# Eiropas Savienības C 496/2021

| | ISSN 1977-0952 |
| --- | --- |
| Eiropas Savienības
  Oficiālais Vēstnesis | C 496 |
| | |
| Izdevums latviešu valodā | Informācija un paziņojumi | 64. gadagājums2021. gada 9. decembris |

ISSN 1977-0952

Eiropas Savienības

Oficiālais Vēstnesis

C 496

Izdevums latviešu valodā

Informācija un paziņojumi

64. gadagājums2021. gada 9. decembris

---

| Saturs | Lappuse |
| --- | --- |
| | IV   Paziņojumi |
| | EIROPAS SAVIENĪBAS IESTĀŽU UN STRUKTŪRU SNIEGTI PAZIŅOJUMI |
| | Eiropas Komisija |
| 2021/C 496/01 | Komisijas paziņojums – Vadlīnijas par Kopienā nozīmīgu dzīvnieku sugu stingru aizsardzību saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu | 1 |

Saturs

Lappuse

IV   Paziņojumi

EIROPAS SAVIENĪBAS IESTĀŽU UN STRUKTŪRU SNIEGTI PAZIŅOJUMI

Eiropas Komisija

2021/C 496/01

Komisijas paziņojums – Vadlīnijas par Kopienā nozīmīgu dzīvnieku sugu stingru aizsardzību saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu

1

---

| LV | |
| --- | --- |

LV

---

IV Paziņojumi

EIROPAS SAVIENĪBAS IESTĀŽU UN STRUKTŪRU SNIEGTI PAZIŅOJUMI

Eiropas Komisija

| 9.12.2021 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 496/1 |
| --- | --- | --- | --- |

9.12.2021

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 496/1

---

KOMISIJAS PAZIŅOJUMS

Vadlīnijas par Kopienā nozīmīgu dzīvnieku sugu stingru aizsardzību saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu

(2021/C 496/01)

SATURS

| PRIEKŠVĀRDS | 3 |
| --- | --- |

| 1. | KONTEKSTS | 4 |
| --- | --- | --- |

1.

| 2. | DIREKTĪVAS 12. PANTS | 5 |
| --- | --- | --- |

2.

| 2.1. | Vispārīgi juridiskie apsvērumi | 6 |
| --- | --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Stingras aizsardzības sistēmai nepieciešamie pasākumi | 8 |
| --- | --- | --- |

2.2.

| 2.2.1. | Stingras aizsardzības sistēmas izveides un rezultatīvas īstenošanas pasākumi | 8 |
| --- | --- | --- |

2.2.1.

| 2.2.2. | Labvēlīga saglabāšanās stāvokļa nodrošināšanas pasākumi | 10 |
| --- | --- | --- |

2.2.2.

| 2.2.3. | Pasākumi, kas veicami 12. pantā aprakstītajās situācijās | 11 |
| --- | --- | --- |

2.2.3.

| 2.2.4. | Direktīvas 12. panta 1. punkta a)–d) apakšpunkta noteikumi attiecībā uz pastāvīgām darbībām | 14 |
| --- | --- | --- |

2.2.4.

| 2.3. | Īpašie aizsardzības noteikumi, kas paredzēti 12. pantā | 19 |
| --- | --- | --- |

2.3.

| 2.3.1. | IV pielikuma a) daļā minēto sugu īpatņu apzināta gūstīšana vai nonāvēšana | 19 |
| --- | --- | --- |

2.3.1.

| 2.3.2. | IV pielikuma a) daļā minēto sugu īpatņu apzināta traucēšana, jo īpaši to vairošanās, mazuļu attīstības, ziemošanas un migrācijas periodā | 21 |
| --- | --- | --- |

2.3.2.

| 2.3.3. | Apzināta olu iznīcināšana vai ievākšana savvaļā | 24 |
| --- | --- | --- |

2.3.3.

| 2.3.4. | Vairošanās vietu vai atpūtas vietu noplicināšana vai iznīcināšana | 24 |
| --- | --- | --- |

2.3.4.

| 2.3.5. | Savvaļā iegūtu īpatņu turēšana, transportēšana un pārdošana vai apmaiņa un to piedāvāšana pārdošanai vai apmaiņai | 34 |
| --- | --- | --- |

2.3.5.

| 2.3.6. | IV pielikuma a) daļā minēto sugu īpatņu nejaušas sagūstīšanas un nonāvēšanas monitoringa sistēma | 34 |
| --- | --- | --- |

2.3.6.

| 3. | DIREKTĪVAS 16. PANTS | 38 |
| --- | --- | --- |

3.

| 3.1. | Vispārīgi juridiskie apsvērumi | 38 |
| --- | --- | --- |

3.1.

| 3.1.1. | Pienākums nodrošināt pilnīgu, skaidru un precīzu 16. panta transponēšanu | 38 |
| --- | --- | --- |

3.1.1.

| 3.1.2. | Pareiza atkāpju vispārējā piemērošana | 40 |
| --- | --- | --- |

3.1.2.

| 3.2. | Rūpīgi kontrolēta atkāpju piešķiršanas sistēma: trīs pārbaudes | 41 |
| --- | --- | --- |

3.2.

| 3.2.1. | Uzskatāmi parādīta 16. panta 1. punkta a)–e) apakšpunktā minēta iemesla pastāvēšana (1. pārbaude) | 43 |
| --- | --- | --- |

3.2.1.

| 3.2.2. | Apmierinošas alternatīvas neesība (2. pārbaude) | 53 |
| --- | --- | --- |

3.2.2.

| 3.2.3. | Atkāpes ietekme uz saglabāšanās stāvokli (3. pārbaude) | 55 |
| --- | --- | --- |

3.2.3.

| 3.3. | Papildu apsvērumi | 59 |
| --- | --- | --- |

3.3.

| 3.3.1. | Sugai izstrādātu rīcības plānu nozīme | 59 |
| --- | --- | --- |

3.3.1.

| 3.3.2. | Plānu/projektu ietekmes novērtējums un sugas aizsardzība | 59 |
| --- | --- | --- |

3.3.2.

| 3.3.3. | Kompensācijas pasākumu nozīme | 61 |
| --- | --- | --- |

3.3.3.

| 3.3.4. | Vairāksugu atkāpes | 61 |
| --- | --- | --- |

3.3.4.

| 3.3.5. | “Pagaidu dabas teritorijas”: kā rīkoties, kad IV pielikumā minētas sugas īpatņi veido kolonijas attīstāmajās teritorijās | 61 |
| --- | --- | --- |

3.3.5.

| 3.4. | Atkāpju monitorings un ziņošana par tām | 63 |
| --- | --- | --- |

3.4.

| 3.4.1. | Atkāpju ietekmes monitorings | 63 |
| --- | --- | --- |

3.4.1.

| 3.4.2. | Direktīvas 16. panta 2. punktā un 16. panta 3. punktā noteiktie ziņošanas pienākumi | 64 |
| --- | --- | --- |

3.4.2.

| I PIELIKUMS. | ATSAUCES UZ TIESAS LIETĀM – DZĪVOTŅU DIREKTĪVĀ PAREDZĒTIE SUGU AIZSARDZĪBAS NOTEIKUMI | 65 |
| --- | --- | --- |

I PIELIKUMS.

| II PIELIKUMS. | DZĪVOTŅU DIREKTĪVAS 92/43/EEK II, IV UN V PIELIKUMĀ IEKĻAUTO DZĪVNIEKU SUGU SARAKSTS | 67 |
| --- | --- | --- |

II PIELIKUMS.

| III PIELIKUMS. | DZĪVOTŅU DIREKTĪVAS 12. PANTA ĪSTENOŠANA: PIEMĒRS AR VILKU | 87 |
| --- | --- | --- |

III PIELIKUMS.

PRIEKŠVĀRDS

Kāpēc vajadzīgas atjauninātas vadlīnijas par dzīvnieku sugu stingru aizsardzību?

Pirmās vadlīnijas par Kopienā nozīmīgu dzīvnieku sugu stingru aizsardzību saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu (1) tika publicētas 2007. gadā. To mērķis bija nodrošināt labāku izpratni par sugu aizsardzības noteikumiem un konkrētiem direktīvā lietotiem terminiem.

Pēc ES Dabas direktīvu atbilstības pārbaudes (2014–2016) Eiropas Komisija, tiecoties veicināt direktīvu labāku, pārdomātāku un izmakslietderīgāku īstenošanu, pieņēma Rīcības plānu dabai, cilvēkam un ekonomikai (2). Rīcības plāna 1. pasākumā bija paredzēts šīs vadlīnijas atjaunināt. Tas tika uzskatīts par vajadzīgu, ņemot vērā jaunākos Eiropas Savienības Tiesas (EST) nolēmumus un tiecoties nodrošināt labāku saskaņotību ar plašākiem sociālekonomiskiem mērķiem.

Šīs vadlīnijas tapušas minētā pārskatīšanas procesa rezultātā. Tajās ņemta vērā praktiskā pieredze, kas gadu gaitā kopš vadlīniju pirmās redakcijas publicēšanas gūta Dzīvotņu direktīvā paredzēto sugu aizsardzības noteikumu īstenošanā.

Vadlīniju mērķis

Šajā dokumentā galvenā uzmanība pievērsta pienākumiem, kas izriet no Dzīvotņu direktīvas 12. un 16. panta. Ar tiem izveido stingras aizsardzības sistēmu dzīvnieku sugām, kas uzskaitītas direktīvas IV pielikuma a) daļā, un vienlaikus ļauj ar konkrētiem nosacījumiem no šiem noteikumiem atkāpties. Dokumenta pamatā galvenokārt ir relevantie EST spriedumi un dažādās dalībvalstīs ieviesto sugas aizsardzības sistēmu piemēri.

Šis dokuments domāts nacionālām, reģionālām un vietējām iestādēm, dabas saglabāšanas struktūrām un citām organizācijām, kas atbild par Dzīvotņu direktīvas īstenošanu vai ir tajā iesaistītas, un ieinteresētajām personām. Vadlīniju mērķis ir palīdzēt minētajām organizācijām rast rezultatīvus un pragmatiskus veidus, kā piemērot noteikumus, pilnībā ievērojot tiesisko regulējumu. Par dokumentu dažādās izstrādes stadijās ir notikušas apspriešanās ar dalībvalstīm un galvenajām ieinteresētajām personām, kuru izteiktās piezīmes ir ņemtas vērā.

Vadlīniju ierobežojumi

Šajās vadlīnijās ir izklāstīta Komisijas izpratne par relevantajiem direktīvas noteikumiem, taču tās pašas par sevi nav leģislatīvs dokuments; tajās nav noteikti jauni noteikumi, bet gan doti norādījumi par esošo noteikumu piemērošanu. Autoritatīva ES tiesību aktu interpretācija ir vienīgi EST kompetencē.

Vadlīnijas, kas turpmāk tiks regulāri atjauninātas, būtu jālasa, ņemot vērā jebkādu jaunu judikatūru šajā jomā un pieredzi, kas gūta, dalībvalstīs īstenojot direktīvas 12. un 16. pantu.

Dokumenta struktūra

Dokuments ir iedalīts trīs galvenajās nodaļās. 1. nodaļā ir aplūkota sugu aizsardzības vieta Dzīvotņu direktīvas vispārējā sistēmā. 2. nodaļā ir padziļināti analizētas relevantās tiesību normas, kas noteiktas direktīvas 12. pantā. 3. nodaļā ir iztirzātas direktīvas 16. pantā paredzētās atkāpes iespējas.

Galvenās atziņas, kas izriet no analīzes, ir apkopotas (slīprakstā) katras iedaļas sākumā. I pielikumā dotas pilnas atsauces uz tekstā citētajām Tiesas lietām. II pielikumā ir saraksts ar dzīvnieku sugām, uz kurām attiecas sugu aizsardzības noteikumi. III pielikumā ir dots piemērs, kā šo vadlīniju dokumentu var piemērot attiecībā uz vilku.

1.   KONTEKSTS

1.1.   Sugu saglabāšana saskaņā ar Direktīvu 92/43/EEK

| (1-1) | Dzīvotņu direktīvas 2. panta 1. punktā ir izklāstīts tās vispārējais mērķis “sekmēt bioloģisko daudzveidību, aizsargājot dabiskās dzīvotnes un savvaļas faunu un floru Eiropā esošajā dalībvalstu teritorijā, uz kuru attiecas Līgums”.
  Saskaņā ar 2. panta 2. punktu pasākumus, ko veic saskaņā ar direktīvu, “izstrādā tā, lai saglabātu vai atjaunotu to dabisko dzīvotņu un savvaļas faunas un floras sugu labvēlīgu aizsardzības statusu [saglabāšanās stāvokli], kas ir Kopienā nozīmīgas”. Veicot šos pasākumus, saskaņā ar 2. panta 3. punktu “ņem vērā ekonomiskās, sociālās un kultūras prasības, kā arī reģionālās un vietējās īpatnības” (3).
  Tātad Dzīvotņu direktīvas primārais mērķis ir uzturēt vai atjaunot visu Kopienā nozīmīgo dabisko dzīvotņu un sugu labvēlīgu saglabāšanās stāvokli. Direktīvas 1. panta i) punktā definēts, ko nozīmē termins sugas “labvēlīgs aizsardzības statuss” jeb “labvēlīgs saglabāšanās stāvoklis” (4). |
| --- | --- |

(1-1)

Saskaņā ar 2. panta 2. punktu pasākumus, ko veic saskaņā ar direktīvu, “izstrādā tā, lai saglabātu vai atjaunotu to dabisko dzīvotņu un savvaļas faunas un floras sugu labvēlīgu aizsardzības statusu [saglabāšanās stāvokli], kas ir Kopienā nozīmīgas”. Veicot šos pasākumus, saskaņā ar 2. panta 3. punktu “ņem vērā ekonomiskās, sociālās un kultūras prasības, kā arī reģionālās un vietējās īpatnības” (3).

Tātad Dzīvotņu direktīvas primārais mērķis ir uzturēt vai atjaunot visu Kopienā nozīmīgo dabisko dzīvotņu un sugu labvēlīgu saglabāšanās stāvokli. Direktīvas 1. panta i) punktā definēts, ko nozīmē termins sugas “labvēlīgs aizsardzības statuss” jeb “labvēlīgs saglabāšanās stāvoklis” (4).

| (1-2) | Lai sasniegtu šo mērķi, direktīvā ir divi galvenie noteikumu kopumi. Pirmais kopums attiecas uz dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu saglabāšanu (3.–11. pants), bet otrais – uz sugu aizsardzību (12.–16. pants). |
| --- | --- |

(1-2)

| (1-3) | Noteikumi par sugu aizsardzību (12.–16. pants) dalībvalstīs ir piemērojami visā sugas dabiskajā areālā – gan Natura 2000 teritorijās, gan ārpus tām. Minētie noteikumi papildina noteikumus, kas reglamentē Natura 2000 teritorijas un ir vērsti uz dabisko dzīvotņu un direktīvas II pielikumā minētu aizsargājamo sugu dzīvotņu pamatteritoriju aizsardzību. |
| --- | --- |

(1-3)

| (1-4) | Direktīva ir saistoša tikai attiecībā uz sasniedzamo rezultātu, bet tā sasniegšanas veids un metodes atstātas dalībvalstu ziņā. Iedibinātajā judikatūrā precizēts, ka transponēšanai valsts tiesību aktos jābūt skaidrai un precīzai, patiesai un ar neapstrīdami saistošu spēku (sk. EST lietas C-363/85, C-361/88; C-159/99 32. punktu, lietas C-415/01 21. punktu, lietas C-58/02; C-6/04 21., 25. un 26. punktu, lietas C-508/04 80. punktu). |
| --- | --- |

(1-4)

| (1-5) | Interpretējot un piemērojot direktīvas normas, jāņem vērā arī Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 191. pantā noteiktais piesardzības princips, kura mērķis ir riska gadījumā nodrošināt augstāka līmeņa vides aizsardzību, pieņemot preventīvus lēmumus. |
| --- | --- |

(1-5)

| (1-6) | Ir svarīgi uzsvērt arī to, ka, īstenojot direktīvas normas par sugu aizsardzību, jāievēro katrai sugai individuāla pieeja. Tādēļ dalībvalstīm savas īstenošanas darbības vienmēr būtu jāapsver, ņemot vērā iecerēto mērķi, attiecīgo sugu un ar katru gadījumu saistītos apstākļus. |
| --- | --- |

(1-6)

| (1-7) | Šos elastīguma un proporcionalitātes jēdzienus nevajadzētu pārprast. Tie nemazina dalībvalstu pienākumu rīkoties rezultatīvi, bet gan dod iestādēm pietiekamu rīcības brīvību īstenošanas veidu pielāgot konkrētiem apstākļiem (saglabāšanās stāvokļa ziņā, kā arī sociālajā, ekonomiskajā un kulturālajā aspektā). |
| --- | --- |

(1-7)

| (1-8) | Tiesas ieskatā “Dzīvotņu direktīvas 12., 13. un 16. pants rada viendabīgu normu kopumu, kas paredzēts, lai aizsargātu attiecīgo sugu populācijas tādējādi, ka visas atkāpes, kas nebūtu saderīgas ar šo direktīvu, ir pretrunā gan tās 12. un 13. pantā noteiktajiem aizliegumiem, gan arī noteikumam, saskaņā ar kuru atkāpes var pieļaut atbilstoši šīs pašas direktīvas 16. pantam” (5). Turklāt Tiesa precizējusi, ka “direktīvas 12.–14. pants un 15. panta a) un b) punkts veido saskanīgu normu kopumu, kas liek dalībvalstīm izveidot stingru attiecīgo dzīvnieku un augu sugu aizsardzības sistēmu” (6). Neatkarīgi no pieejas, kāda izvēlēta šo noteikumu īstenošanā, dalībvalstīm jāņem vērā direktīvas vispārējais mērķis, proti, nodrošināt biodaudzveidību un uzturēt vai atjaunot Kopienā nozīmīgu dabisko dzīvotņu un sugu labvēlīgu stāvokli. |
| --- | --- |

(1-8)

Sugu un dzīvotņu dabiskais areāls – dinamisks jēdziens

| (1-9) | Dabiskais areāls aptuveni raksturo telpiskās robežas, kurās dzīvotne vai suga sastopama. Tas nesakrīt ar precīzu vietu (faktiski aizņemto teritoriju) vai teritoriju, kurā dzīvotne, suga vai pasuga sastopama pastāvīgi. Šādas faktiskās vietas vai teritorijas dabiskajā areālā var būt sadrumstalotas vai nošķirtas (t. i., dzīvotnes un sugas var nebūt izplatītas vienmērīgi). Ja nošķirtības iemesls izrādās dabisks, t. i., to izraisījuši ekoloģiski faktori, izolētās vietas nevajadzētu interpretēt kā nepārtrauktu dabisko areālu. Piemēram, alpīno sugu areāls var būt Alpi un Pireneji, bet ne zemienes starp tiem. Tomēr dabiskais areāls ietver teritorijas, kas netiek izmantotas visu laiku: piemēram, migrējošu sugu areāls ietver visus sauszemes vai ūdens apgabalus, kuros migrējošās sugas īpatņi dzīvo, īslaicīgi uzturas, kurus tie šķērso vai pārlido jebkurā brīdī parastās migrācijas laikā (7). |
| --- | --- |

(1-9)

| (1-10) | Dabiskais areāls ir nevis statisks, bet gan dinamisks – tas var samazināties un paplašināties. Dabiskais areāls var būt viens no aspektiem, kas jāņem vērā dzīvotnes vai sugas apstākļu novērtēšanā. Ja dabiskais areāls nav pietiekami liels, lai nodrošinātu konkrētās dzīvotnes vai sugas ilgtermiņa pastāvēšanu, dalībvalstīm tiek prasīts noteikt areāla atsauces platību, kurā būtu iespējami labvēlīgi apstākļi, un censties to sasniegt, piemēram, veicinot pašreizējā areāla paplašināšanos. |
| --- | --- |

(1-10)

| (1-11) | Ja suga vai dzīvotne pati izplatās jaunā apgabalā vai teritorijā vai ja suga tiek reintroducēta tās iepriekšējā dabiskajā areālā (saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas 22. panta noteikumiem), šī teritorija jāuzskata par daļu no dabiskā areāla. Dzīvotnes vai sugas dabiskā areāla paplašināšanos var veicināt arī dzīvotņu teritoriju atjaunošana, atkalizveidošana vai pārvaldīšana, kā arī dažas lauksaimniecības un mežsaimniecības prakses. Tomēr dzīvnieku sugu īpatņi vai savvaļas populācijas, ko cilvēks tīši vai nejauši introducējis vietās, kur šādas populācijas nekad nav bijušas dabiski sastopamas vai kur tās nebūtu dabiski ieviesušās pārredzamā nākotnē, būtu jāuzskata par tādām, kas atrodas ārpus to dabiskā areāla, un tātad direktīva uz tām neattiecas. |
| --- | --- |

(1-11)

2.   DIREKTĪVAS 12. PANTS

| 12. panta teksts |
| --- |
| 12. pants


  1.   Dalībvalstis veic nepieciešamos pasākumus, lai IV pielikuma a) daļā uzskaitītajām dzīvnieku sugām to dabiskās izplatības areālā izveidotu stingras aizsardzības sistēmu, aizliedzot:







  a) | minēto sugu īpatņu visu veidu apzinātu gūstīšanu vai nonāvēšanu savvaļā; |

12. panta teksts

12. pants

1.   Dalībvalstis veic nepieciešamos pasākumus, lai IV pielikuma a) daļā uzskaitītajām dzīvnieku sugām to dabiskās izplatības areālā izveidotu stingras aizsardzības sistēmu, aizliedzot:

a)

minēto sugu īpatņu visu veidu apzinātu gūstīšanu vai nonāvēšanu savvaļā;

| b) | minēto sugu īpatņu apzinātu traucēšanu, jo īpaši to vairošanās, mazuļu attīstības, ziemas guļas un migrāciju laikā; |
| --- | --- |

b)

minēto sugu īpatņu apzinātu traucēšanu, jo īpaši to vairošanās, mazuļu attīstības, ziemas guļas un migrāciju laikā;

| c) | apzinātu postīšanu vai olu vākšanu savvaļā; |
| --- | --- |

c)

apzinātu postīšanu vai olu vākšanu savvaļā;

| d) | vairošanās vai atpūtas vietu noplicināšanu vai iznīcināšanu. |
| --- | --- |

d)

vairošanās vai atpūtas vietu noplicināšanu vai iznīcināšanu.

2.   Attiecībā uz minētajām sugām dalībvalstis aizliedz savvaļā iegūtu īpatņu turēšanu, transportēšanu un pārdošanu vai apmaiņu, un to piedāvāšanu pārdošanai vai apmaiņai, izņemot gadījumus, kad īpatnis likumīgi iegūts pirms šīs direktīvas ieviešanas.

3.   Šā panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā un 2. punktā minētos aizliegumus piemēro visā to dzīvnieku dzīves ciklā, uz kuriem attiecas šis pants.

4.   Dalībvalstis izveido sistēmu, lai kontrolētu IV pielikuma a) daļā uzskaitīto dzīvnieku sugu īpatņu nejaušas sagūstīšanas un nonāvēšanas gadījumus. Ņemot vērā savākto informāciju, dalībvalstis veic turpmāku izpēti vai piemēro aizsardzības pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu to, ka nejaušas sagūstīšanas un nonāvēšanas gadījumiem nav būtiska negatīva ietekme uz attiecīgajām sugām.

| (2-1) | Direktīvas 12. pants attiecas uz IV pielikuma a) daļā uzskaitīto sugu aizsardzību. Minētais pants ir piemērojams visā sugas dabiskajā areālā ES, un tā mērķis ir novērst tiešus apdraudējumus sugām, nevis to dzīvotnēm, izņemot 12. panta 1. punkta d) apakšpunktu. |
| --- | --- |

(2-1)

Direktīvas 12. pants attiecas uz IV pielikuma a) daļā uzskaitīto sugu aizsardzību. Minētais pants ir piemērojams visā sugas dabiskajā areālā ES, un tā mērķis ir novērst tiešus apdraudējumus sugām, nevis to dzīvotnēm, izņemot 12. panta 1. punkta d) apakšpunktu.

| (2-2) | Direktīvas IV pielikuma a) daļā ir ietverts plašs sugu klāsts – no lieliem, plaši izplatītiem mugurkaulniekiem līdz maziem bezmugurkaulniekiem ar ļoti mazu izplatības areālu. Dažas sugas ir uzskaitītas arī II pielikumā, un tāpēc uz tām attiecas arī tie pasākumi, kuru mērķis ir šo sugu dzīvotņu saglabāšana īpaši aizsargājamās dabas teritorijās (3.–10. pants). Savukārt citas sugas ir minētas tikai IV pielikuma a) daļā, un tas nozīmē, ka attiecībā uz tām galvenie noteikumi, kas reglamentē direktīvas 2. pantā noteiktā saglabāšanas mērķa sasniegšanu, ir noteikti 12. pantā (attiecībā uz dzīvnieku sugām) un 13. pantā (attiecībā uz augu sugām). |
| --- | --- |

(2-2)

Direktīvas IV pielikuma a) daļā ir ietverts plašs sugu klāsts – no lieliem, plaši izplatītiem mugurkaulniekiem līdz maziem bezmugurkaulniekiem ar ļoti mazu izplatības areālu. Dažas sugas ir uzskaitītas arī II pielikumā, un tāpēc uz tām attiecas arī tie pasākumi, kuru mērķis ir šo sugu dzīvotņu saglabāšana īpaši aizsargājamās dabas teritorijās (3.–10. pants). Savukārt citas sugas ir minētas tikai IV pielikuma a) daļā, un tas nozīmē, ka attiecībā uz tām galvenie noteikumi, kas reglamentē direktīvas 2. pantā noteiktā saglabāšanas mērķa sasniegšanu, ir noteikti 12. pantā (attiecībā uz dzīvnieku sugām) un 13. pantā (attiecībā uz augu sugām).

| (2-3) | Pirms sīki pievērsties 12. panta noteikumiem, ir vērts atgādināt dažus vispārīgus juridiskos apsvērumus, ko izstrādājusi EST. |
| --- | --- |

(2-3)

Pirms sīki pievērsties 12. panta noteikumiem, ir vērts atgādināt dažus vispārīgus juridiskos apsvērumus, ko izstrādājusi EST.

2.1.   Vispārīgi juridiskie apsvērumi

Vispārīgi juridiskie apsvērumi

| Direktīvas 12. panta transponējumam valsts tiesību aktos jābūt pilnīgam, skaidram un precīzam. Valstu noteikumiem jābūt pietiekami specifiskiem, lai tie atbilstu direktīvas prasībām. |
| --- |

Direktīvas 12. panta transponējumam valsts tiesību aktos jābūt pilnīgam, skaidram un precīzam. Valstu noteikumiem jābūt pietiekami specifiskiem, lai tie atbilstu direktīvas prasībām.

Direktīvas 12. panta transponējumam valsts tiesību aktos jābūt pilnīgam, skaidram un precīzam. Valstu noteikumiem jābūt pietiekami specifiskiem, lai tie atbilstu direktīvas prasībām.

| (2-4) | Lai rezultatīvi īstenotu Dzīvotņu direktīvas 12. pantu, dalībvalstīm jāveic pilnīga, skaidra un precīza transponēšana. Saskaņā ar iedibināto judikatūru “direktīvu noteikumi ir jāievieš tādā veidā, kam būtu neapstrīdami saistošs raksturs, ievērojot konkrētību, precizitāti un skaidrību, kas nepieciešama, lai atbilstu prasībām, kas izvirzītas attiecībā uz tiesisko noteiktību” (8). |
| --- | --- |

(2-4)

Lai rezultatīvi īstenotu Dzīvotņu direktīvas 12. pantu, dalībvalstīm jāveic pilnīga, skaidra un precīza transponēšana

8

| (2-5) | Saskaņā ar Tiesas viedokli, “lai gan ar direktīvas transponēšanu valsts tiesībās noteikti neprasa tās satura formālu un tekstuālu pārņemšanu skaidrā un īpašā tiesību normā un tā vietā, lai pārnestu saturu, var aprobežoties ar vispārīgu juridisko kontekstu, ir jāievēro nosacījums, ka šāda pārnešana efektīvi nodrošina pilnīgu direktīvas piemērošanu skaidrā un precīzā veidā” (9). Tiesa ir atkārtoti izteikusi uzskatu: lai būtu izpildīta tiesiskās noteiktības prasība, īpaši svarīgi ir, lai indivīdiem būtu skaidra un precīza tiesiskā situācija, kurā tie zina visas savas tiesības un vajadzības gadījumā var uz tām atsaukties valsts tiesās (10).
  Dažādu veidu ierobežojumi tiesību aktos var būt iestrādāti dažādās formās. Tomēr, lai arī kāda forma tiktu izmantota, tai jābūt pietiekami skaidrai, precīzai un stingrai. Piemēram, ir nospriests, ka aizliegums izmantot pesticīdus gadījumos, kad tie var nopietni kaitēt dabiskajam līdzsvaram, pietiekami skaidrā, precīzā un stingrā veidā neizsaka vajadzību aizliegt aizsargājamo dzīvnieku vairošanās vietu vai atpūtas vietu noplicināšanu, kā prasīts 12. panta 1. punkta d) apakšpunktā (11). |
| --- | --- |

(2-5)

Saskaņā ar Tiesas viedokli, “lai gan ar direktīvas transponēšanu valsts tiesībās noteikti neprasa tās satura formālu un tekstuālu pārņemšanu skaidrā un īpašā tiesību normā un tā vietā, lai pārnestu saturu, var aprobežoties ar vispārīgu juridisko kontekstu, ir jāievēro nosacījums, ka šāda pārnešana efektīvi nodrošina pilnīgu direktīvas piemērošanu skaidrā un precīzā veidā” (9

10

Dažādu veidu ierobežojumi tiesību aktos var būt iestrādāti dažādās formās. Tomēr, lai arī kāda forma tiktu izmantota, tai jābūt pietiekami skaidrai, precīzai un stingrai. Piemēram, ir nospriests, ka aizliegums izmantot pesticīdus gadījumos, kad tie var nopietni kaitēt dabiskajam līdzsvaram, pietiekami skaidrā, precīzā un stingrā veidā neizsaka vajadzību aizliegt aizsargājamo dzīvnieku vairošanās vietu vai atpūtas vietu noplicināšanu, kā prasīts 12. panta 1. punkta d) apakšpunktā (11).

11

| (2-6) | Visiem noteikumiem, ar ko izveido stingru aizsardzības satvaru, būtu konkrēti jāattiecas uz IV pielikumā minētajām sugām un jāatbilst visām 12. pantā noteiktajām prasībām. Šīs prasības nozīmīgumu Tiesa (12) uzsvērusi jūras bruņurupuča Caretta caretta (kareta) lietā. Kad Tiesa lūdza Grieķijas valdībai norādīt Grieķijas tiesību sistēmā spēkā esošās normas, ar kurām, pēc Grieķijas valdības domām, ir izpildītas 12. panta prasības, “Grieķijas valdība tikai uzskaitīja virkni normatīvo un administratīvo aktu, bet nenorādīja konkrētus noteikumus, kas varētu atbilst minētajām prasībām”.
  Ņemot vērā 12. panta specifiku, Tiesa nolēma, ka vispārīgi normatīvie vai administratīvie noteikumi, piemēram, 12. panta teksta vienkārša atkārtošana valsts tiesību aktos, ne vienmēr atbilst sugas aizsardzības prasībām un negarantē 12. panta rezultatīvu īstenošanu. Lai nodrošinātu rezultativitāti, ar 12. panta formālu transponēšanu valsts tiesību aktos vien nepietiek. Šāds transponējums jāpapildina ar tālākiem īstenošanas noteikumiem, kuru mērķis ir nodrošināt stingru aizsardzību, pamatojoties uz specifiku un konkrētām problēmām un apdraudējumiem, ar ko saskaras IV pielikumā uzskaitītās sugas vai sugu grupas. |
| --- | --- |

(2-6)

Visiem noteikumiem, ar ko izveido stingru aizsardzības satvaru, būtu konkrēti jāattiecas uz IV pielikumā minētajām sugām un jāatbilst visām 12. pantā noteiktajām prasībām. Šīs prasības nozīmīgumu Tiesa (12

Caretta caretta

Ņemot vērā 12. panta specifiku, Tiesa nolēma, ka vispārīgi normatīvie vai administratīvie noteikumi, piemēram, 12. panta teksta vienkārša atkārtošana valsts tiesību aktos, ne vienmēr atbilst sugas aizsardzības prasībām un negarantē 12. panta rezultatīvu īstenošanu. Lai nodrošinātu rezultativitāti, ar 12. panta formālu transponēšanu valsts tiesību aktos vien nepietiek. Šāds transponējums jāpapildina ar tālākiem īstenošanas noteikumiem, kuru mērķis ir nodrošināt stingru aizsardzību, pamatojoties uz specifiku un konkrētām problēmām un apdraudējumiem, ar ko saskaras IV pielikumā uzskaitītās sugas vai sugu grupas.

| (2-7) | Lai nodrošinātu direktīvas interpretācijas un piemērošanas viendabību, dalībvalstīm direktīvas transponēšanā jāievēro tajā izmantoto terminu un jēdzienu nozīme (13). Tas nozīmē arī to, ka valsts transponēšanas pasākumiem jāgarantē direktīvas pilnīga piemērošana, negrozot tās noteikumus, nepiemērojot tās noteikumus selektīvi un nepievienojot papildu nosacījumus vai atkāpes, kas direktīvā nav paredzētas (14).
  Tiesa norādījusi: “transponēšanas precizitātei ir īpaša nozīme tādos gadījumos kā šis, kad kopēja mantojuma apsaimniekošana to teritorijā ir uzticēta dalībvalstīm (..). No tā izriet, ka Dzīvotņu direktīvas ietvaros, kas paredz kompleksas un tehniskas normas vides tiesību jomā, dalībvalstīm ir īpaši jānodrošina, lai to tiesību akti, kas paredzēti šīs direktīvas transponēšanai, būtu skaidri un precīzi” (15).
  Piemēram, tiek uzskatīts, ka 12. panta 1. punkta d) apakšpunkta transponēšana, kas aizliedz tikai tādu vairošanās vietu un atpūtas vietu noplicināšanu vai iznīcināšanu, kuras ir “skaidri redzamas” vai “pilnībā zināmas un identificētas”, vai aizliedz tikai apzinātu vairošanās vietu vai atpūtas vietu noplicināšanu vai iznīcināšanu (16), sagroza 12. panta 1. punkta d) apakšpunkta būtību un ierobežo tā piemērošanas jomu. Šī norma paredz, ka dalībvalstis aizliedz iznīcināt visas vairošanās vietas un atpūtas vietas, ne tikai tās, kas ir labi zināmas, neatkarīgi no tā, vai iznīcināšana notiek apzināti vai ne. Tas nozīmē, ka no 12. panta 1. punkta d) apakšpunktā noteiktā aizlieguma nav atbrīvotas arī likumīgas darbības. Tātad šāda veida transponēšana nav saderīga ar 12. panta 1. punkta d) apakšpunktu, jo tā neaizliedz visu vairošanās vietu un atpūtas vietu – apzinātu vai citādu – iznīcināšanu. |
| --- | --- |

(2-7)

Lai nodrošinātu direktīvas interpretācijas un piemērošanas viendabību, dalībvalstīm direktīvas transponēšanā jāievēro tajā izmantoto terminu un jēdzienu nozīme (13

14

Tiesa norādījusi: “transponēšanas precizitātei ir īpaša nozīme tādos gadījumos kā šis, kad kopēja mantojuma apsaimniekošana to teritorijā ir uzticēta dalībvalstīm (..). No tā izriet, ka Dzīvotņu direktīvas ietvaros, kas paredz kompleksas un tehniskas normas vides tiesību jomā, dalībvalstīm ir īpaši jānodrošina, lai to tiesību akti, kas paredzēti šīs direktīvas transponēšanai, būtu skaidri un precīzi” (15).

15

Piemēram, tiek uzskatīts, ka 12. panta 1. punkta d) apakšpunkta transponēšana, kas aizliedz tikai tādu vairošanās vietu un atpūtas vietu noplicināšanu vai iznīcināšanu, kuras ir “skaidri redzamas” vai “pilnībā zināmas un identificētas”, vai aizliedz tikai apzinātu vairošanās vietu vai atpūtas vietu noplicināšanu vai iznīcināšanu (16), sagroza 12. panta 1. punkta d) apakšpunkta būtību un ierobežo tā piemērošanas jomu. Šī norma paredz, ka dalībvalstis aizliedz iznīcināt visas vairošanās vietas un atpūtas vietas, ne tikai tās, kas ir labi zināmas, neatkarīgi no tā, vai iznīcināšana notiek apzināti vai ne. Tas nozīmē, ka no 12. panta 1. punkta d) apakšpunktā noteiktā aizlieguma nav atbrīvotas arī likumīgas darbības. Tātad šāda veida transponēšana nav saderīga ar 12. panta 1. punkta d) apakšpunktu, jo tā neaizliedz visu vairošanās vietu un atpūtas vietu – apzinātu vai citādu – iznīcināšanu.

16

visas

visu

| (2-8) | Turklāt “tīri administratīvas procedūras, kuras pēc būtības paredz varas iestāžu iespējas tās brīvi mainīt, nevar uzskatīt par atbilstošām dalībvalstu saistību ievērošanas nodrošināšanai, ko saskaņā ar Līguma 189. pantu paredz direktīvas” (17). Šis lēmums apstiprināts vēl vienā Tiesas lietā (18). Valsts judikatūras esību vien – bez konkrētām tiesību normām – nevar uzskatīt par pienācīgi izpildītu pienākumu pilnībā transponēt direktīvu. No otras puses, “pat ja pats piemērojamais valsts tiesiskais regulējums ir saderīgs ar Kopienu tiesībām, pienākumu neizpilde var būt administratīvās prakses rezultāts, ar kuru šīs tiesības tiek pārkāptas” (19). |
| --- | --- |

(2-8)

Turklāt “tīri administratīvas procedūras, kuras pēc būtības paredz varas iestāžu iespējas tās brīvi mainīt, nevar uzskatīt par atbilstošām dalībvalstu saistību ievērošanas nodrošināšanai, ko saskaņā ar Līguma 189. pantu paredz direktīvas” (17

18

19

| 1.   EST judikatūra. Lieta par jūras bruņurupuci Caretta caretta Zakintas salā

  Pirmais spriedums par Dzīvotņu direktīvas 12. panta piemērošanu konkrētai sugai tika pieņemts Caretta caretta lietā (lieta C-103/00 Komisija/Grieķija). Pirms minētā sprieduma Tiesa nekad nebija interpretējusi direktīvas piemērošanu un darbības jomu.
  Kareta (Caretta caretta) ir iekļauta Dzīvotņu direktīvas II un IV pielikumā kā Kopienā nozīmīga suga, kurai nepieciešama stingra aizsardzība. Laganas līcis Zakintas salā ir nozīmīgākā šo bruņurupuču vairošanās vieta Vidusjūrā un arī Natura 2000 teritorija.
  Vairākas nevalstiskās organizācijas 1998. gadā atklāti norādīja uz daudzajām problēmām, ar kādām šī suga saskaras Zakintas salā. To vidū jāmin nekontrolēta salas pludmaļu un apkārtējās jūras izmantošana ar tūrismu saistītām aktivitātēm, nelegālu ēku būvniecība, mopēdu izmantošana pludmalēs un citas aktivitātes, kas var negatīvi ietekmēt šos bruņurupučus.
  Komisija aicināja Grieķijas iestādes sniegt informāciju par pasākumiem, kas veikti, lai aizsargātu sugu šajā salā. Pamatojoties uz šo informāciju un Komisijas amatpersonu konstatējumiem inspekcijas apmeklējumos, saskaņā ar LESD 258. pantu tika uzsākta pārkāpuma procedūra, pamatojoties uz to, ka Grieķija nav izpildījusi Dzīvotņu direktīvas 12. panta 1. punkta b) un d) apakšpunktā noteiktos pienākumus. Pirmstiesas procedūras laikā Grieķijas iestādes apgalvoja, ka visi atbilstošie pasākumi šā bruņurupuča aizsardzības nodrošināšanai ir veikti vai tiek pieņemti un ieviesti.
  Kad Komisija 1999. gadā situāciju novērtēja atkārtoti, tā joprojām tika atzīta par neapmierinošu, un lieta tika nodota izskatīšanai Tiesā. Konkrētāk, Komisija apgalvoja, ka Grieķija ir pārkāpusi Dzīvotņu direktīvas 12. panta 1. punkta b) un d) apakšpunktu, pirmkārt, nepieņemot tiesisko regulējumu, kas nodrošinātu Caretta caretta stingru aizsardzību pret jebkādu apzinātu traucēšanu dzīvnieku vairošanās periodā un pret dzīvnieku vairošanās vietu noplicināšanu vai iznīcināšanu, un, otrkārt, neveicot konkrētus un iedarbīgus pasākumus uz vietas, lai šādas problēmas nepieļautu.
  2002. gada 30. janvārī Tiesa piekrita Komisijas argumentiem un notiesāja Grieķiju par to, ka tā nav Zakintas salā izveidojusi un ieviesusi iedarbīgu jūras bruņurupuča Caretta caretta stingras aizsardzības sistēmu. Konkrēti, Grieķijas iestādes nebija veikušas nepieciešamos pasākumus, lai nepieļautu traucējumus sugas vairošanās periodā un novērstu darbības, kas var izraisīt sugas vairošanās vietu noplicināšanu vai iznīcināšanu.
  Pēc 2. nolēmuma tika izveidota jauna valde, kuras uzdevums bija uzraudzīt ligzdošanas pludmales un sadarboties ar vietējām iestādēm (prefektūru, pašvaldībām, policiju, ostas pārvaldi, Valsts zemes pārvaldi). Ar NVO, uzņēmējiem un zemes īpašniekiem tika parakstīti rīcības kodeksi. Novērtējusi jaunos pasākumus, kas veikti sugas aizsardzībai, Komisija atzina, ka Grieķija Tiesas spriedumu ir izpildījusi, un 2007. gada 27. jūnijā nolēma lietu slēgt. |
| --- |

1.   EST judikatūra. Lieta par jūras bruņurupuci Caretta caretta Zakintas salā

1.

EST judikatūra. Lieta par jūras bruņurupuci Caretta caretta Zakintas salā

Pirmais spriedums par Dzīvotņu direktīvas 12. panta piemērošanu konkrētai sugai tika pieņemts Caretta caretta lietā (lieta C-103/00 Komisija/Grieķija). Pirms minētā sprieduma Tiesa nekad nebija interpretējusi direktīvas piemērošanu un darbības jomu.

Kareta (Caretta caretta) ir iekļauta Dzīvotņu direktīvas II un IV pielikumā kā Kopienā nozīmīga suga, kurai nepieciešama stingra aizsardzība. Laganas līcis Zakintas salā ir nozīmīgākā šo bruņurupuču vairošanās vieta Vidusjūrā un arī Natura 2000 teritorija.

Vairākas nevalstiskās organizācijas 1998. gadā atklāti norādīja uz daudzajām problēmām, ar kādām šī suga saskaras Zakintas salā. To vidū jāmin nekontrolēta salas pludmaļu un apkārtējās jūras izmantošana ar tūrismu saistītām aktivitātēm, nelegālu ēku būvniecība, mopēdu izmantošana pludmalēs un citas aktivitātes, kas var negatīvi ietekmēt šos bruņurupučus.

Komisija aicināja Grieķijas iestādes sniegt informāciju par pasākumiem, kas veikti, lai aizsargātu sugu šajā salā. Pamatojoties uz šo informāciju un Komisijas amatpersonu konstatējumiem inspekcijas apmeklējumos, saskaņā ar LESD 258. pantu tika uzsākta pārkāpuma procedūra, pamatojoties uz to, ka Grieķija nav izpildījusi Dzīvotņu direktīvas 12. panta 1. punkta b) un d) apakšpunktā noteiktos pienākumus. Pirmstiesas procedūras laikā Grieķijas iestādes apgalvoja, ka visi atbilstošie pasākumi šā bruņurupuča aizsardzības nodrošināšanai ir veikti vai tiek pieņemti un ieviesti.

