.C |
| Rue de la Loi/Wetstraat 175 |
| 1048 Bruxelles/Brussel |
| BELGIQUE/BELGIË |

Council of the European Union

General Secretariat

RELEX.1.C

Rue de la Loi/Wetstraat 175

1048 Bruxelles/Brussel

BELGIQUE/BELGIË

Sähköposti: sanctions@consilium.europa.eu

Neuvoston pääsihteeristön tietosuojavastaavan yhteystiedot ovat seuraavat:

Data Protection Officer

data.protection@consilium.europa.eu

Käsittelyn tarkoituksena on laatia ja pitää ajan tasalla luettelo henkilöistä, joihin sovelletaan päätöksen 2012/642/YUTP, sellaisena kuin se on pantu täytäntöön täytäntöönpanopäätöksellä (YUTP) 2021/2125, ja asetuksen (EY) N:o 765/2006, sellaisena kuin se on pantu täytäntöön täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 2021/2124, mukaisia rajoittavia toimenpiteitä.

Rekisteröidyt ovat luonnollisia henkilöitä, jotka täyttävät päätöksessä 2012/642/YUTP ja asetuksessa (EY) N:o 765/2006 säädetyt luetteloon merkitsemisen edellytykset.

Kerättyihin henkilötietoihin kuuluvat tiedot, joita tarvitaan kyseisen henkilön asianmukaiseen tunnistamiseen, perustelut ja muut asiaan liittyvät tiedot.

Kerättyjä henkilötietoja voidaan tarvittaessa antaa Euroopan ulkosuhdehallinnolle ja komissiolle.

Rekisteröityjen oikeuksien, kuten oikeuden tutustua tietoihin sekä oikeuden pyytää oikaisua tai esittää vastaväitteitä, käyttämiseen vastataan asetuksen (EU) 2018/1725 mukaisesti, tämän kuitenkaan vaikuttamatta asetuksen (EU) 2018/1725 25 artiklassa säädettyihin rajoituksiin.

Henkilötiedot säilytetään viiden vuoden ajan sen jälkeen kun rekisteröity on poistettu niiden henkilöiden luettelosta, joihin sovelletaan rajoittavia toimenpiteitä, tai kun toimenpiteen voimassaolo on lakannut, taikka oikeuskäsittelyn ajan, mikäli se on aloitettu.

Rekisteröidyt voivat asetuksen (EU) 2018/1725 mukaisesti tehdä kantelun Euroopan tietosuojavaltuutetulle, sanotun kuitenkaan rajoittamatta oikeussuojakeinoja, hallinnollisia muutoksenhakukeinoja tai muita kuin oikeudellisia oikeussuojakeinoja (edps@edps.europa.eu).

---

(1)  EUVL L 295, 21.11.2018, s. 39.

(2)  EUVL L 285, 17.10.2012, s. 1.

(3)  EUVL L 430 I, 2.12.2021, s. 16.

(4)  EUVL L 134, 20.5.2006, s. 1.

(5)  EUVL L 430 I, 2.12.2021, s. 1.

---

Euroopan komissio

| 3.12.2021 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 486/25 |
| --- | --- | --- | --- |

3.12.2021

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 486/25

---

Euron kurssi (1)

2. joulukuuta 2021

(2021/C 486/06)

1 euro =

| | Rahayksikkö | Kurssi |
| --- | --- | --- |
| USD | Yhdysvaltain dollaria | 1,1339 |
| JPY | Japanin jeniä | 127,94 |
| DKK | Tanskan kruunua | 7,4362 |
| GBP | Englannin puntaa | 0,85135 |
| SEK | Ruotsin kruunua | 10,2658 |
| CHF | Sveitsin frangia | 1,0414 |
| ISK | Islannin kruunua | 146,80 |
| NOK | Norjan kruunua | 10,2962 |
| BGN | Bulgarian leviä | 1,9558 |
| CZK | Tšekin korunaa | 25,420 |
| HUF | Unkarin forinttia | 362,44 |
| PLN | Puolan zlotya | 4,5953 |
| RON | Romanian leuta | 4,9488 |
| TRY | Turkin liiraa | 15,2937 |
| AUD | Australian dollaria | 1,5975 |
| CAD | Kanadan dollaria | 1,4526 |
| HKD | Hongkongin dollaria | 8,8375 |
| NZD | Uuden-Seelannin dollaria | 1,6662 |
| SGD | Singaporen dollaria | 1,5501 |
| KRW | Etelä-Korean wonia | 1 333,57 |
| ZAR | Etelä-Afrikan randia | 17,9652 |
| CNY | Kiinan juan renminbiä | 7,2297 |
| HRK | Kroatian kunaa | 7,5245 |
| IDR | Indonesian rupiaa | 16 342,16 |
| MYR | Malesian ringgitiä | 4,7964 |
| PHP | Filippiinien pesoa | 57,320 |
| RUB | Venäjän ruplaa | 83,5138 |
| THB | Thaimaan bahtia | 38,413 |
| BRL | Brasilian realia | 6,3935 |
| MXN | Meksikon pesoa | 24,1963 |
| INR | Intian rupiaa | 85,0520 |

Rahayksikkö

Kurssi

USD

Yhdysvaltain dollaria

1,1339

JPY

Japanin jeniä

127,94

DKK

Tanskan kruunua

7,4362

GBP

Englannin puntaa

0,85135

SEK

Ruotsin kruunua

10,2658

CHF

Sveitsin frangia

1,0414

ISK

Islannin kruunua

146,80

NOK

Norjan kruunua

10,2962

BGN

Bulgarian leviä

1,9558

CZK

Tšekin korunaa

25,420

HUF

Unkarin forinttia

362,44

PLN

Puolan zlotya

4,5953

RON

Romanian leuta

4,9488

TRY

Turkin liiraa

15,2937

AUD

Australian dollaria

1,5975

CAD

Kanadan dollaria

1,4526

HKD

Hongkongin dollaria

8,8375

NZD

Uuden-Seelannin dollaria

1,6662

SGD

Singaporen dollaria

1,5501

KRW

Etelä-Korean wonia

1 333,57

ZAR

Etelä-Afrikan randia

17,9652

CNY

Kiinan juan renminbiä

7,2297

HRK

Kroatian kunaa

7,5245

IDR

Indonesian rupiaa

16 342,16

MYR

Malesian ringgitiä

4,7964

PHP

Filippiinien pesoa

57,320

RUB

Venäjän ruplaa

83,5138

THB

Thaimaan bahtia

38,413

BRL

Brasilian realia

6,3935

MXN

Meksikon pesoa

24,1963

INR

Intian rupiaa

85,0520

---

(1)  Lähde: Euroopan keskuspankin ilmoittama viitekurssi.

---

JÄSENVALTIOIDEN TIEDOTTEET

| 3.12.2021 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 486/26 |
| --- | --- | --- | --- |

3.12.2021

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 486/26

---

Ulkorajojen ylitystä varten vaadittavien ohjeellisten rahamäärien päivitys henkilöiden liikkumista rajojen yli koskevasta yhteisön säännöstöstä (Schengenin rajasäännöstö) annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/399 6 artiklan 4 kohdan mukaisesti

(2021/C 486/07)

Henkilöiden liikkumista rajojen yli koskevasta yhteisön säännöstöstä (Schengenin rajasäännöstö) 9 päivänä maaliskuuta 2016 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/399 6 artiklan 4 kohdassa tarkoitetut ohjeelliset rahamäärät ulkorajojen ylitystä varten julkaistaan jäsenvaltioiden Schengenin rajasäännöstön 39 artiklan mukaisesti komissiolle toimittamien tietojen perusteella.

Tiedot julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, ja sen lisäksi ne päivitetään kuukausittain muuttoliike- ja sisäasioiden pääosaston verkkosivuille.

KANSALLISTEN VIRANOMAISTEN EDELLYTTÄMÄT OHJEELLISET RAHAMÄÄRÄT ULKORAJOJEN YLITYKSIÄ VARTEN

ESPANJA

EUVL:ssä C 102, 24. maaliskuuta 2021, s. 8, julkaistujen tietojen korvaaminen

Varoista, jotka ulkomaalaisten on osoitettava olevan käytössään voidakseen saapua Espanjaan, 10. toukokuuta 2007 annetun määräyksen PRE/1282/2007 1 §:n mukaan kyseisten varojen määrän on oltava euroissa vähintään 10 prosenttia Espanjan vähimmäisbruttopalkasta tai sitä vastaava määrä ulkomaan valuutassa kerrottuna niiden päivien lukumäärällä, jonka Espanjassa oleskelun on määrä kestää, ja niiden henkilöiden määrällä, jotka matkustavat tulijan mukana ja joista tämä on taloudellisessa vastuussa.

Vähimmäispalkan vahvistamisesta 28. syyskuuta 2021 annetussa kuninkaan asetuksessa 817/2021 (julkaistu Espanjan virallisessa lehdessä nro 233, 29. syyskuuta 2021) vähimmäispalkan määräksi vahvistetaan 1. syyskuuta 2021 lukien 32,17 euroa/päivä tai 965 euroa/kuukausi sen mukaan, onko kyseessä päivä- vai kuukausipalkka.

Edellä mainitussa, 28. syyskuuta 2021 annetussa kuninkaan asetuksessa vahvistettuun vähimmäispalkan määrään tehdyn päivityksen mukaan ulkomaalaisten, jotka aikovat tulla Espanjan alueelle, on edellä mainitussa määräyksessä vahvistetuin ehdoin osoitettava, että heillä on käytössään vähintään 96,50 euroa päivää ja henkilöä kohden, ja ulkomaalaisilla, jotka aikovat oleskella Espanjassa, on oltava käytössään vähintään 868,50 euroa tai vastaava määrä ulkomaan valuutassa, jos maahantuloa Espanjaan valvovat viranomaiset sitä pyytävät.

Aiemmat julkaisut

EUVL C 247, 13.10.2006, s. 19.

EUVL C 77, 5.4.2007, s. 11.

EUVL C 153, 6.7.2007, s. 22.

EUVL C 164, 18.7.2007, s. 45.

EUVL C 182, 4.8.2007, s. 18.

EUVL C 57, 1.3.2008, s. 38.

EUVL C 134, 31.5.2008, s. 19.

EUVL C 331, 31.12.2008, s. 13.

EUVL C 33, 10.2.2009, s. 1.

EUVL C 36, 13.2.2009, s. 100.

EUVL C 37, 14.2.2009, s. 8.

EUVL C 98, 29.4.2009, s. 11.

EUVL C 35, 12.2.2010, s. 7.

EUVL C 304, 10.11.2010, s. 5.

EUVL C 24, 26.1.2011, s. 6.

EUVL C 157, 27.5.2011, s. 8.

EUVL C 203, 9.7.2011, s. 16.

EUVL C 11, 13.1.2012, s. 13.