Kad Komisija 1999. gadā situāciju novērtēja atkārtoti, tā joprojām tika atzīta par neapmierinošu, un lieta tika nodota izskatīšanai Tiesā. Konkrētāk, Komisija apgalvoja, ka Grieķija ir pārkāpusi Dzīvotņu direktīvas 12. panta 1. punkta b) un d) apakšpunktu, pirmkārt, nepieņemot tiesisko regulējumu, kas nodrošinātu Caretta caretta stingru aizsardzību pret jebkādu apzinātu traucēšanu dzīvnieku vairošanās periodā un pret dzīvnieku vairošanās vietu noplicināšanu vai iznīcināšanu, un, otrkārt, neveicot konkrētus un iedarbīgus pasākumus uz vietas, lai šādas problēmas nepieļautu.

2002. gada 30. janvārī Tiesa piekrita Komisijas argumentiem un notiesāja Grieķiju par to, ka tā nav Zakintas salā izveidojusi un ieviesusi iedarbīgu jūras bruņurupuča Caretta caretta stingras aizsardzības sistēmu. Konkrēti, Grieķijas iestādes nebija veikušas nepieciešamos pasākumus, lai nepieļautu traucējumus sugas vairošanās periodā un novērstu darbības, kas var izraisīt sugas vairošanās vietu noplicināšanu vai iznīcināšanu.

Pēc 2. nolēmuma tika izveidota jauna valde, kuras uzdevums bija uzraudzīt ligzdošanas pludmales un sadarboties ar vietējām iestādēm (prefektūru, pašvaldībām, policiju, ostas pārvaldi, Valsts zemes pārvaldi). Ar NVO, uzņēmējiem un zemes īpašniekiem tika parakstīti rīcības kodeksi. Novērtējusi jaunos pasākumus, kas veikti sugas aizsardzībai, Komisija atzina, ka Grieķija Tiesas spriedumu ir izpildījusi, un 2007. gada 27. jūnijā nolēma lietu slēgt.

2.2.   Stingras aizsardzības sistēmai nepieciešamie pasākumi

Stingras aizsardzības sistēmai nepieciešamie pasākumi

| (2-9) | Dzīvotņu direktīvas 12. panta 1. punktā dalībvalstīm noteikts pienākums veikt nepieciešamos pasākumus, lai izveidotu IV pielikumā uzskaitīto sugu stingras aizsardzības sistēmu to dabiskajā areālā. Tas rada vairākus jautājumus par to, kā definējami daži lietotie termini. Direktīvā ir skaidri noteikti aizliegumi, taču nav sīki definēts, piemēram, ko nozīmē “nepieciešamie” pasākumi vai stingras aizsardzības “sistēma”. |
| --- | --- |

(2-9)

Dzīvotņu direktīvas 12. panta 1. punktā dalībvalstīm noteikts pienākums veikt nepieciešamos pasākumus, lai izveidotu IV pielikumā uzskaitīto sugu stingras aizsardzības sistēmu to dabiskajā areālā. Tas rada vairākus jautājumus par to, kā definējami daži lietotie termini. Direktīvā ir skaidri noteikti aizliegumi, taču nav sīki definēts, piemēram, ko nozīmē “nepieciešamie” pasākumi vai stingras aizsardzības “sistēma”.

| (2-10) | Tāpēc ir svarīgi atgādināt, ka, interpretējot un īstenojot 12. panta 1. punkta a)–d) apakšpunktu, būtu jāņem vērā direktīvas mērķis, kas izklāstīts tās 2. pantā. Tātad IV pielikumā uzskaitīto sugu stingras aizsardzības “sistēmas” izveidē direktīva dod dalībvalstīm zināmu rīcības brīvību. Tomēr uz šo rīcības brīvību attiecas ierobežojumi, un ir jāievēro vairākas minimālās prasības, kas izklāstītas turpinājumā. |
| --- | --- |

(2-10)

Tāpēc ir svarīgi atgādināt, ka, interpretējot un īstenojot 12. panta 1. punkta a)–d) apakšpunktu, būtu jāņem vērā direktīvas mērķis, kas izklāstīts tās 2. pantā. Tātad IV pielikumā uzskaitīto sugu stingras aizsardzības “sistēmas” izveidē direktīva dod dalībvalstīm zināmu rīcības brīvību. Tomēr uz šo rīcības brīvību attiecas ierobežojumi, un ir jāievēro vairākas minimālās prasības, kas izklāstītas turpinājumā.

2.2.1.   Stingras aizsardzības sistēmas izveides un rezultatīvas īstenošanas pasākumi

Stingras aizsardzības sistēmas izveides un rezultatīvas īstenošanas pasākumi

| Lai pilnībā un rezultatīvi piemērotu 12. pantu: 1) jāizveido saskaņots tiesiskais regulējums, kas nepieciešams stingrai aizsardzības sistēmai; 2) jāievieš konkrēti pasākumi, ar ko rezultatīvi panāk tās izpildi uz vietas; 3) jāpiemēro saskaņotu un koordinētu preventīvo pasākumu kopums. |
| --- |

Lai pilnībā un rezultatīvi piemērotu 12. pantu: 1) jāizveido saskaņots tiesiskais regulējums, kas nepieciešams stingrai aizsardzības sistēmai; 2) jāievieš konkrēti pasākumi, ar ko rezultatīvi panāk tās izpildi uz vietas; 3) jāpiemēro saskaņotu un koordinētu preventīvo pasākumu kopums.

Lai pilnībā un rezultatīvi piemērotu 12. pantu: 1) jāizveido saskaņots tiesiskais regulējums, kas nepieciešams stingrai aizsardzības sistēmai; 2) jāievieš konkrēti pasākumi, ar ko rezultatīvi panāk tās izpildi uz vietas; 3) jāpiemēro saskaņotu un koordinētu preventīvo pasākumu kopums.

| (2-11) | Lai pilnībā un rezultatīvi piemērotu 12. pantu, no vienas puses, ir jāizveido saskaņots tiesiskais regulējums, t. i., jāpieņem konkrēti normatīvie un administratīvie akti, lai faktiski aizliegtu 12. pantā minētās darbības, un, no otras puses, jāpiemēro konkrēti pasākumi, kas vajadzīgi, lai panāktu šo noteikumu izpildi uz vietas IV pielikumā uzskaitīto sugu aizsardzības labā. 12. panta piemērošanai šāda dubultaizsardzība ir ļoti svarīga.
  Šo pieeju Tiesa ir apstiprinājusi spriedumā lietā C-103/00 (par Caretta caretta aizsardzību Zakintas salā (20)), lietā C-518/04 (par Vipera schweizeri aizsardzību Milas salā (21)), lietā C-183/05 (par vairāku IV pielikumā minēto sugu aizsardzību Īrijā (22)), lietā C-383/09 (par Cricetus cricetus aizsardzību Francijā (23)) un lietā C-504/14 (par Caretta caretta aizsardzību Kiparisijas apgabalā (24)). |
| --- | --- |

(2-11)

Lai pilnībā un rezultatīvi piemērotu 12. pantu

ir jāizveido saskaņots tiesiskais regulējums

un

jāpiemēro konkrēti pasākumi, kas vajadzīgi, lai panāktu šo noteikumu izpildi

Šo pieeju Tiesa ir apstiprinājusi spriedumā lietā C-103/00 (par Caretta caretta aizsardzību Zakintas salā (20)), lietā C-518/04 (par Vipera schweizeri aizsardzību Milas salā (21)), lietā C-183/05 (par vairāku IV pielikumā minēto sugu aizsardzību Īrijā (22)), lietā C-383/09 (par Cricetus cricetus aizsardzību Francijā (23)) un lietā C-504/14 (par Caretta caretta aizsardzību Kiparisijas apgabalā (24)).

Caretta caretta

20

Vipera schweizeri

21

22

Cricetus cricetus

23

Caretta caretta

24

| (2-12) | Tātad 12. panta 1. punkts prasa izveidot un īstenot stingras aizsardzības sistēmu, kas faktiski aizliedz minētajā punktā uzskaitītās darbības. Tātad IV pielikumā uzskaitīto sugu pienācīgai stingras aizsardzības sistēmai ir vajadzīgs arī saskaņotu un koordinētu preventīvo pasākumu kopums. Attiecīgā gadījumā tam būtu jāietver arī pārrobežu koordinācija starp kaimiņos esošām dalībvalstīm, īpaši tad, ja tām ir kopīga aizsargājamās sugas populācija.

  Cricetus cricetus lietā (C-383/09) Tiesa atzina, ka, transponējot direktīvas 12. panta 1. punkta d) apakšpunktu, papildus visaptveroša tiesiskā regulējuma pieņemšanai ir jāīsteno konkrēti un specifiski aizsardzības pasākumi un jāveic saskaņoti un koordinēti preventīvie pasākumi (25) (sk. arī lietu C-518/04 (26) un lietu C-183/05 (27)). Tātad šādai stingras aizsardzības sistēmai ir jārada iespēja faktiski nepieļaut Dzīvotņu direktīvas IV pielikuma a) daļā uzskaitīto dzīvnieku sugu vairošanās vietu vai atpūtas vietu noplicināšanu vai iznīcināšanu (sk. lietu C-103/00 (28)).
  Lietā Skydda Skogen (C-473/19 un C-474/19) Tiesa apstiprinājusi: lai sasniegtu Dzīvotņu direktīvas mērķus, kompetentajām iestādēm ir jāspēj paredzēt darbības, kuras kaitēs šajā direktīvajā aizsargātajām sugām, un šajā ziņā nav nozīmes tam, vai attiecīgās darbības mērķis ir vai nav nonāvēt šīs sugas vai traucēt tām (29). |
| --- | --- |

(2-12)

Tātad 12. panta 1. punkts prasa izveidot un

saskaņotu un koordinētu preventīvo pasākumu kopums

Cricetus cricetus lietā (C-383/09) Tiesa atzina, ka, transponējot direktīvas 12. panta 1. punkta d) apakšpunktu, papildus visaptveroša tiesiskā regulējuma pieņemšanai ir jāīsteno konkrēti un specifiski aizsardzības pasākumi un jāveic saskaņoti un koordinēti preventīvie pasākumi (25) (sk. arī lietu C-518/04 (26) un lietu C-183/05 (27)). Tātad šādai stingras aizsardzības sistēmai ir jārada iespēja faktiski nepieļaut Dzīvotņu direktīvas IV pielikuma a) daļā uzskaitīto dzīvnieku sugu vairošanās vietu vai atpūtas vietu noplicināšanu vai iznīcināšanu (sk. lietu C-103/00 (28)).

Cricetus cricetus

25

26

27

28

Lietā Skydda Skogen (C-473/19 un C-474/19) Tiesa apstiprinājusi: lai sasniegtu Dzīvotņu direktīvas mērķus, kompetentajām iestādēm ir jāspēj paredzēt darbības, kuras kaitēs šajā direktīvajā aizsargātajām sugām, un šajā ziņā nav nozīmes tam, vai attiecīgās darbības mērķis ir vai nav nonāvēt šīs sugas vai traucēt tām (29).

Skydda Skogen

29

| (2-13) | Tas tieši izriet no jēdziena “stingras aizsardzības sistēma”, kā arī ņem vērā vajadzību izveidot saikni starp pieņemtajiem pasākumiem un direktīvas 12. panta un arī visas direktīvas mērķiem. Šiem pasākumiem jāpalīdz sasniegt mērķi ilgtermiņā saglabāt sugu vai atjaunot tās populāciju sugas dzīvotnē, un šo pasākumu izpilde ir faktiski jāpanāk.
  Šādu interpretāciju apstiprina direktīvas 3. (30) un 15. (31) apsvērums, kuros ir atsauce uz cilvēku darbības veicināšanu un pārvaldības pasākumiem, kas nepieciešami, lai uzturētu vai atjaunotu labvēlīgu sugas saglabāšanās stāvokli. Pašiem apsvērumiem nav saistoša juridiska spēka, un tie nekad nevar būt svarīgāki par direktīvas materiālajām normām, taču tie skaidri norāda uz nodomu. Tātad, kaut gan Tiesa preambulu neizmanto, lai tieši pamatotu spriedumu, tā joprojām bieži tiek izmantota par palīglīdzekli sekundāro tiesību aktu materiālo normu interpretēšanā (32). |
| --- | --- |

(2-13)

Tas tieši izriet no jēdziena “stingras aizsardzības sistēma”, kā arī ņem vērā vajadzību izveidot saikni starp pieņemtajiem pasākumiem un direktīvas 12. panta un arī visas direktīvas mērķiem. Šiem pasākumiem jāpalīdz sasniegt mērķi ilgtermiņā saglabāt sugu vai atjaunot tās populāciju sugas dzīvotnē, un šo pasākumu izpilde ir faktiski jāpanāk

Šādu interpretāciju apstiprina direktīvas 3. (30) un 15. (31) apsvērums, kuros ir atsauce uz cilvēku darbības veicināšanu un pārvaldības pasākumiem, kas nepieciešami, lai uzturētu vai atjaunotu labvēlīgu sugas saglabāšanās stāvokli. Pašiem apsvērumiem nav saistoša juridiska spēka, un tie nekad nevar būt svarīgāki par direktīvas materiālajām normām, taču tie skaidri norāda uz nodomu. Tātad, kaut gan Tiesa preambulu neizmanto, lai tieši pamatotu spriedumu, tā joprojām bieži tiek izmantota par palīglīdzekli sekundāro tiesību aktu materiālo normu interpretēšanā (32).

30

31

32

| (2-14) | Vajadzība veikt konkrētus, saskaņotus un koordinētus preventīvos pasākumus, lai īstenotu prasību stingri aizsargāt IV pielikumā uzskaitītās sugas, ne vienmēr nozīmē, ka valsts līmenī jāveido jaunas struktūras vai atļauju piešķiršanas procedūras. Piemēram, attiecībā uz projektiem, kas var ietekmēt IV pielikumā uzskaitītās sugas, dalībvalstis var jau esošās plānošanas procedūras pielāgot, lai tās atbilstu 12. panta prasībām. Tas nozīmē, ka sugas un tās vairošanās vietu un atpūtas vietu ietekmējuma novērtējumu var iestrādāt dalībvalstī jau pastāvošajos lēmumu pieņemšanas procesos dažādos līmeņos, piemēram, lēmumos par zemes izmantošanas plānošanu vai plānu un projektu ietekmes uz vidi novērtējuma procedūrās.
  Attiecībā uz pastāvīgām darbībām dalībvalstis par 12. panta īstenošanas instrumentiem var izmantot plānošanas procedūras, noteikumus vai paraugprakses kodeksus (kuriem jābūt pietiekami detalizētiem un skaidriem). Tomēr, kā skaidrots 2.3.4. iedaļā, šādas pieejas un instrumenti oficiālu tiesisko aizsardzību papildina, nevis aizstāj. |
| --- | --- |

(2-14)

Vajadzība veikt konkrētus, saskaņotus un koordinētus preventīvos pasākumus, lai īstenotu prasību stingri aizsargāt IV pielikumā uzskaitītās sugas, ne vienmēr nozīmē, ka valsts līmenī jāveido jaunas struktūras vai atļauju piešķiršanas procedūras. Piemēram, attiecībā uz projektiem, kas var ietekmēt IV pielikumā uzskaitītās sugas, dalībvalstis var jau esošās plānošanas procedūras pielāgot, lai tās atbilstu 12. panta prasībām. Tas nozīmē, ka sugas un tās vairošanās vietu un atpūtas vietu ietekmējuma novērtējumu var iestrādāt dalībvalstī jau pastāvošajos lēmumu pieņemšanas procesos dažādos līmeņos, piemēram, lēmumos par zemes izmantošanas plānošanu vai plānu un projektu ietekmes uz vidi novērtējuma procedūrās.

Attiecībā uz pastāvīgām darbībām dalībvalstis par 12. panta īstenošanas instrumentiem var izmantot plānošanas procedūras, noteikumus vai paraugprakses kodeksus (kuriem jābūt pietiekami detalizētiem un skaidriem). Tomēr, kā skaidrots 2.3.4. iedaļā, šādas pieejas un instrumenti oficiālu tiesisko aizsardzību papildina, nevis aizstāj.

| 2.   Labas prakses piemērs: Francijas vidisko atļauju piešķiršana projektiem, ietekmes novērtējums un stingra sugu aizsardzība

  Kopš 2017. gada Francijas Vides kodeksā (L181-1. pantā) ir paredzēta vidiska atļauja, kas jāpiešķir projektiem, kuri ietekmē vidi (nomenklatūrā norādīti attiecīgie projektu veidi). Minētās atļaujas mērķis ir nodrošināt, ka projekti atbilst relevantajiem noteikumiem par vidi (ūdens, vides riski, biodaudzveidība, ainava utt.), citastarp Dzīvotņu direktīvā paredzētajiem noteikumiem par sugu stingru aizsardzību.
  Šajā sakarā ir jāveic ietekmes novērtējums, kas pamatojas uz ekoloģiskiem pētījumiem un var palīdzēt noteikt pasākumus, kuri vajadzīgi, lai nepieļautu un samazinātu ietekmi uz aizsargājamajām sugām. Sākotnējais mērķis ir ievērot aizliegumus, kas attiecas uz aizsargājamajām sugām. Ja tas nav iespējams un tāpēc ir vajadzīga atkāpe no stingrā aizsardzības režīma, jāveic padziļināts pētījums, lai uzskatāmi parādītu, ka atkāpes piešķiršanas nosacījumi ir izpildīti. Lietu izvērtē Nacionālā Dabas aizsardzības padome. Vidisko atļauju var piešķirt tikai tad, ja projekts pilnībā atbilst visiem relevantajiem noteikumiem par vidi.
  Pēc atļaujas piešķiršanas tiek veiktas projekta pārbaudes uz vietas un administratīvās kontroles, kurās pārliecinās, vai atļaujas noteikumi tiek ievēroti. |
| --- |

2.   Labas prakses piemērs: Francijas vidisko atļauju piešķiršana projektiem, ietekmes novērtējums un stingra sugu aizsardzība

2.

Labas prakses piemērs: Francijas vidisko atļauju piešķiršana projektiem, ietekmes novērtējums un stingra sugu aizsardzība

Kopš 2017. gada Francijas Vides kodeksā (L181-1. pantā) ir paredzēta vidiska atļauja, kas jāpiešķir projektiem, kuri ietekmē vidi (nomenklatūrā norādīti attiecīgie projektu veidi). Minētās atļaujas mērķis ir nodrošināt, ka projekti atbilst relevantajiem noteikumiem par vidi (ūdens, vides riski, biodaudzveidība, ainava utt.), citastarp Dzīvotņu direktīvā paredzētajiem noteikumiem par sugu stingru aizsardzību.

Šajā sakarā ir jāveic ietekmes novērtējums, kas pamatojas uz ekoloģiskiem pētījumiem un var palīdzēt noteikt pasākumus, kuri vajadzīgi, lai nepieļautu un samazinātu ietekmi uz aizsargājamajām sugām. Sākotnējais mērķis ir ievērot aizliegumus, kas attiecas uz aizsargājamajām sugām. Ja tas nav iespējams un tāpēc ir vajadzīga atkāpe no stingrā aizsardzības režīma, jāveic padziļināts pētījums, lai uzskatāmi parādītu, ka atkāpes piešķiršanas nosacījumi ir izpildīti. Lietu izvērtē Nacionālā Dabas aizsardzības padome. Vidisko atļauju var piešķirt tikai tad, ja projekts pilnībā atbilst visiem relevantajiem noteikumiem par vidi.

Pēc atļaujas piešķiršanas tiek veiktas projekta pārbaudes uz vietas un administratīvās kontroles, kurās pārliecinās, vai atļaujas noteikumi tiek ievēroti.

2.2.2.   Labvēlīga saglabāšanās stāvokļa nodrošināšanas pasākumi

Labvēlīga saglabāšanās stāvokļa nodrošināšanas pasākumi

| Stingras aizsardzības pasākumiem, kas pieņemti saskaņā ar 12. pantu, jāpalīdz sasniegt direktīvas galveno mērķi, proti, uzturēt vai atjaunot labvēlīgu saglabāšanās stāvokli. |
| --- |

Stingras aizsardzības pasākumiem, kas pieņemti saskaņā ar 12. pantu, jāpalīdz sasniegt direktīvas galveno mērķi, proti, uzturēt vai atjaunot labvēlīgu saglabāšanās stāvokli.

Stingras aizsardzības pasākumiem, kas pieņemti saskaņā ar 12. pantu, jāpalīdz sasniegt direktīvas galveno mērķi, proti, uzturēt vai atjaunot labvēlīgu saglabāšanās stāvokli.

| (2-15) | Interpretējot 12. pantu, jāņem vērā Dzīvotņu direktīvas 2. pantā noteiktais mērķis, kas uz visos pielikumos uzskaitītajām dzīvotnēm un sugām attiecas vienādi. Tātad stingras aizsardzības pasākumiem, kas pieņemti saskaņā ar 12. pantu, būtu jānodrošina vai jāveicina IV pielikumā minēto Kopienā nozīmīgo sugu labvēlīga saglabāšanās stāvokļa uzturēšana vai atjaunošana. |
| --- | --- |

(2-15)

Interpretējot 12. pantu, jāņem vērā Dzīvotņu direktīvas 2. pantā noteiktais mērķis, kas uz visos pielikumos uzskaitītajām dzīvotnēm un sugām attiecas vienādi. Tātad stingras aizsardzības pasākumiem, kas pieņemti saskaņā ar 12. pantu, būtu jānodrošina vai jāveicina IV pielikumā minēto Kopienā nozīmīgo sugu labvēlīga saglabāšanās stāvokļa uzturēšana vai atjaunošana

| (2-16) | Turklāt 12. pants jāinterpretē, ņemot vērā 1. panta i) punktu, kurā definēts labvēlīgs sugas aizsardzības statuss [saglabāšanās stāvoklis]. Tas nozīmē, ka par veicamajiem pasākumiem jālemj, pamatojoties uz katras situācijas īpašajiem apstākļiem un ņemot vērā katras sugas specifiku. Piemēram, tādu sugas raksturlielumu kā saglabāšanās stāvoklis dēļ var būt vajadzīgi specifiskāki vai intensīvāki aizsardzības pasākumi.

  Cricetus cricetus lietā (C-383/09, 37. un 25. punkts) Tiesa noteica, ka īstenotie pasākumi “nav pietiekami, lai ļautu faktiski novērst Eiropas kāmja vairošanās un atpūtas vietu noplicināšanu vai iznīcināšanu”. Tiesa uzskatīja: “lai gan ir [Eiropas kāmja] atjaunošanas plānā (2007–2011) noteiktā pasākumu piemērošana un attiecīgo pušu saistības attiecībā uz sugas aizsardzību, šobrīd iegūtie bioloģiskie rezultāti nav pietiekami šīs sugas aizsardzībai Francijā”. Tādēļ “obligāti ir nepārprotami un ātri jāuzlabo apstākļi par labu Eiropas kāmim, lai īsā termiņā iegūtu bioloģiskos rezultātus, kas apliecinātu sugas atjaunošanos”. Tas nozīmē, ka stingras aizsardzības sistēma ir jāpielāgo sugas vajadzībām un saglabāšanās stāvoklim. |
| --- | --- |

(2-16)

Turklāt 12. pants jāinterpretē, ņemot vērā 1. panta i) punktu, kurā definēts labvēlīgs sugas aizsardzības statuss [saglabāšanās stāvoklis]. Tas nozīmē, ka par veicamajiem pasākumiem jālemj, pamatojoties uz katras situācijas īpašajiem apstākļiem un ņemot vērā katras sugas specifiku. Piemēram, tādu sugas raksturlielumu kā saglabāšanās stāvoklis dēļ var būt vajadzīgi specifiskāki vai intensīvāki aizsardzības pasākumi.

Cricetus cricetus lietā (C-383/09, 37. un 25. punkts) Tiesa noteica, ka īstenotie pasākumi “nav pietiekami, lai ļautu faktiski novērst Eiropas kāmja vairošanās un atpūtas vietu noplicināšanu vai iznīcināšanu”. Tiesa uzskatīja: “lai gan ir [Eiropas kāmja] atjaunošanas plānā (2007–2011) noteiktā pasākumu piemērošana un attiecīgo pušu saistības attiecībā uz sugas aizsardzību, šobrīd iegūtie bioloģiskie rezultāti nav pietiekami šīs sugas aizsardzībai Francijā”. Tādēļ “obligāti ir nepārprotami un ātri jāuzlabo apstākļi par labu Eiropas kāmim, lai īsā termiņā iegūtu bioloģiskos rezultātus, kas apliecinātu sugas atjaunošanos”. Tas nozīmē, ka stingras aizsardzības sistēma ir jāpielāgo sugas vajadzībām un saglabāšanās stāvoklim.

Cricetus cricetus

| 3.   Tālāki norādījumi: ES rīcības plāni, kas izstrādāti atsevišķām sugām

  Kopš 2008. gada Eiropas Komisija ir atbalstījusi vairāku ES rīcības plānu izstrādi attiecībā uz atsevišķām sugām, kas uzskaitītas Dzīvotņu direktīvā. Plānus iecerēts izmantot par instrumentu, lai noteiktu un prioritāri sarindotu pasākumus, ar kuriem atjauno šo sugu populācijas visā to areālā ES. Tajos sniegta informācija par katras sugas stāvokli, ekoloģiju, apdraudējumiem un pašreizējiem saglabāšanas pasākumiem, kā arī uzskaitītas galvenās darbības, kas jāveic, lai uzlabotu to saglabāšanās stāvokli ES dalībvalstīs un izpildītu citu relevantu ES tiesību aktu prasības. Katrs plāns ir tapis plašā apspriešanās procesā ar atsevišķiem ES ekspertiem.






  — | Rīcības plāns par olnēsātājkrupja saglabāšanu ES |
| --- | --- |

3.   Tālāki norādījumi: ES rīcības plāni, kas izstrādāti atsevišķām sugām

3.

Tālāki norādījumi: ES rīcības plāni, kas izstrādāti atsevišķām sugām

Kopš 2008. gada Eiropas Komisija ir atbalstījusi vairāku ES rīcības plānu izstrādi attiecībā uz atsevišķām sugām, kas uzskaitītas Dzīvotņu direktīvā. Plānus iecerēts izmantot par instrumentu, lai noteiktu un prioritāri sarindotu pasākumus, ar kuriem atjauno šo sugu populācijas visā to areālā ES. Tajos sniegta informācija par katras sugas stāvokli, ekoloģiju, apdraudējumiem un pašreizējiem saglabāšanas pasākumiem, kā arī uzskaitītas galvenās darbības, kas jāveic, lai uzlabotu to saglabāšanās stāvokli ES dalībvalstīs un izpildītu citu relevantu ES tiesību aktu prasības. Katrs plāns ir tapis plašā apspriešanās procesā ar atsevišķiem ES ekspertiem.

—

Rīcības plāns par olnēsātājkrupja saglabāšanu ES

| — | Rīcības plāns par zaigojošā dzelteņa saglabāšanu ES |
| --- | --- |

—

Rīcības plāns par zaigojošā dzelteņa saglabāšanu ES

| — | Rīcības plāns par Eiropas suslika saglabāšanu ES |
| --- | --- |

—

Rīcības plāns par Eiropas suslika saglabāšanu ES

| — | ES rīcības plāns par visu sikspārņu sugu saglabāšanu Eiropas Savienībā (2018–2024) |
| --- | --- |

—

ES rīcības plāns par visu sikspārņu sugu saglabāšanu Eiropas Savienībā (2018–2024)

| — | Viseiropas rīcības plāns attiecībā uz storēm |
| --- | --- |

—

Viseiropas rīcības plāns attiecībā uz storēm

Šie plāni iecerēti, lai palīdzētu dalībvalstīm saglabāt šīs sugas, kaut gan tie nav juridiski saistoši dokumenti un neprasa dalībvalstu lielāku iesaistīšanos nekā direktīvā noteiktās juridiskās saistības.

Sagatavotie rīcības plāni pieejami: http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/action_plans/index_en.htm

| 4.   Labā prakse: Kantabrijas lāča saglabāšana Spānijā

  Spānijā ir trīs lieli plēsēji: Ibērijas lūsis (Lynx pardinus), brūnais lācis (Ursus arctos) un vilks (Canis lupus). Pēdējās divas sugas gadsimtu gaitā Spānijā – tāpat kā citās Eiropas valstīs – ir tikušas vajātas.
  20. gadsimta vidū lāča populāciju Kantabrijas kalnos veidoja tikai 60–70 īpatņi, kas bija sadalījušies divās subpopulācijās. Pirenejos bija vēl viena neliela populācija ar 20–30 īpatņiem. Spānijas Kantabrijas lāča saglabāšanas stratēģija tika pieņemta 1999. gadā un atjaunināta 2019. gadā. Stratēģija attiecībā uz lāča populācijām Pirenejos (reintroducēts Francijas Pirenejos, un daži īpatņi izlaisti arī Spānijas pusē) tika apstiprināta 2007. gadā. Cita starpā šīs stratēģijas ietver pasākumus, ar kuriem īsteno Dzīvotņu direktīvas 12. pantu.
  1992. gadā tika apstiprināts pirmais LIFE projekts, kas paredzēja abu Kantabrijas kalnu grēdas subpopulāciju atjaunošanu. Kopš tā laika visā izplatības apgabalā Pireneju pussalas ziemeļos ir īstenoti 26 projekti, kas tieši vai netieši saistīti ar lāčiem. Šie projekti vairumā gadījumu īstenoti Kantabrijas kalnos un Galisijā, bet daži Pirenejos. To mērķi bija uzlabot dzīvotni, apturēt malumedniecību, izpratnes veicināšanas ceļā panākt vietējo iedzīvotāju un aktoru atbalstu un iesaisti, uzlabot abu populāciju savienotību, cīnīties pret indēšanu un veicināt populāciju paplašināšanos.
  Pateicoties valsts valdības, reģionālo valdību un NVO atbalstam, Kantabrijas kalnos īstenotie projekti ir guvuši ievērojamus panākumus. Ir uzlabojusies arī iedzīvotāju attieksme pret lāčiem, un malumedniecība ir teju pilnībā izzudusi. Tiek lēsts, ka pašreizējo populāciju veido 270–310 lāču (33), kuru skaits pieaug. |
| --- |

4.   Labā prakse: Kantabrijas lāča saglabāšana Spānijā

4.

Labā prakse: Kantabrijas lāča saglabāšana Spānijā

Spānijā ir trīs lieli plēsēji: Ibērijas lūsis (Lynx pardinus), brūnais lācis (Ursus arctos) un vilks (Canis lupus). Pēdējās divas sugas gadsimtu gaitā Spānijā – tāpat kā citās Eiropas valstīs – ir tikušas vajātas.

Lynx pardinus

Ursus arctos

Canis lupus

20. gadsimta vidū lāča populāciju Kantabrijas kalnos veidoja tikai 60–70 īpatņi, kas bija sadalījušies divās subpopulācijās. Pirenejos bija vēl viena neliela populācija ar 20–30 īpatņiem. Spānijas Kantabrijas lāča saglabāšanas stratēģija tika pieņemta 1999. gadā un atjaunināta 2019. gadā. Stratēģija attiecībā uz lāča populācijām Pirenejos (reintroducēts Francijas Pirenejos, un daži īpatņi izlaisti arī Spānijas pusē) tika apstiprināta 2007. gadā. Cita starpā šīs stratēģijas ietver pasākumus, ar kuriem īsteno Dzīvotņu direktīvas 12. pantu.

1992. gadā tika apstiprināts pirmais LIFE projekts, kas paredzēja abu Kantabrijas kalnu grēdas subpopulāciju atjaunošanu. Kopš tā laika visā izplatības apgabalā Pireneju pussalas ziemeļos ir īstenoti 26 projekti, kas tieši vai netieši saistīti ar lāčiem. Šie projekti vairumā gadījumu īstenoti Kantabrijas kalnos un Galisijā, bet daži Pirenejos. To mērķi bija uzlabot dzīvotni, apturēt malumedniecību, izpratnes veicināšanas ceļā panākt vietējo iedzīvotāju un aktoru atbalstu un iesaisti, uzlabot abu populāciju savienotību, cīnīties pret indēšanu un veicināt populāciju paplašināšanos.

LIFE

Pateicoties valsts valdības, reģionālo valdību un NVO atbalstam, Kantabrijas kalnos īstenotie projekti ir guvuši ievērojamus panākumus. Ir uzlabojusies arī iedzīvotāju attieksme pret lāčiem, un malumedniecība ir teju pilnībā izzudusi. Tiek lēsts, ka pašreizējo populāciju veido 270–310 lāču (33), kuru skaits pieaug.

33

2.2.3.   Pasākumi, kas veicami 12. pantā aprakstītajās situācijās

Pasākumi, kas veicami 12. pantā aprakstītajās situācijās

| Saskaņā ar 12. pantu veicamo pasākumu robežas nosaka tajā paredzēto aizliegumu un citu pienākumu saturs. Tas var ietvert tādu preventīvu pasākumu pieņemšanu un īstenošanu, kas prognozē un novērš apdraudējumus un riskus, ar kuriem suga varētu saskarties. |
| --- |

Saskaņā ar 12. pantu veicamo pasākumu robežas nosaka tajā paredzēto aizliegumu un citu pienākumu saturs. Tas var ietvert tādu preventīvu pasākumu pieņemšanu un īstenošanu, kas prognozē un novērš apdraudējumus un riskus, ar kuriem suga varētu saskarties.

Saskaņā ar 12. pantu veicamo pasākumu robežas nosaka tajā paredzēto aizliegumu un citu pienākumu saturs. Tas var ietvert tādu preventīvu pasākumu pieņemšanu un īstenošanu, kas prognozē un novērš apdraudējumus un riskus, ar kuriem suga varētu saskarties.

| (2-17) | To pasākumu darbības jomu un veidu, kas veicami, lai izveidotu stingras aizsardzības sistēmu, ierobežo aizliegumu un citu pienākumu saraksts 12. pantā (sk. arī šā dokumenta 2.3. iedaļu). Tātad veiktajiem pasākumiem ir jāattiecas uz darbībām, kas apdraud pašu sugu (12. panta 1. punkta a)–c) apakšpunkts, 12. panta 2. punkts, 12. panta 3. punkts un 12. panta 4. punkts) vai noteiktus tās dzīvotņu elementus (12. panta 1. punkta d) apakšpunkts). 12. panta 1. punkts nedz pats par sevi, nedz saistībā ar 2. pantu neuzliek dalībvalstīm pienākumu veikt proaktīvus dzīvotņu pārvaldības pasākumus (34); tajā prasīts tikai veikt pasākumus, lai faktiski aizliegtu visas 12. panta 1. punktā uzskaitītās darbības. Turklāt saskaņā ar 12. panta 4. punktu “dalībvalstis veic turpmāku izpēti vai piemēro aizsardzības pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu to, ka nejaušas sagūstīšanas un nonāvēšanas gadījumiem nav būtiska negatīva ietekme uz attiecīgajām sugām”. |
| --- | --- |

(2-17)

To pasākumu darbības jomu un veidu, kas veicami, lai izveidotu stingras aizsardzības sistēmu, ierobežo aizliegumu un citu pienākumu saraksts 12. pantā (sk. arī šā dokumenta 2.3. iedaļu). Tātad veiktajiem pasākumiem ir jāattiecas uz darbībām, kas apdraud pašu sugu (12. panta 1. punkta a)–c) apakšpunkts, 12. panta 2. punkts, 12. panta 3. punkts un 12. panta 4. punkts) vai noteiktus tās dzīvotņu elementus (12. panta 1. punkta d) apakšpunkts). 12. panta 1. punkts nedz pats par sevi, nedz saistībā ar 2. pantu neuzliek dalībvalstīm pienākumu veikt proaktīvus dzīvotņu pārvaldības pasākumus (34

| (2-18) | Dažādām IV pielikumā uzskaitītajām sugām un atšķirīgām situācijām var būt nepieciešami dažādi pasākumu veidi. Tie var atšķirties atkarībā no sugas specifiskajām ekoloģiskajām prasībām un konkrētām problēmām un apdraudējumiem, ar ko sugas vai sugu grupas saskaras. Noteikt pasākumus, kas vajadzīgi, lai faktiski īstenotu 12. panta 1. punktā noteiktos aizliegumus un nodrošinātu stingru sugas aizsardzību, ir valsts iestāžu pienākums. |
| --- | --- |

(2-18)

Dažādām IV pielikumā uzskaitītajām sugām un atšķirīgām situācijām var būt nepieciešami dažādi pasākumu veidi. Tie var atšķirties atkarībā no sugas specifiskajām ekoloģiskajām prasībām un konkrētām problēmām un apdraudējumiem, ar ko sugas vai sugu grupas saskaras. Noteikt pasākumus, kas vajadzīgi, lai faktiski īstenotu 12. panta 1. punktā noteiktos aizliegumus un nodrošinātu stingru sugas aizsardzību, ir valsts iestāžu pienākums.

| (2-19) | Tātad dalībvalstīm ir pienākums gan tiesību aktos ieviest aizliegumu (saskaņā ar 12. panta 1. punktu), gan šo aizliegumu rezultatīvi īstenot un panākt tā izpildi, un tam var būt vajadzīgi arī preventīvi pasākumi (piemēram, jāuzlabo informētība par spēkā esošajiem aizliegumiem, jāveic monitorings u. c.). No 12. panta un 1. panta i) punkta formulējuma, kā arī no mērķa “saglabāt” jeb uzturēt labvēlīgu saglabāšanās stāvokli skaidri izriet, ka 12. pantā noteiktie pienākumi dalībvalstīm ir saistoši, vēl pirms sugas īpatņu skaita samazinājums ir apstiprināts vai risks, ka aizsargājamā suga izzudīs, ir kļuvis reāls (35). Pat ja sugas saglabāšanās stāvoklis ir labvēlīgs un paredzams, ka tāds tas būs arī pārredzamā nākotnē, dalībvalstīm jāveic arī preventīvi pasākumi, lai sugu aizsargātu no 12. pantā uzskaitītajām darbībām.
  EST ir precizējusi: “Dzīvotņu direktīvas 12. panta 1. punkta a)–c) apakšpunktā paredzētais aizsardzības režīms nav pakļauts nosacījumam par to, ka konkrētajai darbībai jārada risks, ka tiks apdraudēts sugas aizsardzības statuss [saglabāšanās stāvoklis]” (36), un “šīs tiesību normas sniegto aizsardzību nebeidz piemērot sugām, kuru aizsardzības statuss [saglabāšanās stāvoklis] ir kļuvis labvēlīgs” (37). Turklāt, “tā kā šīs direktīvas 12. panta 1. punkta d) apakšpunktā paredzētā aizsardzības režīma īstenošana nav atkarīga no attiecīgās sugas īpatņu skaita, tā nevar būt atkarīga (..) no riska, ka šīs sugas aizsardzības statuss [saglabāšanās stāvoklis] draudētu pasliktināties” (38). |
| --- | --- |

(2-19)

Tātad dalībvalstīm ir pienākums gan tiesību aktos ieviest aizliegumu (saskaņā ar 12. panta 1. punktu), gan šo aizliegumu rezultatīvi īstenot un panākt tā izpildi, un tam var būt vajadzīgi arī preventīvi pasākumi (piemēram, jāuzlabo informētība par spēkā esošajiem aizliegumiem, jāveic monitorings u. c.). No 12. panta un 1. panta i) punkta formulējuma, kā arī no mērķa “saglabāt” jeb uzturēt labvēlīgu saglabāšanās stāvokli skaidri izriet, ka 12. pantā noteiktie pienākumi dalībvalstīm ir saistoši, vēl pirms sugas īpatņu skaita samazinājums ir apstiprināts vai risks, ka aizsargājamā suga izzudīs, ir kļuvis reāls (35

dalībvalstīm jāveic arī preventīvi

EST ir precizējusi: “Dzīvotņu direktīvas 12. panta 1. punkta a)–c) apakšpunktā paredzētais aizsardzības režīms nav pakļauts nosacījumam par to, ka konkrētajai darbībai jārada risks, ka tiks apdraudēts sugas aizsardzības statuss [saglabāšanās stāvoklis]” (36), un “šīs tiesību normas sniegto aizsardzību nebeidz piemērot sugām, kuru aizsardzības statuss [saglabāšanās stāvoklis] ir kļuvis labvēlīgs” (37). Turklāt, “tā kā šīs direktīvas 12. panta 1. punkta d) apakšpunktā paredzētā aizsardzības režīma īstenošana nav atkarīga no attiecīgās sugas īpatņu skaita, tā nevar būt atkarīga (..) no riska, ka šīs sugas aizsardzības statuss [saglabāšanās stāvoklis] draudētu pasliktināties” (38).

36

37

38

| (2-20) | Šo viedokli apstiprina lietas C-103/00, C-518/04, C-183/05 un C-383/09, kurās Tiesa uzsvērusi, cik svarīgs ir veikto pasākumu preventīvais raksturs (39). Tiesa ir noraidījusi Grieķijas valdības argumentu, ka tādēļ, lai uzskatāmi parādītu Caretta caretta stingras aizsardzības neesību, ir jāpierāda ligzdu skaita samazināšanās. Tiesa uzskata, ka “tas, ka nešķiet, ka šīs sugas ligzdu skaits pēdējo 15 gadu laikā ir samazinājies, pats par sevi nav iemesls apšaubīt šo konstatējumu”, proti, stingras Caretta caretta aizsardzības sistēmas neesību.
  Tiesa ir nospriedusi, ka, transponējot 12. pantu, dalībvalstīm ir ne tikai jāpieņem visaptverošs tiesiskais regulējums, bet arī jāievieš praktiski un konkrēti aizsardzības pasākumi šajā sakarā un ka stingras aizsardzības sistēmas priekšnoteikums ir saskaņotu un koordinētu preventīvu pasākumu pieņemšana (40). Tātad šādai stingras aizsardzības sistēmai ir jāļauj faktiski novērst Dzīvotņu direktīvas IV pielikuma a) punktā uzskaitīto dzīvnieku sugu vairošanās vietu vai atpūtas vietu noplicināšanu vai iznīcināšanu (šajā sakarā sk. Tiesas spriedumu lietā C-103/00 Komisija/Grieķija, Tiesas judikatūras krājums (2002), I-1147, 39. punkts). |
| --- | --- |

(2-20)

Šo viedokli apstiprina lietas C-103/00, C-518/04, C-183/05 un C-383/09, kurās Tiesa uzsvērusi, cik svarīgs ir veikto pasākumu preventīvais raksturs (39

Caretta caretta

Caretta caretta

Tiesa ir nospriedusi, ka, transponējot 12. pantu, dalībvalstīm ir ne tikai jāpieņem visaptverošs tiesiskais regulējums, bet arī jāievieš praktiski un konkrēti aizsardzības pasākumi šajā sakarā un ka stingras aizsardzības sistēmas priekšnoteikums ir saskaņotu un koordinētu preventīvu pasākumu pieņemšana (40). Tātad šādai stingras aizsardzības sistēmai ir jāļauj faktiski novērst Dzīvotņu direktīvas IV pielikuma a) punktā uzskaitīto dzīvnieku sugu vairošanās vietu vai atpūtas vietu noplicināšanu vai iznīcināšanu (šajā sakarā sk. Tiesas spriedumu lietā C-103/00 Komisija/Grieķija, Tiesas judikatūras krājums (2002), I-1147, 39. punkts).

40

| (2-21) | Šādu pieeju pamato arī LESD 191. pants, saskaņā ar kuru “Savienības politika attiecībā uz vidi tiecas panākt augsta līmeņa aizsardzību”, un tā balstās uz piesardzības principu un preventīvas rīcības principu. Preventīvi pasākumi paredz un novērš apdraudējumus un riskus, ar kuriem suga varētu saskarties. Tātad attiecībā uz dažām sugām preventīviem pasākumiem vajadzētu būt daļai no stingras aizsardzības sistēmas izveidošanai “nepieciešamajiem pasākumiem”. |
| --- | --- |

(2-21)

Šādu pieeju pamato arī LESD 191. pants, saskaņā ar kuru “Savienības politika attiecībā uz vidi tiecas panākt augsta līmeņa aizsardzību”, un tā balstās uz piesardzības principu un preventīvas rīcības principu. Preventīvi pasākumi paredz un novērš apdraudējumus un riskus, ar kuriem suga varētu saskarties. Tātad attiecībā uz dažām sugām preventīviem pasākumiem vajadzētu būt daļai no stingras aizsardzības sistēmas izveidošanai “nepieciešamajiem pasākumiem”.

| 5.   Tālāki norādījumi: preventīvi pasākumi, kas atbalsta 12. pantā noteikto aizliegumu rezultatīvu īstenošanu uz vietas (piemēri)







  — | Informatīvas kampaņas, kuru uzdevums ir palielināt plašas sabiedrības vai mērķauditorijas (piemēram, zemes īpašnieku) informētību par konkrētas sugas un tās atrašanās vietas, kā arī tās vairošanās vietu un atpūtas vietu aizsardzības prasībām. |
| --- | --- |

5.   Tālāki norādījumi: preventīvi pasākumi, kas atbalsta 12. pantā noteikto aizliegumu rezultatīvu īstenošanu uz vietas (piemēri)

5.

Tālāki norādījumi: preventīvi pasākumi, kas atbalsta 12. pantā noteikto aizliegumu rezultatīvu īstenošanu uz vietas (piemēri)

—

Informatīvas kampaņas, kuru uzdevums ir palielināt plašas sabiedrības vai mērķauditorijas (piemēram, zemes īpašnieku) informētību par konkrētas sugas un tās atrašanās vietas, kā arī tās vairošanās vietu un atpūtas vietu aizsardzības prasībām.

| — | Darbības, kuras nodrošina, ka sugas aizsardzības apsvērumi tiek ņemti vērā attiecīgajās saimnieciskajās darbībās (piemēram, lauksaimniecībā, mežsaimniecībā vai zivsaimniecībā), kas var ietekmēt IV pielikumā minētās sugas, un kuru mērķis ir nepieļaut dažu zemes vai jūras izmantojuma prakšu nelabvēlīgo ietekmi. To vidū jāmin apmācība, rīcības kodeksi, vadlīnijas, mežsaimniecības vai lauksaimniecības plānu vai zivsaimniecības prakses pielāgošana un paraugprakse vai administratīvās procedūras. |
| --- | --- |

—

Darbības, kuras nodrošina, ka sugas aizsardzības apsvērumi tiek ņemti vērā attiecīgajās saimnieciskajās darbībās (piemēram, lauksaimniecībā, mežsaimniecībā vai zivsaimniecībā), kas var ietekmēt IV pielikumā minētās sugas, un kuru mērķis ir nepieļaut dažu zemes vai jūras izmantojuma prakšu nelabvēlīgo ietekmi. To vidū jāmin apmācība, rīcības kodeksi, vadlīnijas, mežsaimniecības vai lauksaimniecības plānu vai zivsaimniecības prakses pielāgošana un paraugprakse vai administratīvās procedūras.

| — | Iespējamu traucējumu aktīva novēršana (piemēram, piekļuve sikspārņu alām jutīgu periodu laikā tiek ierobežota, lai nepieļautu traucējumus vai vandālismu, lauksaimniecības, mežsaimniecības vai zvejas prakse tiek pārveidota vai ierobežota). |
| --- | --- |

—

Iespējamu traucējumu aktīva novēršana (piemēram, piekļuve sikspārņu alām jutīgu periodu laikā tiek ierobežota, lai nepieļautu traucējumus vai vandālismu, lauksaimniecības, mežsaimniecības vai zvejas prakse tiek pārveidota vai ierobežota).

| — | Tādu īpaši kaitējošu darbību identificēšana, uz kurām jāattiecina īpašas atļaujas vai vietēja mēroga kontrole. |
| --- | --- |

—

Tādu īpaši kaitējošu darbību identificēšana, uz kurām jāattiecina īpašas atļaujas vai vietēja mēroga kontrole.

| — | Tādu potenciāli kaitējošu darbību identificēšana, uz kurām jāattiecina monitorings. |
| --- | --- |

—

Tādu potenciāli kaitējošu darbību identificēšana, uz kurām jāattiecina monitorings.

| — | Prasības novērtēt projektu un plānu ietekmi uz IV pielikumā minētajām sugām un to vairošanās vietām un atpūtas vietām integrēšana ietekmes uz vidi novērtējuma un stratēģiskā vides novērtējuma procedūrās. |
| --- | --- |

—

Prasības novērtēt projektu un plānu ietekmi uz IV pielikumā minētajām sugām un to vairošanās vietām un atpūtas vietām integrēšana ietekmes uz vidi novērtējuma un stratēģiskā vides novērtējuma procedūrās.

| — | Inspekciju un mežsargu izmantošana uzraudzības nolūkā. |
| --- | --- |

—

Inspekciju un mežsargu izmantošana uzraudzības nolūkā.

| — | Nacionālie saglabāšanas plāni, kuros var sīki izklāstīt iepriekš minētos pasākumus un sniegt vietējām/reģionālām iestādēm, skartajām interešu grupām u. c. domātus praktiskus norādījumus par šo noteikumu rezultatīvu īstenošanu attiecībā uz konkrētu sugu. |
| --- | --- |

—

Nacionālie saglabāšanas plāni, kuros var sīki izklāstīt iepriekš minētos pasākumus un sniegt vietējām/reģionālām iestādēm, skartajām interešu grupām u. c. domātus praktiskus norādījumus par šo noteikumu rezultatīvu īstenošanu attiecībā uz konkrētu sugu.

| 6.   Labas prakses piemērs: nacionālais plāns par plēsoņdelfīna saglabāšanu Spānijā

  Spānija 2017. gadā pieņēma plānu par plēsoņdelfīna (Orcinus orca) saglabāšanu Gibraltāra šaurumā un Kadisas līcī – divās vietās, kurās šī suga sastopama Spānijas ūdeņos. Tas ir pirmais Spānijā apstiprinātais jūras sugas saglabāšanas plāns. Spānijas apdraudēto sugu katalogā (CEEA) plēsoņdelfīna populācija Gibraltāra šaurumā un Kadisas līcī raksturota kā “dilstoša”, bet jaunākajā ziņojumā, kas sniegts saskaņā ar 17. pantu, Spānija tās stāvokli novērtējusi kā labvēlīgu. Šajā plānā paredzētas darbības, kuru mērķis ir samazināt plēsoņdelfīna apdraudējumu šajā apgabalā, lai garantētu tā labvēlīgu saglabāšanās stāvokli.
  Galvenie apdraudējumi ir barības sugu izsīkšana pārzvejas rezultātā, mijiedarbība ar kuģiem un akustiskais un ķīmiskais piesārņojums. Tāpēc plānā iekļauti tādi pasākumi kā aizliegums noteiktās zonās veikt naftas un gāzes izpēti ar seismiskiem apsekojumiem, noteikumi par vaļu vērošanu, zvejas piepūles samazināšana, lai plēsoņdelfīna populācijai nodrošinātu pietiekamus barības resursus, piesārņojuma samazināšana šajā apgabalā un populācijas monitorings.
  Ir pieņemti arī citi tiesību akti par vaļveidīgo aizsardzību. Karaļa Dekrētā 1727/2007 ir noteikti vaļveidīgo aizsardzības pasākumi, kas cita starpā attiecas uz vaļu vērošanu. Karaļa Dekrētā 699/2018 vaļveidīgo migrācijas koridors Vidusjūrā ir noteikts par aizsargājamo jūras teritoriju. Minētajā dekrētā ir apstiprināts arī preventīvs aizsardzības režīms un ierosināts migrācijas koridoru iekļaut īpaši aizsargājamo Vidusjūras reģiona teritoriju sarakstā Barselonas konvencijas satvarā.
  Ir arī mērķorientēti projekti, piemēram, projekts LIFE IP INTEMARES, ar ko īsteno vaļveidīgo saglabāšanas pasākumus, piemēram, analizē jūras satiksmi un vaļveidīgo izplatību, lai mazinātu vaļveidīgo mirstību sadursmēs ar kuģiem ūdeņos ap Baleāru salām un Kanāriju salām. Turklāt tiek veiktas darbības, lai kontrolētu atpūtas aktivitātes, kas saistītas ar tuvošanos vaļveidīgajiem, un pasākumi, kas palīdz samazināt troksni jūrā (41). |
| --- |

6.   Labas prakses piemērs: nacionālais plāns par plēsoņdelfīna saglabāšanu Spānijā

6.

Labas prakses piemērs: nacionālais plāns par plēsoņdelfīna saglabāšanu Spānijā

Spānija 2017. gadā pieņēma plānu par plēsoņdelfīna (Orcinus orca) saglabāšanu Gibraltāra šaurumā un Kadisas līcī – divās vietās, kurās šī suga sastopama Spānijas ūdeņos. Tas ir pirmais Spānijā apstiprinātais jūras sugas saglabāšanas plāns. Spānijas apdraudēto sugu katalogā (CEEA) plēsoņdelfīna populācija Gibraltāra šaurumā un Kadisas līcī raksturota kā “dilstoša”, bet jaunākajā ziņojumā, kas sniegts saskaņā ar 17. pantu, Spānija tās stāvokli novērtējusi kā labvēlīgu. Šajā plānā paredzētas darbības, kuru mērķis ir samazināt plēsoņdelfīna apdraudējumu šajā apgabalā, lai garantētu tā labvēlīgu saglabāšanās stāvokli.

Orcinus orca

CEEA

Galvenie apdraudējumi ir barības sugu izsīkšana pārzvejas rezultātā, mijiedarbība ar kuģiem un akustiskais un ķīmiskais piesārņojums. Tāpēc plānā iekļauti tādi pasākumi kā aizliegums noteiktās zonās veikt naftas un gāzes izpēti ar seismiskiem apsekojumiem, noteikumi par vaļu vērošanu, zvejas piepūles samazināšana, lai plēsoņdelfīna populācijai nodrošinātu pietiekamus barības resursus, piesārņojuma samazināšana šajā apgabalā un populācijas monitorings.

Ir pieņemti arī citi tiesību akti par vaļveidīgo aizsardzību. Karaļa Dekrētā 1727/2007 ir noteikti vaļveidīgo aizsardzības pasākumi, kas cita starpā attiecas uz vaļu vērošanu. Karaļa Dekrētā 699/2018 vaļveidīgo migrācijas koridors Vidusjūrā ir noteikts par aizsargājamo jūras teritoriju. Minētajā dekrētā ir apstiprināts arī preventīvs aizsardzības režīms un ierosināts migrācijas koridoru iekļaut īpaši aizsargājamo Vidusjūras reģiona teritoriju sarakstā Barselonas konvencijas satvarā.

Ir arī mērķorientēti projekti, piemēram, projekts LIFE IP INTEMARES, ar ko īsteno vaļveidīgo saglabāšanas pasākumus, piemēram, analizē jūras satiksmi un vaļveidīgo izplatību, lai mazinātu vaļveidīgo mirstību sadursmēs ar kuģiem ūdeņos ap Baleāru salām un Kanāriju salām. Turklāt tiek veiktas darbības, lai kontrolētu atpūtas aktivitātes, kas saistītas ar tuvošanos vaļveidīgajiem, un pasākumi, kas palīdz samazināt troksni jūrā (41).

LIFE IP INTEMARES

41

| 7.   Labas prakses piemērs: sikspārņu alu aizsardzība Rumānijā


  Pădurea Craiului, Bihor un Trascău kalnos Rumānijā ir daudz iespaidīgu, dažāda lieluma pazemes alu. Tajās mājo lielas dažādu saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu aizsargājamu sikspārņu sugu kolonijas. Sikspārņi ir ļoti jutīgi pret jebkāda veida traucējumiem, jo īpaši to gulēšanas laikā un ziemošanas periodā.
  Lai esošās gulēšanas vietas pasargātu no traucējumiem, ko rada tūristi, 2010. gadā tika uzsākts LIFE projekts (42) ar mērķi slēgt ieejas 15 alās, kurās ir nozīmīgas sikspārņu gulēšanas vietas (100 000 sikspārņu Huda lui Papară alā vien). Tas tika realizēts, pie alu ieejām novietojot īpaši konstruētu režģi vai žogu, kas kontrolē cilvēku piekļuvi, bet sikspārņiem ļauj netraucēti iekļūt alā.
  Ekskursijas gida pavadībā uz šīm alām joprojām var rīkot nelielās grupās, taču tām jāievēro rīcības kodekss, lai netraucētu sikspārņus. Pie alu ieejām ir izvietoti arī informācijas stendi ar skaidrojumu, kāpēc alas ir slēgtas un kāda veida sikspārņi tiek aizsargāti. |
| --- |

7.   Labas prakses piemērs: sikspārņu alu aizsardzība Rumānijā

7.

Labas prakses piemērs: sikspārņu alu aizsardzība Rumānijā

Pădurea Craiului, Bihor un Trascău kalnos Rumānijā ir daudz iespaidīgu, dažāda lieluma pazemes alu. Tajās mājo lielas dažādu saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu aizsargājamu sikspārņu sugu kolonijas. Sikspārņi ir ļoti jutīgi pret jebkāda veida traucējumiem, jo īpaši to gulēšanas laikā un ziemošanas periodā.

Pădurea Craiului

Bihor

Trascău

Lai esošās gulēšanas vietas pasargātu no traucējumiem, ko rada tūristi, 2010. gadā tika uzsākts LIFE projekts (42) ar mērķi slēgt ieejas 15 alās, kurās ir nozīmīgas sikspārņu gulēšanas vietas (100 000 sikspārņu Huda lui Papară alā vien). Tas tika realizēts, pie alu ieejām novietojot īpaši konstruētu režģi vai žogu, kas kontrolē cilvēku piekļuvi, bet sikspārņiem ļauj netraucēti iekļūt alā.

LIFE

42

Huda lui Papară

Ekskursijas gida pavadībā uz šīm alām joprojām var rīkot nelielās grupās, taču tām jāievēro rīcības kodekss, lai netraucētu sikspārņus. Pie alu ieejām ir izvietoti arī informācijas stendi ar skaidrojumu, kāpēc alas ir slēgtas un kāda veida sikspārņi tiek aizsargāti.

2.2.4.   Direktīvas 12. panta 1. punkta a)–d) apakšpunkta un 12. panta 4. punkta noteikumu piemērošana pastāvīgām darbībām

Direktīvas 12. panta 1. punkta a)–d) apakšpunkta un 12. panta 4. punkta noteikumu piemērošana pastāvīgām darbībām

| Attiecībā uz pastāvīgām darbībām, piemēram, lauksaimniecību, mežsaimniecību vai zivsaimniecību, uzdevums ir 12. pantā paredzētos sugu aizsardzības noteikumus piemērot tā, lai konflikti vispār nerastos. Ar tādiem rīkiem kā plānošanas instrumenti, rīcības kodeksi un praktiska informācija un norādījumi var apmierināt saglabāšanas vajadzības, vienlaikus ņemot vērā arī ekonomiskās, sociālās un kulturālās prasības. Tomēr šie rīki jāpapildina ar tiesisko regulējumu, kas nodrošina, ka neatbilstības gadījumā regulatīvās iestādes panāk prasību pienācīgu izpildi. Ja pastāvīgu darbību laikā tiek pieļauta atsevišķu īpatņu netīša traucēšana vai nejauša nonāvēšana, jārīkojas saskaņā ar 12. panta 4. punktu. |
| --- |

Attiecībā uz pastāvīgām darbībām, piemēram, lauksaimniecību, mežsaimniecību vai zivsaimniecību, uzdevums ir 12. pantā paredzētos sugu aizsardzības noteikumus piemērot tā, lai konflikti vispār nerastos. Ar tādiem rīkiem kā plānošanas instrumenti, rīcības kodeksi un praktiska informācija un norādījumi var apmierināt saglabāšanas vajadzības, vienlaikus ņemot vērā arī ekonomiskās, sociālās un kulturālās prasības. Tomēr šie rīki jāpapildina ar tiesisko regulējumu, kas nodrošina, ka neatbilstības gadījumā regulatīvās iestādes panāk prasību pienācīgu izpildi. Ja pastāvīgu darbību laikā tiek pieļauta atsevišķu īpatņu netīša traucēšana vai nejauša nonāvēšana, jārīkojas saskaņā ar 12. panta 4. punktu.

Attiecībā uz pastāvīgām darbībām, piemēram, lauksaimniecību, mežsaimniecību vai zivsaimniecību, uzdevums ir 12. pantā paredzētos sugu aizsardzības noteikumus piemērot tā, lai konflikti vispār nerastos. Ar tādiem rīkiem kā plānošanas instrumenti, rīcības kodeksi un praktiska informācija un norādījumi var apmierināt saglabāšanas vajadzības, vienlaikus ņemot vērā arī ekonomiskās, sociālās un kulturālās prasības. Tomēr šie rīki jāpapildina ar tiesisko regulējumu, kas nodrošina, ka neatbilstības gadījumā regulatīvās iestādes panāk prasību pienācīgu izpildi. Ja pastāvīgu darbību laikā tiek pieļauta atsevišķu īpatņu netīša traucēšana vai nejauša nonāvēšana, jārīkojas saskaņā ar 12. panta 4. punktu.

| (2-22) | Lai gan aizsargājošu noteikumu piemērošana var būt skaidri saistīta ar projekta apstiprināšanas procedūrām (piemēram, būvniecības un infrastruktūras projektu gadījumā), to piemērošana atkārtotām un plaši izplatītām darbībām, piemēram, lauksaimniecības, mežsaimniecības vai zivsaimniecības (43) darbībām, var būt sarežģītāks jautājums.
  Tomēr direktīva attiecas arī uz šīm darbībām. EST ir precizējusi, ka Dzīvotņu direktīvas 12. panta 1. punkta a)–c) apakšpunktā noteiktie aizliegumi var attiekties uz tādām darbībām kā mežsaimniecības darbi vai zemes apbūve, kuru mērķis acīmredzami nav sagūstīšana vai nonāvēšana, dzīvnieku sugu traucēšana vai apzināta olu iznīcināšana vai ievākšana savvaļā (44). Pēc analoģijas tas pats attiecas uz Dzīvotņu direktīvas 12. panta 1. punkta d) apakšpunktā noteikto aizliegumu.

  Tātad dalībvalstīm jānodrošina, ka savu pienākumu aizsargāt IV pielikumā minētās sugas tās pilda arī pastāvīgu darbību gadījumā. Tas nenozīmē, ka valsts līmenī jāievieš jaunas struktūras vai atļauju piešķiršanas procedūras. Visticamāk, dalībvalstis jau ir ieviesušas plānošanas procedūras, noteikumus vai paraugprakses kodeksus, ko iespējams pielāgot, lai iekļautu 12. panta noteikumus. Tomēr neatkarīgi no tā, kāda pieeja izvēlēta 12. panta prasību piemērošanai pastāvīgām darbībām (jaunu mehānismu izveide vai esošo mehānismu pielāgošana), dalībvalstīm ir jānodrošina, ka stingrās aizsardzības prasības tiek pienācīgi ievērotas. Tā kā lauksaimniecība, mežsaimniecība un zivsaimniecība šajā ziņā būtiski atšķiras, katra no minētajām jomām tālāk aplūkota atsevišķi. |
| --- | --- |

(2-22)

Lai gan aizsargājošu noteikumu piemērošana var būt skaidri saistīta ar projekta apstiprināšanas procedūrām (piemēram, būvniecības un infrastruktūras projektu gadījumā), to piemērošana atkārtotām un plaši izplatītām darbībām, piemēram, lauksaimniecības, mežsaimniecības vai zivsaimniecības

43

Tomēr direktīva attiecas arī uz šīm darbībām. EST ir precizējusi, ka Dzīvotņu direktīvas 12. panta 1. punkta a)–c) apakšpunktā noteiktie aizliegumi var attiekties uz tādām darbībām kā mežsaimniecības darbi vai zemes apbūve, kuru mērķis acīmredzami nav sagūstīšana vai nonāvēšana, dzīvnieku sugu traucēšana vai apzināta olu iznīcināšana vai ievākšana savvaļā (44). Pēc analoģijas tas pats attiecas uz Dzīvotņu direktīvas 12. panta 1. punkta d) apakšpunktā noteikto aizliegumu.

44

Tātad dalībvalstīm jānodrošina, ka savu pienākumu aizsargāt IV pielikumā minētās sugas tās pilda arī pastāvīgu darbību gadījumā. Tas nenozīmē, ka valsts līmenī jāievieš jaunas struktūras vai atļauju piešķiršanas procedūras. Visticamāk, dalībvalstis jau ir ieviesušas plānošanas procedūras, noteikumus vai paraugprakses kodeksus, ko iespējams pielāgot, lai iekļautu 12. panta noteikumus. Tomēr neatkarīgi no tā, kāda pieeja izvēlēta 12. panta prasību piemērošanai pastāvīgām darbībām (jaunu mehānismu izveide vai esošo mehānismu pielāgošana), dalībvalstīm ir jānodrošina, ka stingrās aizsardzības prasības tiek pienācīgi ievērotas. Tā kā lauksaimniecība, mežsaimniecība un zivsaimniecība šajā ziņā būtiski atšķiras, katra no minētajām jomām tālāk aplūkota atsevišķi.

Tātad dalībvalstīm jānodrošina, ka savu pienākumu aizsargāt IV pielikumā minētās sugas tās pilda arī pastāvīgu darbību gadījumā.

| (2-23) | Attiecībā uz lauksaimniecību (45) vairākas dalībvalstis ir izvēlējušās veikt preventīvus pasākumus, lai nodrošinātu atbilstību 12. pantam. Tas var ietvert, piemēram, pietiekami detalizētu un skaidru vadlīniju un rīcības kodeksu izstrādi (pat ja tie nav juridiski saistoši). Ir lietderīgi norādīt, ka lauksaimniecības prakses pamatnoteikumi bieži vien ietver prasību aizsargāt dažus ainavas elementus, tādus kā dzīvžogi, dīķi u. c., kas var būt arī IV pielikumā uzskaitīto sugu dzīvotnes. Tomēr attiecīgo sugu klāsts ir ļoti plašs, un dažos gadījumos dalībvalstis ir atzinušas par lietderīgu izstrādāt detalizētākus norādījumus, kas attiecas uz konkrētu sugu.
  Tomēr direktīvā noteikts, ka šādas pieejas un instrumenti papildina, nevis aizstāj oficiālu tiesisko aizsardzību, t. i., ja šie instrumenti (piemēram, rīcības kodeksi, paraugprakse) netiek ņemti vērā vai netiek pienācīgi īstenoti, jābūt ieviestām juridiskām procedūrām, ar ko panāk 12. pantā paredzētās stingrās sugu aizsardzības sistēmas faktisku izpildi. |
| --- | --- |

(2-23)

Attiecībā uz lauksaimniecību

45

vadlīniju un rīcības kodeksu

Tomēr direktīvā noteikts, ka šādas pieejas un instrumenti papildina, nevis aizstāj oficiālu tiesisko aizsardzību, t. i., ja šie instrumenti (piemēram, rīcības kodeksi, paraugprakse) netiek ņemti vērā vai netiek pienācīgi īstenoti, jābūt ieviestām juridiskām procedūrām, ar ko panāk 12. pantā paredzētās stingrās sugu aizsardzības sistēmas faktisku izpildi.

šādas pieejas un instrumenti papildina, nevis aizstāj oficiālu tiesisko aizsardzību

| (2-24) | Šajā sakarā jāuzsver, ka aizsargājamo sugu sastopamība lauksaimniecības zemē bieži vien tradicionālās – parasti ekstensīvās – zemes izmantošanas un apsaimniekošanas prakses rezultāts. Ja zemes izmantošanas prakse nepārprotami nāk par labu attiecīgās sugas saglabāšanās stāvoklim, ir pašsaprotami, ka šādas prakses turpināšana ir jāveicina. Papildus 12. panta 1. punktā noteiktajām prasībām saskaņā ar 12. panta 4. punktu jāmonitorē un jāizvērtē aizsargājamo sugu dzīvnieku nejauša sagūstīšana vai nonāvēšana, kas saistīta ar šādām pastāvīgām darbībām. |
| --- | --- |

(2-24)

Šajā sakarā jāuzsver, ka aizsargājamo sugu sastopamība lauksaimniecības zemē bieži vien tradicionālās – parasti ekstensīvās – zemes izmantošanas un apsaimniekošanas prakses rezultāts. Ja zemes izmantošanas prakse nepārprotami nāk par labu attiecīgās sugas saglabāšanās stāvoklim, ir pašsaprotami, ka šādas prakses turpināšana ir jāveicina. Papildus 12. panta 1. punktā noteiktajām prasībām saskaņā ar 12. panta 4. punktu jāmonitorē un jāizvērtē aizsargājamo sugu dzīvnieku nejauša sagūstīšana vai nonāvēšana, kas saistīta ar šādām pastāvīgām darbībām.

| (2-25) | Direktīvas 12. panta piemērošana mežsaimniecībai dažos aspektos ir sarežģītāka, jo pastāv liela iespēja, ka izcērtamie koki paši ir attiecīgo IV pielikumā minēto sugu dzīvotne (vairošanās vieta vai atpūtas vieta). Mežsaimniecības specifika, t. i., ilgie ražošanas cikli un līdz ar to vajadzība pēc ilgtermiņa plānošanas, sugu saglabāšanu mežos apgrūtina vēl vairāk.
  Meklējot ilgtspējīgu meža apsaimniekošanas praksi, kas ir saskanīga ar saglabāšanas prasībām, dažādās dalībvalstīs ir izstrādātas atšķirīgas pieejas šā jautājuma risināšanai. Esošās pieejas atšķiras, sākot no detalizētas mežsaimniecības plānošanas un meža apsaimniekošanas plānu iepriekšējas apstiprināšanas vai vispārējiem prakses kodeksiem un beidzot ar plānotās koku gāšanas iepriekšēju paziņošanu, lai vides aizsardzības iestādes varētu iejaukties gadījumā, ja varētu tikt skartas zināmas aizsargājamo sugu populācijas.
  Līdzīgi kā lauksaimniecības prakses gadījumā šīs preventīvās pieejas var nodrošināt attiecīgās sugas aizsardzību, ja vien tās tiek prasmīgi izskaidrotas un īstenotas ar labu gribu un pietiekamiem resursiem. Šādas pieejas akceptēšanu var veicināt ekonomiskie stimuli, piemēram, meža sertifikācijas shēmas, kas var prasīt atbilstību konkrētiem vides aizsardzības noteikumiem, kas aptver arī biodaudzveidības un sugu aizsardzību. Protams, pieejas var nākties pielāgot, lai tās atbilstu IV pielikumā minēto sugu aizsardzības prasībām. Tomēr, izņemot gadījumus, kad obligāti iepriekš jāsaņem pilns meža apsaimniekošanas plānu apstiprinājums, šādas pieejas nedod absolūtu garantiju, un tāpēc (kā norādīts iepriekš) tās jāatbalsta ar juridisku aizsardzības režīmu, kurš tiek faktiski izpildīts. |
| --- | --- |

(2-25)

Direktīvas 12. panta piemērošana mežsaimniecībai

Meklējot ilgtspējīgu meža apsaimniekošanas praksi, kas ir saskanīga ar saglabāšanas prasībām, dažādās dalībvalstīs ir izstrādātas atšķirīgas pieejas šā jautājuma risināšanai. Esošās pieejas atšķiras, sākot no detalizētas mežsaimniecības plānošanas un meža apsaimniekošanas plānu iepriekšējas apstiprināšanas vai vispārējiem prakses kodeksiem un beidzot ar plānotās koku gāšanas iepriekšēju paziņošanu, lai vides aizsardzības iestādes varētu iejaukties gadījumā, ja varētu tikt skartas zināmas aizsargājamo sugu populācijas.

Līdzīgi kā lauksaimniecības prakses gadījumā šīs preventīvās pieejas var nodrošināt attiecīgās sugas aizsardzību, ja vien tās tiek prasmīgi izskaidrotas un īstenotas ar labu gribu un pietiekamiem resursiem. Šādas pieejas akceptēšanu var veicināt ekonomiskie stimuli, piemēram, meža sertifikācijas shēmas, kas var prasīt atbilstību konkrētiem vides aizsardzības noteikumiem, kas aptver arī biodaudzveidības un sugu aizsardzību. Protams, pieejas var nākties pielāgot, lai tās atbilstu IV pielikumā minēto sugu aizsardzības prasībām. Tomēr, izņemot gadījumus, kad obligāti iepriekš jāsaņem pilns meža apsaimniekošanas plānu apstiprinājums, šādas pieejas nedod absolūtu garantiju, un tāpēc (kā norādīts iepriekš) tās jāatbalsta ar juridisku aizsardzības režīmu, kurš tiek faktiski izpildīts.

| (2-26) | Mežsaimniecības pasākumi 12. pantam atbilstu arī tad, ja tos plānotu tā, lai nevienu no 12. pantā norādītajām situācijām jau no paša sākuma nepieļautu. Atbilstoša preventīva pieeja varētu novērst konfliktus ar 12. pantā noteiktajiem aizliegumiem, ja jebkāda kaitējoša mežsaimniecības prakse tiktu izslēgta laikā, kad suga ir visjutīgākā, piemēram, vairošanās periodā. Ārpus vairošanās sezonas 12. pantā prasītie pasākumi būtu jānosaka katrā gadījumā atsevišķi, pamatojoties uz sugas ekoloģiskajām vajadzībām, ideālā gadījumā meža apsaimniekošanas plānu satvarā (46) un ar mērķi nepieļaut vairošanās vietu vai atpūtas vietu noplicināšanu vai iznīcināšanu.
  EST ir precizējusi, ka mežsaimniecības darbos būtu jābalstās uz preventīvu pieeju, kas ņem vērā attiecīgās sugas saglabāšanas vajadzības, un tie būtu jāplāno un jāveic tā, lai Dzīvotņu direktīvas 12. panta 1. punkta a)–c) apakšpunktā noteiktie aizliegumi netiktu pārkāpti, bet vienlaikus tiktu ņemtas vērā ekonomiskās, sociālās, kulturālās, reģionālās un vietējās prasības, kā tas izriet no direktīvas 2. panta 3. punkta (47). Tas pats pēc analoģijas attiecas uz Dzīvotņu direktīvas 12. panta 1. punkta d) apakšpunktā noteikto aizliegumu. |
| --- | --- |

(2-26)

Mežsaimniecības pasākumi 12. pantam atbilstu arī tad, ja tos plānotu tā, lai nevienu no 12. pantā norādītajām situācijām jau no paša sākuma nepieļautu

46

EST ir precizējusi, ka mežsaimniecības darbos būtu jābalstās uz preventīvu pieeju, kas ņem vērā attiecīgās sugas saglabāšanas vajadzības, un tie būtu jāplāno un jāveic tā, lai Dzīvotņu direktīvas 12. panta 1. punkta a)–c) apakšpunktā noteiktie aizliegumi netiktu pārkāpti, bet vienlaikus tiktu ņemtas vērā ekonomiskās, sociālās, kulturālās, reģionālās un vietējās prasības, kā tas izriet no direktīvas 2. panta 3. punkta (47). Tas pats pēc analoģijas attiecas uz Dzīvotņu direktīvas 12. panta 1. punkta d) apakšpunktā noteikto aizliegumu.

47

| 8.   Labas prakses piemērs: sikspārņu saglabāšana Vācijas mežos

  Vācijas Ainavu kopšanas apvienība (jumta organizācija, kurā sadarbojas zemes izmantotāji, piemēram, lauksaimnieki un mežsaimnieki, kā arī dabas saglabāšanas speciālisti un vietējie politiķi) 2000. gadā, iesaistot 50 ekspertus no visas valsts, īstenoja pētniecības un izstrādes projektu par sikspārņu ekoloģiju mežos. Projekta secinājumi tika iestrādāti vairākos meža apsaimniekotājiem adresētos ieteikumos, kurus pēc tam publicēja Federālā Dabas aizsardzības pārvalde. Viens no ieteikumiem, piemēram, attiecas uz vajadzību sagādāt dabiskai sikspārņu sugu sabiedrībai pietiekamu skaitu gulēšanas vietu, proti, ieteikts 120 gadus vecā saimnieciskā meža audzē pastāvīgi nodrošināt 25–30 koku dobumus uz hektāru piemērotas kokaudzes. Tie ir aptuveni 7 līdz 10 gulēšanai piemēroti koki uz hektāru.
  Kopš tā laika vairākas federālās zemes (Bavārija, Berlīne, Zāra, Šlēsviga-Holšteina) kā labu praksi ir ieteikušas saglabāt līdz 10 veciem kokiem uz hektāru. |
| --- |

8.   Labas prakses piemērs: sikspārņu saglabāšana Vācijas mežos

8.

Labas prakses piemērs: sikspārņu saglabāšana Vācijas mežos

Vācijas Ainavu kopšanas apvienība (jumta organizācija, kurā sadarbojas zemes izmantotāji, piemēram, lauksaimnieki un mežsaimnieki, kā arī dabas saglabāšanas speciālisti un vietējie politiķi) 2000. gadā, iesaistot 50 ekspertus no visas valsts, īstenoja pētniecības un izstrādes projektu par sikspārņu ekoloģiju mežos. Projekta secinājumi tika iestrādāti vairākos meža apsaimniekotājiem adresētos ieteikumos, kurus pēc tam publicēja Federālā Dabas aizsardzības pārvalde. Viens no ieteikumiem, piemēram, attiecas uz vajadzību sagādāt dabiskai sikspārņu sugu sabiedrībai pietiekamu skaitu gulēšanas vietu, proti, ieteikts 120 gadus vecā saimnieciskā meža audzē pastāvīgi nodrošināt 25–30 koku dobumus uz hektāru piemērotas kokaudzes. Tie ir aptuveni 7 līdz 10 gulēšanai piemēroti koki uz hektāru.

Kopš tā laika vairākas federālās zemes (Bavārija, Berlīne, Zāra, Šlēsviga-Holšteina) kā labu praksi ir ieteikušas saglabāt līdz 10 veciem kokiem uz hektāru.

| 9.   Labas prakses piemērs: sikspārņu aizsardzība Kastīlijā un Leonā (Spānijā)

  Kastīlijas un Leonas reģionālā valdība no 1997. līdz 2000. gadam ir īstenojusi LIFE projektu par vairāku sikspārņu sugu aizsardzību (LIFE96 NAT/E/003081). Galvenie rezultāti bija sikspārņu izplatības inventarizācija un kartēšana reģionā, kā arī veiksmīga 5 000 mākslīgu patvēruma vietu ierīkošana meža sikspārņiem un sikspārņu saglabāšanas apsvērumu integrēšana citās sociālekonomiskajās darbībās. Šā projekta turpinājumā reģionālā valdība izstrādāja divas rokasgrāmatas: vienu par atsevišķu sugu saglabāšanu un otru, kurā uzskaitīti pasākumi, kas meža apsaimniekošanā jāpiemēro, lai tā būtu saderīga ar mežos dzīvojošo putnu un sikspārņu saglabāšanu. 2011. gadā tika pieņemta otra metodiskā rokasgrāmata par meža plānošanu Natura 2000 teritorijās.
  “Saderīgas pārvaldības” rokasgrāmatā iekļauti, piemēram, šādi pasākumi:






  1. | Meža platībās, ko meža sikspārņu sugas izmanto par patvērumu, jāatstāj vismaz 15 ha, kas kalpo par aizsargājošu vidi. Tajā jāatrodas koku grupai, ko izvēlējušies sikspārņi un kas pēc tam tiek aizsargāta. |
| --- | --- |

9.   Labas prakses piemērs: sikspārņu aizsardzība Kastīlijā un Leonā (Spānijā)

9.

Labas prakses piemērs: sikspārņu aizsardzība Kastīlijā un Leonā (Spānijā)

Kastīlijas un Leonas reģionālā valdība no 1997. līdz 2000. gadam ir īstenojusi LIFE projektu par vairāku sikspārņu sugu aizsardzību (LIFE96 NAT/E/003081). Galvenie rezultāti bija sikspārņu izplatības inventarizācija un kartēšana reģionā, kā arī veiksmīga 5 000 mākslīgu patvēruma vietu ierīkošana meža sikspārņiem un sikspārņu saglabāšanas apsvērumu integrēšana citās sociālekonomiskajās darbībās. Šā projekta turpinājumā reģionālā valdība izstrādāja divas rokasgrāmatas: vienu par atsevišķu sugu saglabāšanu un otru, kurā uzskaitīti pasākumi, kas meža apsaimniekošanā jāpiemēro, lai tā būtu saderīga ar mežos dzīvojošo putnu un sikspārņu saglabāšanu. 2011. gadā tika pieņemta otra metodiskā rokasgrāmata par meža plānošanu Natura 2000 teritorijās.

LIFE

Natura 2000

“Saderīgas pārvaldības” rokasgrāmatā iekļauti, piemēram, šādi pasākumi:

1.

Meža platībās, ko meža sikspārņu sugas izmanto par patvērumu, jāatstāj vismaz 15 ha, kas kalpo par aizsargājošu vidi. Tajā jāatrodas koku grupai, ko izvēlējušies sikspārņi un kas pēc tam tiek aizsargāta.

| 2. | Apgabalos, kuros ir pierādījumi par šo sugu klātbūtni, jānovēro, jāmarķē un jāsaglabā koki, kas varētu būt vai kļūt par potenciālām sikspārņu patvēruma vietām. |
| --- | --- |

2.

Apgabalos, kuros ir pierādījumi par šo sugu klātbūtni, jānovēro, jāmarķē un jāsaglabā koki, kas varētu būt vai kļūt par potenciālām sikspārņu patvēruma vietām.

| 3. | Pirms marķēšanas jāpārliecinās par meža sikspārņu klātbūtni. |
| --- | --- |

3.

Pirms marķēšanas jāpārliecinās par meža sikspārņu klātbūtni.

| 4. | Meža mozaīka un ar to saistītās dzīvotnes jāsaglabā ainavas mērogā, ņemot vērā, ka sikspārņu saglabāšanas vajadzībām vispiemērotākie ir galvenokārt platlapju koku meži, kā arī 10–15 ha lielas pieaugušu koku grupas. |
| --- | --- |

4.

Meža mozaīka un ar to saistītās dzīvotnes jāsaglabā ainavas mērogā, ņemot vērā, ka sikspārņu saglabāšanas vajadzībām vispiemērotākie ir galvenokārt platlapju koku meži, kā arī 10–15 ha lielas pieaugušu koku grupas.

2015. gadā tika pieņemts rīkojums (ORDER FYM/775/2015), kurā tika apstiprināti saglabāšanas plāni attiecībā uz visām Natura 2000 teritorijām, kā arī plāni attiecībā uz tajās sastopamajiem dzīvotņu tipiem un sugām, tai skaitā katrai sikspārņu sugai individuāli pielāgoti plāni (48).

Natura 2000

48

| 10.   EST judikatūra. Skydda Skogen lieta: koku gāšana

  Apvienotās lietas C-473/19 un C-474/19
  Meža aģentūrai tika iesniegts paziņojums par koku gāšanu Zviedrijas Heridas pašvaldības meža teritorijā. Meža teritorija, uz kuru attiecās paziņojums, ir vairāku aizsargājamo sugu dabiskā dzīvotne, arī vairāku putnu sugu un purva vardes Rana arvalis (Dzīvotņu direktīvas IV pielikuma a) daļā minēta suga) dabiskā dzīvotne. Plānotie mežsaimniecības darbi šajā teritorijā novestu pie šo aizsargājamo sugu īpatņu traucēšanas vai nonāvēšanas.
  Aģentūra uzskatīja: ja tās dotie norādījumi tiek ievēroti, darbība nav pretrunā Dzīvotņu direktīvas 12. pantā noteiktajiem aizliegumiem, kas transponēti Zviedrijas Sugu aizsardzības rīkojumā. Trīs dabas saglabāšanas apvienības nesekmīgi lūdza reģiona administratīvajai padomei iebilst pret koku gāšanas paziņojumu un aģentūras ieteikumu, bet pēc tam cēla prasību valsts tiesā.
  Valsts tiesa nolēma tiesvedību apturēt un lūdza EST sniegt prejudiciālu nolēmumu par jautājumiem, kas attiecas uz Putnu direktīvas un Dzīvotņu direktīvas, it īpaši Dzīvotņu direktīvas 12. panta, interpretāciju.






  — | Viens jautājums būtībā bija par to, vai Dzīvotņu direktīvas 12. panta 1. punkta a)–c) apakšpunktā lietotie jēdzieni “apzināta nonāvēšana / traucēšana / iznīcināšana” ir jāinterpretē tā, ka tad, ja pasākumu mērķis acīmredzami nav sugu nonāvēšana vai traucēšana (kā tas ir, piemēram, mežsaimniecības pasākumu vai zemes apbūves gadījumā), 12. pantā noteiktie aizliegumi ir piemērojami tikai tad, ja pastāv risks, ka attiecīgās sugas saglabāšanās stāvoklis tiks ietekmēts nelabvēlīgi. |
| --- | --- |

10.   EST judikatūra. Skydda Skogen lieta: koku gāšana

10.

EST judikatūra. Skydda Skogen

Apvienotās lietas C-473/19 un C-474/19

Meža aģentūrai tika iesniegts paziņojums par koku gāšanu Zviedrijas Heridas pašvaldības meža teritorijā. Meža teritorija, uz kuru attiecās paziņojums, ir vairāku aizsargājamo sugu dabiskā dzīvotne, arī vairāku putnu sugu un purva vardes Rana arvalis (Dzīvotņu direktīvas IV pielikuma a) daļā minēta suga) dabiskā dzīvotne. Plānotie mežsaimniecības darbi šajā teritorijā novestu pie šo aizsargājamo sugu īpatņu traucēšanas vai nonāvēšanas.

Rana arvalis

Aģentūra uzskatīja: ja tās dotie norādījumi tiek ievēroti, darbība nav pretrunā Dzīvotņu direktīvas 12. pantā noteiktajiem aizliegumiem, kas transponēti Zviedrijas Sugu aizsardzības rīkojumā. Trīs dabas saglabāšanas apvienības nesekmīgi lūdza reģiona administratīvajai padomei iebilst pret koku gāšanas paziņojumu un aģentūras ieteikumu, bet pēc tam cēla prasību valsts tiesā.

Valsts tiesa nolēma tiesvedību apturēt un lūdza EST sniegt prejudiciālu nolēmumu par jautājumiem, kas attiecas uz Putnu direktīvas un Dzīvotņu direktīvas, it īpaši Dzīvotņu direktīvas 12. panta, interpretāciju.

—

Viens jautājums būtībā bija par to, vai Dzīvotņu direktīvas 12. panta 1. punkta a)–c) apakšpunktā lietotie jēdzieni “apzināta nonāvēšana / traucēšana / iznīcināšana” ir jāinterpretē tā, ka tad, ja pasākumu mērķis acīmredzami nav sugu nonāvēšana vai traucēšana (kā tas ir, piemēram, mežsaimniecības pasākumu vai zemes apbūves gadījumā), 12. pantā noteiktie aizliegumi ir piemērojami tikai tad, ja pastāv risks, ka attiecīgās sugas saglabāšanās stāvoklis tiks ietekmēts nelabvēlīgi.

| — | Vēl viens jautājums būtībā bija par to, vai 12. panta 1. punkta d) apakšpunktā minētais jēdziens “noplicināšana/iznīcināšana” dzīvnieku vairošanās vietu sakarā ir jāinterpretē tā, ka aizliegums ir piemērojams tikai tad, ja attiecīgās sugas saglabāšanās stāvoklis vai tās vietējās populācijas stāvoklis var pasliktināties. |
| --- | --- |

—

Vēl viens jautājums būtībā bija par to, vai 12. panta 1. punkta d) apakšpunktā minētais jēdziens “noplicināšana/iznīcināšana” dzīvnieku vairošanās vietu sakarā ir jāinterpretē tā, ka aizliegums ir piemērojams tikai tad, ja attiecīgās sugas saglabāšanās stāvoklis vai tās vietējās populācijas stāvoklis var pasliktināties.

Turklāt valsts tiesa jautāja, vai direktīvās paredzētā stingrā aizsardzība vairs nav piemērojama sugām, attiecībā uz kurām Dzīvotņu direktīvas mērķis (labvēlīgs saglabāšanās stāvoklis) jau ir sasniegts.