EUVL C 72, 10.3.2012, s. 44.

EUVL C 199, 7.7.2012, s. 8.

EUVL C 298, 4.10.2012, s. 3.

EUVL C 56, 26.2.2013, s. 13.

EUVL C 98, 5.4.2013, s. 3.

EUVL C 269, 18.9.2013, s. 2.

EUVL C 57, 28.2.2014, s. 2.

EUVL C 152, 20.5.2014, s. 25.

EUVL C 224, 15.7.2014, s. 31.

EUVL C 434, 4.12.2014, s. 3.

EUVL C 447, 13.12.2014, s. 32.

EUVL C 38, 4.2.2015, s. 20.

EUVL C 96, 11.3.2016, s. 7.

EUVL C 146, 26.4.2016, s. 12.

EUVL C 248, 8.7.2016, s. 12.

EUVL C 111, 8.4.2017, s. 11.

EUVL C 21, 20.1.2018, s. 3.

EUVL C 93, 12.3.2018, s. 4.

EUVL C 153, 2.5.2018, s. 8.

EUVL C 186, 31.5.2018, s. 10.

EUVL C 264, 26.7.2018, s. 6.

EUVL C 366, 10.10.2018, s. 12.

EUVL C 459, 20.12.2018, s. 38.

EUVL C 140, 16.4.2019, s. 7.

EUVL C 178, 28.5.2020, s. 3.

EUVL C 102, 24.3.2021, s. 8.

---

| 3.12.2021 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 486/28 |
| --- | --- | --- | --- |

3.12.2021

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 486/28

---

Lentoliikenteen harjoittamisen yhteisistä säännöistä yhteisössä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1008/2008 16 artiklan 4 kohdan mukainen komission ilmoitus

Säännöllistä lentoliikennettä koskevien julkisen palvelun velvoitteiden poistaminen

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(2021/C 486/08)

| Jäsenvaltio | Italia |
| --- | --- |
| Reitti | Comiso – Roma Fiumicino ja Roma Fiumicino – Comiso
  Comiso – Milano Linate ja Milano Linate – Comiso
  (reiteille Comiso – Milano Malpensa ja Milano Malpensa – Comiso sekä Comiso – Bergamo Orio al Serio ja Bergamo Orio al Serio – Comiso asetetun julkisen palvelun velvoitteen voimassaolo on päättynyt) |
| Julkisen palvelun velvoitteiden alkuperäinen voimaantulopäivä | EUVL C 69, 3.3.2020


  EUVL C 204, 18.6.2020 |
| Velvoitteiden poistamispäivämäärä | 18. lokakuuta 2021 |
| Osoite, jossa julkisen palvelun velvoitteita koskeva teksti ja kaikki siihen liittyvät merkitykselliset tiedot ja/tai asiakirjat ovat saatavilla | Ministry of Sustainable Infrastructures and Mobility
  Department of Sustainable Mobility





  Directorate-General for Airports, Air Transport and Satellite Services |
| Via Giuseppe Caraci, 36 |
| 00157 Roma |
| ITALIA |

Jäsenvaltio

Italia

Reitti

Comiso – Roma Fiumicino ja Roma Fiumicino – Comiso

Comiso – Milano Linate ja Milano Linate – Comiso

(reiteille Comiso – Milano Malpensa ja Milano Malpensa – Comiso sekä Comiso – Bergamo Orio al Serio ja Bergamo Orio al Serio – Comiso asetetun julkisen palvelun velvoitteen voimassaolo on päättynyt)

Julkisen palvelun velvoitteiden alkuperäinen voimaantulopäivä

EUVL C 69, 3.3.2020

EUVL C 204, 18.6.2020

Velvoitteiden poistamispäivämäärä

18. lokakuuta 2021

Osoite, jossa julkisen palvelun velvoitteita koskeva teksti ja kaikki siihen liittyvät merkitykselliset tiedot ja/tai asiakirjat ovat saatavilla

Ministry of Sustainable Infrastructures and Mobility

Department of Sustainable Mobility

Directorate-General for Airports, Air Transport and Satellite Services

Via Giuseppe Caraci, 36

00157 Roma

ITALIA

P. +39 0644127190

Sähköposti: dg.ta@pec.mit.gov.it

Verkkosivu: http://www.mit.gov.it

---

V Ilmoitukset

MUUT SÄÄDÖKSET

Euroopan komissio

| 3.12.2021 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 486/29 |
| --- | --- | --- | --- |

3.12.2021

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 486/29

---

Erään viinialan nimityksen tuote-eritelmän vakiomuutoksen hyväksymistä koskevan tiedonannon julkaiseminen (annetun komission delegoidun asetuksen (EU) 2019/33 17 artiklan 2 ja 3 kohta)

(2021/C 486/09)

Tämä tiedonanto julkaistaan annetun komission delegoidun asetuksen (EU) 2019/33 (1) 17 artiklan 5 kohdan mukaisesti.

YHTENÄISEN ASIAKIRJAN VAKIOMUUTOSTA KOSKEVA TIEDONANTO

”Murfatlar”

PDO-RO-A0030-AM01

Tiedonannon päivämäärä: 14. syyskuuta 2021

HYVÄKSYTYN MUUTOKSEN KUVAUS JA PERUSTELUT

1.   Uusien rypälelajikkeiden käyttöönotto pääasiallisina lajikkeina

Tuote-eritelmää on muutettu sisällyttämällä siihen seuraavat rypälelajikkeet: Traminer roz valkoviinien osalta ja Mamaia punaviinien osalta.

Murfatlarin SAN-alueen maaperä- ja ilmasto-olosuhteille on leimallista maaperän laadukkuus ja runsas auringon säteily. Niiden ansiosta Traminer roz -rypäleisiin kerääntyy runsaasti sokeria, mikä parantaa tälle lajikkeelle ominaisten aromien laatua.

Viinissä on voimakas ruusun terälehtiin vivahtava aromi. Se on kermaista ja samettista, ja maku on hieman mausteinen. Viini on tasapainoinen ja selkeästi mineraalinen. Väri voi vaihdella kellertävänvalkoisesta vaaleanpunaiseen.

Mamaia on uudempi rypälelajike, jonka viinintutkimusasema SCDVV Murfatlar hyväksyi vuonna 1991. Sille on ominaista runsas sokerikertymä (210–230 g/l), kohtalainen hapokkuus ja hyvä väri-intensiteetti.

Lämpötilan, kosteuden ja auringon säteilyn sekä maaston ja maaperän (karbonaatteja sisältävä mustamulta lössialustalla) vuorovaikutuksen ansiosta Mamaia-lajike tuottaa aromaattisia, samettisia, täyteläisiä ja hieman mausteisia viinejä.

Näiden kahden lajikkeen käyttöönotto Murfatlarin alueella laajentaa tuotevalikoimaa, monipuolistaa alueella hyvin ilmastoon sopeutuneista kotoperäisistä lajikkeista saatavien viinien tuotantoa ja vakiinnuttaa Murfatlarin alueen mainetta.

Tuote-eritelmän IV kohtaa ja yhtenäisen asiakirjan 5.2 ja 7 kohtaa on muutettu.

2.   Maantieteellisen tuotantoalueen muutos hallinnollisen aluejaon mukaiseksi

Pyydämme, että Murfatlar (SAN) -viinien rajattua tuotantoaluetta täydennetään Cobadinin kunnalla ja Viișoaran kylällä, jotka molemmat sijaitsevat Constanțan maakunnassa.

Cobadinin kunta ja Viișoaran kylä rajoittuvat pohjoisessa Peșteraan ja Ciocârliaan ja etelässä Chirnogeniin (nämä paikkakunnat kuuluvat Murfatlarin alueeseen).

Cobadinin ja Viișoaran ilmasto-olosuhteet eli meri, suola, auringon säteily ja valoenergia (orgaanisten yhdisteiden synteesin tärkein lähde) johtavat rypäleiden ja siten niiden puristemehun suureen sokeripitoisuuteen ja tuottavat hiilihapottomia viinejä, jotka ovat täyteläisiä ja rikkaita mutta samalla raikkaita, pyöreitä ja samettisia. Niiden aromi on moniulotteinen ja aistinvaraiset ominaisuudet samanlaiset kuin SAN-nimityksellä ”Murfatlar” suojatuilla hiilihapottomilla viineillä.

Viinitarhat sijaitsevat avoimilla alueilla, useimmiten rinteillä, joilla rypäleet saavat runsaasti auringonvaloa.

Cobadinin ja Viișoaran maaperä- ja ilmasto-olosuhteet ovat samat kuin SAN-nimityksen ”Murfatlar” rajatulla alueella. Ne ovat tyypillisiä tuotettaessa raikkaita hiilihapottomia viinejä, joilla on moninaisia hedelmäisiä tai kukkaisia aromeja, jotka ovat täyteläisiä ja joissa on aromaattisille lajikkeille tyypillisiä vivahteita.

Rajatun maantieteellisen alueen osalta olisi tehtävä Cuza Vodăn kylää koskeva korjaus, sillä se kuuluu Cuza Vodăn kuntaan eikä Castelun kuntaan. Tämä johtuu siitä, että hallinnollisen aluejakouudistuksen seurauksena Cuza Vodăn kylä kuuluu nyt samannimiseen kuntaan, joka muodostuu vain tästä kyseisestä kylästä.

Tuote-eritelmän III kohtaa ja yhtenäisen asiakirjan 6 kohtaa on muutettu.

3.   Lisätietoja tuotteen yhteydestä maantieteelliseen alueeseen

Tuote-eritelmää on täydennetty tiedoilla yhteydestä maantieteelliseen alueeseen. Siihen on ollut tarpeen lisätä aluetta, tuotetta sekä tuotteen ja alueen välistä syy-seurausyhteyttä koskevia tietoja, jotta ne esitetään asianmukaisesti.

Tuote-eritelmän II kohtaa ja yhtenäisen asiakirjan 8 kohtaa on muutettu.

4.   Uuden mahdollisesti tuotettavan viiniluokan lisääminen – jääviini

Tuote-eritelmään on lisätty uusi viiniluokka: SAN-nimityksellä ”Murfatlar” tuotettava jääviini. Se on hiilihapoton viini, joka saadaan korjaamalla rypäleet myöhään, jolloin niihin kerääntyy runsaasti sokeria, ja käyttämällä lajikkeita, joilla on selkeä aromaattinen profiili on. Alueen ilmasto-olosuhteet (kosteus, ylikypsyminen) suosivat sokerin kertymistä, kun sato korjataan myöhään.

Tuote-eritelmän V, VI, X ja XI kohtaa on muutettu. Yhtenäistä asiakirjaa ei ole muutettu.