Attiecībā uz Dzīvotņu direktīvas 12. panta interpretāciju EST atbildēja:

| — | aizliegumi, kas noteikti 12. panta 1. punkta a)–c) apakšpunktā, attiecas uz visiem pasākumiem, arī tiem, kuru mērķis acīmredzami nav dzīvnieku sugu nonāvēšana vai traucēšana, |
| --- | --- |

—

aizliegumi, kas noteikti 12. panta 1. punkta a)–c) apakšpunktā, attiecas uz visiem pasākumiem, arī tiem, kuru mērķis acīmredzami nav dzīvnieku sugu nonāvēšana vai traucēšana,

| — | šos aizliegumus piemēro atsevišķu īpatņu līmenī, un uz tiem neattiecas nosacījums, ka konkrētajai darbībai jārada risks, ka attiecīgās dzīvnieku sugas saglabāšanās stāvoklis tiks ietekmēts nelabvēlīgi, |
| --- | --- |

—

šos aizliegumus piemēro atsevišķu īpatņu līmenī, un uz tiem neattiecas nosacījums, ka konkrētajai darbībai jārada risks, ka attiecīgās dzīvnieku sugas saglabāšanās stāvoklis tiks ietekmēts nelabvēlīgi,

| — | 12. panta 1. punkta d) apakšpunkta noteikums, kas aizliedz vairošanās vietu noplicināšanu vai iznīcināšanu, ir piemērojams neatkarīgi no attiecīgo sugu īpatņu skaita attiecīgajā apgabalā, un tas nevar būt atkarīgs no riska, ka šīs sugas saglabāšanās stāvoklis varētu tikt ietekmēts nelabvēlīgi, |
| --- | --- |

—

12. panta 1. punkta d) apakšpunkta noteikums, kas aizliedz vairošanās vietu noplicināšanu vai iznīcināšanu, ir piemērojams neatkarīgi no attiecīgo sugu īpatņu skaita attiecīgajā apgabalā, un tas nevar būt atkarīgs no riska, ka šīs sugas saglabāšanās stāvoklis varētu tikt ietekmēts nelabvēlīgi,

| — | stingra sugas aizsardzība saskaņā ar 12. panta 1. punkta a)–c) apakšpunktu attiecas uz visām IV pielikumā minētajām sugām neatkarīgi no tā, vai labvēlīgs saglabāšanās stāvoklis ir sasniegts vai nav. |
| --- | --- |

—

stingra sugas aizsardzība saskaņā ar 12. panta 1. punkta a)–c) apakšpunktu attiecas uz visām IV pielikumā minētajām sugām neatkarīgi no tā, vai labvēlīgs saglabāšanās stāvoklis ir sasniegts vai nav.

| (2-27) | Vēl viens atkārtoti notiekošu darbību piemērs ir publiskās infrastruktūras uzturēšana. Uzturēšanas pasākumus var izstrādāt tā, lai tie palīdzētu saglabāt un savienot stingri aizsargājamu sugu, piemēram, sila ķirzakas (Lacerta agilis), dzīvotnes pie dzelzceļa līnijām (piemēram, ceļmalas augāja, dzelzceļa balasta un upju krasta veģetācijas rūpīga uzturēšana). Dalībvalstis var izstrādāt šādu uzturēšanas pasākumu labas prakses vadlīnijas, kas palīdzētu nodrošināt atbilstību Dzīvotņu direktīvas prasībām. |
| --- | --- |

(2-27)

Vēl viens atkārtoti notiekošu darbību piemērs ir publiskās infrastruktūras uzturēšana

Lacerta agilis

| (2-28) | Lai veicinātu 12. panta noteikumu īstenošanu, dalībvalstis var izmantot arī brīvprātīgus pasākumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku, piemēram, līgumus par meža vides un klimata pakalpojumiem un meža saglabāšanu. Šādi pasākumi var sekmīgi apvienot preventīvo pieeju ar dzīvotņu (brīvprātīgu) proaktīvu pārvaldību. Tomēr šie pasākumi var tikai papildināt, nevis aizstāt oficiālu juridisko aizsardzību. |
| --- | --- |

(2-28)

Lai veicinātu 12. panta noteikumu īstenošanu, dalībvalstis var izmantot arī brīvprātīgus pasākumus

Tomēr šie pasākumi var tikai papildināt, nevis aizstāt oficiālu juridisko aizsardzību.

| (2-29) | Kad 12. pantu piemēro zivsaimniecībai, zvejas darbības ir jāreglamentē tā, lai novērstu nelabvēlīgu ietekmi uz stingri aizsargājamām sugām, piemēram, to vairošanās vai atpūtas vietu noplicināšanu, šo sugu īpatņu apzinātu sagūstīšanu vai nonāvēšanu vai to piezvejošanu zvejas rīkos. Vajadzīgos preventīvos pasākumus var ieviest, izmantojot tādus plānošanas rīkus kā zvejniecības pārvaldības plāni vai zvejas licences, kas ietver īpašas prasības. Lai nodrošinātu pienācīgu un rezultatīvu aizsardzību, pasākumu pamatā vajadzētu būt labām zināšanām par riskiem, ko rada konkrēta veida zvejas rīki. Turklāt īpaša uzmanība būtu jāpievērš apgabaliem, kuros pastāv risks, ka mijiedarbības rezultātā īpatņi var tikt nozvejoti nejauši.
  Tā kā saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku jūras bioloģisko resursu saglabāšana ir Eiropas Savienības ekskluzīvā kompetencē, vajadzīgie pasākumi jāīsteno šīs rīcībpolitikas satvarā. Piemērojamie pamatnoteikumi ir izklāstīti Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1380/2013 (49), ar kuru saskaņā zvejniecības pārvaldībā piemēro ekosistēmas pieeju ar mērķi ierobežot ietekmi uz vidi un nodrošināt saskaņotību ar vides tiesību aktiem. Lai īstenotu vajadzīgos preventīvos pasākumus, piemēram, Tehnisko pasākumu regulā (Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2019/1241 (50)) paredzētos, var izmantot dažādus zvejniecības pārvaldības rīkus.
  Ar minēto regulu izveidotā reģionalizācijas procesa satvarā dalībvalstīm jāiesniedz Komisijai kopīgi ieteikumi pieņemt deleģētos aktus, kuros ietverti vajadzīgie pasākumi. Parasti dalībvalstis vajadzīgos noteikumus un preventīvos pasākumus var piemērot sava karoga kuģu zvejas flotēm. Attiecībā uz citām flotēm, kas zvejo dalībvalstu jūras teritorijā, pasākumi jāīsteno ar Komisijas deleģētajiem aktiem. Saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1380/2013 dalībvalstis konkrētos apstākļos, lai mazinātu nopietnu sugas apdraudējumu, var pieņemt visiem kuģiem piemērojamus ārkārtas pasākumus. Tās var veikt arī nediskriminējošus pasākumus, ko noteiktos apstākļos piemēro visiem kuģiem 12 jūras jūdžu attālumā no bāzes līnijām.
  Ņemot vērā to, ka saskaņā ar pašreizējām zināšanām piezveja ir viena no galvenajām noslodzēm, kas apdraud aizsargājamo sugu jūras dzīvniekus, jo īpaši vaļveidīgos, bruņurupučus un jūrasputnus, ir ļoti svarīgi pieņemt un īstenot rezultatīvus preventīvos pasākumus, kas vērsti uz attiecīgām zvejas darbībām. Šim nolūkam būtu jāizmanto saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku pieejamie mehānismi, konkrētāk, Tehnisko pasākumu regula (Regula (ES) 2019/1241). Kā preventīvu pasākumu piemērus var minēt konkrētu veidu zvejas rīku pārveidojumus vai ierobežojumus, zvejas darbību telpisku/laicisku regulēšanu (piemēram, pilnīgs aizliegums izmantot konkrētus zvejas rīkus apgabalā, kur šādi zvejas rīki apdraud sugas saglabāšanās stāvokli attiecīgajā apgabalā vai apdraud tās dzīvotnes) vai alternatīvu zvejas rīku izstrādi. |
| --- | --- |

(2-29)

Kad 12. pantu piemēro zivsaimniecībai

Tā kā saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku jūras bioloģisko resursu saglabāšana ir Eiropas Savienības ekskluzīvā kompetencē, vajadzīgie pasākumi jāīsteno šīs rīcībpolitikas satvarā. Piemērojamie pamatnoteikumi ir izklāstīti Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1380/2013 (49), ar kuru saskaņā zvejniecības pārvaldībā piemēro ekosistēmas pieeju ar mērķi ierobežot ietekmi uz vidi un nodrošināt saskaņotību ar vides tiesību aktiem. Lai īstenotu vajadzīgos preventīvos pasākumus, piemēram, Tehnisko pasākumu regulā (Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2019/1241 (50)) paredzētos, var izmantot dažādus zvejniecības pārvaldības rīkus.

49

50

Ar minēto regulu izveidotā reģionalizācijas procesa satvarā dalībvalstīm jāiesniedz Komisijai kopīgi ieteikumi pieņemt deleģētos aktus, kuros ietverti vajadzīgie pasākumi. Parasti dalībvalstis vajadzīgos noteikumus un preventīvos pasākumus var piemērot sava karoga kuģu zvejas flotēm. Attiecībā uz citām flotēm, kas zvejo dalībvalstu jūras teritorijā, pasākumi jāīsteno ar Komisijas deleģētajiem aktiem. Saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1380/2013 dalībvalstis konkrētos apstākļos, lai mazinātu nopietnu sugas apdraudējumu, var pieņemt visiem kuģiem piemērojamus ārkārtas pasākumus. Tās var veikt arī nediskriminējošus pasākumus, ko noteiktos apstākļos piemēro visiem kuģiem 12 jūras jūdžu attālumā no bāzes līnijām.

Ņemot vērā to, ka saskaņā ar pašreizējām zināšanām piezveja ir viena no galvenajām noslodzēm, kas apdraud aizsargājamo sugu jūras dzīvniekus, jo īpaši vaļveidīgos, bruņurupučus un jūrasputnus, ir ļoti svarīgi pieņemt un īstenot rezultatīvus preventīvos pasākumus, kas vērsti uz attiecīgām zvejas darbībām. Šim nolūkam būtu jāizmanto saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku pieejamie mehānismi, konkrētāk, Tehnisko pasākumu regula (Regula (ES) 2019/1241). Kā preventīvu pasākumu piemērus var minēt konkrētu veidu zvejas rīku pārveidojumus vai ierobežojumus, zvejas darbību telpisku/laicisku regulēšanu (piemēram, pilnīgs aizliegums izmantot konkrētus zvejas rīkus apgabalā, kur šādi zvejas rīki apdraud sugas saglabāšanās stāvokli attiecīgajā apgabalā vai apdraud tās dzīvotnes) vai alternatīvu zvejas rīku izstrādi.

| 11.   Tālāki norādījumi: Regula (ES) 2019/1241

  Regula (ES) 2019/1241 (“Tehnisko pasākumu regula”), kas stājās spēkā 2019. gadā, cita starpā paredz pieņemt tehniskus pasākumus, kuru mērķis ir novērst vai mazināt zvejas rīku ietekmi uz sugām, kas ir aizsargājamas saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu, un to dzīvotnēm. Tā jo īpaši:






  — | aizliedz noteiktus zvejas rīkus un izmantošanas veidus, piemēram, dreifējošus tīklus, kuru garums pārsniedz 2,5 km un kuri nav selektīvi un tādējādi var kaitēt jūras organismiem, |
| --- | --- |

11.   Tālāki norādījumi: Regula (ES) 2019/1241

11.

Tālāki norādījumi: Regula (ES) 2019/1241

Regula (ES) 2019/1241 (“Tehnisko pasākumu regula”), kas stājās spēkā 2019. gadā, cita starpā paredz pieņemt tehniskus pasākumus, kuru mērķis ir novērst vai mazināt zvejas rīku ietekmi uz sugām, kas ir aizsargājamas saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu, un to dzīvotnēm. Tā jo īpaši:

—

aizliedz noteiktus zvejas rīkus un izmantošanas veidus, piemēram, dreifējošus tīklus, kuru garums pārsniedz 2,5 km un kuri nav selektīvi un tādējādi var kaitēt jūras organismiem,

| — | aizliedz nozvejot, paturēt uz kuģa, pārkraut citā kuģī vai izkraut Dzīvotņu direktīvas IV pielikumā minēto sugu zivis, gliemjus, vēžveidīgos vai adatādaiņus, izņemot gadījumus, kad ir piešķirtas atkāpes saskaņā ar minētās direktīvas 16. pantu. Nejauši nozvejotam īpatnim nedrīkst nodarīt kaitējumu, un tas nekavējoties jāatlaiž atpakaļ jūrā, izņemot tad, ja iecerēts veikt zinātniskus pētījumus par nejauši nonāvētiem īpatņiem, ja tas atļauts saskaņā ar minētās direktīvas 16. pantu, |
| --- | --- |

—

aizliedz nozvejot, paturēt uz kuģa, pārkraut citā kuģī vai izkraut Dzīvotņu direktīvas IV pielikumā minēto sugu zivis, gliemjus, vēžveidīgos vai adatādaiņus, izņemot gadījumus, kad ir piešķirtas atkāpes saskaņā ar minētās direktīvas 16. pantu. Nejauši nozvejotam īpatnim nedrīkst nodarīt kaitējumu, un tas nekavējoties jāatlaiž atpakaļ jūrā, izņemot tad, ja iecerēts veikt zinātniskus pētījumus par nejauši nonāvētiem īpatņiem, ja tas atļauts saskaņā ar minētās direktīvas 16. pantu,

| — | aizliedz nozvejot, paturēt uz kuģa, pārkraut citā kuģī vai izkraut jūras zīdītājus vai jūras rāpuļus, kas uzskaitīti Dzīvotņu direktīvas II un IV pielikumā, un jūras putnus, uz kuriem attiecas Putnu direktīva. Ja īpatņi ir notverti, tiem netiek nodarīts kaitējums, un tie tiek nekavējoties atbrīvoti. |
| --- | --- |

—

aizliedz nozvejot, paturēt uz kuģa, pārkraut citā kuģī vai izkraut jūras zīdītājus vai jūras rāpuļus, kas uzskaitīti Dzīvotņu direktīvas II un IV pielikumā, un jūras putnus, uz kuriem attiecas Putnu direktīva. Ja īpatņi ir notverti, tiem netiek nodarīts kaitējums, un tie tiek nekavējoties atbrīvoti.

Pamatojoties uz labākajiem pieejamajiem zinātniskajiem ieteikumiem, dalībvalsts var sava karoga kuģiem noteikt ietekmējuma mazināšanas pasākumus vai konkrētu zvejas rīku izmantošanas ierobežojumus. Šādi pasākumi minimalizē un, ja iespējams, izskauž ES aizsargājamo sugu nozveju. Dalībvalsts kontroles nolūkā informē citas attiecīgās dalībvalstis par noteikumiem, kas pieņemti saskaņā ar šā panta 4. punktu. Tās arī dara publiski pieejamu attiecīgo informāciju par šādiem pasākumiem.

XIII pielikumā uzskaitīti piemērojamie ietekmējuma mazināšanas pasākumi, kas ietver obligātu aktīvu akustisko atbaidīšanas ierīču izmantošanu kuģiem, kuru lielākais garums ir 12 m vai vairāk un kuri ar dažu veidu zvejas rīkiem zvejo konkrētos apgabalos, kā noteikts pielikumā. Šādos gadījumos dalībvalstis, izmantojot zinātniskus pētījumus vai pilotprojektus, veic pasākumus, kas vajadzīgi, lai monitorētu un novērtētu akustisko atbaidīšanas ierīču izmantošanas ietekmi laika gaitā attiecīgajās zvejniecībās un apgabalos. Pārvaldībā tieši ieinteresētās dalībvalstis var iesniegt kopīgus ieteikumus, kuros ietverti vajadzīgie pasākumi, ar ko groza, papildina, atceļ XIII pielikumā uzskaitītos pasākumus vai piešķir atkāpes no tiem, un kuri Komisijai jāpieņem deleģēto aktu formā.

Kas attiecas uz aizsargājamo sugu dzīvotnēm, vairākos apgabalos, kas uzskaitīti regulas II pielikumā, ir aizliegtas konkrētas zvejniecības. Ja labākajos zinātniskajos ieteikumos tiek ieteikts minēto sarakstu grozīt, Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar regulā izklāstītajiem noteikumiem.

| (2-30) | Vispārējais secinājums, ko var izdarīt no šīs iedaļas, ir tāds, ka pastāvīgās darbības optimālā gadījumā būtu jāveic tā, lai konflikti ar sugu aizsardzības noteikumiem vispār nerastos. Šādas pieejas priekšrocība ir tāda, ka tā potenciāli aizsargā personu, kura veic kādu darbību (t. i., no kriminālvajāšanas), ja vien šī persona šos pasākumus izpilda. Šajā sakarā lieti noder tādi līdzekļi kā plānošanas instrumenti, iepriekšējas piekrišanas sistēmas, rīcības kodeksi un praktiska informācija vai norādījumi. Šādiem pasākumiem būtu:






  a) | jāveido daļa no 12. pantā paredzētajiem “nepieciešamajiem pasākumiem”, lai “izveidotu un īstenotu efektīvu stingras aizsardzības sistēmu”; |
| --- | --- | --- |

(2-30)

Vispārējais secinājums, ko var izdarīt no šīs iedaļas, ir tāds, ka pastāvīgās darbības optimālā gadījumā būtu jāveic tā, lai konflikti ar sugu aizsardzības noteikumiem vispār nerastos. Šādas pieejas priekšrocība ir tāda, ka tā potenciāli aizsargā personu, kura veic kādu darbību (t. i., no kriminālvajāšanas), ja vien šī persona šos pasākumus izpilda. Šajā sakarā lieti noder tādi līdzekļi kā plānošanas instrumenti, iepriekšējas piekrišanas sistēmas, rīcības kodeksi un praktiska informācija vai norādījumi. Šādiem pasākumiem būtu:

a)

jāveido daļa no 12. pantā paredzētajiem “nepieciešamajiem pasākumiem”, lai “izveidotu un īstenotu efektīvu stingras aizsardzības sistēmu”;

| b) | jāietver stingras aizsardzības prasības; |
| --- | --- |

b)

jāietver stingras aizsardzības prasības;

| c) | jānodrošina, ka jebkura kaitējoša darbība pilnībā ņem vērā attiecīgās sugas vai populācijas saglabāšanas vajadzības, un tie būtu jāpapildina ar stingras aizsardzības tiesisko regulējumu, kas nodrošina pienācīgu izpildes panākšanu, ko regulatīvās iestādes veic neatbilstības gadījumā (ir izpildīti juridiskās noteiktības aspekti); |
| --- | --- |

c)

jānodrošina, ka jebkura kaitējoša darbība pilnībā ņem vērā attiecīgās sugas vai populācijas saglabāšanas vajadzības, un tie būtu jāpapildina ar stingras aizsardzības tiesisko regulējumu, kas nodrošina pienācīgu izpildes panākšanu, ko regulatīvās iestādes veic neatbilstības gadījumā (ir izpildīti juridiskās noteiktības aspekti);

| d) | jāpalīdz noteikt atbilstoša līmeņa uzraudzība (saskaņā ar direktīvas 11. pantu) un tās finansēšanas veidi. |
| --- | --- |

d)

jāpalīdz noteikt atbilstoša līmeņa uzraudzība (saskaņā ar direktīvas 11. pantu) un tās finansēšanas veidi.

2.3.   Īpašie aizsardzības noteikumi, kas paredzēti 12. pantā

Īpašie aizsardzības noteikumi, kas paredzēti 12. pantā

2.3.1.   IV pielikuma a) daļā minēto sugu īpatņu apzināta gūstīšana vai nonāvēšana

IV pielikuma a) daļā minēto sugu īpatņu apzināta gūstīšana vai nonāvēšana

| 12. panta 1. punkta a) apakšpunkts aizliedz IV pielikuma a) punktā minēto sugu īpatņu visu veidu apzinātu gūstīšanu vai nonāvēšanu savvaļā. Lai novērstu apzinātu nonāvēšanu vai gūstīšanu, jāīsteno skaidri, rezultatīvi un labi uzraudzīti pasākumi. Lietpratīga informācija un norādījumi, ko sniedz kompetentās iestādes, palīdz īstenot šos noteikumus praksē. Jēdzienu “apzināts” EST interpretē kā tādu, kas ir plašāks par jēdzienu “tiešs nodoms”. “Apzinātas” darbības ir jāsaprot kā darbības, ko veic persona vai struktūra, kura zina, ka to rīcība, visticamāk, novedīs pie nodarījuma pret kādu sugu, taču vienalga plāno šo nodarījumu vai vismaz apzināti pieņem savas darbības paredzamos rezultātus. |
| --- |

12. panta 1. punkta a) apakšpunkts aizliedz IV pielikuma a) punktā minēto sugu īpatņu visu veidu apzinātu gūstīšanu vai nonāvēšanu savvaļā. Lai novērstu apzinātu nonāvēšanu vai gūstīšanu, jāīsteno skaidri, rezultatīvi un labi uzraudzīti pasākumi. Lietpratīga informācija un norādījumi, ko sniedz kompetentās iestādes, palīdz īstenot šos noteikumus praksē. Jēdzienu “apzināts” EST interpretē kā tādu, kas ir plašāks par jēdzienu “tiešs nodoms”. “Apzinātas” darbības ir jāsaprot kā darbības, ko veic persona vai struktūra, kura zina, ka to rīcība, visticamāk, novedīs pie nodarījuma pret kādu sugu, taču vienalga plāno šo nodarījumu vai vismaz apzināti pieņem savas darbības paredzamos rezultātus.

12. panta 1. punkta a) apakšpunkts aizliedz IV pielikuma a) punktā minēto sugu īpatņu visu veidu apzinātu gūstīšanu vai nonāvēšanu savvaļā. Lai novērstu apzinātu nonāvēšanu vai gūstīšanu, jāīsteno skaidri, rezultatīvi un labi uzraudzīti pasākumi. Lietpratīga informācija un norādījumi, ko sniedz kompetentās iestādes, palīdz īstenot šos noteikumus praksē. Jēdzienu “apzināts” EST interpretē kā tādu, kas ir plašāks par jēdzienu “tiešs nodoms”. “Apzinātas” darbības ir jāsaprot kā darbības, ko veic persona vai struktūra, kura zina, ka to rīcība, visticamāk, novedīs pie nodarījuma pret kādu sugu, taču vienalga plāno šo nodarījumu vai vismaz apzināti pieņem savas darbības paredzamos rezultātus.

| (2-31) | 12. panta 1. punkta a) apakšpunkts aizliedz IV pielikuma a) daļā minēto īpatņu visa veida apzinātu gūstīšanu vai nonāvēšanu (51) savvaļā. Saskaņā ar 12. panta 3. punktu šis aizliegums attiecas uz visiem dzīvnieku dzīves posmiem. Saskaņā ar 1. panta m) punktu ““īpatnis” ir dzīvs vai nedzīvs IV pielikumā un V pielikumā uzskaitītas sugas dzīvnieks vai augs, tā daļa vai atvasinājums, kā arī pārējās preces, kuras pavaddokumentā, uz iepakojuma vai marķējuma vai etiķetes, vai jebkuros citos apstākļos norādītas kā minēto sugu dzīvnieku vai augu daļas vai atvasinājumi”. |
| --- | --- |

(2-31)

12. panta 1. punkta a) apakšpunkts aizliedz IV pielikuma a) daļā minēto īpatņu visa veida apzinātu gūstīšanu vai nonāvēšanu (51

| (2-32) | Lietā C-103/00 Caretta caretta (37. punkts) Tiesa atsaucās uz “nodoma” elementu, norādot, ka: “mopēdu izmantošana vairošanās pludmalēs bija aizliegta, un bija izvietoti paziņojumi par bruņurupuču ligzdu klātbūtni pludmalēs. Jūras teritorija pie Gerakas un Dafni bija noteikta par absolūti aizsargājamu teritoriju, un tajā bija izvietoti īpaši paziņojumi.” Pēc Tiesas domām, fakts, ka, neraugoties uz sabiedrībai pieejamo informāciju par vajadzību aizsargāt šīs teritorijas, cilvēki pludmalē izmantoja mopēdus un apkārtējā jūras teritorijā atradās ūdens velosipēdi un nelielas laivas (52), 12. panta 1. punkta b) apakšpunkta piemērošanas nolūkā ir uzskatāms par bruņurupuču apzinātu traucēšanu to vairošanās periodā. Tātad Tiesa “nolemj jēdzienu ”apzināti” interpretēt kā seku apzinātu akceptēšanu” (53). |
| --- | --- |

(2-32)

Lietā C-103/00 Caretta caretta

Gerakas

Dafni

52

53

| (2-33) | Lietā C-221/04 (54) Tiesas argumentācija bija specifiskāka. Šajā lietā Komisija cēla prasību Tiesā, jo Kastīlijas un Leonas iestādes bija atļāvušas vairākās privātās medību teritorijās izmantot cilpas, tātad Spānija nebija izpildījusi 12. panta 1. punkta a) apakšpunktu attiecībā uz ūdra (Lutra lutra) aizsardzību. Tiesa atgādināja Caretta caretta lietā konstatēto un norādīja: “Lai būtu īstenojies Direktīvas 12. panta 1. punkta a) apakšpunktā paredzētais nosacījums par apzināto raksturu, ir jāpierāda, ka akta izdevējs ir vēlējies aizsargātās dzīvnieku sugas īpatņa sagūstīšanu vai nonāvēšanu, vai, mazākais, ir pieļāvis šādas sagūstīšanas vai nonāvēšanas iespējamību” (55).
  Tiesa to izmantoja par “nepieciešamo pierādījumu” un attiecīgajā lietā konstatēja, ka apstrīdētā atļauja attiecās uz lapsu medībām un tātad neparedzēja atļaut ūdru sagūstīšanu. Turklāt Tiesa uzsvēra, ka ūdru klātbūtne šajā teritorijā nav oficiāli pierādīta, tātad nav arī pierādīts, ka Spānijas iestādes apzinājās, ka, izdodot apstrīdētās lapsu medību atļaujas, tās riskē apdraudēt ūdrus. Tāpēc Tiesa secināja, ka pierādījumi, kas nepieciešami, lai konstatētu aizsargājamās dzīvnieku sugas īpatņa sagūstīšanas vai nonāvēšanas apzināto raksturu, nav gūti (56).
  Lietā C-340/10 Tiesa atzina, ka Kipra nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar 12. panta 1. punktu, jo tā ir pieļāvusi darbības, kuras būtiski apdraud Paralimni ezera ekoloģiskos raksturlielumus, nav pieņēmusi aizsargājošus pasākumus, kas vajadzīgi, lai saglabātu Natrix natrix cypriaca (Kipras parastā zalkša) populāciju, un nav veikusi pasākumus, kas vajadzīgi, lai izveidotu un piemērotu šīs sugas stingras aizsardzības sistēmu. |
| --- | --- |

(2-33)

Lietā C-221/04 (54

Lutra lutra

Caretta caretta

Lai būtu īstenojies Direktīvas 12. panta 1. punkta a) apakšpunktā paredzētais nosacījums par apzināto raksturu, ir jāpierāda, ka akta izdevējs ir vēlējies aizsargātās dzīvnieku sugas īpatņa sagūstīšanu vai nonāvēšanu, vai, mazākais, ir pieļāvis šādas sagūstīšanas vai nonāvēšanas iespējamību”

55

Tiesa to izmantoja par “nepieciešamo pierādījumu” un attiecīgajā lietā konstatēja, ka apstrīdētā atļauja attiecās uz lapsu medībām un tātad neparedzēja atļaut ūdru sagūstīšanu. Turklāt Tiesa uzsvēra, ka ūdru klātbūtne šajā teritorijā nav oficiāli pierādīta, tātad nav arī pierādīts, ka Spānijas iestādes apzinājās, ka, izdodot apstrīdētās lapsu medību atļaujas, tās riskē apdraudēt ūdrus. Tāpēc Tiesa secināja, ka pierādījumi, kas nepieciešami, lai konstatētu aizsargājamās dzīvnieku sugas īpatņa sagūstīšanas vai nonāvēšanas apzināto raksturu, nav gūti (56).

56

Lietā C-340/10 Tiesa atzina, ka Kipra nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar 12. panta 1. punktu, jo tā ir pieļāvusi darbības, kuras būtiski apdraud Paralimni ezera ekoloģiskos raksturlielumus, nav pieņēmusi aizsargājošus pasākumus, kas vajadzīgi, lai saglabātu Natrix natrix cypriaca (Kipras parastā zalkša) populāciju, un nav veikusi pasākumus, kas vajadzīgi, lai izveidotu un piemērotu šīs sugas stingras aizsardzības sistēmu.

Paralimni

Natrix natrix cypriaca

| (2-34) | Pamatojoties uz Tiesas pieeju lietās C-103/00 un C-221/04, ar “apzinātām” darbībām saprot darbības, ko veic persona, kura apzinās, ka šo darbību rezultātā tiks sagūstīti vai nonāvēti IV pielikumā minētas sugas dzīvnieki, vai apzināti pieņem šāda nodarījuma iespējamību.
  Citiem vārdiem sakot, šis noteikums attiecas ne tikai uz personu, kas pilnībā nodomājusi sagūstīt vai nonāvēt aizsargājamas sugas īpatni, bet arī uz personu, kura ir pietiekami informēta un apzinās sekas, ko tās rīcība, visticamāk, radīs, bet, neraugoties uz to, veic darbību, kuras rezultātā īpatņi tiek sagūstīti vai nonāvēti (piemēram, kā nevēlams, bet akceptēts blakusefekts) (nosacīts nolūks).
  Valstu iestādēm, izmantojot visus atbilstošos līdzekļus, vajadzētu aktīvi izplatīt informāciju par aizsargājamo sugu īpatņu sastopamību un par spēkā esošajiem aizsardzības noteikumiem. Piemērs tam ir Caretta caretta lietā minētie pludmales paziņojumi, kas norāda uz bruņurupuču ligzdām pludmalēs. |
| --- | --- |

(2-34)

Pamatojoties uz Tiesas pieeju lietās C-103/00 un C-221/04, ar “apzinātām” darbībām saprot darbības, ko veic persona, kura apzinās, ka šo darbību rezultātā tiks sagūstīti vai nonāvēti IV pielikumā minētas sugas dzīvnieki, vai apzināti pieņem šāda nodarījuma iespējamību.

Citiem vārdiem sakot, šis noteikums attiecas ne tikai uz personu, kas pilnībā nodomājusi sagūstīt vai nonāvēt aizsargājamas sugas īpatni, bet arī uz personu, kura ir pietiekami informēta un apzinās sekas, ko tās rīcība, visticamāk, radīs, bet, neraugoties uz to, veic darbību, kuras rezultātā īpatņi tiek sagūstīti vai nonāvēti (piemēram, kā nevēlams, bet akceptēts blakusefekts) (nosacīts nolūks).

šis noteikums attiecas ne tikai uz personu, kas pilnībā nodomājusi sagūstīt vai nonāvēt aizsargājamas sugas īpatni, bet arī uz personu, kura ir pietiekami informēta un apzinās sekas, ko tās rīcība, visticamāk, radīs, bet, neraugoties uz to, veic darbību, kuras rezultātā īpatņi tiek sagūstīti vai nonāvēti

Valstu iestādēm, izmantojot visus atbilstošos līdzekļus, vajadzētu aktīvi izplatīt informāciju par aizsargājamo sugu īpatņu sastopamību un par spēkā esošajiem aizsardzības noteikumiem. Piemērs tam ir Caretta caretta lietā minētie pludmales paziņojumi, kas norāda uz bruņurupuču ligzdām pludmalēs.

Caretta caretta

| (2-35) | Šī vajadzība informēt ir ļoti svarīga arī attiecībā uz sugām, ko nejauši nozvejo zvejas operācijās, kuras veiktas, pārkāpjot zvejniecības noteikumus. ES ir pieņēmusi konkrētus noteikumus, lai vaļveidīgos aizsargātu no sagūstīšanas un nonāvēšanas zvejas rīkos. Ar Regulu (ES) 2019/1241 konkrētiem kuģiem ir aizliegts konkrētos apgabalos izmantot noteikta veida zvejas rīkus, vienlaikus neizmantojot aktīvas akustiskās atbaidīšanas ierīces, kas var novērst cūkdelfīnu iepīšanos zvejas rīkos (sk. arī 2.3.6. iedaļu). Šādos gadījumos dalībvalstīm ir ne tikai jānodrošina, ka akustisko atbaidīšanas līdzekļu izmantošana tiek faktiski kontrolēta un panākta, bet arī tas, ka zvejnieki ir pilnībā informēti par šo pienākumu. |
| --- | --- |

(2-35)

Šī vajadzība informēt ir ļoti svarīga arī attiecībā uz sugām, ko nejauši nozvejo zvejas operācijās, kuras veiktas, pārkāpjot zvejniecības noteikumus. ES ir pieņēmusi konkrētus noteikumus, lai vaļveidīgos aizsargātu no sagūstīšanas un nonāvēšanas zvejas rīkos. Ar Regulu (ES) 2019/1241 konkrētiem kuģiem ir aizliegts konkrētos apgabalos izmantot noteikta veida zvejas rīkus, vienlaikus neizmantojot aktīvas akustiskās atbaidīšanas ierīces, kas var novērst cūkdelfīnu iepīšanos zvejas rīkos (sk. arī 2.3.6. iedaļu). Šādos gadījumos dalībvalstīm ir ne tikai jānodrošina, ka akustisko atbaidīšanas līdzekļu izmantošana tiek faktiski kontrolēta un panākta, bet arī tas, ka zvejnieki ir pilnībā informēti par šo pienākumu.

| 12.   Labas prakses piemērs: sadarbība ar zvejniekiem, lai panāktu Vidusjūras mūkroņa (Monachus monachus) populācijas atjaunošanos Grieķijā

  Vidusjūras mūkronis (Monachus monachus) saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu ir prioritāra suga, kas iekļauta gan tās II, gan IV pielikumā. Grieķija pēdējo gadu desmitu laikā ir īstenojusi šīs sugas saglabāšanas programmu. Programmā ir iekļauti pasākumi, kas paredzēti ievainoto īpatņu glābšanai un atveseļošanai, aizsargājamo teritoriju izveidei, pārvaldībai, monitoringam, sabiedrības informēšanai, izglītošanai vides jomā un atbilstoša tiesiskā regulējuma izveidei. Viens no galvenajiem saglabāšanas centienu elementiem ir darbs ar zvejniekiem.
  Grieķijas Vidusjūras mūkroņa izpētes un aizsardzības biedrība (MOm) ir ieviesusi vairākus pasākumus, kuru mērķis ir uzlabot nereti konfliktējošās attiecības starp zvejniekiem un Vidusjūras mūkroņiem. 2009. gadā tā izstrādāja Rīcības plānu par Vidusjūras mūkroņa un zvejniecību mijiedarbības mazināšanu Grieķijā, kurā noteikti daudzi leģislatīvie, pārvaldības un tehniskie pasākumi, kas mazina sugai radīto risku un aizsargā tās barības avotu. Ļoti svarīgi ir tas, ka šie pasākumi mazina arī finansiālo slogu, ko zvejniekiem sagādā zvejas rīkiem un nozvejotajām zivīm nodarītie bojājumi.
  Ir veikti plaši pētījumi par Vidusjūras mūkroņu barības izvēli, kā arī pētījumi par identificētajiem karstpunktiem (t. i., apgabaliem, kuros Vidusjūras mūkroņu klātbūtne ir vērā ņemama) zvejas kuģu tilpības un satiksmes blīvuma, zvejas rīku izmantošanas un zvejniecību ietekmējuma aspektā. Pētniecībā ir tieši iesaistīti zvejniecības uzņēmumi un citas ieinteresētās personas, piemēram, ostu policija, zivsaimniecības departamenti un zivaudzētavu īpašnieki. Zvejnieki ir izgājuši apmācības par to, kā rīkoties gadījumos, kad Vidusjūras mūkroņi ir iepinušies zvejas rīkos, un sadarbībā ar zvejniekiem ir izmēģinātas eksperimentālas zvejas metodes. Ir īstenota īpaši zvejas sektoram veltīta komunikācijas kampaņa (57). Tas viss ir palīdzējis būtiski samazināt Vidusjūras mūkroņu skaitu, kurus zvejnieki nejauši notver vai nonāvē, un pakāpeniski atjaunot Vidusjūras mūkroņu populāciju Grieķijā. |
| --- |

12.   Labas prakses piemērs: sadarbība ar zvejniekiem, lai panāktu Vidusjūras mūkroņa (Monachus monachus) populācijas atjaunošanos Grieķijā

12.

Labas prakses piemērs: sadarbība ar zvejniekiem, lai panāktu Vidusjūras mūkroņa (Monachus monachus

Vidusjūras mūkronis (Monachus monachus) saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu ir prioritāra suga, kas iekļauta gan tās II, gan IV pielikumā. Grieķija pēdējo gadu desmitu laikā ir īstenojusi šīs sugas saglabāšanas programmu. Programmā ir iekļauti pasākumi, kas paredzēti ievainoto īpatņu glābšanai un atveseļošanai, aizsargājamo teritoriju izveidei, pārvaldībai, monitoringam, sabiedrības informēšanai, izglītošanai vides jomā un atbilstoša tiesiskā regulējuma izveidei. Viens no galvenajiem saglabāšanas centienu elementiem ir darbs ar zvejniekiem.

Monachus monachus

Grieķijas Vidusjūras mūkroņa izpētes un aizsardzības biedrība (MOm) ir ieviesusi vairākus pasākumus, kuru mērķis ir uzlabot nereti konfliktējošās attiecības starp zvejniekiem un Vidusjūras mūkroņiem. 2009. gadā tā izstrādāja Rīcības plānu par Vidusjūras mūkroņa un zvejniecību mijiedarbības mazināšanu Grieķijā, kurā noteikti daudzi leģislatīvie, pārvaldības un tehniskie pasākumi, kas mazina sugai radīto risku un aizsargā tās barības avotu. Ļoti svarīgi ir tas, ka šie pasākumi mazina arī finansiālo slogu, ko zvejniekiem sagādā zvejas rīkiem un nozvejotajām zivīm nodarītie bojājumi.

MOm

Rīcības plānu par Vidusjūras mūkroņa un zvejniecību mijiedarbības mazināšanu Grieķijā

Ir veikti plaši pētījumi par Vidusjūras mūkroņu barības izvēli, kā arī pētījumi par identificētajiem karstpunktiem (t. i., apgabaliem, kuros Vidusjūras mūkroņu klātbūtne ir vērā ņemama) zvejas kuģu tilpības un satiksmes blīvuma, zvejas rīku izmantošanas un zvejniecību ietekmējuma aspektā. Pētniecībā ir tieši iesaistīti zvejniecības uzņēmumi un citas ieinteresētās personas, piemēram, ostu policija, zivsaimniecības departamenti un zivaudzētavu īpašnieki. Zvejnieki ir izgājuši apmācības par to, kā rīkoties gadījumos, kad Vidusjūras mūkroņi ir iepinušies zvejas rīkos, un sadarbībā ar zvejniekiem ir izmēģinātas eksperimentālas zvejas metodes. Ir īstenota īpaši zvejas sektoram veltīta komunikācijas kampaņa (57). Tas viss ir palīdzējis būtiski samazināt Vidusjūras mūkroņu skaitu, kurus zvejnieki nejauši notver vai nonāvē, un pakāpeniski atjaunot Vidusjūras mūkroņu populāciju Grieķijā.

57

2.3.2.   IV pielikuma a) daļā minēto sugu īpatņu apzināta traucēšana, jo īpaši to vairošanās, mazuļu attīstības, ziemošanas un migrācijas periodā

IV pielikuma a) daļā minēto sugu īpatņu apzināta traucēšana, jo īpaši to vairošanās, mazuļu attīstības, ziemošanas un migrācijas periodā

| (2-36) | Direktīvas 12. panta 1. punkta b) apakšpunkts aizliedz apzināti traucēt IV pielikumā minētās sugas, jo īpaši to vairošanās, mazuļu attīstības, ziemošanas un migrācijas periodā, kad sugas ir visjutīgākās (58). Saskaņā ar 12. panta 3. punktu šis aizliegums attiecas uz visiem attiecīgo sugu dzīves posmiem. |
| --- | --- |

(2-36)

Direktīvas 12. panta 1. punkta b) apakšpunkts aizliedz apzināti traucēt IV pielikumā minētās sugas, jo īpaši to vairošanās, mazuļu attīstības, ziemošanas un migrācijas periodā, kad sugas ir visjutīgākās (58

2.3.2.a)   Apzināta traucēšana

Apzināta traucēšana

| Jebkāds apzināts traucējums, kas var ietekmēt aizsargājamās sugas izdzīvošanas iespējas, vairošanās sekmīgumu vai reproduktīvo spēju, vai noved pie aizņemtās teritorijas samazināšanās vai sugas pārvietošanās vai izspiešanas, būtu jāuzskata par “traucējumu” 12. panta nozīmē. |
| --- |

Jebkāds apzināts traucējums, kas var ietekmēt aizsargājamās sugas izdzīvošanas iespējas, vairošanās sekmīgumu vai reproduktīvo spēju, vai noved pie aizņemtās teritorijas samazināšanās vai sugas pārvietošanās vai izspiešanas, būtu jāuzskata par “traucējumu” 12. panta nozīmē.

Jebkāds apzināts traucējums, kas var ietekmēt aizsargājamās sugas izdzīvošanas iespējas, vairošanās sekmīgumu vai reproduktīvo spēju, vai noved pie aizņemtās teritorijas samazināšanās vai sugas pārvietošanās vai izspiešanas, būtu jāuzskata par “traucējumu” 12. panta nozīmē.

| (2-37) | Nedz Dzīvotņu direktīvas 12. pantā, nedz tās 1. pantā jēdziena “traucējums” definīcija nav ietverta (59). Šis noteikums skaidri neaprobežojas tikai ar “būtiskiem” traucējumiem, kā tas ir direktīvas 6. panta 2. punkta gadījumā, bet noteikuma darbības joma ir jāinterpretē, ņemot vērā direktīvas vispārējo mērķi.
  Kā minēts iepriekš, Dzīvotņu direktīvas 12. panta 1. punkta a)–d) apakšpunktā paredzētā aizsardzības režīma īstenošana “nav pakļauta nosacījumam par to, ka konkrētajai darbībai jārada risks, ka tiks apdraudēts sugas aizsardzības statuss [saglabāšanās stāvoklis]” (60), un “šīs tiesību normas sniegto aizsardzību nebeidz piemērot sugām, kuru aizsardzības statuss [saglabāšanās stāvoklis] ir kļuvis labvēlīgs” (61).
  Ir skaidrs, ka ikviena darbība, kas apzināti traucē kādu sugu tiktāl, ka var ietekmēt tās izdzīvošanas izredzes, vairošanās sekmīgumu vai reproduktīvo spēju, vai noved pie aizņemtās teritorijas samazināšanās vai sugas pārvietošanās vai izspiešanas, būtu jāuzskata par “traucējumu” 12. panta nozīmē. |
| --- | --- |

(2-37)

Nedz Dzīvotņu direktīvas 12. pantā, nedz tās 1. pantā jēdziena “traucējums” definīcija nav ietverta (59

Kā minēts iepriekš, Dzīvotņu direktīvas 12. panta 1. punkta a)–d) apakšpunktā paredzētā aizsardzības režīma īstenošana “nav pakļauta nosacījumam par to, ka konkrētajai darbībai jārada risks, ka tiks apdraudēts sugas aizsardzības statuss [saglabāšanās stāvoklis]” (60), un “šīs tiesību normas sniegto aizsardzību nebeidz piemērot sugām, kuru aizsardzības statuss [saglabāšanās stāvoklis] ir kļuvis labvēlīgs” (61).

60

61

Ir skaidrs, ka ikviena darbība, kas apzināti traucē kādu sugu tiktāl, ka var ietekmēt tās izdzīvošanas izredzes, vairošanās sekmīgumu vai reproduktīvo spēju, vai noved pie aizņemtās teritorijas samazināšanās vai sugas pārvietošanās vai izspiešanas, būtu jāuzskata par “traucējumu” 12. panta nozīmē.

ikviena darbība, kas apzināti traucē kādu sugu tiktāl, ka var ietekmēt tās izdzīvošanas izredzes, vairošanās sekmīgumu vai reproduktīvo spēju, vai noved pie aizņemtās teritorijas samazināšanās vai sugas pārvietošanās vai izspiešanas, būtu jāuzskata par “traucējumu”

| (2-38) | Ņemot vērā dažu dzīvnieku specifisko dzīves gaitu (it īpaši reproduktīvo stratēģiju vai mobilitāti) un bieži vien sarežģīto sociālo mijiedarbību, īpatņu iztraucēšana bieži vien var ietekmēt visu populāciju. Piemēram, tas attiecas uz grūsnas mātītes traucēšanu vai mātes nošķiršanu no mazuļa tādu dzīvnieku gadījumā, kas ir lieli, ilgdzīvojoši un ļoti mobili dzīvnieki ar zemu auglību, piemēram, jūras zīdītāji. |
| --- | --- |

(2-38)

Ņemot vērā dažu dzīvnieku specifisko dzīves gaitu (it īpaši reproduktīvo stratēģiju vai mobilitāti) un bieži vien sarežģīto sociālo mijiedarbību, īpatņu iztraucēšana bieži vien var ietekmēt visu populāciju. Piemēram, tas attiecas uz grūsnas mātītes traucēšanu vai mātes nošķiršanu no mazuļa tādu dzīvnieku gadījumā, kas ir lieli, ilgdzīvojoši un ļoti mobili dzīvnieki ar zemu auglību, piemēram, jūras zīdītāji.

| (2-39) | Kopumā traucējumu intensitāte, ilgums un biežums ir svarīgi parametri, pēc kuriem novērtē to ietekmi uz sugu. Jāņem vērā, ka dažādām sugām ir atšķirīgs jutīgums vai reakcija uz viena un tā paša veida traucējumiem. Faktori, kas rada traucējumus vienai sugai, citai sugai traucējumus var neradīt. Turklāt vienas konkrētas sugas īpatņu jutīgums var atšķirties atkarībā no sezonas vai konkrētiem dzīves cikla periodiem (piemēram, vairošanās periods).
  12. panta 1. punkta b) apakšpunktā šī iespēja ir ņemta vērā, uzsverot, ka apzināta traucēšana būtu jāaizliedz, jo īpaši jutīgos vairošanās, mazuļu attīstības, ziemošanas un migrācijas periodos. Jāņem vērā arī tas, ka traucējumi (piemēram, troksnis, gaismas avots) ne vienmēr tieši ietekmē sugas fizisko integritāti. Tie var radīt arī netiešu nelabvēlīgu ietekmi uz sugu (piemēram, piespiežot sugas īpatņus izmantot daudz enerģijas, lai bēgtu: ja sikspārņi ziemošanas laikā tiek iztraucēti, tie sasilst un izlido, tāpēc varbūtība, ka tie pārcietīs ziemu, lielā enerģijas resursu zuduma dēļ samazinās). |
| --- | --- |

(2-39)

Kopumā traucējumu intensitāte, ilgums un biežums ir svarīgi parametri, pēc kuriem novērtē to ietekmi uz sugu. Jāņem vērā, ka dažādām sugām ir atšķirīgs jutīgums vai reakcija uz viena un tā paša veida traucējumiem. Faktori, kas rada traucējumus vienai sugai, citai sugai traucējumus var neradīt. Turklāt vienas konkrētas sugas īpatņu jutīgums var atšķirties atkarībā no sezonas vai konkrētiem dzīves cikla periodiem (piemēram, vairošanās periods).

12. panta 1. punkta b) apakšpunktā šī iespēja ir ņemta vērā, uzsverot, ka apzināta traucēšana būtu jāaizliedz, jo īpaši jutīgos vairošanās, mazuļu attīstības, ziemošanas un migrācijas periodos. Jāņem vērā arī tas, ka traucējumi (piemēram, troksnis, gaismas avots) ne vienmēr tieši ietekmē sugas fizisko integritāti. Tie var radīt arī netiešu nelabvēlīgu ietekmi uz sugu (piemēram, piespiežot sugas īpatņus izmantot daudz enerģijas, lai bēgtu: ja sikspārņi ziemošanas laikā tiek iztraucēti, tie sasilst un izlido, tāpēc varbūtība, ka tie pārcietīs ziemu, lielā enerģijas resursu zuduma dēļ samazinās).

| (2-40) | Tāpēc katram gadījumam ir vajadzīga individuāla pieeja. Traucējumu līmenis, kas uzskatāms par kaitīgu, kompetentajām iestādēm būs rūpīgi jāapsver, ņemot vērā attiecīgās sugas specifiskās iezīmes un situāciju, kā paskaidrots iepriekš. Piemēram, atkārtoti vaļveidīgo iztraucējumi, ko rada vaļu vērošanas laivas, var būtiski ietekmēt atsevišķus īpatņus, un tas var atstāt nelabvēlīgas sekas uz vietējo populāciju. No otras puses, sporādiski traucējumi, kas nelabvēlīgu ietekmi uz atsevišķu dzīvnieku vai vietējo populāciju, visticamāk, neradīs, piemēram, vilka aizbaidīšana, lai tas neiekļūtu aitu aplokā un nenodarītu postījumus, par traucējumiem 12. panta nozīmē nebūtu jāuzskata. |
| --- | --- |

(2-40)

Tāpēc katram gadījumam ir vajadzīga individuāla pieeja.

| (2-41) | Lai traucējumi ietilptu 12. panta 1. punkta b) apakšpunkta darbības jomā, tiem jābūt arī “apzinātiem” (jēdziena “apzināts” definīciju sk. 2.3.1. iedaļā). Arī Caretta caretta lietā C-103/00 Tiesa analizēja katru no dažādajām darbībām dzīvnieku vairošanās pludmalēs, lai noteiktu cēloņsakarību starp šīm darbībām un sugas traucēšanu. Tiesa vispirms konstatēja, ka braukšana ar mopēdiem Caretta caretta vairošanās pludmalē varētu traucēt šo sugu, galvenokārt trokšņa dēļ, it īpaši olu dēšanas, inkubācijas un izšķilšanās periodā, kā arī laikā, kad jaunie bruņurupuči dodas uz jūru. Arī nelielu laivu klātbūtne vairošanās pludmaļu tuvumā apdraud bruņurupuču dzīvību un labbūtību. Tiesa uzskata, ka ar to pietiek, lai to uzskatītu par attiecīgās sugas apzinātu traucēšanu tās vairošanās periodā 12. panta 1. punkta b) apakšpunkta nozīmē. |
| --- | --- |

(2-41)

Lai traucējumi ietilptu 12. panta 1. punkta b) apakšpunkta darbības jomā, tiem jābūt arī “apzinātiem” (jēdziena “apzināts” definīciju sk. 2.3.1. iedaļā). Arī Caretta caretta

Caretta caretta

| 13.   EST judikatūra. Jūras bruņurupuča Caretta caretta traucēšana Kiparisijas apgabalā

  Kareta (Caretta caretta) ir iekļauta Dzīvotņu direktīvas II un IV pielikumā, un tā ir stingri jāaizsargā. Vidusjūrā uzturas bruņurupuča mazuļi, un pavasarī un vasarā tā ir arī iecienīta pieaugušo bruņurupuču uzturēšanās vieta. Grieķija ir Vidusjūras reģionā populārākā ligzdošanas vieta, un tajā ir vairāk nekā 3 000 ligzdu gadā. Laganas līcī Zakintas salā atrodas Vidusjūrā lielākais ligzdošanas apgabals, kam seko Kiparisijas līcis (Natura 2000 teritorija (GR2550005)), jo šajās vietās ir labi saglabātas kāpu sistēmas un piekrastes mežs, taču tās apdraud nekontrolēta apbūve.
  Divās Tiesas lietās (C-103/00 un C-504/14) ir izskatīta 12. panta 1. punkta b) un d) apakšpunkta piemērošana attiecībā uz rezultatīvu karetas stingras aizsardzības sistēmas izveidi un īstenošanu šajos apgabalos. Tiesa secināja, ka Grieķija, neieviešot atbilstošus pasākumus ar mērķi novērst traucējumus sugas vairošanās periodā un to vairošanās vietu noplicināšanu vai iznīcināšanu, nav izpildījusi savs pienākumus, kas izriet no direktīvas noteikumiem.
  Tā kā integrēta un saskanīga valsts tiesiskā regulējuma nav un trūkst arī apstiprināta pārvaldības plāna, Tiesa nosprieda, ka nodrošināt stingru karetas un tās vairošanās vietu aizsardzību nav iespējams. Lai izveidotu stingras aizsardzības sistēmu, nepietiek ar to, ka tiek ieviesti vairāki atsevišķi pasākumi, kas vispārīgi attiecas uz vides aizsardzību, bet nav paredzēti, lai ar konkrētiem līdzekļiem novērstu jebkādu apzinātu attiecīgās sugas īpatņu traucēšanu vairošanās periodā un jebkādu darbību, kas var izraisīt to vairošanās vietu noplicināšanu vai iznīcināšanu (62). |
| --- |

13.   EST judikatūra. Jūras bruņurupuča Caretta caretta traucēšana Kiparisijas apgabalā

13.

EST judikatūra. Jūras bruņurupuča Caretta caretta

Kareta (Caretta caretta) ir iekļauta Dzīvotņu direktīvas II un IV pielikumā, un tā ir stingri jāaizsargā. Vidusjūrā uzturas bruņurupuča mazuļi, un pavasarī un vasarā tā ir arī iecienīta pieaugušo bruņurupuču uzturēšanās vieta. Grieķija ir Vidusjūras reģionā populārākā ligzdošanas vieta, un tajā ir vairāk nekā 3 000 ligzdu gadā. Laganas līcī Zakintas salā atrodas Vidusjūrā lielākais ligzdošanas apgabals, kam seko Kiparisijas līcis (Natura 2000 teritorija (GR2550005)), jo šajās vietās ir labi saglabātas kāpu sistēmas un piekrastes mežs, taču tās apdraud nekontrolēta apbūve.

Caretta caretta

Natura 2000

Divās Tiesas lietās (C-103/00 un C-504/14) ir izskatīta 12. panta 1. punkta b) un d) apakšpunkta piemērošana attiecībā uz rezultatīvu karetas stingras aizsardzības sistēmas izveidi un īstenošanu šajos apgabalos. Tiesa secināja, ka Grieķija, neieviešot atbilstošus pasākumus ar mērķi novērst traucējumus sugas vairošanās periodā un to vairošanās vietu noplicināšanu vai iznīcināšanu, nav izpildījusi savs pienākumus, kas izriet no direktīvas noteikumiem.

Tā kā integrēta un saskanīga valsts tiesiskā regulējuma nav un trūkst arī apstiprināta pārvaldības plāna, Tiesa nosprieda, ka nodrošināt stingru karetas un tās vairošanās vietu aizsardzību nav iespējams. Lai izveidotu stingras aizsardzības sistēmu, nepietiek ar to, ka tiek ieviesti vairāki atsevišķi pasākumi, kas vispārīgi attiecas uz vides aizsardzību, bet nav paredzēti, lai ar konkrētiem līdzekļiem novērstu jebkādu apzinātu attiecīgās sugas īpatņu traucēšanu vairošanās periodā un jebkādu darbību, kas var izraisīt to vairošanās vietu noplicināšanu vai iznīcināšanu (62).

62

| 14.   Tālāki norādījumi: kā mazināt antropogēnā zemūdens trokšņa ietekmi uz vaļveidīgajiem

  Darbības, kas var radīt stingri aizsargājamo sugu jūras organismu, piemēram, vaļveidīgo, traucējumus, cita starpā ir saistītas ar kuģniecību vai atkrastes vējparkiem, kas rada nepārtrauktu troksni, un būvniecību, naftas un gāzes izpēti vai militārām darbībām, kas rada impulsveida troksni. Vaļveidīgo gadījumā sekas sniedzas no traucējumiem un saziņā izmantoto skaņu nomākšanas līdz īstermiņa un ilgtermiņa dzirdes traucējumiem, fiziskām traumām un pat bojāejai. Kopā ar stresa, apjukuma un panikas radītajiem efektiem tas var postoši ietekmēt gan atsevišķus dzīvniekus, gan veselas populācijas.
  Attiecībā uz kuģniecību dalībvalstis var apsvērt plašu preventīvo pasākumu klāstu, piemēram, kuģu ātruma samazināšanu vai satiksmes maršrutu maiņu. Seismiskiem apsekojumiem, kuros izmanto gaisa pistoles, vai atkrastes būvniecībai, kurā izmanto pāļu dzīšanu, parasti ir vajadzīga atļauja. Tāpēc attiecībā uz šādiem plāniem un projektiem vajadzīgos preventīvos pasākumus var ierosināt saistībā ar vides ietekmējuma novērtējumiem, ko veic saskaņā ar Stratēģiskā vides novērtējuma direktīvu un Ietekmes uz vidi novērtējuma direktīvu.
  Problēmas, kas saistītas ar piemērotu ietekmējuma mazināšanas pasākumu noteikšanu, ir atzītas starptautiskā līmenī, un ir pieņemtas attiecīgas metodiskās vadlīnijas, piemēram, ACCOBAMS (63) un ASCOBANS (64), kurās galvenā uzmanība pievērsta vaļveidīgajiem, savukārt saskaņā ar Konvenciju par migrējošo savvaļas dzīvnieku sugu aizsardzību ir izstrādātas vadlīnijas, kā novērtēt vides ietekmējumu, ko rada jūrā veiktas troksni izraisošas darbības. Šie vadlīniju dokumenti lieti noder, lai nodrošinātu atbilstību Dzīvotņu direktīvas noteikumiem. Taču to piemērošanā vienmēr būtu jāņem vērā jaunākās zinātnes un ekspertu zināšanas šajā jomā, un tā būtu jābalsta uz detalizētiem apsvērumiem par katru konkrēto darbību un tās ietekmi uz konkrēto sugu. |
| --- |

14.   Tālāki norādījumi: kā mazināt antropogēnā zemūdens trokšņa ietekmi uz vaļveidīgajiem

14.

Tālāki norādījumi: kā mazināt antropogēnā zemūdens trokšņa ietekmi uz vaļveidīgajiem

Darbības, kas var radīt stingri aizsargājamo sugu jūras organismu, piemēram, vaļveidīgo, traucējumus, cita starpā ir saistītas ar kuģniecību vai atkrastes vējparkiem, kas rada nepārtrauktu troksni, un būvniecību, naftas un gāzes izpēti vai militārām darbībām, kas rada impulsveida troksni. Vaļveidīgo gadījumā sekas sniedzas no traucējumiem un saziņā izmantoto skaņu nomākšanas līdz īstermiņa un ilgtermiņa dzirdes traucējumiem, fiziskām traumām un pat bojāejai. Kopā ar stresa, apjukuma un panikas radītajiem efektiem tas var postoši ietekmēt gan atsevišķus dzīvniekus, gan veselas populācijas.

Attiecībā uz kuģniecību dalībvalstis var apsvērt plašu preventīvo pasākumu klāstu, piemēram, kuģu ātruma samazināšanu vai satiksmes maršrutu maiņu. Seismiskiem apsekojumiem, kuros izmanto gaisa pistoles, vai atkrastes būvniecībai, kurā izmanto pāļu dzīšanu, parasti ir vajadzīga atļauja. Tāpēc attiecībā uz šādiem plāniem un projektiem vajadzīgos preventīvos pasākumus var ierosināt saistībā ar vides ietekmējuma novērtējumiem, ko veic saskaņā ar Stratēģiskā vides novērtējuma direktīvu un Ietekmes uz vidi novērtējuma direktīvu.

Problēmas, kas saistītas ar piemērotu ietekmējuma mazināšanas pasākumu noteikšanu, ir atzītas starptautiskā līmenī, un ir pieņemtas attiecīgas metodiskās vadlīnijas, piemēram, ACCOBAMS (63) un ASCOBANS (64), kurās galvenā uzmanība pievērsta vaļveidīgajiem, savukārt saskaņā ar Konvenciju par migrējošo savvaļas dzīvnieku sugu aizsardzību ir izstrādātas vadlīnijas, kā novērtēt vides ietekmējumu, ko rada jūrā veiktas troksni izraisošas darbības. Šie vadlīniju dokumenti lieti noder, lai nodrošinātu atbilstību Dzīvotņu direktīvas noteikumiem. Taču to piemērošanā vienmēr būtu jāņem vērā jaunākās zinātnes un ekspertu zināšanas šajā jomā, un tā būtu jābalsta uz detalizētiem apsvērumiem par katru konkrēto darbību un tās ietekmi uz konkrēto sugu.

ACCOBAMS

63

ASCOBANS

64

| 15.   Tālāki norādījumi par seismisko izpēti un tās iespējamo ietekmi uz jūras zīdītājiem Īrijā

  Lai izvairītos no potenciālas būtiskas ietekmes uz visām jūras zīdītāju sugām gan Natura 2000 teritorijās, gan ārpus tām, Īrija ir izstrādājusi stingru regulējumu un pārvaldības režīmu seismiskās izpētes jomā. 2014. gadā Mākslas, kultūras mantojuma un Gaeltacht ministrija publicēja visaptverošu vadlīniju dokumentu par to, kā Īrijas ūdeņos pārvaldīt cilvēka izraisītā trokšņa avotu radīto apdraudējumu jūras zīdītājiem (65). Vadlīnijās ir aprakstīti iespējamie riski (piemēram, no bagarēšanas, urbšanas, pāļu dzīšanas, ģeofiziskās akustiskās izpētes, spridzināšanas), paskaidrots, kā veikt riska novērtējumu, un sniegti labi izstrādāti piemēri. Tālāk tajās aprakstītas iespējamās regulatīvās reakcijas (piemēram, nepiekrišana, piekrišana ar nosacījumiem utt.). |
| --- |

15.   Tālāki norādījumi par seismisko izpēti un tās iespējamo ietekmi uz jūras zīdītājiem Īrijā

15.

Tālāki norādījumi par seismisko izpēti un tās iespējamo ietekmi uz jūras zīdītājiem Īrijā

Lai izvairītos no potenciālas būtiskas ietekmes uz visām jūras zīdītāju sugām gan Natura 2000 teritorijās, gan ārpus tām, Īrija ir izstrādājusi stingru regulējumu un pārvaldības režīmu seismiskās izpētes jomā. 2014. gadā Mākslas, kultūras mantojuma un Gaeltacht ministrija publicēja visaptverošu vadlīniju dokumentu par to, kā Īrijas ūdeņos pārvaldīt cilvēka izraisītā trokšņa avotu radīto apdraudējumu jūras zīdītājiem (65). Vadlīnijās ir aprakstīti iespējamie riski (piemēram, no bagarēšanas, urbšanas, pāļu dzīšanas, ģeofiziskās akustiskās izpētes, spridzināšanas), paskaidrots, kā veikt riska novērtējumu, un sniegti labi izstrādāti piemēri. Tālāk tajās aprakstītas iespējamās regulatīvās reakcijas (piemēram, nepiekrišana, piekrišana ar nosacījumiem utt.).

Natura 2000

Gaeltacht

65

2.3.2.b)   Vairošanās, mazuļu attīstības, ziemošanas un migrācijas periodi

Vairošanās, mazuļu attīstības, ziemošanas un migrācijas periodi

| Vairošanās, mazuļu attīstības, ziemošanas un migrācijas periodus traucējumu kontekstā uzskata par īpaši jutīgiem periodiem. Sugu ekoloģisko, bioloģisko un etoloģisko atšķirību dēļ šos periodus var noteikt, tikai izmantojot katrai sugai individuālu pieeju. |
| --- |

Vairošanās, mazuļu attīstības, ziemošanas un migrācijas periodus traucējumu kontekstā uzskata par īpaši jutīgiem periodiem. Sugu ekoloģisko, bioloģisko un etoloģisko atšķirību dēļ šos periodus var noteikt, tikai izmantojot katrai sugai individuālu pieeju.

Vairošanās, mazuļu attīstības, ziemošanas un migrācijas periodus traucējumu kontekstā uzskata par īpaši jutīgiem periodiem. Sugu ekoloģisko, bioloģisko un etoloģisko atšķirību dēļ šos periodus var noteikt, tikai izmantojot katrai sugai individuālu pieeju.

| (2-42) | Vairošanās, mazuļu attīstības, ziemošanas un migrācijas periodus traucējumu kontekstā uzskata par īpaši jutīgiem periodiem. Tomēr Dzīvotņu direktīvā šie termini nav definēti. Tā kā IV pielikuma a) daļā ir ietverts ļoti plašs sugu klāsts un ekoloģiskā, bioloģiskā un etoloģiskā ziņā tās ir ļoti atšķirīgas, arī nosakot to vairošanās, mazuļu attīstības, ziemošanas un migrācijas periodus (ja šie periodi uz tām attiecas), ir jāizvērtē katra suga atsevišķi. |
| --- | --- |

(2-42)

Vairošanās, mazuļu attīstības, ziemošanas un migrācijas periodus traucējumu kontekstā uzskata par īpaši jutīgiem periodiem

| (2-43) | Direktīvas 12. panta nolūkā būtu jāpiemēro šādas definīcijas.






  — | Vairošanās un mazuļu attīstības periods: šis periods var aptvert (attiecīgā gadījumā) riestu, pārošanos, ligzdas būvēšanu vai olu dēšanas vai atnešanās vietas izraudzīšanos, atnešanos vai olu dēšanu vai – bezdzimumvairošanās gadījumā – pēcnācēju radīšanu, olu attīstīšanos un izšķilšanos, kā arī mazuļu audzēšanu. |
| --- | --- | --- |

(2-43)

Direktīvas 12. panta nolūkā būtu jāpiemēro šādas definīcijas.

—

Vairošanās un mazuļu attīstības periods: šis periods var aptvert (attiecīgā gadījumā) riestu, pārošanos, ligzdas būvēšanu vai olu dēšanas vai atnešanās vietas izraudzīšanos, atnešanos vai olu dēšanu vai – bezdzimumvairošanās gadījumā – pēcnācēju radīšanu, olu attīstīšanos un izšķilšanos, kā arī mazuļu audzēšanu.

Vairošanās un mazuļu attīstības periods:

| — | Ziemošanas periods: ziemošana ir periods, kurā dzīvnieks kļūst neaktīvs un atrodas miega stāvoklī, apātiskā vai atpūtas stāvoklī, parasti ziemā. Parasti dzīvniekam šādā stāvoklī ir pazemināta ķermeņa temperatūra un palēnināta sirdsdarbība un elpošana. Ziemošana ļauj dzīvniekam izdzīvot skarbos apstākļos, patērējot mazāk enerģijas nekā tad, ja tas būtu aktīvs (piemēram, daži sikspārņi, grauzēji, abinieki vai rāpuļi). |
| --- | --- |

—

Ziemošanas periods: ziemošana ir periods, kurā dzīvnieks kļūst neaktīvs un atrodas miega stāvoklī, apātiskā vai atpūtas stāvoklī, parasti ziemā. Parasti dzīvniekam šādā stāvoklī ir pazemināta ķermeņa temperatūra un palēnināta sirdsdarbība un elpošana. Ziemošana ļauj dzīvniekam izdzīvot skarbos apstākļos, patērējot mazāk enerģijas nekā tad, ja tas būtu aktīvs (piemēram, daži sikspārņi, grauzēji, abinieki vai rāpuļi).

Ziemošanas periods:

| — | Migrācijas periods: migrācija ir īpatņu periodiska pārvietošanās no vienas teritorijas uz citu, kas ir dabiska to dzīves cikla daļa un parasti noris, reaģējot uz gadalaiku maiņu vai barības nodrošinājuma izmaiņām. |
| --- | --- |

—

Migrācijas periods: migrācija ir īpatņu periodiska pārvietošanās no vienas teritorijas uz citu, kas ir dabiska to dzīves cikla daļa un parasti noris, reaģējot uz gadalaiku maiņu vai barības nodrošinājuma izmaiņām.

Migrācijas periods:

2.3.3.   Apzināta olu iznīcināšana vai ievākšana savvaļā

Apzināta olu iznīcināšana vai ievākšana savvaļā

| (2-44) | Saskaņā ar 12. panta 1. punkta c) apakšpunktu apzināta olu iznīcināšana vai ievākšana savvaļā ir aizliegta. |
| --- | --- |

(2-44)

Saskaņā ar 12. panta 1. punkta c) apakšpunktu apzināta olu iznīcināšana vai ievākšana savvaļā ir aizliegta.

2.3.4.   Vairošanās vietu vai atpūtas vietu noplicināšana vai iznīcināšana

Vairošanās vietu vai atpūtas vietu noplicināšana vai iznīcināšana

| (2-45) | Direktīvas 12. panta 1. punkta d) apakšpunkts ir atsevišķa norma. Atšķirībā no citiem 12. panta aizliegumiem tas neattiecas tieši uz īpatņiem, bet tā mērķis ir aizsargāt svarīgus dzīvotņu elementus, jo tas aizliedz vairošanās vietu un atpūtas vietu noplicināšanu un iznīcināšanu. Turklāt, lai gan 12. panta 1. punkta a), b) un c) apakšpunktā jēdziens “apzināts” ir lietots, d) apakšpunktā tas nav minēts. |
| --- | --- |

(2-45)

Direktīvas 12. panta 1. punkta d) apakšpunkts ir atsevišķa norma. Atšķirībā no citiem 12. panta aizliegumiem tas neattiecas tieši uz īpatņiem, bet tā mērķis ir aizsargāt svarīgus dzīvotņu elementus, jo tas aizliedz vairošanās vietu un atpūtas vietu noplicināšanu un iznīcināšanu. Turklāt, lai gan 12. panta 1. punkta a), b) un c) apakšpunktā jēdziens “apzināts” ir lietots, d) apakšpunktā tas nav minēts.

2.3.4.a)   Sekas, kas izriet no tā, ka vārds “apzināts” 12. panta 1. punkta d) apakšpunktā nav iekļauts

Sekas, kas izriet no tā, ka vārds “apzināts” 12. panta 1. punkta d) apakšpunktā nav iekļauts

| Tas, ka 12. panta 1. punkta d) apakšpunktā vārds “apzināts” nav lietots, uzsver, cik svarīgi ir dalībvalstīm veikt preventīvas darbības, lai novērstu vairošanās vietu vai atpūtas vietu iespējamu noplicināšanu vai iznīcināšanu, ko nodara cilvēki. Gadījumi, kad noplicināšanās vai iznīcināšana notikusi dabisku iemeslu dēļ (t. i., nevis kā tiešas cilvēka darbības sekas, bet, piemēram, dabas katastrofu dēļ), 12. panta 1. punkta d) apakšpunkta darbības jomā neietilpst. |
| --- |

Tas, ka 12. panta 1. punkta d) apakšpunktā vārds “apzināts” nav lietots, uzsver, cik svarīgi ir dalībvalstīm veikt preventīvas darbības, lai novērstu vairošanās vietu vai atpūtas vietu iespējamu noplicināšanu vai iznīcināšanu, ko nodara cilvēki. Gadījumi, kad noplicināšanās vai iznīcināšana notikusi dabisku iemeslu dēļ (t. i., nevis kā tiešas cilvēka darbības sekas, bet, piemēram, dabas katastrofu dēļ), 12. panta 1. punkta d) apakšpunkta darbības jomā neietilpst.

Tas, ka 12. panta 1. punkta d) apakšpunktā vārds “apzināts” nav lietots, uzsver, cik svarīgi ir dalībvalstīm veikt preventīvas darbības, lai novērstu vairošanās vietu vai atpūtas vietu iespējamu noplicināšanu vai iznīcināšanu, ko nodara cilvēki. Gadījumi, kad noplicināšanās vai iznīcināšana notikusi dabisku iemeslu dēļ (t. i., nevis kā tiešas cilvēka darbības sekas, bet, piemēram, dabas katastrofu dēļ), 12. panta 1. punkta d) apakšpunkta darbības jomā neietilpst.

| (2-46) | Saskaņā ar 12. panta 1. punkta a)–c) apakšpunktu ir aizliegtas un ir jānovērš tikai apzinātas darbības, savukārt saskaņā ar d) apakšpunktu rīcības apzināšanās nav obligāts priekšnoteikums (66). Direktīvas 12. panta 1. punkta d) apakšpunkts prasa aizliegt visas darbības, kuru rezultātā tiek noplicinātas vai iznīcinātas vairošanās vietas vai atpūtas vietas, neatkarīgi no tā, vai šīs darbības ir apzinātas vai nav (67).
  Turklāt Tiesa apstiprinājusi: “Neattiecinot aizliegumu, kas ir paredzēts Direktīvas 12. panta 1. punkta d) apakšpunktā, uz tīšām darbībām vien, pretēji tam, kā ir darīts saistībā ar a) līdz c) apakšpunktā paredzētajām darbībām, Kopienu likumdevējs ir parādījis savu vēlmi vairošanās vai atpūtas vietām sniegt lielāku aizsardzību pret to noplicinošām vai iznīcinošām darbībām. Ņemot vērā, cik svarīgs ir Direktīvā izvirzītais bioloģiskās daudzveidības saglabāšanas mērķis, nepavisam nesamērīgi nav tas, ka 12. panta 1. punkta d) apakšpunktā paredzēto aizliegumu var attiecināt ne tikai uz tīši izdarītām darbībām.” (68) |
| --- | --- |

(2-46)

Saskaņā ar 12. panta 1. punkta a)–c) apakšpunktu ir aizliegtas un ir jānovērš tikai apzinātas darbības, savukārt saskaņā ar d) apakšpunktu rīcības apzināšanās nav obligāts priekšnoteikums (66

Direktīvas 12. panta 1. punkta d) apakšpunkts prasa aizliegt visas darbības, kuru rezultātā tiek noplicinātas vai iznīcinātas vairošanās vietas vai atpūtas vietas, neatkarīgi no tā, vai šīs darbības ir apzinātas vai nav

67

Turklāt Tiesa apstiprinājusi: “Neattiecinot aizliegumu, kas ir paredzēts Direktīvas 12. panta 1. punkta d) apakšpunktā, uz tīšām darbībām vien, pretēji tam, kā ir darīts saistībā ar a) līdz c) apakšpunktā paredzētajām darbībām, Kopienu likumdevējs ir parādījis savu vēlmi vairošanās vai atpūtas vietām sniegt lielāku aizsardzību pret to noplicinošām vai iznīcinošām darbībām. Ņemot vērā, cik svarīgs ir Direktīvā izvirzītais bioloģiskās daudzveidības saglabāšanas mērķis, nepavisam nesamērīgi nav tas, ka 12. panta 1. punkta d) apakšpunktā paredzēto aizliegumu var attiecināt ne tikai uz tīši izdarītām darbībām.” (68)

68

| (2-47) | Krimināltiesībās tīšas jeb apzinātas darbības tiek nošķirtas no netīšām darbībām. “Apzināts” attiecas arī uz situācijām, kad rezultāts nav tieši iecerēts, bet personai būtu bijis jāņem vērā sekas, kas varētu no darbības izrietēt. Tas skaidri norāda, ka, d) apakšpunktā izlaižot vārdu “apzināts”, bija paredzēts šā noteikuma darbības jomā iekļaut arī neapzinātas darbības, kas izraisa noplicināšanu vai iznīcināšanu. Tādējādi šim noteikumam tiek piešķirta īpaša iezīme: jebkāda vairošanās vietas vai atpūtas vietas noplicināšana vai iznīcināšana ir faktiski jāaizliedz, t. i., to nedrīkst pieļaut. |
| --- | --- |

(2-47)

Krimināltiesībās tīšas jeb apzinātas darbības tiek nošķirtas no netīšām darbībām. “Apzināts” attiecas arī uz situācijām, kad rezultāts nav tieši iecerēts, bet personai būtu bijis jāņem vērā sekas, kas varētu no darbības izrietēt. Tas skaidri norāda, ka, d) apakšpunktā izlaižot vārdu “apzināts”, bija paredzēts šā noteikuma darbības jomā iekļaut arī neapzinātas darbības, kas izraisa noplicināšanu vai iznīcināšanu. Tādējādi šim noteikumam tiek piešķirta īpaša iezīme: jebkāda vairošanās vietas vai atpūtas vietas noplicināšana vai iznīcināšana ir faktiski jāaizliedz, t. i., to nedrīkst pieļaut.

| (2-48) | Tomēr tas nenozīmē, ka saskaņā ar 12. panta 1. punkta d) apakšpunktu ir vajadzīgi proaktīvi dzīvotņu pārvaldības pasākumi (piemēram, pļavas aktīva apsaimniekošanu tauriņu vajadzībām). Tomēr, lai vairošanās vietas vai atpūtas vietas aizsargātu no noplicināšanas vai iznīcināšanas, vienkāršs aizliegums tiesību aktā nav pietiekams, un tas ir jāatbalsta ar atbilstošu izpildes panākšanas mehānismu, arī preventīviem pasākumiem. Saskaņā ar stingras aizsardzības sistēmu dalībvalstīm būtu jāparedz draudi, kuriem teritorijas varētu tikt pakļautas cilvēka darbības rezultātā, un jāveic pasākumi, lai nodrošinātu, ka personas, kuras varētu (tīši vai netīši) izdarīt noziedzīgu nodarījumu, apzinās spēkā esošo aizliegumu un rīkojas attiecīgi. |
| --- | --- |

(2-48)

Tomēr tas nenozīmē, ka saskaņā ar 12. panta 1. punkta d) apakšpunktu ir vajadzīgi proaktīvi dzīvotņu pārvaldības pasākumi (piemēram, pļavas aktīva apsaimniekošanu tauriņu vajadzībām). Tomēr, lai vairošanās vietas vai atpūtas vietas aizsargātu no noplicināšanas vai iznīcināšanas, vienkāršs aizliegums tiesību aktā nav pietiekams, un tas ir jāatbalsta ar atbilstošu izpildes panākšanas mehānismu, arī preventīviem pasākumiem. Saskaņā ar stingras aizsardzības sistēmu dalībvalstīm būtu jāparedz draudi, kuriem teritorijas varētu tikt pakļautas cilvēka darbības rezultātā

| (2-49) | Pirmajā Caretta caretta lietā (69) Tiesa atzina, ka ēku atrašanās pludmalē, kuru sugas īpatņi izmanto, lai vairotos, var izraisīt vairošanās vietas noplicināšanu vai iznīcināšanu direktīvas 12. panta 1. punkta d) apakšpunkta nozīmē (70). Zīmīgi, ka Tiesa nenoteica, ka šīm ēkām obligāti jābūt “nelikumīgām”. Tiesas galvenais arguments bija fakts, ka pludmalē bija uzbūvētas ēkas un ka tās varēja izraisīt noplicināšanu un iznīcināšanu. Tātad ēku būvniecību pludmalē, kas ir noteikta par “absolūti aizsargājamu teritoriju”, it īpaši, ja papildus ir izlikti “īpaši paziņojumi”, ir pietiekams arguments, lai uzskatītu, ka 12. panta 1. punkta d) apakšpunkts ir pārkāpts. |
| --- | --- |

(2-49)

Pirmajā Caretta caretta

69

70

| (2-50) | Lietā C-441/17 (attiecībā uz dažu direktīvas IV pielikumā iekļautu saproksilofāgo vaboļu sugu – Buprestis splendens, Cucujus cinnaberinus, Phryganophilus ruficollis un Pytho kolwensis – aizsardzību Belovežas gāršā Polijā) (71) Tiesa arī precizēja, ka Dzīvotņu direktīvas 12. pantā noteiktie aizliegumi ir piemērojami neatkarīgi no stingri aizsargājamās sugas īpatņu skaita. Nesen Tiesa ir atkārtojusi, ka “direktīvas 12. panta 1. punkta d) apakšpunktā paredzētā aizsardzības režīma īstenošana nav atkarīga no attiecīgās sugas īpatņu skaita” (72). Citiem vārdiem sakot, tas, ka sugas klātbūtne noteiktā vietā var būt vērā ņemama un ka tās izdzīvošana šajā teritorijā nav apdraudēta, nemazina pienākumu sugu stingri aizsargāt. Tā vietā šādi fakti būtu jāņem vērā atkāpes piešķiršanas procesā. Spēkā ir arī pretējais scenārijs, t. i., tas, ka apgabals ir vairošanās vieta vai atpūtas vieta tikai vienam vai dažiem IV pielikuma a) daļā minētas sugas īpatņiem, nemazina pienākumu aizsargāt šo teritoriju pret darbībām, kas to varētu noplicināt vai iznīcināt. |
| --- | --- |

(2-50)

Lietā C-441/17 (attiecībā uz dažu direktīvas IV pielikumā iekļautu saproksilofāgo vaboļu sugu – Buprestis splendens

Cucujus cinnaberinus

Phryganophilus ruficollis

Pytho kolwensis

71

72

| (2-51) | Tomēr būs arī gadījumi, kad dabisko dzīvotņu noplicināšanās notiek dabiski (tai skaitā dabiskās sukcesijas rezultātā pēc tam, kad pārtraukta zemes izmantošana, piemēram, lauksaimniecībā) vai to izraisa neprognozējami notikumi, un tātad dzīvotne vairs nav konkrētai sugai piemērota vairošanās vieta vai atpūtas vieta. Gadījumos, kad nav veiktas darbības, kas izraisītu vairošanās vietu vai atpūtas vietu noplicināšanu vai iznīcināšanu, bet tas noticis dabisku iemeslu dēļ, 12. panta 1. punkta d) apakšpunktu nepiemēro (73). |
| --- | --- |

(2-51)

Tomēr būs arī gadījumi, kad dabisko dzīvotņu noplicināšanās notiek dabiski (tai skaitā dabiskās sukcesijas rezultātā pēc tam, kad pārtraukta zemes izmantošana, piemēram, lauksaimniecībā) vai to izraisa neprognozējami notikumi, un tātad dzīvotne vairs nav konkrētai sugai piemērota vairošanās vieta vai atpūtas vieta. Gadījumos, kad nav veiktas darbības, kas izraisītu vairošanās vietu vai atpūtas vietu noplicināšanu vai iznīcināšanu, bet tas noticis dabisku iemeslu dēļ, 12. panta 1. punkta d) apakšpunktu nepiemēro (73

| 16.   EST judikatūra. Dažu saproksilofāgo vaboļu stingras aizsardzības nenodrošināšana


  Natura 2000 teritorija Puszcza Białowieska (PLC 200004 Belovežas gārša) ietver Belovežas nacionālo parku un trīs mežniecību (Belovežas, Brovskas un Hajnovkas) apsaimniekotos mežus. Tas ir viens no vislabāk saglabātajiem dabiskajiem vasarzaļo un jaukto koku mežiem Eiropā, un tam raksturīgs liels skaits vecu koku un liels daudzums atmirušas koksnes. Tas ir unikāla, biodaudzveidības ziņā vērtīga vieta un svarīgs zinātnes atziņu avots, jo īpaši attiecībā uz ekoloģiskajiem procesiem.
  Sakarā ar egļu astoņzobu mizgrauža pastāvīgo izplatīšanos (ko cita starpā izraisījuši mainīgie klimatiskie apstākļi) Polijas vides ministrs 2016. gadā apstiprināja 2012. gada meža apsaimniekošanas plāna grozījumu. Tas atļāva laikā no 2012. līdz 2021. gadam gandrīz trīskāršot kokmateriālu ieguvi Belovežas mežniecībā vien un apgabalos, kuros saimniecisko darbību parasti neveic, veikt dažas mežsaimnieciskas darbības, tādas kā sanitārā cirte vai mākslīgā atjaunošana. Pēc tam 2017. gadā Valsts meža biroja ģenerāldirektors attiecībā uz trim mežniecībām (Belovežas, Brovskas un Hajnovkas) pieņēma lēmumu par egļu astoņzobu mizgrauža skarto koku gāšanu un izvākšanu sabiedriskās drošības apsvērumu dēļ, kā arī nolūkā mazināt ugunsgrēka risku visu vecumklašu mežos. Tad tika sākts darbs nokaltušo koku un egļu astoņzobu mizgrauža kolonizēto koku izvākšanai no šīm trim mežsaimniecībām aptuveni 34 000 hektāru platībā, savukārt Natura 2000 teritorijā Puszcza Białowieska platība, kurā veica šos darbus, pārsniedza 63 147 hektārus.
  Eiropas Komisija uzskatīja, ka Polijas iestādes nav pārliecinājušās par to, ka šie meža apsaimniekošanas pasākumi nekaitē Natura 2000 teritorijas Puszcza Białowieska integritātei. Tāpēc Komisija 2017. gada jūlijā vērsās Tiesā ar prasību sakarā ar to, ka Polija nav izpildījusi Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punktā un 12. panta 1. punkta a) un d) apakšpunktā paredzētos pienākumus. EST 2018. gada 17. aprīļa spriedumā (74) paziņoja, ka “attiecīgs novērtējums” nav veikts pareizi un ka Polijas valdība nav izpildījusi savus pienākumus aizsargāt Belovežas gāršu. Turklāt Tiesa uzsvēra, ka pastāv zinātniskas domstarpības par piemērotākajiem pasākumiem, kā apturēt egļu astoņzobu mizgrauža izplatīšanos. Līdz ar to Polijas iestādēm nebūtu vajadzējis palielināt mežizstrādes apjomu, jo nebija zinātniskas pārliecības, ka aktīvas meža apsaimniekošanas darbības ilgstoši nelabvēlīgi neietekmēs Belovežas gāršas integritāti un aizsargājamās sugas (cita starpā saproksilofāgās vaboles).
  Tiesa arī precizēja, ka Dzīvotņu direktīvas 12. pantā noteiktie aizliegumi ir piemērojami neatkarīgi no tās sugas īpatņu skaita, uz kuru attiecas stingrās aizsardzības režīms. Citiem vārdiem sakot, tas, ka sugas klātbūtne noteiktā vietā var būt vērā ņemama un ka tās izdzīvošana šajā apgabalā nav apdraudēta, neatbrīvo no pienākuma sugu stingri aizsargāt. Tā vietā šādi fakti būtu jāņem vērā atkāpes piešķiršanas procesā. |
| --- |

16.   EST judikatūra. Dažu saproksilofāgo vaboļu stingras aizsardzības nenodrošināšana

16.

EST judikatūra. Dažu saproksilofāgo vaboļu stingras aizsardzības nenodrošināšana

Natura 2000 teritorija Puszcza Białowieska (PLC 200004 Belovežas gārša) ietver Belovežas nacionālo parku un trīs mežniecību (Belovežas, Brovskas un Hajnovkas) apsaimniekotos mežus. Tas ir viens no vislabāk saglabātajiem dabiskajiem vasarzaļo un jaukto koku mežiem Eiropā, un tam raksturīgs liels skaits vecu koku un liels daudzums atmirušas koksnes. Tas ir unikāla, biodaudzveidības ziņā vērtīga vieta un svarīgs zinātnes atziņu avots, jo īpaši attiecībā uz ekoloģiskajiem procesiem.

Natura 2000

Puszcza Białowieska

Sakarā ar egļu astoņzobu mizgrauža pastāvīgo izplatīšanos (ko cita starpā izraisījuši mainīgie klimatiskie apstākļi) Polijas vides ministrs 2016. gadā apstiprināja 2012. gada meža apsaimniekošanas plāna grozījumu. Tas atļāva laikā no 2012. līdz 2021. gadam gandrīz trīskāršot kokmateriālu ieguvi Belovežas mežniecībā vien un apgabalos, kuros saimniecisko darbību parasti neveic, veikt dažas mežsaimnieciskas darbības, tādas kā sanitārā cirte vai mākslīgā atjaunošana. Pēc tam 2017. gadā Valsts meža biroja ģenerāldirektors attiecībā uz trim mežniecībām (Belovežas, Brovskas un Hajnovkas) pieņēma lēmumu par egļu astoņzobu mizgrauža skarto koku gāšanu un izvākšanu sabiedriskās drošības apsvērumu dēļ, kā arī nolūkā mazināt ugunsgrēka risku visu vecumklašu mežos. Tad tika sākts darbs nokaltušo koku un egļu astoņzobu mizgrauža kolonizēto koku izvākšanai no šīm trim mežsaimniecībām aptuveni 34 000 hektāru platībā, savukārt Natura 2000 teritorijā Puszcza Białowieska platība, kurā veica šos darbus, pārsniedza 63 147 hektārus.

Natura 2000

Puszcza Białowieska

Eiropas Komisija uzskatīja, ka Polijas iestādes nav pārliecinājušās par to, ka šie meža apsaimniekošanas pasākumi nekaitē Natura 2000 teritorijas Puszcza Białowieska integritātei. Tāpēc Komisija 2017. gada jūlijā vērsās Tiesā ar prasību sakarā ar to, ka Polija nav izpildījusi Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punktā un 12. panta 1. punkta a) un d) apakšpunktā paredzētos pienākumus. EST 2018. gada 17. aprīļa spriedumā (74) paziņoja, ka “attiecīgs novērtējums” nav veikts pareizi un ka Polijas valdība nav izpildījusi savus pienākumus aizsargāt Belovežas gāršu. Turklāt Tiesa uzsvēra, ka pastāv zinātniskas domstarpības par piemērotākajiem pasākumiem, kā apturēt egļu astoņzobu mizgrauža izplatīšanos. Līdz ar to Polijas iestādēm nebūtu vajadzējis palielināt mežizstrādes apjomu, jo nebija zinātniskas pārliecības, ka aktīvas meža apsaimniekošanas darbības ilgstoši nelabvēlīgi neietekmēs Belovežas gāršas integritāti un aizsargājamās sugas (cita starpā saproksilofāgās vaboles).