5.   Jääviinin analyyttiset/aistinvaraiset ominaisuudet

Sen lisäksi, että tuote-eritelmään on lisätty tämä hiilihapottomien viinien luokka, sen analyyttiset ja aistinvaraiset ominaisuudet on kuvailtu yksityiskohtaisesti, jotta varmistetaan lainsäädännön noudattaminen suojatun alkuperänimityksen yhteydessä.

Tuote-eritelmän XI kohtaa on muutettu.

6.   Erityisten teknologisten käytäntöjen lisääminen tiettyjen viinien osalta

Tuote-eritelmään on lisätty edellytyksiä, jotka koskevat tiettyjä teknologisia menettelyjä (käytäntöjä), joita käytetään roseeviinien, valkoisista rypäleistä valmistettavien oranssiviinien, maseroinnin avulla valmistettavien valkoviinien, valkoviinin viiniyttämisen avulla valmistettavien punaviinien ja jääviinin tuotannossa.

Tuote-eritelmän X kohtaa on muutettu. Yhtenäistä asiakirjaa ei ole muutettu.

7.   Eräiden seikkojen selvennys kaupan pitämistä koskevissa edellytyksissä

Lainsäädännön noudattamiseksi eräitä tuote-eritelmän seikkoja, jotka koskevat viinin merkintöjä ja pullotusta koskevia ehtoja (alueella tapahtuvan rypäleiden tuotannon osalta), on systematisoitu/selvennetty.

Tuote-eritelmän XII kohtaa on muutettu. Yhtenäistä asiakirjaa ei ole muutettu.

8.   Vaatimuksien noudattamatta jättämistä merkitsevien tuotanto-olosuhteiden selkeä esittäminen

Tuote-eritelmää on muutettu sellaisten viinin tuotanto-olosuhteiden osalta, jotka saattavat merkitä vaatimusten noudattamatta jättämistä. Tilanteet, joissa asianmukainen luokitus voidaan myöntää, on esitetty selkeästi.

Tuote-eritelmän XIV kohtaa on muutettu. Yhtenäistä asiakirjaa ei ole muutettu.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

1.   Nimi (nimet)

Murfatlar

2.   Maantieteellisen merkinnän tyyppi

SAN – Suojattu alkuperänimitys

3.   Rypäletuotteiden luokat

| 1. | Viini |
| --- | --- |

1.

Viini

4.   Viini(e)n kuvaus

1.   Analyyttiset ja aistinvaraiset ominaisuudet – valko-/roseeviinit

LYHYT KIRJALLINEN KUVAUS

Hiilihapottomat Murfatlar-viinit ovat täyteläisiä ja kermaisia. Aromaattisista ja puoliaromaattisista valkoisista rypälelajikkeista saatavilla viineillä on korostuneita lajikekohtaisia ominaisuuksia, kun taas punaviineissä on samettisia tanniineja, jotka lieventävät lajikkeille ominaista karvautta ja kireyttä.

Viinit ovat miellyttäviä, ja niissä on runsaasti kypsien (keltaisten tai punaisten) hedelmien ja marjojen aromeja. Ne ovat tiheitä ja lihaisia, erittäin vivahteikkaita, lähes ”ekshibitionistisia”, ja niissä on tasalaatuinen happoisuus ja glyserolipitoisuus, mikä antaa viinille lievästi makean sävyn.

Hiilihapottomien valkoviinien väri vaihtelee vihertävänkeltaisesta kullankeltaiseen. Niiden tuoksussa on eksoottisten hedelmien, sitrushedelmien, viiniköynnöksen kukan, juuri leikatun heinän, jasmiinin ja valeakaasian (Robinia pseudoacacia) aromeja. Viinien maku on raikas, hedelmäinen ja samettinen, ja viinien ikääntyessä joidenkin lajikkeiden aromi muuntuu monivivahteiseksi bukeeksi.

Hiilihapottomat roseeviinit ovat väriltään (hillityn tai voimakkaan) vaaleanpunaisia, ja niissä on eksoottisten hedelmien ja sitrushedelmien aromeja. Niiden maku on raikas, virkistävä ja tasapainoinen, ja jälkimaku on hedelmäinen.

YLEISET ANALYYTTISET OMINAISUUDET

Kokonaisalkoholipitoisuus enintään (til-%):

15,00

Todellinen alkoholipitoisuus vähintään (til-%):

11,00

Vähimmäishappopitoisuus:

3,5 grammaa litrassa viinihappona ilmaistuna

Haihtuvien happojen pitoisuus enintään (milliekvivalenttia/litra):

18

Kokonaisrikkidioksidipitoisuus enintään (mg/litra):

350

2.   Analyyttiset ja aistinvaraiset ominaisuudet – punaviinit

LYHYT KIRJALLINEN KUVAUS

Hiilihapottomat punaviinit ovat samettisia ja moniulotteisia, ja niiden väri vaihtelee rubiininpunaisesta kirkkaanpunaiseen. Tunnistettavia aromeja ovat kypsät punaiset hedelmät, luumu ja mustat metsämarjat. Maku on täyteläinen ja runsas, ja hapokkuus ja tanniinit ovat tasalaatuisia. Ikääntyessään viinien tuoksu saa mausteiden ja suklaan vivahteita.

YLEISET ANALYYTTISET OMINAISUUDET

Kokonaisalkoholipitoisuus enintään (til-%):

15,00

Todellinen alkoholipitoisuus vähintään (til-%):

11,00

Vähimmäishappopitoisuus:

3,5 grammaa litrassa viinihappona ilmaistuna

Haihtuvien happojen pitoisuus enintään (milliekvivalenttia/litra):

20

Kokonaisrikkidioksidipitoisuus enintään (mg/litra):

200

3.   Analyyttiset ja aistinvaraiset ominaisuudet – jääviini

LYHYT KIRJALLINEN KUVAUS

Valkoinen jääviini on kuulasta ja kristallinkirkasta, ja sen väri on kullankeltainen. Sille on ominaista raikas ylikypsien ja mehevien valkomaltoisten hedelmien tuoksu ja kermainen appelsiinien, aprikoosien, kandeerattujen eksoottisten hedelmien ja ananaksen maku.

Roseejääviini on kuulasta ja kristallinkirkasta, ja sen väri on vaaleanpunainen. Sille on ominaista raikas marjojen ja ylikypsien omenien tuoksu ja kermainen maku.

Punainen jääviini on kuulasta ja kristallinkirkasta, ja sen väri on malvanpunainen. Sille on ominaista kypsien metsämarjojen tuoksu ja täyteläisen kermainen maku.

YLEISET ANALYYTTISET OMINAISUUDET

Kokonaisalkoholipitoisuus enintään (til-%):

15,00

Todellinen alkoholipitoisuus vähintään (til-%):

11,00

Vähimmäishappopitoisuus:

4,5 grammaa litrassa viinihappona ilmaistuna

Haihtuvien happojen pitoisuus enintään (milliekvivalenttia/litra):

20

Kokonaisrikkidioksidipitoisuus enintään (mg/litra):

350

5.   Viininvalmistusmenetelmät

5.1.   Erityiset viininvalmistusmenetelmät

Erityinen viininvalmistusmenetelmä

Valkoviinien valmistus punaisista rypälelajikkeista

Teknologian monipuolistaminen – valkoviinien valmistaminen punaisista rypäleistä, jolloin tuloksena saadaan niin kutsuttuja ”blanc de noir” -valkoviinejä. Tämä on tekniikka, jolla punaisista rypäleistä valmistetaan valkoviiniä hyödyntäen punaisten rypälelajikkeiden mahdollisuuksia. Se tuottaa täyteläisiä viinejä, joille on tunnusomaista hieno, hieman vihanneksiin viittaava ja tyylikäs maku, jossa on kukkaisia ja hedelmäisiä vivahteita. Viinien hapokkuus korostaa niiden raikkautta ja mineraalisuus lisää niiden moniulotteisuutta.

Maseroinnin avulla valmistetut hiilihapottomat valkoviinit; valkoisista rypäleistä valmistetut roseeviinit.

Pinot Gris- ja Traminer Roz -rypäleistä, joiden kuori on malvanvärinen, malvan harmaa tai harmaansininen (Pinot Gris) ja helmiäisvaaleanpunainen tai harmahtavan vaaleanpunainen (Traminer Roz), saadaan hiilihapottomia viinejä, jotka ovat kristallinkirkkaita ja väriltään kellanvalkoisia, oljenkeltaisia tai vaaleanpunaisia. Viininvalmistaja voi valmistaa sekä hiilihapottomia valko- että roseeviinejä.

Valkoisista rypäleistä valmistettu hiilihapoton oranssiviini: Väri on houkutteleva ja vaihtelee kellanoranssista meripihkan sävyyn. Rakenne on monivivahteinen ja aromaattinen bukee raikas ja vivahteikas, ja siinä on saksanpähkinän, hunajan ja hunajakennon sävyjä. Viinissä on paljon runsaammin tanniineja kuin hiilihapottomissa valkoviineissä.

Näiden viinien valmistustekniikka poikkeaa tavanomaisesta hiilihapottomien valkoviinien valmistukseen käytettävästä tekniikasta siten, että prosessissa valkoisten rypäleiden mehu maseroidaan niin, että rypäleiden kuoret ovat mukana mehussa. Tällöin maserointiaika riippuu siitä, kuinka intensiivisen värin viininvalmistaja haluaa.

Erityinen viininvalmistusmenetelmä

Jääviini

Alueen maaperä- ja ilmasto-olosuhteet (runsas auringon säteily, yö- ja päivälämpötilojen välinen ero, myöhäiset sumut, suuri ilmankosteus) johtavat siihen, että rypäleisiin kertyy runsaasti sokeria, ja jopa ylikypsymiseen, ja ne ovat ihanteelliset jääviinin valmistukseen. Viini valmistetaan ilman lisäaineita terveistä rypäleistä, joissa ei ole kasvisairauksia eikä jalohometta ja joiden annetaan jäätyä viiniköynnöksessä useiden peräkkäisten päivien ajan, ennen kuin ne korjataan marraskuun lopussa tai joulukuussa.

Jos sääolosuhteet eivät mahdollista rypäleiden luonnollista jäätymistä viiniköynnöksessä ilman, että rypäleisiin kehittyy sieniä, ne voidaan korjata käsin sälelaatikoihin, minkä jälkeen niitä säilytetään alle 0 celsiusasteen lämpötilassa kylmäsäilytystiloissa.

Chardonnay-, Pinot Gris-, Riesling Italian-, Muscat Ottonel-, Tămâioasă Românească- ja Traminer Roz -rypäleet sekä punaiset Pinot Noir -rypäleet ovat tunnettuja Murfatlar (SAN) -alueella korkean sokeripitoisuutensa ja aromaattisen profiilinsa vuoksi, ja tästä syystä niitä voidaan käyttää jääviinin valmistuksessa.