Natura 2000

Puszcza Białowieska

74

Tiesa arī precizēja, ka Dzīvotņu direktīvas 12. pantā noteiktie aizliegumi ir piemērojami neatkarīgi no tās sugas īpatņu skaita, uz kuru attiecas stingrās aizsardzības režīms. Citiem vārdiem sakot, tas, ka sugas klātbūtne noteiktā vietā var būt vērā ņemama un ka tās izdzīvošana šajā apgabalā nav apdraudēta, neatbrīvo no pienākuma sugu stingri aizsargāt. Tā vietā šādi fakti būtu jāņem vērā atkāpes piešķiršanas procesā.

| 17.   Labas prakses piemērs: karte, kas raksturo putnu un sikspārņu jutīgumu pret vējparkiem Flandrijā (Beļģija)

  Dzīvās dabas jutīguma kartes ir atzītas par efektīvu instrumentu, kā apzināt teritorijas, kurās atjaunojamo energoresursu enerģijas attīstīšana varētu ietekmēt jutīgas savvaļas augu un dzīvnieku sabiedrības un no kurām tādēļ vajadzētu izvairīties. Šādas kartes var izmantot, lai plānošanas procesa agrīnā posmā apzinātu teritorijas, kurās ir pret vēja enerģijas projektiem jutīgas ekoloģiskās sabiedrības. Dzīvās dabas jutīguma kartes parasti nodrošina informāciju, kas vajadzīga stratēģiskās plānošanas lēmumu pieņemšanai attīstības procesa sākotnējā teritorijas izraudzīšanās posmā, tādēļ tās ir paredzēts izmantot ainavas mērogā, nereti ar reģionālu, valsts vai daudzvalstu tvērumu.
  Karte, kas raksturo putnu un sikspārņu jutīgumu pret vējparkiem Flandrijā (Beļģija) sagatavota ar mērķi norādīt teritorijas, kurās vējturbīnu izvietošana var apdraudēt putnus vai sikspārņus. Iecerēts, ka tā sniegs informāciju un norādes, kas nepieciešamas, sagatavojot teritorijas līmeņa novērtējumus un stratēģisko plānošanu. Tā ir vairāksugu jutīguma karte un parāda, kā ar vienu instrumentu var novērtēt atšķirīgas grupas.
  Kartē reģions ir klasificēts četrās kategorijās, proti, ar augstu, vidēju un iespējamu risku, kā arī ar zemu risku / bez datiem. Tajā iekļauta uz ĢIS balstīta putnu neaizsargātības karte, ko veido vairākas komponentkartes, tostarp informācija par nozīmīgām putnu teritorijām un migrācijas ceļiem. Jutīguma kartes un pievienotās vadlīnijas Flandrijā bieži izmanto lēmumos par atrašanās vietu. Projektu attīstītāji un konsultanti tās izmanto stratēģiskajai plānošanai un par “izejas punktu” detalizētākiem teritorijas līmeņa projekta novērtējumiem. Vietējās un reģionālās valdības tās izmanto tam pašam mērķi, kā arī lai pārbaudītu, vai projektu attīstītāji un konsultanti ir pienācīgi padarījuši savu darbu.
  Kartē ir iekļauta arī informācija par sikspārņiem, bet tā atšķiras no tematiskajām putnu kartēm, jo tās pamatā ir piemērotas dzīvotnes noteikšana (izmantojot aerofotogrāfijas un zemes seguma lauka inventarizāciju), ko izmantoja par sikspārņu klātbūtnes prognozētāju. Tomēr jāatzīmē, ka par sikspārņiem pieejamo datu līmenis ir daudz zemāks nekā par putniem. Līdz ar to sikspārņu jutīguma prognožu interpretēšanā jāievēro lielāka piesardzība.

  Avots: Wildlife sensitivity manual – https://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/wildlife%20manual%20final.pdf |
| --- |

17.   Labas prakses piemērs: karte, kas raksturo putnu un sikspārņu jutīgumu pret vējparkiem Flandrijā (Beļģija)

17.

Labas prakses piemērs: karte, kas raksturo putnu un sikspārņu jutīgumu pret vējparkiem Flandrijā (Beļģija)

Dzīvās dabas jutīguma kartes ir atzītas par efektīvu instrumentu, kā apzināt teritorijas, kurās atjaunojamo energoresursu enerģijas attīstīšana varētu ietekmēt jutīgas savvaļas augu un dzīvnieku sabiedrības un no kurām tādēļ vajadzētu izvairīties. Šādas kartes var izmantot, lai plānošanas procesa agrīnā posmā apzinātu teritorijas, kurās ir pret vēja enerģijas projektiem jutīgas ekoloģiskās sabiedrības. Dzīvās dabas jutīguma kartes parasti nodrošina informāciju, kas vajadzīga stratēģiskās plānošanas lēmumu pieņemšanai attīstības procesa sākotnējā teritorijas izraudzīšanās posmā, tādēļ tās ir paredzēts izmantot ainavas mērogā, nereti ar reģionālu, valsts vai daudzvalstu tvērumu.

Karte, kas raksturo putnu un sikspārņu jutīgumu pret vējparkiem Flandrijā (Beļģija) sagatavota ar mērķi norādīt teritorijas, kurās vējturbīnu izvietošana var apdraudēt putnus vai sikspārņus. Iecerēts, ka tā sniegs informāciju un norādes, kas nepieciešamas, sagatavojot teritorijas līmeņa novērtējumus un stratēģisko plānošanu. Tā ir vairāksugu jutīguma karte un parāda, kā ar vienu instrumentu var novērtēt atšķirīgas grupas.

Kartē reģions ir klasificēts četrās kategorijās, proti, ar augstu, vidēju un iespējamu risku, kā arī ar zemu risku / bez datiem. Tajā iekļauta uz ĢIS balstīta putnu neaizsargātības karte, ko veido vairākas komponentkartes, tostarp informācija par nozīmīgām putnu teritorijām un migrācijas ceļiem. Jutīguma kartes un pievienotās vadlīnijas Flandrijā bieži izmanto lēmumos par atrašanās vietu. Projektu attīstītāji un konsultanti tās izmanto stratēģiskajai plānošanai un par “izejas punktu” detalizētākiem teritorijas līmeņa projekta novērtējumiem. Vietējās un reģionālās valdības tās izmanto tam pašam mērķi, kā arī lai pārbaudītu, vai projektu attīstītāji un konsultanti ir pienācīgi padarījuši savu darbu.

Kartē ir iekļauta arī informācija par sikspārņiem, bet tā atšķiras no tematiskajām putnu kartēm, jo tās pamatā ir piemērotas dzīvotnes noteikšana (izmantojot aerofotogrāfijas un zemes seguma lauka inventarizāciju), ko izmantoja par sikspārņu klātbūtnes prognozētāju. Tomēr jāatzīmē, ka par sikspārņiem pieejamo datu līmenis ir daudz zemāks nekā par putniem. Līdz ar to sikspārņu jutīguma prognožu interpretēšanā jāievēro lielāka piesardzība.

Avots: Wildlife sensitivity manual – https://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/wildlife%20manual%20final.pdf

Avots: Wildlife sensitivity manual

2.3.4.b)   Vairošanās vietu un atpūtas vietu identificēšana

Vairošanās vietu un atpūtas vietu identificēšana

| Vairošanās vietas un atpūtas vietas ir stingri jāaizsargā tāpēc, ka tām ir izšķiroša nozīme dzīvnieku dzīves ciklā un tās ir būtiski visas sugas dzīvotnes elementi. Tādēļ 12. panta 1. punkta d) apakšpunkts būtu jāsaprot kā tāds, kura mērķis ir saglabāt šādu vietu ekoloģisko funkcionalitāti, nodrošinot, ka tās turpina sagādāt visus vajadzīgos elementus, lai dzīvnieks atpūstos vai sekmīgi vairotos. Ja šīs vietas tiek izmantotas regulāri, aizsardzību piemēro visu gadu. |
| --- |

Vairošanās vietas un atpūtas vietas ir stingri jāaizsargā tāpēc, ka tām ir izšķiroša nozīme dzīvnieku dzīves ciklā un tās ir būtiski visas sugas dzīvotnes elementi. Tādēļ 12. panta 1. punkta d) apakšpunkts būtu jāsaprot kā tāds, kura mērķis ir saglabāt šādu vietu ekoloģisko funkcionalitāti, nodrošinot, ka tās turpina sagādāt visus vajadzīgos elementus, lai dzīvnieks atpūstos vai sekmīgi vairotos. Ja šīs vietas tiek izmantotas regulāri, aizsardzību piemēro visu gadu.

Vairošanās vietas un atpūtas vietas ir stingri jāaizsargā tāpēc, ka tām ir izšķiroša nozīme dzīvnieku dzīves ciklā un tās ir būtiski visas sugas dzīvotnes elementi. Tādēļ 12. panta 1. punkta d) apakšpunkts būtu jāsaprot kā tāds, kura mērķis ir saglabāt šādu vietu ekoloģisko funkcionalitāti, nodrošinot, ka tās turpina sagādāt visus vajadzīgos elementus, lai dzīvnieks atpūstos vai sekmīgi vairotos. Ja šīs vietas tiek izmantotas regulāri, aizsardzību piemēro visu gadu.

| (2-52) | Ņemot vērā direktīvas mērķus, vairošanās vietām un atpūtas vietām ir nepieciešama stingra aizsardzība, jo tās ir būtiskas dzīvnieku dzīves ciklā un ir ļoti svarīgi visas sugas dzīvotnes elementi (75), kas vajadzīgi, lai nodrošinātu sugas izdzīvošanu. To aizsardzība ir tieši saistīta ar sugas saglabāšanās stāvokli. Tādēļ 12. panta 1. punkta d) apakšpunkta noteikums būtu jāsaprot kā tāds, kura mērķis ir aizsargāt vairošanās vietu un atpūtas vietu ekoloģisko funkcionalitāti. Tālab 12. panta 1. punkta d) apakšpunktā ir paredzēts, ka šādas vietas nedrīkst bojāt vai iznīcināt cilvēka darbības rezultātā, lai tās varētu turpināt nodrošināt visu, kas vajadzīgs, lai konkrēts dzīvnieks atpūstos vai sekmīgi vairotos. |
| --- | --- |

(2-52)

Ņemot vērā direktīvas mērķus, vairošanās vietām un atpūtas vietām ir nepieciešama stingra aizsardzība, jo tās ir būtiskas dzīvnieku dzīves ciklā un ir ļoti svarīgi visas sugas dzīvotnes elementi (75

Tādēļ 12. panta 1. punkta d) apakšpunkta noteikums būtu jāsaprot kā tāds, kura mērķis ir aizsargāt vairošanās vietu un atpūtas vietu ekoloģisko funkcionalitāti.

| (2-53) | Lietā C-383/09 ģenerāladvokāte J. Kokote interpretēja, ka jēdziens “vairošanās un atpūtas vietas” attiecas ne tikai uz alām, bet arī uz apkārtējām dzīvotnēm. Tiesa nosprieda, ka 12. panta 1. punkta d) apakšpunktā paredzēto pienākumu neizpilde ir ne tikai alu tieša iznīcināšana, bet arī urbanizācijas procesi un izmaiņas kultūraugu struktūrā plašākās teritorijās (76). |
| --- | --- |

(2-53)

Lietā C-383/09 ģenerāladvokāte J. Kokote interpretēja, ka jēdziens “vairošanās un atpūtas vietas” attiecas ne tikai uz alām, bet arī uz apkārtējām dzīvotnēm. Tiesa nosprieda, ka 12. panta 1. punkta d) apakšpunktā paredzēto pienākumu neizpilde ir ne tikai alu tieša iznīcināšana, bet arī urbanizācijas procesi un izmaiņas kultūraugu struktūrā plašākās teritorijās (76

| (2-54) | Tātad no 12. panta 1. punkta d) apakšpunkta izriet, ka šādas vairošanās vietas un atpūtas vietas ir jāaizsargā arī tad, ja tās tiek izmantotas tikai laiku pa laikam vai pat tiek pamestas (77), bet ir pamatoti liela varbūtība, ka attiecīgā suga šajās vietās atgriezīsies. Ja, piemēram, vairāki sikspārņi katru gadu kādu alu izmanto ziemošanai (jo sugai ir ieradums katru gadu atgriezties tajā pašā ziemas guļvietā), šīs alas kā ziemas guļvietas funkcijas būtu jāaizsargā arī vasarā, lai sikspārņi ziemā to atkal varētu izmantot. |
| --- | --- |

(2-54)

Tātad no 12. panta 1. punkta d) apakšpunkta izriet, ka šādas vairošanās vietas un atpūtas vietas ir jāaizsargā arī tad, ja tās tiek izmantotas tikai laiku pa laikam vai pat tiek pamestas (77

| (2-55) | Ir grūti noteikt vairošanās vietām un atpūtas vietām piemērojamus vispārējos kritērijus, jo IV pielikuma a) daļā ir uzskaitītas sugas no daudziem taksoniem ar daudzām dažādām dzīves cikla stratēģijām. Noteikt stingru “vairošanās vietas” un “atpūtas vietas” definīciju, kas attiektos uz visiem taksoniem, nav iespējams. Tādēļ, interpretējot jēdzienus “vairošanās vietas” un “atpūtas vietas”, jāņem vērā šī dažādība un jāatspoguļo atšķirīgie dominējošie apstākļi. Turpinājumā izklāstīto vispārīgo definīciju mērķis ir sniegt dažus norādījumus šajā sakarā, un to pamatā ir pieņēmums, ka attiecīgās teritorijas ir identificējamas un sapratīgi norobežotas. Tās ir paredzēts izmantot par apsveramo elementu kontrolsarakstu, jo ne visi šie elementi attieksies uz visām sugām. Šajā sakarā var konstatēt arī nepilnības zināšanās par sugām. Abas turpinājumā dotās definīcijas ir sīki aplūkotas atsevišķās iedaļās, lai gan praksē tās bieži vien ir savstarpēji saistītas un pārklājas, tāpēc tās varētu apsvērt arī kopā. |
| --- | --- |

(2-55)

Ir grūti noteikt vairošanās vietām un atpūtas vietām piemērojamus vispārējos kritērijus, jo IV pielikuma a) daļā ir uzskaitītas sugas no daudziem taksoniem ar daudzām dažādām dzīves cikla stratēģijām. Noteikt stingru “vairošanās vietas” un “atpūtas vietas” definīciju, kas attiektos uz visiem taksoniem, nav iespējams. Tādēļ, interpretējot jēdzienus “vairošanās vietas” un “atpūtas vietas”, jāņem vērā šī dažādība un jāatspoguļo atšķirīgie dominējošie apstākļi. Turpinājumā izklāstīto vispārīgo definīciju mērķis ir sniegt dažus norādījumus šajā sakarā, un to pamatā ir pieņēmums, ka attiecīgās teritorijas ir identificējamas un sapratīgi norobežotas. Tās ir paredzēts izmantot par apsveramo elementu kontrolsarakstu, jo ne visi šie elementi attieksies uz visām sugām. Šajā sakarā var konstatēt arī nepilnības zināšanās par sugām. Abas turpinājumā dotās definīcijas ir sīki aplūkotas atsevišķās iedaļās, lai gan praksē tās bieži vien ir savstarpēji saistītas un pārklājas, tāpēc tās varētu apsvērt arī kopā.

| (2-56) | Direktīvas 12. panta vajadzībām būtu jāpiemēro šādas definīcijas. |
| --- | --- |

(2-56)

Direktīvas 12. panta vajadzībām būtu jāpiemēro šādas definīcijas.

—   Vairošanās vietas

Vairošanās vietas

Vairošanos definē kā pārošanos, atnešanos (arī olu dēšanu) vai – bezdzimumvairošanās gadījumā – pēcnācēju radīšanu. Vairošanās vieta ir vieta, kas vajadzīga, lai pārotos un dzemdētu pēcnācējus, un aptver arī ligzdas vai atnešanās vietas apkārtni, ja pēcnācēji ir atkarīgi no šīm teritorijām. Dažām sugām vairošanās vieta ietver arī saistītas struktūras, kas vajadzīgas teritorijas iezīmēšanai un aizsargāšanai. Sugām, kas vairojas bezdzimumvairošanās ceļā, vairošanās vieta ir vieta, kas vajadzīga pēcnācēju radīšanai. Vairošanās vietas, ko izmanto regulāri gada laikā vai katru gadu, ir jāaizsargā arī tad, kad tās nav aizņemtas.

Tātad vairošanās vieta var ietvert teritorijas, kas vajadzīgas, lai:

| 1) | riestotu; |
| --- | --- |

1)

riestotu;

| 2) | pārotos; |
| --- | --- |

2)

pārotos;

| 3) | būvētu ligzdas vai izraudzītos olu dēšanas vai atnešanās vietu; |
| --- | --- |

3)

būvētu ligzdas vai izraudzītos olu dēšanas vai atnešanās vietu;

| 4) | vietas, ko izmanto, lai atnestos, dētu olas vai – bezdzimumvairošanās gadījumā – radītu pēcnācējus; |
| --- | --- |

4)

vietas, ko izmanto, lai atnestos, dētu olas vai – bezdzimumvairošanās gadījumā – radītu pēcnācējus;

| 5) | olu attīstīšanās un izšķilšanās vietas; |
| --- | --- |

5)

olu attīstīšanās un izšķilšanās vietas;

| 6) | ligzdošanas vai atnešanās vietas, kamēr tajās atrodas mazuļi, kas atkarīgi no attiecīgās vietas; un |
| --- | --- |

6)

ligzdošanas vai atnešanās vietas, kamēr tajās atrodas mazuļi, kas atkarīgi no attiecīgās vietas; un

| 7) | plašākas dzīvotnes, kas nodrošina sekmīgu vairošanos, arī barošanās vietas. |
| --- | --- |

7)

plašākas dzīvotnes, kas nodrošina sekmīgu vairošanos, arī barošanās vietas.

—   Atpūtas vietas

Atpūtas vietas

Atpūtas vietas ir teritorijas, kurās dzīvnieki vai dzīvnieku grupa uzturas laikā, kad tie nav aktīvi. Sugām, kurām ir sesilā stadija, atpūtas vieta ir piestiprināšanās vieta. Atpūtas vietas ietver arī struktūras, ko dzīvnieki izveidojuši atpūtas vajadzībām, piemēram, guļvietas, alas vai slēptuves. Atpūtas vietas, ko izmanto regulāri gada laikā vai katru gadu, ir jāaizsargā arī tad, kad tās nav aizņemtas.

Atpūtas vietās, kas ir būtiskas izdzīvošanai, var būt viena vai vairākas struktūras un dzīvotnes elementi, kas nepieciešami:

| 1) | termoregulācijai, piemēram, sila ķirzakai (Lacerta agilis); |
| --- | --- |

1)

termoregulācijai, piemēram, sila ķirzakai (Lacerta agilis);

Lacerta agilis

| 2) | atpūtai, gulēšanai vai spēku atjaunošanai, piemēram, mazā vakarsikspārņa (Nyctalus leisleri) gulēšanas vietas; |
| --- | --- |

2)

atpūtai, gulēšanai vai spēku atjaunošanai, piemēram, mazā vakarsikspārņa (Nyctalus leisleri) gulēšanas vietas;

Nyctalus leisleri

| 3) | slēpšanās, aizsardzības vai patvēruma nolūkā, piemēram, zirnekļa Macrothele calpeiana alas; |
| --- | --- |

3)

slēpšanās, aizsardzības vai patvēruma nolūkā, piemēram, zirnekļa Macrothele calpeiana alas;

Macrothele calpeiana

| 4) | ziemošanai, piemēram, sikspārņu guļvietas un mazā susura (Muscardinus avellanarius) paslēptuves. |
| --- | --- |

4)

ziemošanai, piemēram, sikspārņu guļvietas un mazā susura (Muscardinus avellanarius) paslēptuves.

Muscardinus avellanarius

| (2-57) | Lai pienācīgi īstenotu 12. panta 1. punkta d) apakšpunktu, ir vajadzīgas labas zināšanas par ekoloģiju (bioloģiju, dzīvotnēm, populācijas lielumu, izplatību un dinamiku) un par sugas uzvedību (dzīves ciklu, organizāciju, sugas iekšējo un starpsugu mijiedarbību).

  Vairošanās vietu un atpūtas vietu piemēri | Vairošanās vieta | Atpūtas vieta |
| --- | --- | --- | --- |
| Triturus cristatus



  (lielais tritons) | Dīķī, kuru izmanto, lai pārotos, ir atsevišķas tēviņu teritorijas, kur notiek riests un pārošanās. Olas tiek dētas pa vienai uz virsūdens augiem, un nobriest 12–18 dienu laikā. Jaunie kāpuri izšķiļas un brīvi peld.
  Tātad dīķis ir vairošanās vieta. | Dzīves sauszemes periodā T. cristatus izmanto patvēruma vietas, piemēram, akmeņus, koku dobumus un baļķus, lai paslēptos dienas laikā. Līdzīgas patvēruma vietas tas izmanto ziemošanas periodā (aukstos reģionos) vai vasaras miera periodā (karstos reģionos). Dzīves ūdens periodā pieaugušie īpatņi un kāpuri par patvēruma vietu izmanto zemūdens un virsūdens augus.

  T. cristatus izplatās uz blakus esošām ūdenstilpēm. Veselīgas T. cristatus populācijas izmanto vairākas ūdenstilpes un pārvietojas starp tām, izplatoties piemērotā un savienojošā sauszemes dzīvotnē. Īpatņi var pārvietoties aptuveni 1 km attālumā no ūdenstilpes, kurā tie izšķīlušies.
  Tātad T. cristatus atpūtas vietas ir dīķi, kuros tie dzīvo, un blakus esošā sauszemes dzīvotne, kuru tie izmanto dzīves cikla sauszemes periodā. |
| Nyctalus




  leisleri




  (mazais vakarsikspārnis) | Vairošanās laikā tēviņi dzīvo atsevišķi no mātītēm. Tēviņi rudeņos ierīko pārošanās teritorijas koku dobumos. Pārošanās notiek vēlā rudenī, un mātītes noildzina apaugļošanos līdz pavasarim. Pēcnācēji piedzimst aukļkolonijās un pārtiek no mātes piena līdz vasarai, kad sāk baroties patstāvīgi.
  Tātad vairošanās teritorijas un aukļkolonijas ir vairošanās vietas. Šāda stingra piemērošana no definīcijas izslēdz ziemošanas guļvietas, uz kurām attiecas jēdziens “atpūtas vietas” 12. panta 1. punkta d) apakšpunkta nozīmē. | Ziemošanas periodā


  N. leisleri galvenokārt dzīvo kokos un ziemā guļ. Ziemā tie guļ koku dobumos, ēkās un dažkārt alās un tuneļos ar piemērotu mikroklimatu. Tie izmanto arī mākslīgus būrus. Gulēšanas vietas kokos ir atrastas parkos un pilsētās, kā arī lapkoku un skujkoku mežos. Šīm gulēšanas vietām jābūt salīdzinoši netraucētām, jo sikspārņi, kas pamodināti no miega, iztērē vērtīgās enerģijas rezerves, kuras ziemā atjaunot nav iespējams.
  Visām sikspārņu sugām aktīvā perioda laikā (pavasarī) ir svarīgas arī dienas gulēšanas vietas, kurām vajadzīga salīdzinoši netraucēta vieta vecu koku plaisās un dobumos, arī ēkās. Atkarībā no to atrašanās vietas kolonija var izmantot vairākas vasaras gulēšanas vietas, no kurām lielāko var izmantot par aukļkoloniju, savukārt tēviņi kļūst vientuļnieki vai dzīvo mazās grupās.

  Migrācijas periodā

  Ir zināms, ka N. leisleri dažās tā Eiropas izplatības areāla daļās migrē. Ir atklāts, ka Vācijā apgredzenotie īpatņi pārziemo Francijā un Šveicē (2003. gada valsts ziņojums (78)). Precīza migrācijas sistēma nav zināma. Tomēr citas populācijas šķiet mazkustīgākas, un to aukļkolonijas un ziemas gulēšanas vietas atrodas vienuviet. Gulēšanas vietas, ko N. leisleri izmanto atpūtai dienas laikā un pārziemošanai, ir atpūtas vietas. |

(2-57)

Lai pienācīgi īstenotu 12. panta 1. punkta d) apakšpunktu, ir vajadzīgas labas zināšanas par ekoloģiju

Vairošanās vietu un atpūtas vietu piemēri

Vairošanās vietu un atpūtas vietu piemēri

Vairošanās vieta

Atpūtas vieta

Triturus cristatus

Triturus cristatus

(lielais tritons)

(lielais tritons)

Dīķī, kuru izmanto, lai pārotos, ir atsevišķas tēviņu teritorijas, kur notiek riests un pārošanās. Olas tiek dētas pa vienai uz virsūdens augiem, un nobriest 12–18 dienu laikā. Jaunie kāpuri izšķiļas un brīvi peld.

Tātad dīķis ir vairošanās vieta.

Dzīves sauszemes periodā T. cristatus izmanto patvēruma vietas, piemēram, akmeņus, koku dobumus un baļķus, lai paslēptos dienas laikā. Līdzīgas patvēruma vietas tas izmanto ziemošanas periodā (aukstos reģionos) vai vasaras miera periodā (karstos reģionos). Dzīves ūdens periodā pieaugušie īpatņi un kāpuri par patvēruma vietu izmanto zemūdens un virsūdens augus.

T. cristatus

T. cristatus izplatās uz blakus esošām ūdenstilpēm. Veselīgas T. cristatus populācijas izmanto vairākas ūdenstilpes un pārvietojas starp tām, izplatoties piemērotā un savienojošā sauszemes dzīvotnē. Īpatņi var pārvietoties aptuveni 1 km attālumā no ūdenstilpes, kurā tie izšķīlušies.

T. cristatus

T. cristatus

Tātad T. cristatus atpūtas vietas ir dīķi, kuros tie dzīvo, un blakus esošā sauszemes dzīvotne, kuru tie izmanto dzīves cikla sauszemes periodā.

T. cristatus

Nyctalus

Nyctalus

leisleri

leisleri

(mazais vakarsikspārnis)

(mazais vakarsikspārnis)

Vairošanās laikā tēviņi dzīvo atsevišķi no mātītēm. Tēviņi rudeņos ierīko pārošanās teritorijas koku dobumos. Pārošanās notiek vēlā rudenī, un mātītes noildzina apaugļošanos līdz pavasarim. Pēcnācēji piedzimst aukļkolonijās un pārtiek no mātes piena līdz vasarai, kad sāk baroties patstāvīgi.

Tātad vairošanās teritorijas un aukļkolonijas ir vairošanās vietas. Šāda stingra piemērošana no definīcijas izslēdz ziemošanas guļvietas, uz kurām attiecas jēdziens “atpūtas vietas” 12. panta 1. punkta d) apakšpunkta nozīmē.

Ziemošanas periodā

Ziemošanas periodā

N. leisleri galvenokārt dzīvo kokos un ziemā guļ. Ziemā tie guļ koku dobumos, ēkās un dažkārt alās un tuneļos ar piemērotu mikroklimatu. Tie izmanto arī mākslīgus būrus. Gulēšanas vietas kokos ir atrastas parkos un pilsētās, kā arī lapkoku un skujkoku mežos. Šīm gulēšanas vietām jābūt salīdzinoši netraucētām, jo sikspārņi, kas pamodināti no miega, iztērē vērtīgās enerģijas rezerves, kuras ziemā atjaunot nav iespējams.

N. leisleri

Visām sikspārņu sugām aktīvā perioda laikā (pavasarī) ir svarīgas arī dienas gulēšanas vietas, kurām vajadzīga salīdzinoši netraucēta vieta vecu koku plaisās un dobumos, arī ēkās. Atkarībā no to atrašanās vietas kolonija var izmantot vairākas vasaras gulēšanas vietas, no kurām lielāko var izmantot par aukļkoloniju, savukārt tēviņi kļūst vientuļnieki vai dzīvo mazās grupās.

Migrācijas periodā

Migrācijas periodā

Ir zināms, ka N. leisleri dažās tā Eiropas izplatības areāla daļās migrē. Ir atklāts, ka Vācijā apgredzenotie īpatņi pārziemo Francijā un Šveicē (2003. gada valsts ziņojums (78)). Precīza migrācijas sistēma nav zināma. Tomēr citas populācijas šķiet mazkustīgākas, un to aukļkolonijas un ziemas gulēšanas vietas atrodas vienuviet. Gulēšanas vietas, ko N. leisleri izmanto atpūtai dienas laikā un pārziemošanai, ir atpūtas vietas.

N. leisleri

78

N. leisleri

| | Vairošanās vieta | Atpūtas vieta |
| --- | --- | --- |
| Maculinea arion




  (lielais mārsilu zilenītis) | M. arion pilnīgai attīstībai ir nepieciešama vieta, kurā aug tā kāpuru barības augs (Thymus ģints suga), kā arī atrodas kāpuru saimniekorganismu un barības avots (Myrmica ģints skudru pūžņi). Oliņas tiek iedētas Thymus pumpurā, kur tās barojas un attīstās. Noteiktā stadijā kāpuri izkrīt no auga un piesaista skudru, kas paņem kāpuru un ienes skudru pūznī. Pūznī kāpurs turpina attīstīties, medījot skudru kāpurus. Iekūņošanās notiek pūznī, un pieaugušie īpatņi izkūņojas vasaras sākumā.

  M. arion vairošanās vieta ir teritorija, kurā aug Thymus sugas augi un kura atrodas netālu no pieaugušo īpatņu izkūņošanās vietas, un Myrmica ģints skudru pūznis, kurā attīstās kāpuri un kūniņas. | Šai sugai nav skaidri definētas atpūtas vietas, izņemot tās, kas vajadzīgas kāpuru un kūniņu attīstībai. Uz šiem dzīves posmiem attiecas vairošanās vietas definīcija kreisajā slejā. |
| Osmoderma eremita




  (lapkoku praulgrauzis) | O. eremita gadījumā atpūtas vieta un vairošanās vieta būtībā ir sinonīmi.
  Šī saproksilofāgā suga lielāko dzīves daļu pavada pieaugušu lapkoku (parasti Quercus ģints sugas) dobumos, kuros ir trūdi. Liela daļa sugas īpatņu nepamet koku, kurā tie izšķīlušies. Pārošanās notiek substrātā, un oliņas tiek iedētas dziļi substrātā. Attīstība no oliņas līdz vabolei notiek vairākus gadus. Kūniņas attīstās rudenī; pieaugušās vaboles izkūņojas pavasara beigās vai vasaras sākumā.

  O. eremita par atpūtas vietu izmanto vairākus pieaugušus un dobus lapkokus, parasti dažādu Quercus ģints sugu kokus ar serdes trupi. |

Vairošanās vieta

Atpūtas vieta

Maculinea arion

Maculinea arion

(lielais mārsilu zilenītis)

(lielais mārsilu zilenītis)

M. arion pilnīgai attīstībai ir nepieciešama vieta, kurā aug tā kāpuru barības augs (Thymus ģints suga), kā arī atrodas kāpuru saimniekorganismu un barības avots (Myrmica ģints skudru pūžņi). Oliņas tiek iedētas Thymus pumpurā, kur tās barojas un attīstās. Noteiktā stadijā kāpuri izkrīt no auga un piesaista skudru, kas paņem kāpuru un ienes skudru pūznī. Pūznī kāpurs turpina attīstīties, medījot skudru kāpurus. Iekūņošanās notiek pūznī, un pieaugušie īpatņi izkūņojas vasaras sākumā.

M. arion

Thymus

Myrmica

Thymus

M. arion vairošanās vieta ir teritorija, kurā aug Thymus sugas augi un kura atrodas netālu no pieaugušo īpatņu izkūņošanās vietas, un Myrmica ģints skudru pūznis, kurā attīstās kāpuri un kūniņas.

M. arion

Thymus

Myrmica

Šai sugai nav skaidri definētas atpūtas vietas, izņemot tās, kas vajadzīgas kāpuru un kūniņu attīstībai. Uz šiem dzīves posmiem attiecas vairošanās vietas definīcija kreisajā slejā.

Osmoderma eremita

Osmoderma eremita

(lapkoku praulgrauzis)

(lapkoku praulgrauzis)

O. eremita gadījumā atpūtas vieta un vairošanās vieta būtībā ir sinonīmi.

O. eremita

Šī saproksilofāgā suga lielāko dzīves daļu pavada pieaugušu lapkoku (parasti Quercus ģints sugas) dobumos, kuros ir trūdi. Liela daļa sugas īpatņu nepamet koku, kurā tie izšķīlušies. Pārošanās notiek substrātā, un oliņas tiek iedētas dziļi substrātā. Attīstība no oliņas līdz vabolei notiek vairākus gadus. Kūniņas attīstās rudenī; pieaugušās vaboles izkūņojas pavasara beigās vai vasaras sākumā.

Quercus

O. eremita par atpūtas vietu izmanto vairākus pieaugušus un dobus lapkokus, parasti dažādu Quercus ģints sugu kokus ar serdes trupi.

O. eremita

Quercus

| (2-58) | Piemērs ar Triturus cristatus (sk. iepriekšējo ierāmējumu) ilustrē, ka dažām sugām, kuru izplatības areāls ir neliels, vairošanās vietas un atpūtas vietas var pārklāties. Šādos gadījumos ir svarīgi aizsargāt funkcionētspējīgu vienotu teritoriju, kas ietver gan atpūtas vietas un vairošanās vietas, gan citas teritorijas, kas tiek uzskatītas par vajadzīgām, lai saglabātu sugas vairošanās vietas un/vai atpūtas vietas ekoloģisko funkcionalitāti. Šādas teritorijas noteikšanā būtiska nozīme varētu būt sugas “vietējās populācijas” definēšanai. |
| --- | --- |

(2-58)

Piemērs ar Triturus cristatus

izplatības areāls ir neliels

| (2-59) | Jāapsver arī, kā 12. panta kontekstā rīkoties gadījumos ar sugām, kurām ir liels areāls. Īpašā problēma, kas saistīta ar liela areāla sugām, jau minēta direktīvas 4. panta 1. punktā. Šajā gadījumā var būt ieteicams vairošanās vietas un atpūtas vietas definīciju ierobežot, attiecinot to tikai uz vietu, kurai var noteikt skaidras robežas: piemēram, sikspārņu gulēšanas vietas, lāču ziemas migas vai ūdra midzenis, vai citas vietas, kuras var skaidri identificēt kā vairošanās vai atpūtas vajadzībām nozīmīgas. |
| --- | --- |

(2-59)

Jāapsver arī, kā 12. panta kontekstā rīkoties gadījumos ar sugām, kurām ir liels areāls

| (2-60) | Caretta caretta lietā Tiesa nenoteica sugas vairošanās vietu un atpūtas vietu definīciju, un ievēroja pieeju, kas katru gadījumu un sugu aplūko atsevišķi. Minētajā lietā Tiesa uzsvēra Laganas līča kā “dzīvotspējīgas vairošanās reģiona nozīmi aizsargājamajai sugai Caretta caretta” (79). Šai teritorijai bija fizikāli un bioloģiski faktori, kas ir būtiski sugas vairošanās nodrošināšanai (jūras apgabals un ligzdošanas pludmales). Ir grūti noteikt vispārēju “vairošanās vietas” un “atpūtas vietas” definīciju, jo sugu ekoloģiskās īpašības ir ļoti atšķirīgas. Tālab jāņem vērā jaunākās zināšanas par sugu ekoloģiju un uzvedību. |
| --- | --- |

(2-60)

Caretta caretta

Caretta caretta

79

2.3.4.c)   “Noplicināšanas” jēdziens

“Noplicināšanas” jēdziens

| Noplicināšanu var definēt kā fizisku degradāciju, kas ietekmē vairošanās vietu vai atpūtas vietu. Atšķirībā no iznīcināšanas šāda degradācija var notikt arī lēni un pakāpeniski, tādējādi pasliktinot vietas funkcionalitāti. 12. panta 1. punkta d) apakšpunktu piemēro, ja starp vienu vai vairākām cilvēka izraisītām darbībām un vairošanās vietas vai atpūtas vietas noplicināšanu iespējams noteikt skaidru cēloņsakarību. |
| --- |

Noplicināšanu var definēt kā fizisku degradāciju, kas ietekmē vairošanās vietu vai atpūtas vietu. Atšķirībā no iznīcināšanas šāda degradācija var notikt arī lēni un pakāpeniski, tādējādi pasliktinot vietas funkcionalitāti. 12. panta 1. punkta d) apakšpunktu piemēro, ja starp vienu vai vairākām cilvēka izraisītām darbībām un vairošanās vietas vai atpūtas vietas noplicināšanu iespējams noteikt skaidru cēloņsakarību.

Noplicināšanu var definēt kā fizisku degradāciju, kas ietekmē vairošanās vietu vai atpūtas vietu. Atšķirībā no iznīcināšanas šāda degradācija var notikt arī lēni un pakāpeniski, tādējādi pasliktinot vietas funkcionalitāti. 12. panta 1. punkta d) apakšpunktu piemēro, ja starp vienu vai vairākām cilvēka izraisītām darbībām un vairošanās vietas vai atpūtas vietas noplicināšanu iespējams noteikt skaidru cēloņsakarību.

| (2-61) | Nedz Dzīvotņu direktīvas 12. panta 1. punkta d) apakšpunktā, nedz tās 1. pantā jēdziens “noplicināšana” nav definēts, lai gan šis jēdziens ir lietots arī citos direktīvas noteikumos (piemēram, 6. panta 2. punktā). |
| --- | --- |

(2-61)

Nedz Dzīvotņu direktīvas 12. panta 1. punkta d) apakšpunktā, nedz tās 1. pantā jēdziens “noplicināšana” nav definēts, lai gan šis jēdziens ir lietots arī citos direktīvas noteikumos (piemēram, 6. panta 2. punktā).

| (2-62) | Noplicināšanu var vispārīgi definēt kā fizisku degradāciju, kas ietekmē dzīvotni (šajā gadījumā vairošanās vietu vai atpūtas vietu). Atšķirībā no iznīcināšanas degradācija var notikt arī lēni un pakāpeniski pasliktināt vietas funkcionalitāti. Tāpēc noplicināšana var neradīt tūlītēju vietas funkcionalitātes izzušanu. Tomēr tā var funkcionalitāti nelabvēlīgi ietekmēt pašreizējo ekoloģisko elementu kvalitātes vai kvantitātes ziņā un laika gaitā izraisīt to pilnīgu izzušanu. Ņemot vērā IV pielikuma a) daļā uzskaitīto sugu daudzveidību, novērtējums par konkrētas vairošanās vietas vai atpūtas vietas noplicināšanu ir jāveic katrā gadījumā atsevišķi. |
| --- | --- |

(2-62)

Noplicināšanu var vispārīgi definēt kā fizisku degradāciju, kas ietekmē dzīvotni (šajā gadījumā vairošanās vietu vai atpūtas vietu). Atšķirībā no iznīcināšanas degradācija var notikt arī lēni un pakāpeniski pasliktināt vietas funkcionalitāti

| (2-63) | Mēģinot noteikt un novērst cēloņus, kas izraisa vairošanās vai atpūtas funkciju pasliktināšanos vai pat izzušanu, ir svarīgi noteikt skaidru cēloņsakarību starp vienu vai vairākām cilvēka izraisītām darbībām un vairošanās vietas vai atpūtas vietas noplicināšanu vai iznīcināšanu. Noplicināšanas iemesli, protams, var atrasties attiecīgās vairošanās vietas vai atpūtas vietas iekšienē vai ārpus tās, un, iespējams, pat zināmā attālumā no tās. Šādi cēloņi un darbības ir jākontrolē tā, lai noplicināšanu un iznīcināšanu būtu iespējams novērst. Tikai skaidrs priekšstats par cēloņiem ļaus iestādēm attiecīgi rīkoties un nepieļaut tālāku noplicināšanu vai iznīcināšanu vai šādus procesus nākotnē. |
| --- | --- |

(2-63)

Mēģinot noteikt un novērst cēloņus, kas izraisa vairošanās vai atpūtas funkciju pasliktināšanos vai pat izzušanu, ir svarīgi noteikt skaidru cēloņsakarību

| (2-64) | Tātad tādu darbību pieļaušana, kas tieši vai netieši noplicina aizsargājamās sugas dzīvotni vai kaitē tai, var būt 12. panta 1. punkta pārkāpums, kā to Tiesa atzinusi lietā C-340/10. Minētajā lietā Tiesa secinājusi, ka pārmērīga ūdens ieguve un citas kaitējošas darbības Paralimni ezera tuvumā varēja atstāt būtisku nelabvēlīgu ietekmi uz Kipras zalkša dzīvotni un šīs sugas saglabāšanos, it īpaši sausuma gados. Pieļaudama šāda veida darbību, Kipra nav izpildījusi 12. panta 1. punktā paredzētos pienākumus. |
| --- | --- |

(2-64)

Tātad tādu darbību pieļaušana, kas tieši vai netieši noplicina aizsargājamās sugas dzīvotni vai kaitē tai, var būt 12. panta 1. punkta pārkāpums, kā to Tiesa atzinusi lietā C-340/10. Minētajā lietā Tiesa secinājusi, ka pārmērīga ūdens ieguve un citas kaitējošas darbības Paralimni

| (2-65) | Lai definētu “noplicināšanas” robežas, 12. panta 1. punkta d) apakšpunkts obligāti jāanalizē kā vienots veselums. 12. panta mērķis ir ieviest IV pielikuma a) daļā minēto sugu stingras aizsardzības sistēmu. Papildus sugu aizsardzībai skaidri prasītā vairošanās vietu un atpūtas vietu aizsardzība – bez norādes uz “apzinātu” rīcību – uzskatāmi parāda lielo nozīmi, kāda šīm vietām piešķirta ar direktīvu. Šī īpašā aizsardzība pret vairošanās vietu un atpūtas vietu noplicināšanu vai iznīcināšanu ir pašsaprotami saistīta ar šo vietu pamatfunkciju, kam jāturpina nodrošināt visi elementi, kas vajadzīgi, lai konkrēts dzīvnieks (vai dzīvnieku grupa) varētu vairoties vai atpūsties. |
| --- | --- |

(2-65)

Lai definētu “noplicināšanas” robežas, 12. panta 1. punkta d) apakšpunkts obligāti jāanalizē kā vienots veselums. 12. panta mērķis ir ieviest IV pielikuma a) daļā minēto sugu stingras aizsardzības sistēmu. Papildus sugu aizsardzībai skaidri prasītā vairošanās vietu un atpūtas vietu aizsardzība – bez norādes uz “apzinātu” rīcību – uzskatāmi parāda lielo nozīmi, kāda šīm vietām piešķirta ar direktīvu. Šī īpašā aizsardzība pret vairošanās vietu un atpūtas vietu noplicināšanu vai iznīcināšanu ir pašsaprotami saistīta ar šo vietu pamatfunkciju, kam jāturpina nodrošināt visi elementi, kas vajadzīgi, lai konkrēts dzīvnieks (vai dzīvnieku grupa) varētu vairoties vai atpūsties.

| (2-66) | Darbības, kas var izraisīt 12. panta 1. punkta d) apakšpunktā minēto noplicināšanu (piemēri):






  — | lielā tritona (Triturus cristatus) vai citu stingri aizsargājamu abinieku nārsta vietu aizbēršana, kas (kopumā) pasliktina to vairošanās vietas funkciju; |
| --- | --- | --- |

(2-66)

Darbības, kas var izraisīt 12. panta 1. punkta d) apakšpunktā minēto noplicināšanu

—

lielā tritona (Triturus cristatus) vai citu stingri aizsargājamu abinieku nārsta vietu aizbēršana, kas (kopumā) pasliktina to vairošanās vietas funkciju;

Triturus cristatus

nārsta vietu aizbēršana

| — | kāmja alas daļu kā vairošanās un atpūtas vietas funkcijas noplicināšana dziļās aršanas rezultātā, |
| --- | --- |

—

kāmja alas daļu kā vairošanās un atpūtas vietas funkcijas noplicināšana dziļās aršanas rezultātā,

kāmja alas

noplicināšana

| — | inženiertehniskie darbi upes posmā, kas ir stores (Acipenser sturio) vai citu stingri aizsargājamo zivju atpūtas un vairošanās vieta, |
| --- | --- |

—

inženiertehniskie darbi upes posmā, kas ir stores (Acipenser sturio) vai citu stingri aizsargājamo zivju atpūtas un vairošanās vieta,

inženiertehniskie darbi upes

Acipenser sturio

| — | zemes nosusināšana vai citas darbības, kas izraisa tādas izmaiņas hidroloģijā, kuras būtiski apdraud dzīvotņu ekoloģiskās īpašības un ietekmē Natrix natrix cypriaca (Kipras parastā zalkša, sk. 2.33. iedaļu) populāciju, |
| --- | --- |

—

zemes nosusināšana vai citas darbības, kas izraisa tādas izmaiņas hidroloģijā, kuras būtiski apdraud dzīvotņu ekoloģiskās īpašības un ietekmē Natrix natrix cypriaca (Kipras parastā zalkša, sk. 2.33. iedaļu) populāciju,

zemes nosusināšana

Natrix natrix cypriaca

| — | tādu nokaltušu vai kalstošu koku gāšana/izvākšana, kas ir dažu IV pielikumā minēto stingri aizsargājamo saproksilofāgo vaboļu sugu (80) (Buprestis splendens, Cucujus cinnaberinus, Phryganophilus ruficollis un Pytho kolwensis) svarīgas dzīvotnes, |
| --- | --- |

—

tādu nokaltušu vai kalstošu koku gāšana/izvākšana, kas ir dažu IV pielikumā minēto stingri aizsargājamo saproksilofāgo vaboļu sugu (80) (Buprestis splendens, Cucujus cinnaberinus, Phryganophilus ruficollis un Pytho kolwensis) svarīgas dzīvotnes,

nokaltušu vai kalstošu koku gāšana/izvākšana

80

Buprestis splendens

Cucujus cinnaberinus

Phryganophilus ruficollis

Pytho kolwensis

| — | māju, kūrortu, ceļu un citu infrastruktūras objektu būvniecība, kā arī gaismas piesārņojums vai zvejas darbības karetas (Caretta caretta) vairošanās teritorijās vai to tuvumā (81). |
| --- | --- |

—

māju, kūrortu, ceļu un citu infrastruktūras objektu būvniecība, kā arī gaismas piesārņojums vai zvejas darbības karetas (Caretta caretta) vairošanās teritorijās vai to tuvumā (81).

infrastruktūras objektu

gaismas piesārņojums

zvejas

Caretta caretta

81

| 18.   Labas prakses piemērs: stratēģiskā programma attiecībā uz Donavā mītošajām storēm

  Stores ir svarīga Donavas baseina un Melnās jūras dabas mantojuma daļa. Tās ir izcils labas ūdens un dzīvotņu kvalitātes indikators. Mūsdienās četras no sešām sugām ir kritiski apdraudētas, viena tiek uzskatīta par dilstošu, bet viena ir izmirusi. Visas minētās sugas tagad aizsargā ES Dzīvotņu direktīva.
  2011. gada jūnijā ES stratēģijā Donavas reģionam kā viens no mērķrādītājiem (PA6 mērķrādītājs) tika noteikts “līdz 2020. gadam nodrošināt Donavā mītošo storu sugu un citu vietējo zivju sugu dzīvotspējīgas populācijas”. Gadu vēlāk, 2012. gada janvārī, tika izveidota Donavas storu uzdevumgrupa, kurai tika uzticēts noteikt veidus, kā sadarboties, lai šo mērķrādītāju sasniegtu. Minētajā grupā vienkopus pulcējās storu eksperti, NVO delegāti, kā arī Starptautiskās Donavas aizsardzības komisijas, Donavas stratēģijas un valdības pārstāvji.
  Viens no uzdevumgrupas pirmajiem uzdevumiem bija izstrādāt programmu “Store 2020”, kas kalpotu par saskaņotas rīcības satvaru. Programmas īstenošanai bija vajadzīga apņemšanās un kompleksa sadarbība starp valdībām, lēmumu pieņēmējiem, vietējām kopienām, ieinteresētajām personām, zinātniekiem un NVO.
  Viens no mehānismiem programmā “Store 2020” ierosināto pasākumu ieviešanai ir Donavas upes baseina apsaimniekošanas plāns (DUBAP) un tā kopīgā pasākumu programma. DUBAP 2. projektā, kas atjaunināts 2015. gadā, kā viens no tā redzējuma un pārvaldības mērķiem noteikts, “ka antropogēni šķēršļi un dzīvotņu trūkums vairs nekavē zivju migrāciju un nārstu: stores un dažu citu migrējošo sugu zivis var piekļūt Donavai un attiecīgajām pietekām. Storu sugām un dažām citām migrējošām sugām Donavas upes baseina apgabalā ir pašuzturošas populācijas atbilstoši to vēsturiskajai izplatībai”.
  Turpinājumā minēti daži pasākumi, kas īstenojami, lai šo pārvaldības mērķi sasniegtu:






  — | noteikt zivju migrācijas palīglīdzekļu skaitu un atrašanās vietu un veikt citus upes nepārtrauktības sasniegšanas vai uzlabošanas pasākumus, kādus katra valsts īstenos līdz 2021. gadam, |
| --- | --- |

18.   Labas prakses piemērs: stratēģiskā programma attiecībā uz Donavā mītošajām storēm

18.

Labas prakses piemērs: stratēģiskā programma attiecībā uz Donavā mītošajām storēm

Stores ir svarīga Donavas baseina un Melnās jūras dabas mantojuma daļa. Tās ir izcils labas ūdens un dzīvotņu kvalitātes indikators. Mūsdienās četras no sešām sugām ir kritiski apdraudētas, viena tiek uzskatīta par dilstošu, bet viena ir izmirusi. Visas minētās sugas tagad aizsargā ES Dzīvotņu direktīva.

ir izcils labas ūdens un dzīvotņu kvalitātes indikators

tagad aizsargā ES Dzīvotņu direktīva

2011. gada jūnijā ES stratēģijā Donavas reģionam kā viens no mērķrādītājiem (PA6 mērķrādītājs) tika noteikts “līdz 2020. gadam nodrošināt Donavā mītošo storu sugu un citu vietējo zivju sugu dzīvotspējīgas populācijas”. Gadu vēlāk, 2012. gada janvārī, tika izveidota Donavas storu uzdevumgrupa, kurai tika uzticēts noteikt veidus, kā sadarboties, lai šo mērķrādītāju sasniegtu. Minētajā grupā vienkopus pulcējās storu eksperti, NVO delegāti, kā arī Starptautiskās Donavas aizsardzības komisijas, Donavas stratēģijas un valdības pārstāvji.

Donavas storu uzdevumgrupa

Viens no uzdevumgrupas pirmajiem uzdevumiem bija izstrādāt programmu “Store 2020”, kas kalpotu par saskaņotas rīcības satvaru. Programmas īstenošanai bija vajadzīga apņemšanās un kompleksa sadarbība starp valdībām, lēmumu pieņēmējiem, vietējām kopienām, ieinteresētajām personām, zinātniekiem un NVO.

Viens no mehānismiem programmā “Store 2020” ierosināto pasākumu ieviešanai ir Donavas upes baseina apsaimniekošanas plāns (DUBAP) un tā kopīgā pasākumu programma. DUBAP 2. projektā, kas atjaunināts 2015. gadā, kā viens no tā redzējuma un pārvaldības mērķiem noteikts, “ka antropogēni šķēršļi un dzīvotņu trūkums vairs nekavē zivju migrāciju un nārstu: stores un dažu citu migrējošo sugu zivis var piekļūt Donavai un attiecīgajām pietekām. Storu sugām un dažām citām migrējošām sugām Donavas upes baseina apgabalā ir pašuzturošas populācijas atbilstoši to vēsturiskajai izplatībai”.

Turpinājumā minēti daži pasākumi, kas īstenojami, lai šo pārvaldības mērķi sasniegtu:

—

noteikt zivju migrācijas palīglīdzekļu skaitu un atrašanās vietu un veikt citus upes nepārtrauktības sasniegšanas vai uzlabošanas pasākumus, kādus katra valsts īstenos līdz 2021. gadam,

| — | noteikt to upes morfoloģijas uzlabošanas pasākumu (atjaunošana, saglabāšana un uzlabošana) vietu un mērogu, kādus katra valsts īstenos līdz 2021. gadam, |
| --- | --- |

—

noteikt to upes morfoloģijas uzlabošanas pasākumu (atjaunošana, saglabāšana un uzlabošana) vietu un mērogu, kādus katra valsts īstenos līdz 2021. gadam,

| — | nepieļaut jaunus šķēršļus, ko zivju migrācijai radītu jauni infrastruktūras projekti; gadījumos, kad neradīt jaunus šķēršļus nav iespējams, jau projektēšanas posmā iestrādāt vajadzīgos ietekmējuma mazināšanas pasākumus, piemēram, zivju migrācijas palīglīdzekļus vai citus piemērotus pasākumus, |
| --- | --- |

—

nepieļaut jaunus šķēršļus, ko zivju migrācijai radītu jauni infrastruktūras projekti; gadījumos, kad neradīt jaunus šķēršļus nav iespējams, jau projektēšanas posmā iestrādāt vajadzīgos ietekmējuma mazināšanas pasākumus, piemēram, zivju migrācijas palīglīdzekļus vai citus piemērotus pasākumus,

| — | novērst robus zināšanās par storu un dažu citu migrējošo zivju iespējām migrēt augšup un lejup pa straumi caur aizsprostiem “Dzelzs vārti I” un “Dzelzs vārti II”, un šajā nolūkā veikt arī dzīvotņu apsekojumus, |
| --- | --- |

—

novērst robus zināšanās par storu un dažu citu migrējošo zivju iespējām migrēt augšup un lejup pa straumi caur aizsprostiem “Dzelzs vārti I” un “Dzelzs vārti II”, un šajā nolūkā veikt arī dzīvotņu apsekojumus,

| — | ja šo izpētes pasākumu rezultāti ir pozitīvi, īstenot attiecīgus pasākumus un veikt priekšizpēti par Gabčīkovo aizsprostu un Donavas augšteci. |
| --- | --- |

—

ja šo izpētes pasākumu rezultāti ir pozitīvi, īstenot attiecīgus pasākumus un veikt priekšizpēti par Gabčīkovo aizsprostu un Donavas augšteci.

Saskaņā ar DUBAP līdz 2021. gadam upes baseinā tiks uzbūvēti 140 zivju migrācijas palīglīdzekļi (kopš pirmā DUBAP ir uzbūvēti jau 120). Izmantojot labākos pieejamos paņēmienus, tiem būtu jānodrošina visu sugu, arī storu, un visu vecumklašu zivju migrācija. Pēc 2021. gada tiek plānots īstenot vēl aptuveni 330 pasākumu, lai atjaunotu upes nepārtrauktības pārrāvumus (ŪPD 4. panta 4. punkts); http://www.dstf.eu.

140 zivju migrācijas palīglīdzekļi

vēl aptuveni 330 pasākumu, lai atjaunotu upes nepārtrauktības pārrāvumus

2.3.4.d)   Pasākumi, kuru mērķis ir nodrošināt vairošanās vietu vai atpūtas vietu nepārtrauktu ekoloģisko funkcionalitāti

Pasākumi, kuru mērķis ir nodrošināt vairošanās vietu vai atpūtas vietu nepārtrauktu ekoloģisko funkcionalitāti

| Pasākumiem, kas nodrošina vairošanās vietas vai atpūtas vietas nepārtrauktu ekoloģisko funkcionalitāti tādu projektu un darbību gadījumā, kuriem ir iespējama ietekme uz šādām vietām, ir jābūt ietekmējuma mazināšanas pasākumiem (t. i., pasākumiem, kas nelabvēlīgo ietekmi samazina vai pat nepieļauj). Tie var ietvert arī pasākumus, kas aktīvi uzlabo vai pārvalda konkrētu vairošanās vietu vai atpūtas vietu tā, lai tā nekad nepiedzīvotu ekoloģiskās funkcionalitātes samazināšanos vai izzušanu. Kamēr šis priekšnosacījums ir izpildīts un šādus procesus kontrolē un uzrauga kompetentās iestādes, vajadzības izmantot 16. pantu nav. |
| --- |

Pasākumiem, kas nodrošina vairošanās vietas vai atpūtas vietas nepārtrauktu ekoloģisko funkcionalitāti tādu projektu un darbību gadījumā, kuriem ir iespējama ietekme uz šādām vietām, ir jābūt ietekmējuma mazināšanas pasākumiem (t. i., pasākumiem, kas nelabvēlīgo ietekmi samazina vai pat nepieļauj). Tie var ietvert arī pasākumus, kas aktīvi uzlabo vai pārvalda konkrētu vairošanās vietu vai atpūtas vietu tā, lai tā nekad nepiedzīvotu ekoloģiskās funkcionalitātes samazināšanos vai izzušanu. Kamēr šis priekšnosacījums ir izpildīts un šādus procesus kontrolē un uzrauga kompetentās iestādes, vajadzības izmantot 16. pantu nav.

Pasākumiem, kas nodrošina vairošanās vietas vai atpūtas vietas nepārtrauktu ekoloģisko funkcionalitāti tādu projektu un darbību gadījumā, kuriem ir iespējama ietekme uz šādām vietām, ir jābūt ietekmējuma mazināšanas pasākumiem (t. i., pasākumiem, kas nelabvēlīgo ietekmi samazina vai pat nepieļauj). Tie var ietvert arī pasākumus, kas aktīvi uzlabo vai pārvalda konkrētu vairošanās vietu vai atpūtas vietu tā, lai tā nekad nepiedzīvotu ekoloģiskās funkcionalitātes samazināšanos vai izzušanu. Kamēr šis priekšnosacījums ir izpildīts un šādus procesus kontrolē un uzrauga kompetentās iestādes, vajadzības izmantot 16. pantu nav.

| (2-67) | Pasākumi, ko izmanto, lai nodrošinātu nepārtrauktu ekoloģisko funkcionalitāti (turpmāk “NEF pasākumi”), ir preventīvi pasākumi, kuru mērķis ir minimalizēt vai pat novērst darbības nelabvēlīgo ietekmi uz aizsargājamo sugu vairošanās vietām vai atpūtas vietām. Tomēr tie var ietvert arī darbības, kas aktīvi uzlabo noteiktu vairošanās vietu vai atpūtas vietu tā, lai tās ekoloģiskā funkcionalitāte nekad nepasliktinātos vai neizzustu. Tas var ietvert, piemēram, vietas paplašināšanu vai jaunu dzīvotņu radīšanu vairošanās vietā vai atpūtas vietā vai saistībā ar to, lai saglabātu tās funkcijas. Protams, ar šādiem pasākumiem saistītās ekoloģiskās funkcionalitātes saglabāšana vai uzlabošana konkrētās sugas sakarā ir uzskatāmi jāparāda. |
| --- | --- |

(2-67)

Pasākumi, ko izmanto, lai nodrošinātu nepārtrauktu ekoloģisko funkcionalitāti

ir preventīvi pasākumi, kuru mērķis ir minimalizēt vai pat novērst darbības nelabvēlīgo ietekmi uz

vairošanās vietām vai atpūtas vietām.

aktīvi uzlabo

| (2-68) | Šādus pasākumus var izmantot tikai tad, ja pastāv atļauju piešķiršanas vai plānošanas režīms ar oficiālām procedūrām un kompetentās iestādes var novērtēt, vai pasākumi, kas veikti, lai saglabātu objekta “vairošanās” vai “atpūtas” funkcijas, ir pietiekami. NEF pasākumi var būt risinājums, ja darbība varētu ietekmēt tikai kādu daļu no vairošanās vietas vai atpūtas vietas. Ja NEF pasākumu rezultātā vairošanās vieta vai atpūtas vieta joprojām saglabāsies vismaz tādā pašā (vai lielākā) platībā un saglabās tādu pašu (vai labāku) kvalitāti attiecīgajām sugām, vietas funkcijas, kvalitātes vai integritātes pasliktināšanās nenotiks. Vietas nepārtrauktas ekoloģiskās funkcionalitātes saglabāšana vai uzlabošana ir ļoti būtiska. Tāpēc ir svarīgi monitorēt NEF pasākumu rezultativitāti. |
| --- | --- |

(2-68)

Šādus pasākumus var izmantot tikai tad, ja pastāv atļauju piešķiršanas vai plānošanas režīms ar oficiālām procedūrām un kompetentās iestādes var novērtēt, vai pasākumi, kas veikti, lai saglabātu objekta “vairošanās” vai “atpūtas” funkcijas, ir pietiekami. NEF pasākumi var būt risinājums, ja darbība varētu ietekmēt tikai kādu daļu no vairošanās vietas vai atpūtas vietas. Ja NEF pasākumu rezultātā vairošanās vieta vai atpūtas vieta joprojām saglabāsies vismaz tādā pašā (vai lielākā) platībā un saglabās tādu pašu (vai labāku) kvalitāti attiecīgajām sugām, vietas funkcijas, kvalitātes vai integritātes pasliktināšanās nenotiks. Vietas nepārtrauktas ekoloģiskās funkcionalitātes saglabāšana vai uzlabošana ir ļoti būtiska. Tāpēc ir svarīgi monitorēt NEF pasākumu rezultativitāti.

| (2-69) | Saskaņā ar piesardzības principu, ja ierosinātie pasākumi (piemēram, tie, ko projekta attīstītājs ierosinājis projekta kontekstā) negarantē vietas ekoloģiskās funkcionalitātes nepārtrauktību, tie nebūtu jāuzskata par saderīgiem ar 12. panta 1. punkta d) apakšpunktu. Lai 12. panta 1. punkta d) apakšpunkts būtu izpildīts, jābūt augsta līmeņa pārliecībai par to, ka pasākumi ir pietiekami, lai novērstu jebkādu noplicināšanu vai iznīcināšanu, un pasākumi ir faktiski jāveic piemērotā laikā un veidā, lai nekādu noplicināšanu vai iznīcināšanu nepieļautu. Sekmju varbūtības novērtējums jāveic, ņemot vērā objektīvu informāciju un attiecīgās vietas parametrus un specifiskos vidiskos apstākļus. |
| --- | --- |

(2-69)

Saskaņā ar piesardzības principu, ja ierosinātie pasākumi (piemēram, tie, ko projekta attīstītājs ierosinājis projekta kontekstā) negarantē vietas ekoloģiskās funkcionalitātes nepārtrauktību, tie nebūtu jāuzskata par saderīgiem ar 12. panta 1. punkta d) apakšpunktu. Lai 12. panta 1. punkta d) apakšpunkts būtu izpildīts, jābūt augsta līmeņa pārliecībai par to, ka pasākumi ir pietiekami, lai novērstu jebkādu noplicināšanu vai iznīcināšanu

| (2-70) | Atbilstoši NEF pasākumi, kas nodrošina, ka vietas funkcija, kvalitāte vai integritāte nepasliktināsies, attiecīgās sugas aizsardzību kopumā ietekmēs pozitīvi. |
| --- | --- |

(2-70)

Atbilstoši NEF pasākumi, kas nodrošina, ka vietas funkcija, kvalitāte vai integritāte nepasliktināsies, attiecīgās sugas aizsardzību kopumā ietekmēs pozitīvi.

| (2-71) | NEF pasākumi varētu būt darbības vai projekta specifikāciju neatņemama daļa; tie varētu būt arī daļa no preventīviem pasākumiem saskaņā ar stingras aizsardzības sistēmu, kas nodrošina atbilstību 12. panta 1. punkta d) apakšpunktam. |
| --- | --- |

(2-71)

NEF pasākumi varētu būt darbības vai projekta specifikāciju neatņemama daļa; tie varētu būt arī daļa no preventīviem pasākumiem saskaņā ar stingras aizsardzības sistēmu, kas nodrošina atbilstību 12. panta 1. punkta d) apakšpunktam.

| (2-72) | Pamatojoties uz vairošanās vietu un atpūtas vietu definīciju (sk. 2.3.4.b) iedaļu), iepriekš izklāstītā pieeja šķiet īpaši svarīga attiecībā uz dzīvniekiem ar mazu areālu, kur vairošanās vietas vai atpūtas vietas ir norobežotas kā “funkcionālas vienības” (t. i., tiek izmantota plašāka pieeja). Šajā sakarā jāuzsver, ka dalībvalstij ir konsekventi jādefinē konkrētas sugas vairošanās vietas un atpūtas vietas un līdz ar to jānodrošina to aizsargāšana visā teritorijā. |
| --- | --- |

(2-72)

Pamatojoties uz vairošanās vietu un atpūtas vietu definīciju (sk. 2.3.4.b) iedaļu), iepriekš izklāstītā pieeja šķiet īpaši svarīga attiecībā uz dzīvniekiem ar mazu areālu, kur vairošanās vietas vai atpūtas vietas ir norobežotas kā “funkcionālas vienības” (t. i., tiek izmantota plašāka pieeja). Šajā sakarā jāuzsver, ka dalībvalstij ir konsekventi jādefinē konkrētas sugas vairošanās vietas un atpūtas vietas un līdz ar to jānodrošina to aizsargāšana visā teritorijā.

| (2-73) | NEF pasākumi atšķiras no kompensācijas pasākumiem vārda šaurākajā nozīmē (arī no kompensācijas pasākumiem, kas paredzēti Dzīvotņu direktīvas 6. panta 4. punktā). Kompensācijas pasākumu mērķis ir kompensēt konkrētu nelabvēlīgu ietekmi uz sugu, tātad tas nozīmē, ka vairošanās vietas vai atpūtas vietas noplicināšana vai iznīcināšana notiek vai ir notikusi. NEF pasākumu gadījumā tas tā nav: tie nodrošina, ka vairošanās vietas vai atpūtas vietas ekoloģiskā funkcionalitāte pēc darbības veikšanas saglabājas pilnībā neskarta (kvantitatīvā un kvalitatīvā izteiksmē). Ja vairošanās vieta vai atpūtas vieta tiek noplicināta vai iznīcināta, vienmēr ir vajadzīga atkāpe saskaņā ar 16. pantu, ja tajā noteiktie nosacījumi ir izpildīti. Kompensācijas pasākumu izmantošana saskaņā ar 16. pantu aplūkota 3.2.3.b) iedaļā. |
| --- | --- |

(2-73)

NEF pasākumi atšķiras no kompensācijas pasākumiem vārda šaurākajā nozīmē

2.3.5.   Savvaļā iegūtu īpatņu turēšana, transportēšana un pārdošana vai apmaiņa un to piedāvāšana pārdošanai vai apmaiņai

Savvaļā iegūtu īpatņu turēšana, transportēšana un pārdošana vai apmaiņa un to piedāvāšana pārdošanai vai apmaiņai

| Aizliegumi, kas minēti 12. panta 2. punktā, attiecas uz visiem IV pielikuma a) daļā minēto sugu dzīves posmiem. |
| --- |

Aizliegumi, kas minēti 12. panta 2. punktā, attiecas uz visiem IV pielikuma a) daļā minēto sugu dzīves posmiem.

Aizliegumi, kas minēti 12. panta 2. punktā, attiecas uz visiem IV pielikuma a) daļā minēto sugu dzīves posmiem.

| (2-74) | Attiecībā uz IV pielikuma a) daļas sugām 12. panta 2. punktā noteikts: “Attiecībā uz minētajām sugām dalībvalstis aizliedz savvaļā iegūtu īpatņu turēšanu, transportēšanu un pārdošanu vai apmaiņu, un to piedāvāšanu pārdošanai vai apmaiņai, izņemot gadījumus, kad īpatnis likumīgi iegūts pirms šīs direktīvas ieviešanas.”. Direktīvas 12. panta 3. punktā noteikts, ka 12. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā un 12. panta 2. punktā minētos aizliegumus piemēro visā IV pielikuma a) daļā uzskaitīto sugu dzīves ciklā. |
| --- | --- |

(2-74)

Attiecībā uz IV pielikuma a) daļas sugām 12. panta 2. punktā noteikts: “Attiecībā uz minētajām sugām dalībvalstis aizliedz savvaļā iegūtu īpatņu turēšanu, transportēšanu un pārdošanu vai apmaiņu, un to piedāvāšanu pārdošanai vai apmaiņai, izņemot gadījumus, kad īpatnis likumīgi iegūts pirms šīs direktīvas ieviešanas.”. Direktīvas 12. panta 3. punktā noteikts, ka 12. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā un 12. panta 2. punktā minētos aizliegumus piemēro visā IV pielikuma a) daļā uzskaitīto sugu dzīves ciklā.

2.3.6.   IV pielikuma a) daļā minēto sugu īpatņu nejaušas sagūstīšanas un nonāvēšanas monitoringa sistēma

IV pielikuma a) daļā minēto sugu īpatņu nejaušas sagūstīšanas un nonāvēšanas monitoringa sistēma

| Direktīvas 12. panta 4. punktā noteikts, ka dalībvalstīm ir jāizveido sistēma, lai kontrolētu [monitorētu] nejaušas sagūstīšanas un nonāvēšanas gadījumus un jāveic turpmāka izpēte vai jāpiemēro aizsardzības pasākumi, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu to, ka nejaušas sagūstīšanas un nonāvēšanas gadījumiem nav būtiska negatīva ietekme uz attiecīgajām sugām. |
| --- |

Direktīvas 12. panta 4. punktā noteikts, ka dalībvalstīm ir jāizveido sistēma, lai kontrolētu [monitorētu] nejaušas sagūstīšanas un nonāvēšanas gadījumus un jāveic turpmāka izpēte vai jāpiemēro aizsardzības pasākumi, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu to, ka nejaušas sagūstīšanas un nonāvēšanas gadījumiem nav būtiska negatīva ietekme uz attiecīgajām sugām.

Direktīvas 12. panta 4. punktā noteikts, ka dalībvalstīm ir jāizveido sistēma, lai kontrolētu [monitorētu] nejaušas sagūstīšanas un nonāvēšanas gadījumus un jāveic turpmāka izpēte vai jāpiemēro aizsardzības pasākumi, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu to, ka nejaušas sagūstīšanas un nonāvēšanas gadījumiem nav būtiska negatīva ietekme uz attiecīgajām sugām.

| (2-75) | Direktīvas 12. panta 4. punktā prasīts izveidot IV pielikuma a) daļā uzskaitīto dzīvnieku sugu īpatņu nejaušas sagūstīšanas un nonāvēšanas monitoringa sistēmu. Monitoringa sistēmai jābūt pietiekami stabilai, lai varētu iegūt ticamus datus par visu to darbību ietekmi, kas varētu radīt attiecīgo sugu nejaušas sagūstīšanas un nonāvēšanas risku. Savāktajai informācijai jāspēj sniegt ticamas aplēses par nejaušu sagūstīšanu un nonāvēšanu, kuras kopā ar saglabāšanās stāvokļa uzraudzības rezultātiem var palīdzēt pieņemt informācijā balstītu lēmumu par to, vai jāveic saglabāšanas pasākumi, lai nodrošinātu, ka būtiska nelabvēlīga ietekme uz attiecīgo sugu netiek radīta.
  Kā piemērus var minēt monitoringu attiecībā uz vaļveidīgo vai jūras bruņurupuču piezveju zvejas rīkos vai to bojāeju sadursmē ar kuģi, sikspārņu bojāeju pie vējturbīnām vai dzīvnieku bojāeju uz autoceļiem (piemērs: abinieki pavasara migrācijas laikā). Lietā C-308/08 Tiesa pievērsās jautājumam par 12. panta 4. punkta īstenošanu attiecībā uz Ibērijas lūsi (Lynx pardinus) Andalūzijā un atzīmēja, ka pastāv monitoringa sistēma, kas attiecas uz Ibērijas lūšu nejaušu nonāvēšanu ceļu satiksmē (skatīt nākamo ierāmējumu). |
| --- | --- |

(2-75)

Direktīvas 12. panta 4. punktā prasīts izveidot IV pielikuma a) daļā uzskaitīto dzīvnieku sugu īpatņu nejaušas sagūstīšanas un nonāvēšanas monitoringa sistēmu. Monitoringa sistēmai jābūt pietiekami stabilai, lai varētu iegūt ticamus datus par visu to darbību ietekmi, kas varētu radīt attiecīgo sugu nejaušas sagūstīšanas un nonāvēšanas risku.

Kā piemērus var minēt monitoringu attiecībā uz vaļveidīgo vai jūras bruņurupuču piezveju zvejas rīkos vai to bojāeju sadursmē ar kuģi, sikspārņu bojāeju pie vējturbīnām vai dzīvnieku bojāeju uz autoceļiem (piemērs: abinieki pavasara migrācijas laikā). Lietā C-308/08 Tiesa pievērsās jautājumam par 12. panta 4. punkta īstenošanu attiecībā uz Ibērijas lūsi (Lynx pardinus) Andalūzijā un atzīmēja, ka pastāv monitoringa sistēma, kas attiecas uz Ibērijas lūšu nejaušu nonāvēšanu ceļu satiksmē (skatīt nākamo ierāmējumu).

Lynx pardinus

| 19.   Labas prakses piemērs: ceļa modernizācija Ibērijas lūša teritorijā

  Ibērijas lūsis (Lynx pardinus) ir pasaulē visvairāk apdraudētā kaķu suga. Šīs sugas lūši medī gandrīz tikai Eiropas trusi, un šīs ļoti specifiskās ekoloģiskās vajadzības padara sugu vēl vārīgāku. Ibērijas lūsis ir apdraudēts šādas apdraudējumu kombinācijas dēļ: barības bāzes samazināšanās (truša populāciju gadu gaitā ir skārušas epidēmijas, piemēram, miksomatoze un hemorāģiskā slimība), sadursmes ar transportlīdzekļiem (daudzo lauku ceļu radītās dzīvotņu sadrumstalotības dēļ), dzīvotņu izzušana un degradācija (infrastruktūras, piemēram, ceļu, dambju, dzelzceļu, tālāka attīstība un citas cilvēka darbības) un nelikumīga nonāvēšana (šī suga vēsturiski tika uzskatīta gan par pievilcīgu medību trofeju, gan par kaitnieku). 21. gs. pašā sākumā Ibērijas lūsis atradās uz izmiršanas robežas: Andalūzijā (Spānijā), kā arī dažās Portugāles daļās divās izolētās subpopulācijās bija izdzīvojuši tikai aptuveni 100 īpatņi. Līdz 2019. gadam populācija bija pieaugusi līdz vairāk nekā 600 dzimumnobriedušiem sugas īpatņiem astoņās subpopulācijās, kuru savstarpējā savienotība arvien uzlabojās.
  Programmas LIFE satvarā Eiropas Savienība ir lielā mērā atbalstījusi šīs sugas atjaunošanos, un tās populācija pēdējos desmit gados ir ievērojami uzlabojusies. Projekta LIFE Iberlince (82) satvarā Spānijas iestādes ir izstrādājušas virkni pasākumu, kuru mērķis ir uzlabot dažādu populācijas kodolu savienotību un par 30 % samazināt Ibērijas lūša mirstību, kuras cēlonis ir sadursmes ar transportlīdzekļiem. Šajā sakarā īstenotie pasākumi ietvēra dzīvnieku pāreju izbūvi un pielāgošanu, mērķtiecīgu nožogošanu, ceļa zīmju izvietošanu un ātruma ierobežošanu. Spānijas Publisko būvdarbu un transporta ministrija, kas ir ceļu satiksmes drošības kompetentā iestāde, kļuva par šā LIFE projekta saistīto labumguvēju, un tās uzdevums bija atvieglot sadursmju riska mazināšanas pasākumu īstenošanu. Lai nodrošinātu, ka nejaušai nonāvēšanai sadursmēs uz ceļa un citiem nedabiskas mirstības cēloņiem tiek pievērsta pienācīga uzmanība un būtiska ietekme uz Ibērijas lūšu populāciju tiek novērsta, var būt vajadzīgi tālāki centieni un pasākumi. |
| --- |

19.   Labas prakses piemērs: ceļa modernizācija Ibērijas lūša teritorijā

19.

Labas prakses piemērs: ceļa modernizācija Ibērijas lūša teritorijā

Ibērijas lūsis (Lynx pardinus) ir pasaulē visvairāk apdraudētā kaķu suga. Šīs sugas lūši medī gandrīz tikai Eiropas trusi, un šīs ļoti specifiskās ekoloģiskās vajadzības padara sugu vēl vārīgāku. Ibērijas lūsis ir apdraudēts šādas apdraudējumu kombinācijas dēļ: barības bāzes samazināšanās (truša populāciju gadu gaitā ir skārušas epidēmijas, piemēram, miksomatoze un hemorāģiskā slimība), sadursmes ar transportlīdzekļiem (daudzo lauku ceļu radītās dzīvotņu sadrumstalotības dēļ), dzīvotņu izzušana un degradācija (infrastruktūras, piemēram, ceļu, dambju, dzelzceļu, tālāka attīstība un citas cilvēka darbības) un nelikumīga nonāvēšana (šī suga vēsturiski tika uzskatīta gan par pievilcīgu medību trofeju, gan par kaitnieku). 21. gs. pašā sākumā Ibērijas lūsis atradās uz izmiršanas robežas: Andalūzijā (Spānijā), kā arī dažās Portugāles daļās divās izolētās subpopulācijās bija izdzīvojuši tikai aptuveni 100 īpatņi. Līdz 2019. gadam populācija bija pieaugusi līdz vairāk nekā 600 dzimumnobriedušiem sugas īpatņiem astoņās subpopulācijās, kuru savstarpējā savienotība arvien uzlabojās.

Lynx pardinus

Programmas LIFE satvarā Eiropas Savienība ir lielā mērā atbalstījusi šīs sugas atjaunošanos, un tās populācija pēdējos desmit gados ir ievērojami uzlabojusies. Projekta LIFE Iberlince (82) satvarā Spānijas iestādes ir izstrādājušas virkni pasākumu, kuru mērķis ir uzlabot dažādu populācijas kodolu savienotību un par 30 % samazināt Ibērijas lūša mirstību, kuras cēlonis ir sadursmes ar transportlīdzekļiem. Šajā sakarā īstenotie pasākumi ietvēra dzīvnieku pāreju izbūvi un pielāgošanu, mērķtiecīgu nožogošanu, ceļa zīmju izvietošanu un ātruma ierobežošanu. Spānijas Publisko būvdarbu un transporta ministrija, kas ir ceļu satiksmes drošības kompetentā iestāde, kļuva par šā LIFE projekta saistīto labumguvēju, un tās uzdevums bija atvieglot sadursmju riska mazināšanas pasākumu īstenošanu. Lai nodrošinātu, ka nejaušai nonāvēšanai sadursmēs uz ceļa un citiem nedabiskas mirstības cēloņiem tiek pievērsta pienācīga uzmanība un būtiska ietekme uz Ibērijas lūšu populāciju tiek novērsta, var būt vajadzīgi tālāki centieni un pasākumi.

LIFE

LIFE Iberlince

82

LIFE

| 20.   Labas prakses piemērs: projekts LIFE SAFE Crossing, kura mērķis ir novērst dzīvnieku un transportlīdzekļu sadursmes

  Projekta LIFE SAFE-CROSSING mērķis ir īstenot darbības, kas samazina ceļu satiksmes ietekmi uz dažām prioritārajām sugām četrās Eiropas valstīs, proti, tās ir Apenīnu brūnais lācis (Ursus arctos marsicanus) un vilks (Canis lupus) Itālijā, Ibērijas lūsis (Lynx pardinus) Spānijā un brūnais lācis (Ursus arctos) Grieķijā un Rumānijā.
  Autoceļu infrastruktūra nopietni apdraud šīs sugas gan tiešās mirstības, gan arī šķēršļa efekta rezultātā. Lai mazinātu šo ietekmi, lieti noderēs pieredze, kas gūta iepriekšējā LIFE projektā, proti, projektā LIFE STRADE, kura laikā 17 vietās Itālijas centrālajā daļā sekmīgi tika uzstādīts inovatīvs instruments dzīvnieku un transportlīdzekļu sadursmju novēršanai. Tika arī konstatēts, ka viens no galvenajiem cēloņiem, kas izraisa dzīvnieku bojāeju uz autoceļiem, ir tas, ka autovadītāji pietiekami neapzinās risku, kas iespējamas sadursmes ar savvaļas dzīvniekiem, un nav pietiekami uzmanīgi.
  Tāpēc projekta LIFE SAFE-CROSSING mērķi ir šādi:






  — | demonstrēt, kā darbojas inovatīvas dzīvnieku un transportlīdzekļu sadursmju prevencijas sistēmas (AVC PS), |
| --- | --- |

20.   Labas prakses piemērs: projekts LIFE SAFE Crossing, kura mērķis ir novērst dzīvnieku un transportlīdzekļu sadursmes

20.

Labas prakses piemērs: projekts LIFE SAFE Crossing

Projekta LIFE SAFE-CROSSING mērķis ir īstenot darbības, kas samazina ceļu satiksmes ietekmi uz dažām prioritārajām sugām četrās Eiropas valstīs, proti, tās ir Apenīnu brūnais lācis (Ursus arctos marsicanus) un vilks (Canis lupus) Itālijā, Ibērijas lūsis (Lynx pardinus) Spānijā un brūnais lācis (Ursus arctos) Grieķijā un Rumānijā.

LIFE SAFE-CROSSING

Ursus arctos marsicanus

Canis lupus

Lynx pardinus

Ursus arctos

Autoceļu infrastruktūra nopietni apdraud šīs sugas gan tiešās mirstības, gan arī šķēršļa efekta rezultātā. Lai mazinātu šo ietekmi, lieti noderēs pieredze, kas gūta iepriekšējā LIFE projektā, proti, projektā LIFE STRADE, kura laikā 17 vietās Itālijas centrālajā daļā sekmīgi tika uzstādīts inovatīvs instruments dzīvnieku un transportlīdzekļu sadursmju novēršanai. Tika arī konstatēts, ka viens no galvenajiem cēloņiem, kas izraisa dzīvnieku bojāeju uz autoceļiem, ir tas, ka autovadītāji pietiekami neapzinās risku, kas iespējamas sadursmes ar savvaļas dzīvniekiem, un nav pietiekami uzmanīgi.

LIFE

LIFE STRADE

Tāpēc projekta LIFE SAFE-CROSSING mērķi ir šādi:

LIFE SAFE-CROSSING

—

demonstrēt, kā darbojas inovatīvas dzīvnieku un transportlīdzekļu sadursmju prevencijas sistēmas (AVC PS),

AVC PS

| — | samazināt risku, ka notiks satiksmes negadījumi, kuros iesaistīti mērķsugas īpatņi, |
| --- | --- |

—

samazināt risku, ka notiks satiksmes negadījumi, kuros iesaistīti mērķsugas īpatņi,

| — | uzlabot mērķpopulāciju savienotību un atvieglot to pārvietošanos, |
| --- | --- |

—

uzlabot mērķpopulāciju savienotību un atvieglot to pārvietošanos,

| — | projekta teritorijās vērst autovadītāju uzmanību uz risku, ka iespējamas sadursmes ar mērķsugas īpatņiem. |
| --- | --- |

—

projekta teritorijās vērst autovadītāju uzmanību uz risku, ka iespējamas sadursmes ar mērķsugas īpatņiem.

Projektā iesaistīti 13 partneri: NVO, privāti uzņēmumi un publiskās iestādes. Terni provinces dalība nodrošinās projektā LIFE STRADE gūtas pieredzes pārnesi uz jaunajām teritorijām.

LIFE STRADE

Projekta SAFE-CROSSING apgabalā ietilpst 29 Natura 2000 teritorijas (KNT). Samazinot tiešo mirstību un sadrumstalotību, ko rada autoceļi, projekts palīdzēs uzlabot biodaudzveidību Natura 2000 teritorijās, kā arī teritoriju savienotību. Metožu un prakses standartizācija un izplatīšanas pasākumi veicinās paraugprakses pārņemšanu citās teritorijās. Visbeidzot, intensīvie centieni vairot informētību projekta laikā palielinās arī vietējo kopienu un tūristu zināšanas par Natura 2000 tīklu.

SAFE-CROSSING

Natura 2000

Natura 2000

Natura 2000

https://life.safe-crossing.eu/

(http://www.lifestrade.it/index.php/en/) (LIFE11BIO/IT/072)

http://www.lifestrade.it/index.php/en/

| (2-76) | Būtisks rezultatīvu saglabāšanas pasākumu īstenošanas priekšnoteikums ir nejaušas sagūstīšanas un nonāvēšanas sistemātisks monitorings un uzticamu datu vākšana par to. Piemēram, attiecībā uz piezveju zvejas rīkos monitoringa sistēma var balstīties uz datiem, ko dalībvalstis savākušas zivsaimniecības datu vākšanas satvarā. Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) 2017/1004 (83) paredzēti noteikumi par zivsaimniecības bioloģisko, vidisko, tehnisko un sociālekonomisko datu vākšanu, pārvaldību un izmantošanu, kas veicina kopējās zivsaimniecības politikas un vides tiesību aktu mērķu sasniegšanu. Modernām kontroles tehnoloģijām, piemēram, attālā elektroniskā monitoringa (REM) rīkiem, kas ietver videonovērošanas sistēmu un sensorus, ir liels potenciāls. Jaunākās attīstības tendences mākslīgā intelekta jomā var atvieglot liela REM datu apjoma automātisku caurskatīšanu. Šādi kontroles instrumenti iestādēm sagādā izmakslietderīgus un dzīvotspējīgus līdzekļus, ar ko iespējams monitorēt un uzskaitīt jutīgu sugu nejaušas nozvejas. Šādi REM rīki visā pasaulē arvien vairāk tiek izmantoti par dažādu zvejniecības kontroles jautājumu risinājumu gadījumos, kad datu vākšanai un kontrolei un izpildes panākšanai ir vajadzīgs izmakslietderīgs nepārtraukts monitorings.
  Dalībvalstīm ir pienākums saskaņā ar ES datu vākšanas daudzgadu programmu izstrādāt nacionālos darba plānus. ES daudzgadu programma 2020.–2021. gadam tika pieņemta ar Komisijas Deleģēto lēmumu (ES) 2019/910 (84) un Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2019/909 (85). Programmā paredzēts pienākums vākt datus par visu to putnu, zīdītāju, rāpuļu un zivju nejaušām nozvejām, kuri ir aizsargāti saskaņā ar Eiropas Savienības tiesību aktiem un starptautiskiem nolīgumiem. Dati par visu veidu zvejniecībām un kuģiem jāvāc reisos, kuros uz zvejas kuģa atrodas zinātniskais novērotājs, vai pašiem zvejniekiem, šajā nolūkā izmantojot zvejas žurnālus.
  Ja novērotāju reisos savāktie dati nesniedz galalietotāju vajadzībām pietiekamu priekšstatu par nejaušām nozvejām, dalībvalstīm jāizmanto citas metodes, piemēram, attālais elektroniskais monitorings (REM), kurā izmanto uz kuģa uzstādītas kameras, kas reģistrē zvejas rīku pacelšanu un nozveju. Datu vākšanas metodēm un kvalitātei jābūt paredzētajiem mērķiem piemērotām, un tām jāatbilst paraugpraksei un relevantajai metodikai, ko ieteikušas attiecīgās zinātniskās struktūras. Lai varētu nodrošināt ticamu piezvejas aplēsi, tām būtu jāaptver pietiekama flotes daļa. Lai vāktu datus par attiecīgajās regulās un direktīvās noteikto aizsargājamo un jutīgo sugu nejaušām nozvejām un īstenotu piemērotus saglabāšanas pasākumus, vajadzīga cieša starpnozaru un starpiestāžu sadarbība, noteikumu izpildes panākšana un pietiekams atbalsts – gan zvejniekiem, gan no zvejnieku puses. |
| --- | --- |

(2-76)

Būtisks rezultatīvu saglabāšanas pasākumu īstenošanas priekšnoteikums ir nejaušas sagūstīšanas un nonāvēšanas sistemātisks monitorings un uzticamu datu vākšana

83

REM

REM

REM

Dalībvalstīm ir pienākums saskaņā ar ES datu vākšanas daudzgadu programmu izstrādāt nacionālos darba plānus. ES daudzgadu programma 2020.–2021. gadam tika pieņemta ar Komisijas Deleģēto lēmumu (ES) 2019/910 (84) un Komisijas Īstenošanas lēmumu (ES) 2019/909 (85). Programmā paredzēts pienākums vākt datus par visu to putnu, zīdītāju, rāpuļu un zivju nejaušām nozvejām, kuri ir aizsargāti saskaņā ar Eiropas Savienības tiesību aktiem un starptautiskiem nolīgumiem. Dati par visu veidu zvejniecībām un kuģiem jāvāc reisos, kuros uz zvejas kuģa atrodas zinātniskais novērotājs, vai pašiem zvejniekiem, šajā nolūkā izmantojot zvejas žurnālus.