Kun rypäleet kuivataan, jäädytetään ja sulatetaan (luonnollisesti viiniköynnöksessä tai keinotekoisesti kylmäsäilytystiloissa), niistä poistuu vettä ja sokeripitoisuus kasvaa. Jäädyttämisen ja sulatuksen avulla rypäleet saavat omenan, aprikoosin, mangon, sitrushedelmien, viikunoiden, vadelmien ja marjojen aromeja ja niiden makeus lisääntyy. Tämä makeus säilyy, jos rypäleet puristetaan niiden ollessa jäätyneitä.

5.2.   Enimmäistuotokset

1.   sadonkorjuun hetkellä täysin kypsinä – Sauvignon, Riesling italian, Riesling de Rhin, Fetească regală, Fetească albă

15 000 kilogrammaa rypäleitä hehtaaria kohden

2.   sadonkorjuun hetkellä täysin kypsinä – Tămâioasă românească, Crâmpoșie, Columna, Traminer roz

15 000 kilogrammaa rypäleitä hehtaaria kohden

3.   sadonkorjuun hetkellä täysin kypsinä – Muscat Ottonel, Pinot noir, Syrah, Burgund mare

14 300 kilogrammaa rypäleitä hehtaaria kohden

4.   sadonkorjuun hetkellä täysin kypsinä – Chardonnay, Pinot gris

13 600 kilogrammaa rypäleitä hehtaaria kohden

5.   sadonkorjuun hetkellä täysin kypsinä – Cabernet Sauvignon

12 900 kilogrammaa rypäleitä hehtaaria kohden

6.   sadonkorjuun hetkellä täysin kypsinä – Mamaia

12 000 kilogrammaa rypäleitä hehtaaria kohden

7.   Jääviini

6 000 kilogrammaa rypäleitä hehtaaria kohden

8.   sadonkorjuun hetkellä täysin kypsinä – Sauvignon, Riesling Italian, Riesling de Rhin, Fetească regală, Fetească albă

105 hehtolitraa hehtaaria kohden

9.   sadonkorjuun hetkellä täysin kypsinä – Tămâioasă românească, Crâmpoșie, Columna, Traminer roz

105 hehtolitraa hehtaaria kohden

10.   sadonkorjuun hetkellä täysin kypsinä – Merlot, Fetească neagră

105 hehtolitraa hehtaaria kohden

11.   sadonkorjuun hetkellä täysin kypsinä – Muscat Ottonel, Pinot noir, Syrah, Burgund mare

100 hehtolitraa hehtaaria kohden

12.   sadonkorjuun hetkellä täysin kypsinä – Chardonnay, Pinot gris

95 hehtolitraa hehtaaria kohden

13.   sadonkorjuun hetkellä täysin kypsinä – Cabernet Sauvignon

90 hehtolitraa hehtaaria kohden

14.   sadonkorjuun hetkellä täysin kypsinä – Mamaia

84 hehtolitraa hehtaaria kohden

15.   Jääviini

18 hehtolitraa hehtaaria kohden

6.   Rajattu maantieteellinen alue

Tarkistetun alkuperänimityksen ”Murfatlar” viinien viljelyä, kauppakunnostusta ja pullottamista varten rajattu alue muodostuu seuraavista Constanțan maakunnassa sijaitsevista paikkakunnista:

Tarkistettu alkuperänimitys ”Murfatlar”:

| — | Murfatlarin kaupunki – Murfatlarin ja Siminocin kylät |
| --- | --- |

—

Murfatlarin kaupunki – Murfatlarin ja Siminocin kylät

| — | Valu lui Traianin kunta – Valu lui Traianin kylä |
| --- | --- |

—

Valu lui Traianin kunta – Valu lui Traianin kylä

| — | Poarta Albăn kunta – Poarta Albăn ja Nazarcean kylät |
| --- | --- |

—

Poarta Albăn kunta – Poarta Albăn ja Nazarcean kylät

| — | Ovidiun kaupunki – Ovidiun kunta, Poianan kylä |
| --- | --- |

—

Ovidiun kaupunki – Ovidiun kunta, Poianan kylä

| — | Ciocârlian kunta – Ciocârlian kylä |
| --- | --- |

—

Ciocârlian kunta – Ciocârlian kylä

| — | Cobadinin kunta – Viișoaran kylä. |
| --- | --- |

—

Cobadinin kunta – Viișoaran kylä.

Alkuperänimityksen alanimitys ”Medgidia”, joka saattaa liittyä tarkistettuun alkuperänimitykseen:

| — | Medgidian kaupunki – Medgidian, Remus Opreanun ja Valea Dacilorin paikkakunnat |
| --- | --- |

—

Medgidian kaupunki – Medgidian, Remus Opreanun ja Valea Dacilorin paikkakunnat

| — | Castelun kunta – Castelun ja Nisiparin kylät |
| --- | --- |

—

Castelun kunta – Castelun ja Nisiparin kylät

| — | Cuza Vodăn kunta – Cuza Vodăn kylä |
| --- | --- |

—

Cuza Vodăn kunta – Cuza Vodăn kylä

| — | Siliştean kunta – Siliştean kylä |
| --- | --- |

—

Siliştean kunta – Siliştean kylä

| — | Tortomanin kunta – Tortomanin kylä |
| --- | --- |

—

Tortomanin kunta – Tortomanin kylä

| — | Peșteran kunta – Peșteran ja Ivrinezu Micin kylät |
| --- | --- |

—

Peșteran kunta – Peșteran ja Ivrinezu Micin kylät

| — | Mircea Vodăn kunta – Mircea Vodăn, Satu Noun, Ţibrinun ja Gherghinan kylät |
| --- | --- |

—

Mircea Vodăn kunta – Mircea Vodăn, Satu Noun, Ţibrinun ja Gherghinan kylät

| — | Salignyn kunta – Salignyn ja Ștefan Cel Maren kylät. |
| --- | --- |

—

Salignyn kunta – Salignyn ja Ștefan Cel Maren kylät.

Alkuperänimityksen alanimitys ”Cernavodă”, joka saattaa liittyä tarkistettuun alkuperänimitykseen:

| — | Cernavodăn kaupunki – Cernavodăn kunta |
| --- | --- |

—

Cernavodăn kaupunki – Cernavodăn kunta

| — | Seimenin kunta – Seimenin ja Seimenii Micin kylät |
| --- | --- |

—

Seimenin kunta – Seimenin ja Seimenii Micin kylät

| — | Rasovan kunta – Rasova ja Cochirleni. |
| --- | --- |

—

Rasovan kunta – Rasova ja Cochirleni.

7.   Pääasiallinen rypälelajike (pääasialliset rypälelajikkeet)

Burgund Mare N – Grosser burgunder, Grossburgunder, Blaufrankisch, Kekfrankos, Frankovka ja Limberger

Cabernet Sauvignon N – Petit Vidure ja Burdeos tinto

Chardonnay B – Gentil blanc ja Pinot blanc Chardonnay

Columna B

Crâmpoșie B

Fetească albă B – Păsărească albă, Poama fetei, Mädchentraube, Leanyka ja Leanka

Fetească neagră N – Schwarze Mädchentraube, Poama fetei neagră, Păsărească neagră ja Coada rândunicii

Fetească regală B – Königliche Mädchentraube, Königsast, Kiralyleanka, Dănășană ja Galbenă de Ardeal

Mamaia N

Merlot N – Bigney rouge

Muscat Ottonel B – Muscat Ottonel blanc

Pinot Gris G – Affumé, Grauer Burgunder, Grauburgunder, Grauer Mönch, Pinot cendré, Pinot grigio ja Ruländer

Pinot Noir N – Blauer Spätburgunder, Burgund mic, Burgunder roter ja Klävner Morillon Noir

Riesling de Rhin B – Weisser Riesling ja White Riesling

Riesling italian B – Olasz Riesling, Olaszriesling ja Welschriesling

Sauvignon B – Green sauvignon

Syrah N – Shiraz ja Petit Syrah

Traminer Rose Rs – Rosetraminer, Savagnin Rose ja Gewürztraminer

Tămâioasă românească B – Rumänische Weihrauchtraube ja Tamianka

8.   Yhteyden/yhteyksien kuvaus

8.1.   Maantieteellisen alueen tiedot

Murfatlarin alue sijaitsee eteläisen Dobrogean tasangolla Carasun laakson ja pohjoisen leveyspiirin 44o15’ molemmin puolin. Maantieteellisesti Murfatlarin rajattu maantieteellinen alue sijaitsee kaakkois-Romaniassa Tonavan ja Mustanmeren välissä Dobrogean tasangon keskiosassa.

Alue saa paljon auringon säteilyä, sen heliotermiset resurssit ovat runsaat ja keskimääräinen sademäärä on maan alhaisin. Maaperä, joka muodostuu pääasiassa runsaasti kalsiumkarbonaattia sisältävästä kuorikalkkikivestä, on merkittävä viinien laatuun vaikuttava tekijä.

Kaikki luonnonympäristön tarjoamat olosuhteet, etenkin maaperä- ja heliotermiset olosuhteet, ovat erittäin suotuisat viininviljelyn ja laadukkaiden tuotteiden valmistuksen kannalta. Kosteuden puute voidaan korjata hyvin organisoidun kastelujärjestelmän avulla.

Geologinen alusta koostuu lössistä ja lössikerroksista, jotka peittävät eteläisen Dobrogean ylätasangon mesotsooiset ja tertiääriset kalkkikivi- ja kalkkipitoiset hiekkakivikerrokset, sekä diluviaalisista ja kolluviaalisista kerrostumista.

Pinnanmuodostus on rakenteeltaan tabulaarinen, ja sen absoluuttinen korkeus on 100–130 metriä. Se muodostuu pääasiassa prekambrisella perustalla lepäävästä liitu- ja sarmatiakauden kalkkikivestä, jonka päällä on 400 metriä paksu kvartäärikauden lössikerros, ja sitä pilkkovat hyvin jyrkkärinteiset (15°–30°) cuesta-tyyppiset laaksot (epäsymmetrisen Carasun laakson vasen rinne) ja suhteellisen symmetriset kanjonityyppiset laaksot, joihin rinnehuuhtoumaprosessit vaikuttavat voimakkaasti. Näitä prosesseja on paikallisesti torjuttu pengerryksillä ja muilla eroosiota torjuvilla ihmisen toimenpiteillä, joilla on pyritty kehittämään maataloutta (erityisesti viininviljelyä).

Alueella vallitsee mannerilmasto. Kesät ovat paahtavia ja kuivia ja talvet leutoja, ja kevät tulee aikaisin ja syksy myöhään, mikä on ihanteellista rypäleiden kypsymisen ja ylikypsymisen kannalta. Alueen helioterminen potentiaali on yksi Romanian suurimmista: auringon säteily on 130 kcal/cm2, auringonpaistetta saadaan 2 220–2 300 tuntia vuodessa, ja positiivisten lämpötilojen summa on 4 200 °C vuodessa.

Tärkeimmät paikalliseen ilmastoon vaikuttavat tekijät ovat Tonavan ja Mustanmeren välinen kanava, joka kulkee viininviljelyalueen läpi lännestä itään ja heijastaa auringonvaloa, sekä naapurialueille siirtyvä lämpöhitaus. Tonavan ja Mustanmeren välisen kanavan rinteet ja maaperän ja vesimassan väliset lämpötilaerot aiheuttavat ilmavirtauksia, jotka ovat päällekkäisiä Dobrogean keskiosista tulevien tuulien kanssa. Päivittäiset ylimmät keskilämpötilat ovat noin 0 °C talvella ja noin 28 °C kesällä.

Alueelle ominainen maaperä on lössialustalla olevaa mustamultamaannosta aroilla (karbonaatteja sisältävää mustaamultaa, tyypillistä mustaamultaa), tyypillistä ja kallioista rendzina-maaperää sekä luonnollisesti tai ihmisten ja eläinten toiminnan vuoksi voimakkaasti kuluneiden rinteiden regosoleja ja erodisoleja.

8.2.   Tuotetta koskevat yksityiskohtaiset tiedot

Rypälelajikkeen, kunkin viljelyvuoden olosuhteiden ja rypäleiden korjuuajankohdan mukaan voidaan valmistaa erilaisia suojatun alkuperänimityksen ”Mulfatlar” piiriin kuuluvia viinejä, jotka vaihtelevat kuivista makeisiin, mikä antaa kuvan viinintuotannon laadullisesta monimuotoisuudesta. Tarkistetun alkuperänimityksen ”Murfatlar” viinit voivat olla valko-, puna- tai roseeviinejä.

Valkoviinit ovat kuultavia ja kimmeltäviä, ja niiden väri vaihtelee vihertävänkeltaisesta kullankeltaiseen. Niiden maku on samettinen ja tuoksu ominainen niille lajikkeille, joista ne on valmistettu.

Punaviinit ovat kuultavia ja kimmeltäviä, ja niiden väri vaihtelee rubiininpunaisesta voimakkaan purppuranpunaiseen. Niiden maku on täyteläinen ja tuoksu ominainen niille lajikkeille, joista ne on valmistettu. Sen mukaan, mikä rypäleiden sokeripitoisuus on korjuuajankohtana, viineissä voidaan käyttää lainsäädännössä sallittuja perinteisiä merkintöjä (korjattu täysin kypsinä, korjattu myöhään, korjattu kun rypäleissä on jalohometta).

Murfatlar (SAN) -viinien erityispiirre johtuu niiden valmistuksessa käytetyn rypälemehun ominaisuuksista. Nämä ominaisuudet liittyvät viiniköynnöslajikkeisiin, jotka saavat paljon auringonpaistetta, sillä alueen heliotermiset resurssit kuuluvat Romanian suurimpiin ja sademäärät ovat vähäisiä. Nämä tekijät edistävät rypäleiden kypsymistä, ja tuloksena saadaan runsaasti sokeria sisältävää rypälemehua. Alueella tuntuu myös meren vaikutus. Merestä on hyötyä etenkin syksyisin, koska se toimii lämmönsäätelijänä. Myös Tonava vaikuttaa Cernavodăssa ja etenkin sen ympäristön viljelmillä. Myös maaperä, jossa on runsaasti kalsiumkarbonaattia, on merkittävä viinien laatuun vaikuttava tekijä.

8.3.   Syy- ja seuraussuhde

Murfatlar (SAN) -alueella lajikkeet valitaan huolellisesti, jotta voidaan valmistaa laadukkaita viinejä. Viljelykäytännöissä pyritään hyödyntämään mahdollisimman hyvin auringonvaloa terttujen harventamisen avulla ja hallitsemaan sadon laatua tarkistamalla sokeripitoisuus, hapokkuus ja aromisuus. Käytettävät viininvalmistusmenetelmät ja viininvalmistajien osaaminen yhdessä maaperän ja ilmaston kanssa mahdollistavat laadukkaiden viinien tuotannon. Tuloksena saatavat viinit ovat täyteläisiä, hedelmäisiä ja helposti tunnistettavia – etenkin valkoviinit, joissa on kypsien hedelmien ja raikkaiden sitrushedelmien aromeja, vaaleanpunaiset roseeviinit sekä pehmeän tanniiniset punaviinit.

Ilmasto (raikkaus ja kypsyminen), maaperä (karbonaatteja sisältävä mustamulta ja lössialustalla oleva tyypillinen mustamulta, joka takaa hyvän ravinnetasapainon), viljelykäytännöt (lajikkeiden valinta, viiniköynnösten istutustiheys, lehvistön hallinta, korjuuta koskevat päätökset), viininvalmistusmenetelmät ja viininvalmistajien osaaminen varmistavat yhdessä valko- ja roseeviinien raikkauden ja täyteläisen hedelmäisen aromin sekä punaviinien pehmeät tanniinit ja täyteläisen samettisen aromin.

Kalkkikiven (joka on monin paikoin näkyvillä) päällä oleva kuiva maaperä sekä korostunut mannerilmasto, jossa kesät ovat kuivia, syksyt pitkiä, sateet vähäisiä ja epätasaisesti jakautuneita (niitä saadaan keväällä ja myöhään syksyllä) ja jossa ennen kaikkea auringon säteily antaa runsaasti lämpöä ja valoa, tekevät tästä alueesta ihanteellisen hienostuneiden viiniköynnöslajikkeiden viljelyyn. Joinakin vuosina olosuhteet jopa mahdollistavat rypäleiden ylikypsymisen ja niiden laadun parantamisen jalohomeen (Botrytis cinerea) avulla.

8.4.   Inhimilliset tekijät

Ensimmäiset kirjalliset maininnat Murfatlarin viininvalmistusperinteestä ovat kuuluisalta roomalaiselta runoilijalta Publius Ovidius Nasolta, joka eli maanpaossa Tomisissa vuosina 9–17 jaa.

Vasile Pârvanin mukaan useat alueelta löytyneet sekulaariset ja uskonnolliset monumentit esittävät myyttisiä hahmoja, joilla on kruunuina versoja ja rypäleitä, mikä viittaa Dionysoksen (Bacchuksen) palvontaan.

Keskiajalla viinitarhat olivat edelleen Romaniassa merkittävä ja arvokas resurssi, ja viininviljelijöitä ja viinikellarien pitäjiä pidettiin maanviljelijöiden yläluokkana, kuten tuolta ajalta peräisin olevista asiakirjoista käy ilmi. Tästä syystä aatelishovit kiinnittivät erityistä huomiota viininviljelyyn ja viininvalmistukseen ja rankaisivat viininviljelijöitä, jotka eivät hoitaneet viinitarhojaan.

Viiniköynnöksiä on istutettu uudelleen Viișoaran kylässä palkintona siitä, että paikalliset asukkaat puhuivat viininviljelijäammatin puolesta, joka säilyi alueella ja oli kehittymässä ennen kommunistihallinnon kautta. Näin Viișoarasta tuli jälleen juuri se, mikä se ennen oli: kylä viiniköynnösten keskellä. Kylä sai nimen ”Viișoara” vuonna 1926. Siihen asti sen nimi oli Valea Caceamac. Nimi oli peräisin ajalta, jolloin Dobrogea kuului ottomaanien valtakuntaan. Tämä turkinkielinen nimi voidaan kääntää kahdella tavalla, murteesta riippuen.

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Romanian valtio kunnostutti teitä koko maassa, mutta varsinkin Dobrogeassa, joka oli tuhoutunut ja kärsi edelleen sodan väkivallan aiheuttamista arvista. Näiden kunnostustöiden yhteydessä kunnostettiin myös Rooman vallan aikainen tie Tomisin kaupungista (nykyisin Constanța) Adamclisissä sijaitsevalle Tropaeum Traiani -muistomerkille. Uuden tien vuoksi Caceamacin kylän asukkaat muuttivat kaksi kilometriä itään roomalaisen tien molemmille puolille. Jonkin aikaa kylää kutsuttiin myös nimellä Satul dintre Vii (”kylä viiniköynnösten keskellä”), ja uusi nimi ”Viișoara” perustui myös tähän, sillä viininviljely oli kyläläisten pääasiallinen ammatti.

Vuonna 1907 Murfatlarin alueella istutettiin kokeiluluonteisesti useita viiniköynnöslajikkeita, kuten Chardonnayta, Pinot Gris’tä, Pinot Noiria ja Muscat Ottonelia, kahden romanialaisen viinintuottajan, Gheorghe Nicoleanun ja Vasile Brezeanun, aloitteesta. Tulokset olivat erinomaisia.

Myöhemmin viinitarhoihin istutettiin myös kotoperäisiä romanialaisia lajikkeita (esimerkiksi Fetească Regală ja Fetească Neagră), kun tutkimuslaitokset olivat valinneet ja kehittäneet romanialaisten lajikkeiden varttamisoksista kestäviä hybridilajikkeita, joista oli mahdollista tuottaa laadukasta viiniä. Tämä alue vähäisine sateineen ja aurinkoisine päivineen tarjosi niille optimaaliset kehittymisolosuhteet, joissa rypäleisiin keräytyy enemmän sokeria ja aromeja. Vuonna 1927 perustettu Murfatlarin viinien tutkimus- ja kehitysasema johti lajikevalikoiman huomattavaan laajentumiseen. Uusia lajikkeita olivat Sauvignon, Muscat Ottonel, Traminer Rose, Riesling Italian, Cabernet Sauvignon ja Merlot.

9.   Olennaiset lisäedellytykset (pakkaaminen, merkinnät, muut vaatimukset)

Kaupan pitämistä koskevat edellytykset

Oikeudellinen kehys:

Kansallinen lainsäädäntö

Lisäedellytyksen tyyppi:

Merkintöjä koskevat lisämääräykset

Edellytyksen kuvaus:

Suojattuun alkuperänimitykseen ”Murfatlar” voidaan lisätä tuottajien niin halutessa yksi seuraavista viinitilojen nimityksistä:

| a) | tarkistetun alkuperänimityksen ”Murfatlar” osalta: BASARABI, VALUL ROMAN, BISERICA VECHE, POARTA ALBĂ, SIMINOC, CIOCÂRLIA, PIATRA ROŞIE, NAZARCEA |
| --- | --- |

a)

tarkistetun alkuperänimityksen ”Murfatlar” osalta: BASARABI, VALUL ROMAN, BISERICA VECHE, POARTA ALBĂ, SIMINOC, CIOCÂRLIA, PIATRA ROŞIE, NAZARCEA

| b) | alkuperänimitykseen kuuluvan alueen ”Medgidia” osalta: VALEA DACILOR, CETATE, MIRCEA VODĂ, SATU NOU, CUZA VODĂ, TORTOMAN, SILIŞTEA, ŢIBRINU |
| --- | --- |

b)

alkuperänimitykseen kuuluvan alueen ”Medgidia” osalta: VALEA DACILOR, CETATE, MIRCEA VODĂ, SATU NOU, CUZA VODĂ, TORTOMAN, SILIŞTEA, ŢIBRINU

| c) | alkuperänimitykseen kuuluvan alueen ”Cernavodă” osalta: DEALU VIFORUL, DEALU HINOG, COCHIRLENI, RASOVA, SEIMENI. |
| --- | --- |

c)

alkuperänimitykseen kuuluvan alueen ”Cernavodă” osalta: DEALU VIFORUL, DEALU HINOG, COCHIRLENI, RASOVA, SEIMENI.

Linkki tuote-eritelmään

https://www.onvpv.ro/sites/default/files/caiet_de_sarcini_doc_murfatlar_modif_cf_cererii_683_19.04.2021_no_track_changes_4.pdf

---

(1)  EYVL L 9, 11.1.2019, s. 2.

---

| 3.12.2021 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 486/39 |
| --- | --- | --- | --- |

3.12.2021

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 486/39

---

Erään viinialan nimityksen tuote-eritelmän vakiomuutoksen hyväksymistä koskevan tiedonannon julkaiseminen (komission delegoidun asetuksen (EU) 2019/33 17 artiklan 2 ja 3 kohta)

(2021/C 486/10)

Tämä tiedonanto julkaistaan komission delegoidun asetuksen (EU) 2019/33 (1) 17 artiklan 5 kohdan mukaisesti.

YHTENÄISEN ASIAKIRJAN VAKIOMUUTOSTA KOSKEVA TIEDONANTO

”Côtes de Duras”

PDO-FR-A0165-AM01

Tiedonannon päivämäärä: 1. lokakuuta 2021

HYVÄKSYTYN MUUTOKSEN KUVAUS JA PERUSTELUT

1.   Virallinen geokoodi

Maantieteellisen alueen ja välittömässä läheisyydessä sijaitsevan alueen kunnat on päivitetty virallisen geokoodin mukaisesti.

Alueen rajat pysyvät samoina.

Muutetaan yhtenäisen asiakirjan 6 ja 9 kohtaa.

2.   Roseeviinit

Lisätään rypälelajikkeet Sémillon B, Sauvignon B, Sauvignon gris G ja Muscadelle B roseeviinien valmistuksessa sallittujen toissijaisten lajikkeiden luetteloon.

Toissijaisten lajikkeiden osuus saa olla enintään 20 prosenttia tilan viljelyalasta.

Sekoituksissa kaikkien toissijaisten lajikkeiden osuus saa olla enintään 20 prosenttia, josta yhteensä enintään 10 prosenttia lajikkeita Sauvignon B ja Sauvignon gris G ja 10 prosenttia lajiketta Muscadelle B.

Roseeviineihin lisätään valkoisia rypälelajikkeita, jotta voidaan varmistaa niiden raikkaus ja aistinvarainen ominaisluonne, joita tietyt ilmasto-olot (erityisesti rypäleiden kypsymisen alkuvaiheen jälkeiset korkeat lämpötilat) voivat heikentää.

Tällä lisäyksellä ei ole vaikutusta tuotteen laatuun.

Tämä muutos ei aiheuta muutoksia yhtenäiseen asiakirjaan.

3.   Viljelylohkokohtainen keskimääräinen enimmäistuotos

Kuivien valkoviinien viljelylohkokohtaista keskimääräistä enimmäistuotosta on tarkistettu alaspäin vastaamaan puna- ja roseeviinien tasoa tarkastustoimien helpottamiseksi.

Tämä muutos ei aiheuta muutoksia yhtenäiseen asiakirjaan.

4.   Viininvalmistuskäyttöön tarkoitetut hiilet

Hiilten käyttö on ollut aiemmin kielletty, mutta vastedes niitä saa käyttää rajoitetusti ja vähäisessä määrin: ”Roseeviinien valmistuksessa sallitaan viininvalmistukseen tarkoitettujen hiilten käyttö rypäleen puristemehuissa niin, että tietyn viininvalmistajan tietystä sadosta valmistamien roseeviinien määrästä enintään 20 prosentissa on lupa käyttää tällaisia hiiliä.” Tavoitteena on kohdentaa hiilten käyttö eriin, jotka ovat aistinvaraisesti tai analyyttisesti heikkolaatuisia (erityisesti hapettumisilmiöihin liittyvä aromien muuttuminen), muuttamatta kuitenkaan tuotteen ominaislaatua.

Sama muutos on tehty yhtenäisen asiakirjan 5.1 kohtaan.

5.   Viittaus valvontaelimeen

Valvontaelintä koskevan viittauksen sanamuotoa on tarkistettu sen yhdenmukaistamiseksi muiden nimitysten tuote-eritelmien kanssa. Muutos on puhtaasti toimituksellinen.

Tämä muutos ei aiheuta muutoksia yhtenäiseen asiakirjaan.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

1.   Nimi/nimet

Côtes de Duras

2.   Maantieteellisen merkinnän tyyppi:

SAN – Suojattu alkuperänimitys

3.   Rypäletuotteiden luokat

| 1. | Viini |
| --- | --- |

1.

Viini

4.   Viinin/viinien kuvaus

1.   Puna- ja roseeviinit

LYHYT KIRJALLINEN KUVAUS

Puna- ja roseeviinit ovat kuivia hiilihapottomia viinejä. Punaviinien omenahappopitoisuus on pakkausvaiheessa enintään 0,4 grammaa litrassa. Puna- ja roseeviineissä käymiskykyisten sokereiden (glukoosi ja fruktoosi) pitoisuus on enintään 3 grammaa litrassa.

Väkevöinnin jälkeen puna- ja roseeviinien kokonaisalkoholipitoisuus on enintään 13 tilavuusprosenttia. Haihtuvien happojen pitoisuus ja kokonaisrikkidioksidipitoisuus ovat unionin sääntelyn mukaisia. Puna- ja roseeviinien luonnollinen vähimmäisalkoholipitoisuus on 10,5 tilavuusprosenttia. Punaviineille ovat tavallisesti tunnusomaisia lajikkeen Merlot N ja toissijaisesti lajikkeen Cot N pehmeys ja pyöreys, jotka yhdistyvät lajikkeiden Cabernet franc N ja Cabernet sauvignon N tanniinisuuteen. Viinien malolaktinen käyminen on toteutettava ennen pakkaamista niiden luontaisen hapokkuuden hillitsemiseksi.

Roseeviinit, jotka valmistetaan yleensä rypälelajikkeiden sekoituksista, ovat kuivia. Niissä on miellyttävää hedelmäisyyttä ja kiehtovaa raikkautta. Rypäleiden säilyttämiseksi sellaisenaan ennen viiniytystä tai supistavien tanniinien uuttumisen estämiseksi tiettyjen laitteiden käyttö on kielletty.

YLEISET ANALYYTTISET OMINAISUUDET

| Yleiset analyyttiset ominaisuudet |
| --- |
| Kokonaisalkoholipitoisuus enintään (til-%) | |
| Todellinen alkoholipitoisuus vähintään (til-%) | |
| Vähimmäishappopitoisuus | |
| Haihtuvien happojen pitoisuus enintään (milliekvivalenttia/litra) | |
| Kokonaisrikkidioksidipitoisuus enintään (mg/litra) | |

Yleiset analyyttiset ominaisuudet

Kokonaisalkoholipitoisuus enintään (til-%)

Todellinen alkoholipitoisuus vähintään (til-%)

Vähimmäishappopitoisuus

Haihtuvien happojen pitoisuus enintään (milliekvivalenttia/litra)

Kokonaisrikkidioksidipitoisuus enintään (mg/litra)

2.   Valkoviinit

LYHYT KIRJALLINEN KUVAUS

Hiilihapottomat valkoviinit ovat kuivia, puolimakeita tai makeita.

Kuivissa valkoviineissä käymiskykyisten sokereiden pitoisuus on enintään 3 g/l. Muissa valkoviineissä käymiskykyisten sokereiden pitoisuus on yli 12 g/l ja todellinen alkoholipitoisuus on vähintään 10,5 tilavuusprosenttia. Väkevöinnin jälkeen kuivien valkoviinien kokonaisalkoholipitoisuus on enintään 13 ja muiden valkoviinien 14 tilavuusprosenttia.

Kuivien valkoviinien luonnollinen vähimmäisalkoholipitoisuus on 10,5 tilavuusprosenttia ja muiden valkoviinien 11,5 tilavuusprosenttia.

Haihtuvien happojen pitoisuus ja kokonaisrikkidioksidipitoisuus ovat unionin sääntelyn mukaisia.

Rypälelajikkeiden monimuotoisuus ja lajikkeiden sekoittamista koskevat säännöt suosivat kahdentyyppisten kuivien valkoviinien kehittymistä: Yhtäältä kuivat valkoviinit voivat olla erittäin hedelmäisiä ja raikkaita. Niiden voimakkaimpia aromeja ovat puksipuu tai mustaherukan silmut, ja ne valmistetaan tavallisesti Sauvignon B -lajikkeesta. Toisaalta kuivat valkoviinit voivat olla moniulotteisia ja täyteläisiä. Lajikkeilla, kuten Muscadelle B ja Sémillon B, niihin saadaan hiukan pyöreyttä ja täyteläisyyttä. Merkintä ”sec” (kuiva) on pakollinen näiden molempien viinityyppien merkinnöissä.

Puolimakeat valkoviinit valmistetaan pääosin lajikkeesta Sémillon B ja toissijaisesti lajikkeesta Muscadelle B. Ne ovat yleensä runsaita ja kohtuullisen voimakkaita, ja niissä on kypsien hedelmien ja toisinaan kandeerattujen hedelmien aromeja. Muilla rypälelajikkeilla suutuntumaan tuodaan raikkautta ja parannetaan näin viinin kypsymisominaisuuksia.

YLEISET ANALYYTTISET OMINAISUUDET

| Yleiset analyyttiset ominaisuudet |
| --- |
| Kokonaisalkoholipitoisuus enintään (til-%) | |
| Todellinen alkoholipitoisuus vähintään (til-%) | |
| Vähimmäishappopitoisuus | |
| Haihtuvien happojen pitoisuus enintään (milliekvivalenttia/litra) | |
| Kokonaisrikkidioksidipitoisuus enintään (mg/litra) | |

Yleiset analyyttiset ominaisuudet

Kokonaisalkoholipitoisuus enintään (til-%)

Todellinen alkoholipitoisuus vähintään (til-%)

Vähimmäishappopitoisuus

Haihtuvien happojen pitoisuus enintään (milliekvivalenttia/litra)

Kokonaisrikkidioksidipitoisuus enintään (mg/litra)

5.   Viininvalmistusmenetelmät

5.1.   Erityiset viininvalmistusmenetelmät

1.   Erityinen viininvalmistusmenetelmä

Vettä poistavat väkevöintimenetelmät ovat sallittuja punaviinien osalta enintään 10 prosentin pitoisuuteen saakka. Käsiteltävän erän luonnollista alkoholipitoisuutta voidaan nostaa enintään yhden tilavuusprosentin verran. Roseeviinien valmistuksessa sallitaan viininvalmistukseen tarkoitettujen hiilten käyttö rypäleen puristemehuissa niin, että tietyn viininvalmistajan tietystä sadosta valmistamien roseeviinien määrästä enintään 20 prosentissa on lupa käyttää tällaisia hiiliä. Väkevöinnin jälkeen puna- ja roseeviinien ja kuivien valkoviinien kokonaisalkoholipitoisuus on enintään 13 tilavuusprosenttia ja muiden valkoviinien enintään 14 prosenttia. Edellä esitettyjen määräysten lisäksi viininvalmistusmenetelmien on oltava unionin tasolla ja Ranskan maatalous- ja merikalastuslaissa (Code rural et de la pêche maritime) asetettujen velvoitteiden mukaisia.

2.   Viljelykäytäntö

Viiniköynnösten vähimmäisistutustiheys on 4 000 köynnöstä hehtaarilla. Köynnösrivien välinen etäisyys saa olla enintään 2,50 metriä. Kullakin köynnöksellä on enintään 2,50 neliömetriä maa-alaa. Tämä maa-ala saadaan kertomalla rivien väliset etäisyydet samalla rivillä olevien köynnösten välisellä etäisyydellä. Tätä istutustiheyttä voidaan alentaa 3 300 köynnökseen hehtaaria kohden silloin, kun istutettavat köynnökset on tarkoitettu kuivan valkoviinin tuotantoon. Tällöin köynnösrivien välinen etäisyys saa olla enintään 3 metriä, ja samalla rivillä olevien köynnösten välisen etäisyyden on oltava yli 0,85 metriä.

Viiniköynnösten leikkauksessa käytetään seuraavia tekniikoita:

| — | yksin- tai kaksinkertainen Guyot-leikkaus; |
| --- | --- |

—

yksin- tai kaksinkertainen Guyot-leikkaus;

| — | matalaleikkaus Royat- tai viuhkaleikkauksena; |
| --- | --- |

—

matalaleikkaus Royat- tai viuhkaleikkauksena;

| — | pitkä juoksijaleikkaus. |
| --- | --- |

—

pitkä juoksijaleikkaus.

Silmujen poistamisen jälkeen kussakin lajikkeen Sauvignon B ja lajikkeen Sauvignon gris G köynnöksessä saa olla enintään 15 silmua ja muiden lajikkeiden köynnöksissä 13 silmua.

Mikäli viiniköynnösten tiheys on alle 4 000 köynnöstä hehtaarilla, silmujen poistamisen jälkeen kussakin lajikkeen Sauvignon B ja lajikkeen Sauvignon gris G köynnöksessä saa olla enintään 18 silmua ja muiden lajikkeiden köynnöksissä 15 silmua.

Keinokastelu on kielletty.

5.2.   Enimmäistuotokset

1.   Puna- ja roseeviinit

66 hehtolitraa hehtaaria kohden

2.   Kuivat valkoviinit

72 hehtolitraa hehtaaria kohden

3.   Muut kuin kuivat valkoviinit

66 hehtolitraa hehtaaria kohden

6.   Rajattu maantieteellinen alue

Viinirypäleet korjataan ja viiniytetään ja viinit valmistetaan (26. helmikuuta 2020 päivätyn virallisen geokoodin mukaan) seuraavien Lot-et-Garonnen departementin kuntien alueella: Auriac-sur-Dropt, Baleyssagues, Duras, Esclottes, Loubès-Bernac, Moustier, Pardaillan, Saint-Astier, Saint-Jean-de-Duras, Saint-Sernin, Sainte-Colombe-de-Duras, Sauvetat-du-Dropt (La), Savignac-de-Duras, Soumensac ja Villeneuve-de-Duras.

7.   Pääasiallinen rypälelajike (pääasialliset rypälelajikkeet)

| | Cabernet franc N |
| --- | --- |

Cabernet franc N

| | Cabernet-Sauvignon N |
| --- | --- |

Cabernet-Sauvignon N

| | Chenin B |
| --- | --- |

Chenin B

| | Colombard B |
| --- | --- |

Colombard B

| | Mauzac B |
| --- | --- |

Mauzac B

| | Merlot N |
| --- | --- |

Merlot N

| | Muscadelle B |
| --- | --- |

Muscadelle B

| | Ondenc B |
| --- | --- |

Ondenc B

| | Sémillon B |
| --- | --- |

Sémillon B

| | Ugni blanc B |
| --- | --- |

Ugni blanc B

8.   Yhteyden/yhteyksien kuvaus

8.1.   Yhteyden kannalta merkitykselliset luontoon liittyvät tekijät

Maantieteellinen alue, jonka rajana on etelässä Droptin laakso, on Entre-Deux-Mers-nimisen tasangon jatke 70 kilometriä Bordeaux’sta itään Garonnen ja Dordognen laaksojen välisen alueen keskivaiheilla. Maantieteellisen alueen pohjoisosassa on Dordognen ja Garonnen valuma-alueiden välinen vedenjakaja. Suoraan etelään antavaa tasankoa leimaa sitä halkova hydrografinen verkko, johon kuuluvat seuraavat purot: lännessä Dousset, keskiosassa Dourdèze ja idässä Malromé ja Escourrou. Maantieteellinen alue vastaa 15:tä Duras’n kantonin kuntaa.

Maisemalle on tunnusomaista kukkuloiden ja enemmän tai vähemmän jyrkkäreunaisten pienten laaksojen vuorottelu. Maaston kumpuilevuus on yhteydessä pintaan nousseiden molassien murenevuuteen ja alla olevan kalkkikiviaineksen karstiutumiseen. Rinteiden puolivälissä ja myös kukkuloiden yläosassa kovat kalkkikivipaljastumat muodostavat pieniä jyrkänteitä, jotka erottuvat maisemassa selvästi.

Herkimmin murenevat geologiset muodostumat ovat kukkuloiden alaosassa Fronsadais’n molassia ja harjanteiden huipulla Agenais’n molassia. Rinteiden keskivaiheilla esiintyy Castillonin kalkkikiveä, joka on valkoista, kalkkipitoista ja enemmän tai vähemmän halkeilevaa. Agenais’n molassien huipulla on hyvin paikallisesti nähtävissä Agenais’n valkoista kalkkikiveä. Tätä valkoista, kovaa ja huokoista kalkkikiveä esiintyy erityisesti Loubès-Bernacin ja Soumensacin kuntien alueella, jossa se muodostaa tasangon ja synnyttää kiviaineksen dekalsifikaation seurauksena savimaata. Fronsadais’n molassit ovat synnyttäneet ruskeaa savimaata, joka on toisinaan soraista. Tätä maata käytetään viininviljelyyn ainoastaan Droptin laakson routimattomilla alueilla. Castillonin kalkkikivi synnyttää pintaan kohotessaan hyvin karuja rendzinoita, joilla viljelyä on hankalaa harjoittaa. Alue on valtaosin katajanummea. Kun maaperä on hiukan paksumpaa, viiniköynnökset voivat hyötyä karusta ja erittäin hyvin vettä läpäisevästä maa-aineksesta. Agenais’n molassit tuovat mukanaan dekarbonoitua ja usein hyvin huuhtoutunutta maa-ainesta. Maan peittyminen tuulen tuomalla hiuemaalla mahdollistaa runsaasti silttiä sisältävän maa-aineksen (ransk. boulbène) muodostumisen. Rajattu viljelyalue, jonka pinta-ala on 9 871 hehtaaria, käsittää juuri ja juuri puolet maantieteellisestä alueesta.

Valtameri-ilmasto tuo sateita ympäri vuoden, runsaimmat sateet saadaan talvella ja toukokuussa. Lämpötilat ovat keväällä leutoja, mikä saa viiniköynnöksen kasvujakson alkamaan varhain. Myöhäissyksyt ovat aurinkoisia, välillä niitä edeltää sateinen kausi päiväntasauksen aikaan. Akvitanian perinteiset lajikkeet ovat kehittyneet tällä alueella täysin luontaisesti sopeutumalla ympäristöön.

8.2.   Yhteyden kannalta merkitykselliset inhimilliset tekijät

Guyenne oli Englannin vallan alla 1000-luvulta 1300-luvulle. Tällä ajanjaksolla Duras’n alueen viinikauppa alkoi kehittyä myönteisesti sen ansiosta, että ”Haut-Pays”-alueen (ylämaan) viinejä vietiin Englantiin. Nimellä ”Haut-Pays” tarkoitettiin kaikkia Bordeaux’n yläpuolella sijaitsevia viinitarhoja, joiden viinejä kuljetettiin kaupattaviksi Dordognea ja Garonnea pitkin. Bordeaux’n alueen harjoittamaan protektionistiseen politiikkaan tehtiin vanhan hallitusmuodon (Ancien Régime) aikakaudella muutamia kevennyksiä. Niinpä ”Haut-Pays”-alueen viineistä suoritettiin kaksinkertainen vero (double marque), kun taas Duras’n alueen viineistä maksettiin vain puolikasta veroa (demi-marque). Duras’n herttua sai 1600-luvulla jopa luvan pakata vuosittain 1 000 tonnia Duras-viiniä Bordeaux’n tynnyreihin.

Côtes de Duras -viinien tuotannossa keskityttiin 1900-luvun alussa pääasiassa puolimakeisiin valkoviineihin, kuten Bergerac-viiniin, jotka olivat Pariisin alueella suuressa suosiossa. Toisen maailmansodan jälkeen tämäntyyppinen tuote oli kuitenkin menettänyt suosionsa kuluttajien keskuudessa, mikä pakotti viininvalmistajat kehittämään tuotantoaan.

Vuonna 1924 perustettiin Duras’n kantonin viinien suojelemiseksi etujärjestö, jonka tavoitteena oli alkuperänimityksen ”Vin du canton de Duras” tunnustaminen. Koska viininvälittäjä oli riitauttanut tämän nimen, Agenin siviilituomioistuin ratkaisi asian 28. kesäkuuta 1927. Tuomiossa täsmennetään seuraavaa: ”Vaikka Duras’n kantonin kukkuloiden kasvualue ei anna alueen viineille laatuviineille (grand cru) ominaisia bukeita, kasvualueella pystytään kuitenkin valmistamaan ensiluokkaisia ja kuluttajien yksimielisesti arvostamia viinejä.” Tuomari määritteli Duras-viinit ”hedelmäisiksi ja väkeviksi viineiksi, joiden omaleimaisuus paljastaa niiden alkuperän”. Tarkistettu alkuperänimitys ”Côtes de Duras” tunnustettiin 16. helmikuuta 1937 valkoviinien ja punaviinien osalta. Siirtyminen punaisiin lajikkeisiin ja Sauvignon B -lajikkeeseen oli 1960-luvun alussa hyvässä vauhdissa Bordeaux’n alueella, ja Duras’n viininvalmistajat seurasivat perässä samalla, kun talousnäkymät olivat jatkuvassa muutoksessa. Sauvignon B -lajikkeesta tuotetut kuivat valkoviinit olivat vuodesta 1970 lähtien alueen lippulaivatuotteita. Viiniytyslämpötilojen hallinta kehittyi ennen muuta yhteisinvestointien ansiosta, mikä mahdollisti viinien valmistamisen Sauvignon B -lajikkeesta niin, että viinien aromit ovat hyvin tunnusomaisia ja kuluttajan on ne helppo tunnistaa.

Tuona aikana perustettiin Duras’n osuustoiminnallinen viinikellari, joskin läheinen Girondessa sijaitseva kellari tuotti jo 20 prosenttia tarkistetun alkuperänimityksen saaneista viineistä. Vuonna 1985 toimialaunioni otti hoitaakseen viinien menekinedistämisen, ja mainitut kaksi kellaria yhdistyivät vuonna 1998. Samaan aikaan Duras’n alueen toimijat pääsivät hyötymään naapurissa sijaitsevan Bordeaux’n viinitieteilijöiden punaviinien viiniytysprosesseja koskevasta osaamisesta, mikä luonnostaan käynnisti roseeviinien tuotannon.

Vuonna 2009 punaviinien keskimääräinen tuotanto oli 65 000 hehtolitraa ja roseeviinien keskimääräinen tuotanto 5 000 hehtolitraa. Kuivien valkoviinien tuotanto oli 40 000 hehtolitraa, kun taas suoraan pulloissa kaupan pidettävien puolimakeiden valkoviinien tuotanto jäi alle 2 000 hehtolitraan. Rypälelajikkeiden monimuotoisuus, viinitarhan lajikkeiden suhteellisia osuuksia koskevat säännöt ja lajikkeiden sekoittamista koskevat säännöt suosivat kahdentyyppisten kuivien valkoviinien kehittymistä: Yhtäältä kuivat valkoviinit voivat olla erittäin hedelmäisiä ja raikkaita. Niiden voimakkaimpia aromeja ovat puksipuu tai mustaherukan silmut, ja ne valmistetaan tavallisesti yksinomaan Sauvignon B -lajikkeesta. Toisaalta kuivat valkoviinit voivat olla moniulotteisia ja täyteläisiä. Lajikkeilla, kuten Muscadelle B ja Sémillon B, niihin saadaan hiukan pyöreyttä ja täyteläisyyttä. Merkintä ”sec” (kuiva) on pakollinen näiden molempien viinityyppien merkinnöissä.

Puolimakeat valkoviinit valmistetaan pääosin lajikkeesta Sémillon B ja toissijaisesti lajikkeesta Muscadelle B. Ne ovat yleensä runsaita ja kohtuullisen voimakkaita, ja niissä on kypsien hedelmien ja toisinaan kandeerattujen hedelmien aromeja. Sekoituksissa muilla rypälelajikkeilla suutuntumaan tuodaan raikkautta ja parannetaan näin viinin kypsymisominaisuuksia.

Punaviineille ovat tavallisesti tunnusomaisia lajikkeen Merlot N ja toissijaisesti lajikkeen Cot N pehmeys ja pyöreys, jotka yhdistyvät lajikkeiden Cabernet franc N ja Cabernet sauvignon N tanniinisuuteen. Viinien malolaktinen käyminen on toteutettava ennen pakkaamista niiden luontaisen hapokkuuden hillitsemiseksi.

8.3.   Tekijä

Roseeviinit, jotka valmistetaan yleensä rypälelajikkeiden sekoituksista, ovat kuivia. Niissä on miellyttävää hedelmäisyyttä ja kiehtovaa raikkautta. Rypäleiden säilyttämiseksi sellaisenaan ennen viiniytystä tai supistavien tanniinien uuttumisen estämiseksi tiettyjen laitteiden käyttö on kielletty. Dropt ja sen sivulaaksot halkovat harjanteita ja niissä on viininviljelyyn aurinkoisia rinteitä. Viljelyalueen rajauksessa otetaan näin ollen huomioon topografiset perusteet. Viininviljelijät joutuvat usein kilpailemaan parhaista viljelylohkoista alueella paljon harjoitettavan puunhoitoelinkeinon kanssa. Puolimakean valkoviinin tuotanto perustuu siihen seikkaan, että Sémillon B -lajiketta viljellään valtameri-ilmastossa, jossa varhaiset aamut ovat syksyisin kosteita ja iltapäivät aurinkoisia, mikä luo suotuisat olosuhteet rypäleiden ylikypsymiselle ja jalohomeen mahdolliselle kehittymiselle Botrytis cinerea -sienen vaikutuksesta.

Eri molassikerrokset, jotka ovat enemmän tai vähemmän huuhtoutuneita ja joiden savipitoisuus vaihtelee runsaasti silttiä sisältävässä maa-aineksessa, soveltuvat hyvin Sauvignon B -lajikkeen viljelyyn. Tässä maaperässä lajikkeeseen kehittyy niitä aromaattisia ominaisuuksia, jotka ovat korvaamattomia ilmaisuvoimaisten kuivien valkoviinien tuotannolle.

Dekalsifikaation seurauksena muodostuva savimaa ja aurinkoisten myöhäissyksyjen suotuisat olosuhteet edistävät tummien lajikkeiden kypsymistä niin, että ne antavat punaviineille hyvän tanniinisen pohjan.

Tuottajat ovat osanneet hyödyntää alueensa antamia mahdollisuuksia valitsemalla viininviljelyyn parhaiten soveltuvia viljelylohkoja ja kehittämällä tekniikoita valkoviinien käymislämpötilojen hallintaan ja punaviinien tanniinien uuttamiseen.

Bordeaux-viineiksi kutsuttuihin viineihin laskettiin 1500-luvun alussa kuuluviksi muun muassa viinit ”Graves”, ”Médoc” ja ”Blayais” sekä ”vastavalloitetun maan” (pays de nouvelle conquête) viinit. Tällä ”valloituksella” tarkoitettiin nöyrtyneiden sielujen kääntymystä useissa vaikutusvaltaisissa seurakunnissa ja tuomiopiireissä, kuten Montravelin, Sainte-Foyn tai esimerkiksi Duras’n herttuakunnan tuomiopiireissä. Frans I kannusti istuttamaan viiniköynnöksiä Duras’n alueen kukkuloille, ja Valois-hallitsijasuku piti alueen viiniä ”jumalten juomana”.

Duras’n alue ei säästynyt toinen toistaan seuranneilta kriiseiltä (sodat, kaupanesteet, viinikirvan aiheuttama kriisi, ”Haut-Pays”-alueen ulossulkeminen), mutta viininviljelyala ei antanut periksi ja osasi mukautua. Tuotanto jakautuu lähes tasan osuustoiminnallisten viinikellarien ja itsenäisten viinikellarien kesken. Maatalousmatkailun kehittyminen on mahdollistanut sen, että suoramyynnistä on tullut viinien kaupan pitämisen vallitseva muoto – sen osuus kaupan pidetyistä määristä on 60 prosenttia. Kaupan pidetyistä määristä 15 prosenttia myydään Pohjois-Eurooppaan, joten viinien maine on levinnyt laajalle Akvitanian ja Ile-de-Francen alueilta, joilla tarkistetun alkuperänimityksen ”Duras” saaneiden viinien maine on syntynyt.

9.   Olennaiset lisäedellytykset (pakkaaminen, merkinnät, muut vaatimukset)

Oikeudellinen kehys:

Kansallinen lainsäädäntö

Lisäedellytyksen tyyppi:

Merkintöihin liittyvät täydentävät määräykset

Edellytyksen kuvaus:

Sana ”sec” on pakollinen niiden valkoviinien merkinnöissä, joissa käymiskykyisten sokereiden (glukoosi + fruktoosi) pitoisuus on enintään 3 grammaa litrassa.

Tarkistetun alkuperänimityksen ”Côtes de Duras” saaneiden viinien merkinnöissä voidaan täsmentää suurempi maantieteellinen yksikkö ”Sud-Ouest”. Tämä suurempi maantieteellinen yksikkö voidaan mainita myös kaikentyyppisissä esitteissä ja astioissa. Suurempi maantieteellinen yksikkö voidaan kirjoittaa kirjaimin, jotka ovat korkeudeltaan ja leveydeltään enintään yhtä suuria kuin kirjaimet, joilla tarkistettu alkuperänimitys kirjoitetaan.

Oikeudellinen kehys:

Kansallinen lainsäädäntö

Lisäedellytyksen tyyppi:

Tuotantoa rajatulla maantieteellisellä alueella koskeva poikkeus

Edellytyksen kuvaus:

Välittömässä läheisyydessä sijaitseva alue käsittää viiniytystä ja viinien valmistusta koskevan poikkeuksen mukaisesti seuraavien kuntien alueen (26. helmikuuta 2020 päivätyn virallisen geokoodin mukaan):

| — | Dordognen departementti: |
| --- | --- |

—

Dordognen departementti:

Seuraavat kunnat kokonaisuudessaan: Sadillac, Thénac.

Seuraava kunta osittain: Saint-Julien-Innocence-Eulalie, ainoastaan entisen Sainte-Eulalie-d’Eymet’n kunnan alue (tämä kunta sulautui Saint-Julien-Innocence-Eulalien kuntaan 1. tammikuuta 2019).

| — | Gironden departementti: Dieulivol, Landerrouat, Lèves-et-Thoumeyragues (Les), Margueron, Monségur, Pellegrue, Riocaud, Saint-Avit-Saint-Nazaire. |
| --- | --- |

—

Gironden departementti: Dieulivol, Landerrouat, Lèves-et-Thoumeyragues (Les), Margueron, Monségur, Pellegrue, Riocaud, Saint-Avit-Saint-Nazaire.

| — | Lot-et-Garonnen departementti: Lévignac-de-Guyenne, Mauvezin-sur-Gupie, Monteton, Roumagne. |
| --- | --- |

—

Lot-et-Garonnen departementti: Lévignac-de-Guyenne, Mauvezin-sur-Gupie, Monteton, Roumagne.

Linkki tuote-eritelmään

http://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-918e1e36-8c05-4755-8ea3-a2acdf360f18

---

(1)  EYVL L 9, 11.1.2019, s. 2.

---