84

85

Ja novērotāju reisos savāktie dati nesniedz galalietotāju vajadzībām pietiekamu priekšstatu par nejaušām nozvejām, dalībvalstīm jāizmanto citas metodes, piemēram, attālais elektroniskais monitorings (REM), kurā izmanto uz kuģa uzstādītas kameras, kas reģistrē zvejas rīku pacelšanu un nozveju. Datu vākšanas metodēm un kvalitātei jābūt paredzētajiem mērķiem piemērotām, un tām jāatbilst paraugpraksei un relevantajai metodikai, ko ieteikušas attiecīgās zinātniskās struktūras. Lai varētu nodrošināt ticamu piezvejas aplēsi, tām būtu jāaptver pietiekama flotes daļa. Lai vāktu datus par attiecīgajās regulās un direktīvās noteikto aizsargājamo un jutīgo sugu nejaušām nozvejām un īstenotu piemērotus saglabāšanas pasākumus, vajadzīga cieša starpnozaru un starpiestāžu sadarbība, noteikumu izpildes panākšana un pietiekams atbalsts – gan zvejniekiem, gan no zvejnieku puses.

REM

| (2-77) | Attiecībā uz sugām ar plašu areālu, piemēram, vaļveidīgajiem, kas pārvietojas pāri dalībvalstu ūdens robežām, sadarbība ar citām valstīm sugu dabiskajā areālā ir būtiska, jo monitorings un pasākumi attiecas uz zvejas kuģiem no dažādām valstīm. Tāpēc ir lietderīgi uzsvērt, ka 12. pantā noteiktie pienākumi ir dalībvalstu kopīga atbildība. Šo viedokli apstiprina iepriekš minēto noteikumu formulējums un direktīvas pārvalstiskais mērķis, proti, aizsargāt Kopienā nozīmīgas sugas un dzīvotnes to dabiskajā areālā, kā arī Līgumā noteiktais lojālas sadarbības pienākums. Tāpēc, lai gan galvenā atbildība par 12. panta īstenošanu gulstas uz dalībvalsti, kurā sugas īpatņi dzīvo, citām dalībvalstīm jāsadarbojas, ja šāda sadarbība vajadzīga, lai izpildītu juridiskos pienākumus. Tas attiecas gan uz monitoringu, gan uz saglabāšanas pasākumu īstenošanu. |
| --- | --- |

(2-77)

Attiecībā uz sugām ar plašu areālu, piemēram, vaļveidīgajiem, kas pārvietojas pāri dalībvalstu ūdens robežām, sadarbība ar citām valstīm sugu dabiskajā areālā ir būtiska

| (2-78) | Ņemot vērā monitoringa sistēmas savākto informāciju, dalībvalstīm jāveic tālāka izpēte vai jāpiemēro saglabāšanas pasākumi, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu to, ka nejaušas sagūstīšanas un nonāvēšanas gadījumi nerada būtisku nelabvēlīgu ietekmi uz attiecīgajām sugām. Tālab ir svarīgi arī iegūt ticamu informāciju par sugas populāciju, areālu un saglabāšanās stāvokli, un tam vajadzīga pilnīga direktīvas 11. pantā prasītās uzraudzības īstenošana. |
| --- | --- |

(2-78)

Ņemot vērā monitoringa sistēmas savākto informāciju, dalībvalstīm jāveic tālāka izpēte vai jāpiemēro saglabāšanas pasākumi, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu to, ka nejaušas sagūstīšanas un nonāvēšanas gadījumi nerada būtisku nelabvēlīgu ietekmi uz attiecīgajām sugām

| (2-79) | Lai gan 12. panta 4. punktā “būtiska negatīva ietekme” nav definēta (86), var saprast, ka tiek prasīta sīka izpēte par nejaušas sagūstīšanas un nonāvēšanas ietekmi uz sugu subpopulāciju un populāciju stāvokli un, visbeidzot, uz labvēlīga saglabāšanās stāvokļa sasniegšanu vai uzturēšanu. Ietekmes būtiskums jānovērtē katrā gadījumā atsevišķi, ņemot vērā sugas dzīves ciklu, nelabvēlīgās ietekmes apmēru un ilgumu, kā arī attiecīgās sugas saglabāšanās stāvokli un tendences. Piemēram, ietekmi var uzskatīt par būtisku, ja kādai sugai ir nelabvēlīgs saglabāšanās stāvoklis un ja nejaušas sagūstīšanas un nonāvēšanas dēļ īpatņu skaits samazinās vēl vairāk, jo īpaši, ja tas ietekmē nākotnes atjaunošanās izredzes. Ietekme par būtisku būtu jāvērtē arī tad, ja regulāri tiek nejauši sagūstīts un nonāvēts liels skaits dzīvnieku, jo tas var ietekmēt attiecīgās sugas subpopulāciju vai vietējo populāciju. Ja datu par saglabāšanās stāvokli un/vai faktisko nejaušas sagūstīšanas un nonāvēšanas apmēru trūkst, jāpiemēro piesardzības princips. |
| --- | --- |

(2-79)

Lai gan 12. panta 4. punktā “būtiska negatīva ietekme” nav definēta (86

Ja datu par saglabāšanās stāvokli un/vai faktisko nejaušas sagūstīšanas un nonāvēšanas apmēru trūkst, jāpiemēro piesardzības princips.

| (2-80) | Cita darbība, kas var izraisīt stingri aizsargājamo jūras sugu dzīvnieku nejaušu nonāvēšanu, ir jūras satiksme, jo īpaši dzīvnieku sadursmes ar kuģiem. Dalībvalstis var apsvērt plašu preventīvo pasākumu klāstu, to vidū kuģu ātruma samazināšanu vai satiksmes maršruta maiņu. Šie pasākumi parasti jāīsteno saskaņā ar Starptautiskās Jūrniecības organizācijas (SJO) noteikumiem. Atkarībā no ierosināto pasākumu darbības jomas un to ietekmes uz parasto jūras satiksmi un saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2002/59/EK (87) tas varētu būt jādara, iesniedzot SJO ES priekšlikumu. |
| --- | --- |

(2-80)

Cita darbība, kas var izraisīt stingri aizsargājamo jūras sugu dzīvnieku nejaušu nonāvēšanu, ir jūras satiksme, jo īpaši dzīvnieku sadursmes ar kuģiem. Dalībvalstis var apsvērt plašu preventīvo pasākumu klāstu, to vidū kuģu ātruma samazināšanu vai satiksmes maršruta maiņu. Šie pasākumi parasti jāīsteno saskaņā ar Starptautiskās Jūrniecības organizācijas (SJO) noteikumiem. Atkarībā no ierosināto pasākumu darbības jomas un to ietekmes uz parasto jūras satiksmi un saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2002/59/EK (87

| (2-81) | Dažas militāras darbības, jo īpaši aktīvu hidrolokatoru izmantošana jūras vidē vai nesprāgušas munīcijas izgāšana vai iznīcināšana, var izraisīt jutīgu sugu, piemēram, vaļveidīgo, bojāeju. Uz militārām darbībām 12. panta noteikumi neattiecas, tāpēc dažādu dalībvalstu jūras karaflotes ir izstrādājušas rīcībpolitikas iniciatīvas, kuras attiecas uz militāro hidrolokatoru izmantošanu un kurās ņemta vērā vajadzība mazināt iespējamo ietekmi uz vidi. Piemēram, var noteikt piesardzības zonas, kurās hidrolokatoru izmantošana ir ierobežota. Tas būtu jādara, ievērojot spēkā esošos starptautiskos tiesību aktus, ko galvenokārt reglamentē Apvienoto Nāciju Organizācijas Jūras tiesību konvencija, arī īpašus noteikumus par konkrētām karakuģu tiesībām un pienākumiem. |
| --- | --- |

(2-81)

Dažas militāras darbības, jo īpaši aktīvu hidrolokatoru izmantošana jūras vidē vai nesprāgušas munīcijas izgāšana vai iznīcināšana, var izraisīt jutīgu sugu, piemēram, vaļveidīgo, bojāeju. Uz militārām darbībām 12. panta noteikumi neattiecas, tāpēc dažādu dalībvalstu jūras karaflotes ir izstrādājušas rīcībpolitikas iniciatīvas, kuras attiecas uz militāro hidrolokatoru izmantošanu un kurās ņemta vērā vajadzība mazināt iespējamo ietekmi uz vidi. Piemēram, var noteikt piesardzības zonas, kurās hidrolokatoru izmantošana ir ierobežota. Tas būtu jādara, ievērojot spēkā esošos starptautiskos tiesību aktus, ko galvenokārt reglamentē Apvienoto Nāciju Organizācijas Jūras tiesību konvencija, arī īpašus noteikumus par konkrētām karakuģu tiesībām un pienākumiem.

3.   DIREKTĪVAS 16. PANTS

DIREKTĪVAS 16. PANTS

| 16. panta teksts |
| --- |
| 1. | Ja nav apmierinošas alternatīvas un ja netiek kaitēts attiecīgo sugu populāciju saglabāšanai labvēlīgā aizsardzības statusā [saglabāšanās stāvoklī] to dabiskās izplatības areālā, dalībvalstis drīkst atkāpties no 12., 13., 14. panta un 15. panta a) un b) punkta noteikumiem, lai:






  a) | aizsargātu savvaļas faunu un floru un saglabātu dabiskās dzīvotnes; |

16. panta teksts

16. panta teksts

1.

Ja nav apmierinošas alternatīvas un ja netiek kaitēts attiecīgo sugu populāciju saglabāšanai labvēlīgā aizsardzības statusā [saglabāšanās stāvoklī] to dabiskās izplatības areālā, dalībvalstis drīkst atkāpties no 12., 13., 14. panta un 15. panta a) un b) punkta noteikumiem, lai:

a)

aizsargātu savvaļas faunu un floru un saglabātu dabiskās dzīvotnes;

aizsargātu savvaļas faunu un floru un saglabātu dabiskās dzīvotnes;

| b) | novērstu nopietnu kaitējumu, jo īpaši labībai, mājlopiem, mežiem, zivsaimniecībai un ūdeņiem un citiem īpašuma veidiem; |
| --- | --- |

b)

novērstu nopietnu kaitējumu, jo īpaši labībai, mājlopiem, mežiem, zivsaimniecībai un ūdeņiem un citiem īpašuma veidiem;

novērstu nopietnu kaitējumu, jo īpaši labībai, mājlopiem, mežiem, zivsaimniecībai un ūdeņiem un citiem īpašuma veidiem;

| c) | rūpētos par veselības aizsardzību un sabiedrības drošību vai obligāti ievērotu citas sevišķi svarīgas sabiedrības intereses, tostarp sociāla vai ekonomiska rakstura intereses un videi primāri svarīgas labvēlīgas pārveides; |
| --- | --- |

c)

rūpētos par veselības aizsardzību un sabiedrības drošību vai obligāti ievērotu citas sevišķi svarīgas sabiedrības intereses, tostarp sociāla vai ekonomiska rakstura intereses un videi primāri svarīgas labvēlīgas pārveides;

rūpētos par veselības aizsardzību un sabiedrības drošību vai obligāti ievērotu citas sevišķi svarīgas sabiedrības intereses, tostarp sociāla vai ekonomiska rakstura intereses un videi primāri svarīgas labvēlīgas pārveides;

| d) | izpētes un izglītības nolūkā atjaunotu minēto sugu populācijas un reintroducētu minētās sugas, un veiktu šī mērķa sasniegšanai vajadzīgās vairošanas darbības, tostarp augu mākslīgo pavairošanu; |
| --- | --- |

d)

izpētes un izglītības nolūkā atjaunotu minēto sugu populācijas un reintroducētu minētās sugas, un veiktu šī mērķa sasniegšanai vajadzīgās vairošanas darbības, tostarp augu mākslīgo pavairošanu;

izpētes un izglītības nolūkā atjaunotu minēto sugu populācijas un reintroducētu minētās sugas, un veiktu šī mērķa sasniegšanai vajadzīgās vairošanas darbības, tostarp augu mākslīgo pavairošanu;

| e) | stingri noteiktos apstākļos pēc izvēles principa un ierobežotā apmērā atļaut IV pielikumā uzskaitīto sugu atsevišķu īpatņu ieguvi vai turēšanu ierobežotā skaitā, ko nosaka kompetentās valsts iestādes. |
| --- | --- |

e)

stingri noteiktos apstākļos pēc izvēles principa un ierobežotā apmērā atļaut IV pielikumā uzskaitīto sugu atsevišķu īpatņu ieguvi vai turēšanu ierobežotā skaitā, ko nosaka kompetentās valsts iestādes.

stingri noteiktos apstākļos pēc izvēles principa un ierobežotā apmērā atļaut IV pielikumā uzskaitīto sugu atsevišķu īpatņu ieguvi vai turēšanu ierobežotā skaitā, ko nosaka kompetentās valsts iestādes.

| 2. | Dalībvalstis reizi divos gados nosūta Komisijai komitejas noteiktā formā sagatavotu ziņojumu par atkāpēm, kas izdarītas saskaņā ar 1. punktu. Komisija sniedz atzinumu par šīm atkāpēm ne vēlāk kā 12 mēnešos pēc ziņojuma saņemšanas, kā arī sniedz pārskatu komitejai. |
| --- | --- |

2.

Dalībvalstis reizi divos gados nosūta Komisijai komitejas noteiktā formā sagatavotu ziņojumu par atkāpēm, kas izdarītas saskaņā ar 1. punktu. Komisija sniedz atzinumu par šīm atkāpēm ne vēlāk kā 12 mēnešos pēc ziņojuma saņemšanas, kā arī sniedz pārskatu komitejai.

| 3. | Minētajā ziņojumā norāda: a) sugas, attiecībā uz kurām izdara atkāpes, un šo atkāpju iemeslus, tostarp riska veidu, attiecīgā gadījumā sniedzot norādi uz noraidītajām alternatīvām un izmantotajiem zinātniskajiem datiem; b) līdzekļus, ierīces vai paņēmienus, kas ir atļauti dzīvnieku sugu īpatņu gūstīšanā vai nonāvēšanā, un to izmantošanas iemeslus; c) laika un vietas apstākļus, kādos pieļauj šādas atkāpes; d) iestādi, kas ir pilnvarota pārliecināties par nepieciešamo nosacījumu izpildi un paziņot par to, un izlemt, kādus līdzekļus, ierīces vai paņēmienus drīkst izmantot, ar kādiem ierobežojumiem un kādi resori to drīkst darīt, un kurām personām jāveic attiecīgais uzdevums; e) īstenotos uzraudzības pasākumus un iegūtos rezultātus. |
| --- | --- |

3.

Minētajā ziņojumā norāda: a) sugas, attiecībā uz kurām izdara atkāpes, un šo atkāpju iemeslus, tostarp riska veidu, attiecīgā gadījumā sniedzot norādi uz noraidītajām alternatīvām un izmantotajiem zinātniskajiem datiem; b) līdzekļus, ierīces vai paņēmienus, kas ir atļauti dzīvnieku sugu īpatņu gūstīšanā vai nonāvēšanā, un to izmantošanas iemeslus; c) laika un vietas apstākļus, kādos pieļauj šādas atkāpes; d) iestādi, kas ir pilnvarota pārliecināties par nepieciešamo nosacījumu izpildi un paziņot par to, un izlemt, kādus līdzekļus, ierīces vai paņēmienus drīkst izmantot, ar kādiem ierobežojumiem un kādi resori to drīkst darīt, un kurām personām jāveic attiecīgais uzdevums; e) īstenotos uzraudzības pasākumus un iegūtos rezultātus.

| (3-1) | Direktīvas 16. pantā paredzēta iespēja atkāpties, arī no dzīvnieku sugas stingras aizsardzības sistēmas, kas izveidota saskaņā ar 12. pantu. |
| --- | --- |

(3-1)

Direktīvas 16. pantā paredzēta iespēja atkāpties, arī no dzīvnieku sugas stingras aizsardzības sistēmas, kas izveidota saskaņā ar 12. pantu.

| (3-2) | Direktīvas 16. pantā paredzētā iespēja atkāpties no 12. pantā noteiktajiem ierobežojumiem un aizliegumiem ir ierobežota. Atkāpēm jābūt pamatotām ne tikai attiecībā uz direktīvas vispārējo mērķi, bet arī uz trim konkrētiem nosacījumiem (sk. 3.2. iedaļu). |
| --- | --- |

(3-2)

Direktīvas 16. pantā paredzētā iespēja atkāpties no 12. pantā noteiktajiem ierobežojumiem un aizliegumiem ir ierobežota. Atkāpēm jābūt pamatotām ne tikai attiecībā uz direktīvas vispārējo mērķi, bet arī uz trim konkrētiem nosacījumiem (sk. 3.2. iedaļu).

| (3-3) | Ja kāds no šiem nosacījumiem nav izpildīts, atkāpe nav derīga. Tādēļ visas vispārīgās un konkrētās prasības dalībvalstu iestādēm rūpīgi jāizpēta pirms atkāpes piešķiršanas. |
| --- | --- |

(3-3)

Ja kāds no šiem nosacījumiem nav izpildīts, atkāpe nav derīga. Tādēļ visas vispārīgās un konkrētās prasības dalībvalstu iestādēm rūpīgi jāizpēta pirms

3.1.   Vispārīgi juridiskie apsvērumi

Vispārīgi juridiskie apsvērumi

3.1.1.   Pienākums nodrošināt pilnīgu, skaidru un precīzu 16. panta transponēšanu

Pienākums nodrošināt pilnīgu, skaidru un precīzu 16. panta transponēšanu

| Direktīvas 16. pants ir pilnībā un oficiāli jātransponē ar neapstrīdami saistošu spēku. Kritēriji, kas jāizpilda pirms atkāpes piešķiršanas, ir jāiekļauj īpašos valsts noteikumos. Tas nozīmē arī to, ka valsts transponēšanas pasākumiem ir jāgarantē 16. panta pilnīga piemērošana, negrozot tā noteikumus, nepiemērojot tā noteikumus selektīvi un nepievienojot papildu nosacījumus vai atkāpes, kas direktīvā nav paredzētas. Ar administratīviem noteikumiem vien nepietiek. |
| --- |

Direktīvas 16. pants ir pilnībā un oficiāli jātransponē ar neapstrīdami saistošu spēku. Kritēriji, kas jāizpilda pirms atkāpes piešķiršanas, ir jāiekļauj īpašos valsts noteikumos. Tas nozīmē arī to, ka valsts transponēšanas pasākumiem ir jāgarantē 16. panta pilnīga piemērošana, negrozot tā noteikumus, nepiemērojot tā noteikumus selektīvi un nepievienojot papildu nosacījumus vai atkāpes, kas direktīvā nav paredzētas. Ar administratīviem noteikumiem vien nepietiek.

Direktīvas 16. pants ir pilnībā un oficiāli jātransponē ar neapstrīdami saistošu spēku. Kritēriji, kas jāizpilda pirms atkāpes piešķiršanas, ir jāiekļauj īpašos valsts noteikumos. Tas nozīmē arī to, ka valsts transponēšanas pasākumiem ir jāgarantē 16. panta pilnīga piemērošana, negrozot tā noteikumus, nepiemērojot tā noteikumus selektīvi un nepievienojot papildu nosacījumus vai atkāpes, kas direktīvā nav paredzētas. Ar administratīviem noteikumiem vien nepietiek.

| (3-4) | Transponējot 16. pantu valsts tiesību aktos, jānodrošina, ka kompetentās iestādes īsteno atkāpes noteikumus. Jāņem vērā, ka direktīva ir saistoša tikai attiecībā uz sasniedzamo rezultātu, bet tā sasniegšanas veids ir atstāts dalībvalstu ziņā. Tomēr Tiesa ir noteikusi šīs rīcības brīvības robežas. Tātad 16. pantā paredzētās atkāpju sistēmas transponēšanai valsts tiesību aktos jāatbilst visiem ES tiesību pamatprincipiem un vairākām prasībām, kā skaidrots turpmāk. |
| --- | --- |

(3-4)

Transponējot 16. pantu valsts tiesību aktos, jānodrošina, ka kompetentās iestādes īsteno atkāpes noteikumus. Jāņem vērā, ka direktīva ir saistoša tikai attiecībā uz sasniedzamo rezultātu, bet tā sasniegšanas veids ir atstāts dalībvalstu ziņā. Tomēr Tiesa ir noteikusi šīs rīcības brīvības robežas. Tātad 16. pantā paredzētās atkāpju sistēmas transponēšanai valsts tiesību aktos jāatbilst visiem ES tiesību pamatprincipiem un vairākām prasībām, kā skaidrots turpmāk.

| (3-5) | Saskaņā ar EST judikatūru (88)“direktīvas transponēšana valsts tiesību aktos ne vienmēr prasa, lai tās noteikumi tiktu formāli un burtiski iestrādāti konkrētos tiesību aktos. Vispārējs juridiskais konteksts atkarībā no direktīvas satura var būt atbilstošs mērķim ar nosacījumu, ka ar to patiešām tiek nodrošināta direktīvas pilnīga piemērošana pietiekami skaidri un precīzi”. Administratīvos noteikumus, kurus iestādes pēc būtības var mainīt un kuri netiek pienācīgi publiskoti, nevar uzskatīt par tādiem, kas nodrošina dalībvalsts pienākumu pienācīgu izpildi saskaņā ar LESD un direktīvu (89). |
| --- | --- |

(3-5)

Saskaņā ar EST judikatūru (88

direktīvas transponēšana valsts tiesību aktos

tiek nodrošināta direktīvas pilnīga piemērošana pietiekami skaidri un precīzi

89

| (3-6) | Tas nozīmē, ka 16. panta prasību piemērošana praksē neaizstāj tā oficiālu transponēšanu. Lietā C-46/11 Tiesa apstiprināja, ka pareiza direktīvas noteikumu īstenošana pati par sevi nevar nodrošināt skaidrību un precizitāti, kas nepieciešama tiesiskās noteiktības principa ievērošanai. Turklāt tikai administratīvo praksi vien nevar uzskatīt par dalībvalstu pienākuma transponēt direktīvu (90)
  valsts tiesībās īstenošanu. |
| --- | --- |

(3-6)

Tas nozīmē, ka 16. panta prasību piemērošana praksē neaizstāj tā oficiālu transponēšanu. Lietā C-46/11 Tiesa apstiprināja, ka pareiza direktīvas noteikumu īstenošana pati par sevi nevar nodrošināt skaidrību un precizitāti, kas nepieciešama tiesiskās noteiktības principa ievērošanai. Turklāt tikai administratīvo praksi vien nevar uzskatīt par dalībvalstu pienākuma transponēt direktīvu

90

valsts tiesībās īstenošanu.

| (3-7) | Turklāt direktīvu noteikumi ir jāīsteno ar neapstrīdamu saistošu spēku un ar konkrētību, precizitāti un skaidrību, kas vajadzīga, lai izpildītu juridiskās noteiktības prasības (91). Lietā C-339/87 Tiesa vēl skaidrāk norādīja, ka “kritēriji, kas dalībvalstīm ir jāievēro, lai atkāptos no direktīvā noteiktajiem aizliegumiem, ir jāpārņem īpašās valsts tiesību normās, jo precīza transponēšana kļūst īpaši svarīga gadījumā, kad kopīgā mantojuma apsaimniekošana ir uzticēta dalībvalstīm to attiecīgajās teritorijās”. Tiesa 2005. gada 20. oktobra spriedumā piemēroja šo judikatūru Dzīvotņu direktīvai un norādīja, ka “Dzīvotņu direktīvas ietvaros, kas paredz kompleksas un tehniskas normas vides tiesību jomā, dalībvalstīm ir īpaši jānodrošina, lai to tiesību akti, kas paredzēti šīs direktīvas transponēšanai, būtu skaidri un precīzi” (92). |
| --- | --- |

(3-7)

Turklāt direktīvu noteikumi ir jāīsteno ar neapstrīdamu saistošu spēku

91

92

| (3-8) | Kā Tiesa spriedusi attiecībā uz Dzīvotņu direktīvas 16. pantu kritēriji, uz kuru pamata dalībvalstis var atkāpties no direktīvā noteiktajiem aizliegumiem, ir nepārprotami jāatspoguļo valsts tiesību normās. Tātad Dzīvotņu direktīvas 16. pants ir jāinterpretē šauri, jo tajā ir precīzi definēti apstākļi, kādos dalībvalstis drīkst atkāpties no direktīvas 12.–15. panta (93). Tiesa šo nostāju atkārtoja lietā C-46/11 (94). |
| --- | --- |

(3-8)

Kā Tiesa spriedusi attiecībā uz Dzīvotņu direktīvas 16. pantu kritēriji, uz kuru pamata dalībvalstis var atkāpties no direktīvā noteiktajiem aizliegumiem, ir nepārprotami jāatspoguļo valsts tiesību normās. Tātad Dzīvotņu direktīvas 16. pants ir jāinterpretē šauri, jo tajā ir precīzi definēti apstākļi, kādos dalībvalstis drīkst atkāpties no direktīvas 12.–15. panta (93

94

| (3-9) | Lai nodrošinātu interpretācijas un piemērošanas viendabību, dalībvalstīm 16. panta transponēšanā jāievēro direktīvā izmantoto terminu un jēdzienu nozīme (95). Tas nozīmē arī to, ka valsts transponēšanas pasākumiem jāgarantē direktīvas pilnīga piemērošana, negrozot tās noteikumus, nepiemērojot tās noteikumus selektīvi un nepievienojot papildu nosacījumus vai atkāpes, kas direktīvā nav paredzētas (96). Piemēram, lietā C-6/04 (97) Tiesa secināja, ka atkāpe, kas pieļauj darbības, kuru rezultātā tiek nonāvētas aizsargājamās sugas un noplicinātas vai iznīcinātas to vairošanās vietas un atpūtas vietas, pat ja šādas darbības ir likumīgas un no tām nevar saprātīgi izvairīties, “ir pretrunā Dzīvotņu direktīvas idejai un mērķim, kā arī 16. panta tekstam”.
  Lietā C-183/05 (98) Tiesa uzskatīja, ka Īrijas tiesību aktos paredzētais atkāpju režīms (Wildlife Act 23. panta 7. punkta b) apakšpunkts) nav saderīgs ar direktīvas 12. un 16. pantu. Saskaņā ar Īrijas tiesību aktiem darbības, kas savvaļas sugu vairošanās vietās vai atpūtās vietas iejaucas vai tās iznīcina netīši, nav uzskatāmas par noziedzīgu nodarījumu. Tiesa uzskata, ka šis noteikums ne tikai neatbilst direktīvas 12. panta 1. punkta d) apakšpunkta prasībām, kas aizliedz šādas darbības neatkarīgi no tā, vai tās ir tīšas vai nav, bet pārsniedz arī direktīvas 16. pantā paredzēto, jo nosacījumi, ar kuriem drīkst piešķirt atkāpes, direktīvā ir uzskaitīti izsmeļoši. |
| --- | --- |

(3-9)

Lai nodrošinātu interpretācijas un piemērošanas viendabību, dalībvalstīm 16. panta transponēšanā jāievēro direktīvā izmantoto terminu un jēdzienu nozīme (95

jāgarantē direktīvas pilnīga piemērošana, negrozot tās noteikumus, nepiemērojot tās noteikumus selektīvi un nepievienojot papildu nosacījumus vai atkāpes, kas direktīvā nav paredzētas

96

97

Lietā C-183/05 (98) Tiesa uzskatīja, ka Īrijas tiesību aktos paredzētais atkāpju režīms (Wildlife Act 23. panta 7. punkta b) apakšpunkts) nav saderīgs ar direktīvas 12. un 16. pantu. Saskaņā ar Īrijas tiesību aktiem darbības, kas savvaļas sugu vairošanās vietās vai atpūtās vietas iejaucas vai tās iznīcina netīši, nav uzskatāmas par noziedzīgu nodarījumu. Tiesa uzskata, ka šis noteikums ne tikai neatbilst direktīvas 12. panta 1. punkta d) apakšpunkta prasībām, kas aizliedz šādas darbības neatkarīgi no tā, vai tās ir tīšas vai nav, bet pārsniedz arī direktīvas 16. pantā paredzēto, jo nosacījumi, ar kuriem drīkst piešķirt atkāpes, direktīvā ir uzskaitīti izsmeļoši.

98

Wildlife Act

| (3-10) | Valstu noteikumiem jānodrošina, ka visi 16. pantā paredzētie nosacījumi tiek transponēti stingri un pilnībā, nevis selektīvi piemērojot tikai dažus noteikumus. Lietā C-98/03 (99) Tiesa konstatēja, ka Vācijas tiesību akts (Federālā Dabas aizsardzības likuma 43. panta 4. punkts) nav saderīgs ar direktīvas 16. pantu, jo uz atkāpēm nav attiecināti visi minētajā pantā paredzētie nosacījumi.
  Lietā C-508/04 (100) Tiesa precizēja, ka “valsts noteikumi, kas pakļauj atkāpju piešķiršanu aizliegumiem, kas noteikti ar minētās direktīvas 12.–14. pantu un 15. panta a) un b) punktu, nevis visiem direktīvas 16. pantā noteiktajiem kritērijiem un nosacījumiem, bet nepilnīgā veidā atsevišķiem elementiem, neveido sistēmu, kas izpilda šī pēdējā minētā panta prasības”. Lietā C-46/11 Tiesa konstatēja, ka Polijas tiesību akti nav saderīgi ar 16. pantu, jo atkāpes tajos nav pakļautas visiem minētajā pantā paredzētajiem nosacījumiem. |
| --- | --- |

(3-10)

Valstu noteikumiem jānodrošina, ka visi 16. pantā paredzētie nosacījumi tiek transponēti stingri un pilnībā, nevis selektīvi piemērojot tikai dažus noteikumus

99

Lietā C-508/04 (100) Tiesa precizēja, ka “valsts noteikumi, kas pakļauj atkāpju piešķiršanu aizliegumiem, kas noteikti ar minētās direktīvas 12.–14. pantu un 15. panta a) un b) punktu, nevis visiem direktīvas 16. pantā noteiktajiem kritērijiem un nosacījumiem, bet nepilnīgā veidā atsevišķiem elementiem, neveido sistēmu, kas izpilda šī pēdējā minētā panta prasības”. Lietā C-46/11 Tiesa konstatēja, ka Polijas tiesību akti nav saderīgi ar 16. pantu, jo atkāpes tajos nav pakļautas visiem minētajā pantā paredzētajiem nosacījumiem.

100

3.1.2.   Pareiza atkāpju vispārējā piemērošana

Pareiza atkāpju vispārējā piemērošana

| Direktīvas 16. pantā paredzētajām atkāpēm jābūt galējam līdzeklim. Atkāpes noteikumi ir jāinterpretē šauri: tajos jāietver precīzas prasības un konkrētas situācijas. Dalībvalstu ziņā ir nodrošināt, ka visu to teritorijā piešķirto atkāpju kopējā ietekme nerada sekas, kas būtu pretrunā direktīvas mērķiem. |
| --- |

Direktīvas 16. pantā paredzētajām atkāpēm jābūt galējam līdzeklim. Atkāpes noteikumi ir jāinterpretē šauri: tajos jāietver precīzas prasības un konkrētas situācijas. Dalībvalstu ziņā ir nodrošināt, ka visu to teritorijā piešķirto atkāpju kopējā ietekme nerada sekas, kas būtu pretrunā direktīvas mērķiem.

Direktīvas 16. pantā paredzētajām atkāpēm jābūt galējam līdzeklim. Atkāpes noteikumi ir jāinterpretē šauri: tajos jāietver precīzas prasības un konkrētas situācijas. Dalībvalstu ziņā ir nodrošināt, ka visu to teritorijā piešķirto atkāpju kopējā ietekme nerada sekas, kas būtu pretrunā direktīvas mērķiem.

| (3-11) | Direktīvas 16. pantā paredzēto atkāpju izmantošanai jābūt galējam līdzeklim (101). Valsts iestādēm, kas ir atbildīgas par atkāpju piešķiršanu, jāņem vērā, ka atkāpes jāinterpretē un jāīsteno šauri, lai neapdraudētu direktīvas vispārējo mērķi un galvenos noteikumus (102). Lietā C-6/04 Tiesa precizēja, ka šis princips ir piemērojams arī 16. panta kontekstā (103). Lietā C-674/17 EST nolēma, ka “atkāpe, kas pamatota ar Dzīvotņu direktīvas 16. panta 1. punktu, var būt vienīgi konkrēta un precīza piemērošana atbilstoši precīzām prasībām un konkrētām situācijām” (104). |
| --- | --- |

(3-11)

Direktīvas 16. pantā paredzēto atkāpju izmantošanai jābūt galējam līdzeklim (101

atkāpes jāinterpretē un jāīsteno šauri, lai neapdraudētu direktīvas vispārējo mērķi un galvenos noteikumus

102

103

104

| (3-12) | Attiecībā uz pasākumiem, kas jāveic saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas 12. pantu, jāuzsver vajadzība īstenot atbilstošus un rezultatīvus pasākumus pietiekamā un verificējamā veidā. Tādu pašu pieeju var izmantot attiecībā uz atkāpju sistēmu. Pareizi izmantota, tā garantē, ka atkāpju piešķiršana nav pretrunā direktīvas mērķim (105). Lietā C-6/04 Tiesa konstatēja, ka “Dzīvotņu direktīvas 12., 13. un 16. pants rada viendabīgu normu kopumu, kas paredzēts, lai aizsargātu attiecīgo sugu populācijas tādējādi, ka visas atkāpes, kas nebūtu saderīgas ar šo direktīvu, ir pretrunā gan tās 12. un 13. pantā noteiktajiem aizliegumiem, gan arī noteikumam, saskaņā ar kuru atkāpes var pieļaut atbilstoši šīs pašas direktīvas 16. pantam”.
  Parasti jebkura nosacījuma vai pārbaužu stingrība palielināsies līdz ar atkāpes iespējamās ietekmes uz sugu vai populāciju smagumu. |
| --- | --- |

(3-12)

Attiecībā uz pasākumiem, kas jāveic saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas 12. pantu, jāuzsver vajadzība īstenot atbilstošus un rezultatīvus pasākumus pietiekamā un verificējamā veidā. Tādu pašu pieeju var izmantot attiecībā uz atkāpju sistēmu. Pareizi izmantota, tā garantē, ka atkāpju piešķiršana nav pretrunā direktīvas mērķim (105

Parasti jebkura nosacījuma vai pārbaužu stingrība palielināsies līdz ar atkāpes iespējamās ietekmes uz sugu vai populāciju smagumu.

| (3-13) | Atkāpes piešķiršana nozīmē, ka kompetentās valsts iestādes ir pārliecinājušās par to, ka visi 16. pantā paredzētie nosacījumi ir izpildīti. Dalībvalstu ziņā ir nodrošināt, ka visu to teritorijā piešķirto atkāpju kopējā ietekme nerada sekas, kas ir pretrunā 12. panta un visas direktīvas mērķiem (106). |
| --- | --- |

(3-13)

Atkāpes piešķiršana nozīmē, ka kompetentās valsts iestādes ir pārliecinājušās par to, ka visi 16. pantā paredzētie nosacījumi ir izpildīti. Dalībvalstu ziņā ir nodrošināt, ka visu to teritorijā piešķirto atkāpju kopējā ietekme nerada sekas, kas ir pretrunā 12. panta un visas direktīvas mērķiem

106

| (3-14) | Tātad atkāpju izmantošanu nereti vislabāk iespējams pārvaldīt valsts saglabāšanas noteikumu satvarā, lai nodrošinātu, ka attiecībā uz konkrētu sugu piešķirto atkāpju kumulatīvā ietekme visā visumā neliedz dalībvalstī sugu uzturēt labvēlīgā saglabāšanās stāvoklī valsts un/vai bioģeogrāfiskajā līmenī. Jebkurā gadījumā dalībvalstīm jānodrošina pārskats par atkāpju izmantošanu un tā jāuzrauga valsts līmenī (pārrobežu populāciju gadījumā varētu būt vajadzīgs pārskats, kas sniedzas pāri robežām). Tas var nozīmēt, ka atkarībā no dalībvalsts organizatoriskās struktūras reģionālām vai vietējām iestādēm jāizvērtē atkāpju ietekme ārpus to teritorijas.
  Piemērs tam, kā valsts iestāde var noteikt savā teritorijā piešķirto atkāpju izmantošanas robežas, ir atrodams lietā C-342/05. Šajā lietā Tiesa precizē: “Attiecībā uz apstākli, ka lēmumi izdot vilku medību atļaujas ir atkarīgi arī no maksimālā reģionālajā medību iecirknī nomedījamo īpatņu skaita, to nevar uzskatīt par tādu, kas ir pretrunā Dzīvotņu direktīvas 16. panta 1. punktam. Šis skaits, kas tiek noteikts atkarībā no īpatņu skaita, kādu var likvidēt, neapdraudot attiecīgo sugu, ir tikai ietvari, kuros medību iecirknis var izsniegt medību atļaujas, ja turklāt ir izpildīti Dzīvotņu direktīvas 16. panta 1. punkta nosacījumi.” (107) Citiem vārdiem sakot, noteikt maksimālo pieļaujamo īpatņu skaitu, ko drīkst nonāvēt (lai nepieļautu nelabvēlīgu ietekmi uz saglabāšanās stāvokli), ir iespējams, taču tas nenozīmē, ka atkāpēm nav jāatbilst visiem 16. panta 1. punkta nosacījumiem. |
| --- | --- |

(3-14)

Tātad atkāpju izmantošanu nereti vislabāk iespējams pārvaldīt valsts saglabāšanas noteikumu satvarā, lai nodrošinātu, ka attiecībā uz konkrētu sugu piešķirto atkāpju kumulatīvā ietekme visā visumā neliedz dalībvalstī sugu uzturēt labvēlīgā saglabāšanās stāvoklī valsts un/vai bioģeogrāfiskajā līmenī. Jebkurā gadījumā dalībvalstīm jānodrošina pārskats par atkāpju izmantošanu un tā jāuzrauga

Piemērs tam, kā valsts iestāde var noteikt savā teritorijā piešķirto atkāpju izmantošanas robežas, ir atrodams lietā C-342/05. Šajā lietā Tiesa precizē: “Attiecībā uz apstākli, ka lēmumi izdot vilku medību atļaujas ir atkarīgi arī no maksimālā reģionālajā medību iecirknī nomedījamo īpatņu skaita, to nevar uzskatīt par tādu, kas ir pretrunā Dzīvotņu direktīvas 16. panta 1. punktam. Šis skaits, kas tiek noteikts atkarībā no īpatņu skaita, kādu var likvidēt, neapdraudot attiecīgo sugu, ir tikai ietvari, kuros medību iecirknis var izsniegt medību atļaujas, ja turklāt ir izpildīti Dzīvotņu direktīvas 16. panta 1. punkta nosacījumi.” (107) Citiem vārdiem sakot, noteikt maksimālo pieļaujamo īpatņu skaitu, ko drīkst nonāvēt (lai nepieļautu nelabvēlīgu ietekmi uz saglabāšanās stāvokli), ir iespējams, taču tas nenozīmē, ka atkāpēm nav jāatbilst visiem 16. panta 1. punkta nosacījumiem.

ja turklāt ir izpildīti Dzīvotņu direktīvas 16. panta 1. punkta nosacījumi

107

3.2.   Rūpīgi kontrolēta atkāpju piešķiršanas sistēma: trīs pārbaudes

Rūpīgi kontrolēta atkāpju piešķiršanas sistēma: trīs pārbaudes

| (3-15) | Direktīvas 16. pantā ir noteiktas trīs pārbaudes, un pirms atkāpes piešķiršanas tās visas jāiztur:






  1) | jāvar uzskatāmi parādīt, ka pastāv viens vai vairāki no 16. panta 1. punkta a)–d) apakšpunktā minētajiem iemesliem, vai stingri noteiktos apstākļos, selektīvi un ierobežotā apmērā atļaut IV pielikumā uzskaitīto sugu atsevišķu īpatņu ieguvi vai turēšanu ierobežotā skaitā, ko nosaka kompetentās valsts iestādes (e) apakšpunkts); |
| --- | --- | --- |

(3-15)

Direktīvas 16. pantā ir noteiktas trīs pārbaudes,

tās visas jāiztur

1)

jāvar uzskatāmi parādīt, ka pastāv viens vai vairāki no 16. panta 1. punkta a)–d) apakšpunktā minētajiem iemesliem, vai stingri noteiktos apstākļos, selektīvi un ierobežotā apmērā atļaut IV pielikumā uzskaitīto sugu atsevišķu īpatņu ieguvi vai turēšanu ierobežotā skaitā, ko nosaka kompetentās valsts iestādes (e) apakšpunkts);

| 2) | jāpierāda apmierinošas alternatīvas neesība; un |
| --- | --- |

2)

jāpierāda apmierinošas alternatīvas neesība; un

| 3) | jāgūst pārliecība, ka atkāpe neapdraud populāciju uzturēšanu labvēlīgā saglabāšanās stāvoklī. |
| --- | --- |

3)

jāgūst pārliecība, ka atkāpe neapdraud populāciju uzturēšanu labvēlīgā saglabāšanās stāvoklī.

Trešā pārbaude atspoguļo Dzīvotņu direktīvas vispārējo mērķi, proti, sekmēt biodaudzveidību, saglabājot dabiskās dzīvotnes un savvaļas faunu un floru (2. panta 1. punkts). Veiktajiem pasākumiem jābūt izstrādātiem tā, lai aizsargājamās dabiskās dzīvotnes un savvaļas dzīvnieku un augu sugas uzturētu vai atjaunotu labvēlīgā saglabāšanās stāvoklī. Tajos jāņem vērā arī ekonomiskās, sociālās un kultūrālās prasības, kā arī reģionālās un vietējās īpatnības (2. panta 2. un 3. punkts).

Pirms otrās un trešās pārbaudes veikšanas pieteikumam ir jābūt izturējušam pirmo pārbaudi. Praktiski tas nozīmē, ka nav lielas jēgas izskatīt jautājumu par apmierinošām alternatīvām un ietekmi uz saglabāšanās stāvokli, ja darbība neatbilst 16. panta 1. punkta a)–e) apakšpunktam.

| (3-16) | Tomēr dalībvalstīm ir jāpārliecinās, ka izturētas ir visas trīs pārbaudes. Kompetentajām iestādēm ir uzskatāmi jāparāda, ka katra atkāpe atbilst visiem kritērijiem, kā Tiesa to izskaidrojusi lietā C-342/05: “Tā kā minētā tiesību norma paredz izņēmuma regulējumu, kas jāinterpretē šauri un saskaņā ar kuru attiecīgo nosacījumu esamības pierādīšanas pienākums attiecībā uz katru atkāpi ir jāuzliek iestādei, kas pieņem lēmumu, dalībvalstīm ir jānodrošina, ka jebkuras atkāpes ir pamatotas ar precīzi un atbilstoši pamatotiem lēmumiem, kuros ir norādes uz Dzīvotņu direktīvas 16. panta 1. punktā paredzētajiem iemesliem, nosacījumiem un prasībām” (108). |
| --- | --- |

(3-16)

Tomēr dalībvalstīm ir jāpārliecinās, ka izturētas ir visas trīs pārbaudes.

108

Image 1

3.2.1.   1. PĀRBAUDE. Uzskatāmi parādīt, ka pastāv viens no 16. panta 1. punkta a)–d) apakšpunktā minētajiem iemesliem, vai
  stingri noteiktos apstākļos selektīvi
  un
  ierobežotā apmērā
  atļaut IV pielikumā uzskaitīto sugu atsevišķu īpatņu ieguvi vai turēšanu ierobežotā skaitā, ko nosaka kompetentās valsts iestādes (16. panta 1. punkta e) apakšpunkts)

1. PĀRBAUDE. Uzskatāmi parādīt, ka pastāv viens no 16. panta 1. punkta a)–d) apakšpunktā minētajiem iemesliem, vai

stingri noteiktos apstākļos selektīvi

un

ierobežotā apmērā

atļaut IV pielikumā uzskaitīto sugu atsevišķu īpatņu ieguvi vai turēšanu ierobežotā skaitā, ko nosaka kompetentās valsts iestādes (16. panta 1. punkta e) apakšpunkts)

| Novērtējot atkāpes piemērošanas gadījumu, valsts iestādēm būtu jāapsver, vai to pamato kāds no 16. panta 1. punkta a)–d) vai e) apakšpunktā minētajiem iemesliem. Lai pārliecinātos par to, vai atkāpe ir piemērota, iemesla veids un svarīgums ir jāskata arī saistībā ar aizsargājamās sugas interesēm konkrētajos apstākļos. |
| --- |

Novērtējot atkāpes piemērošanas gadījumu, valsts iestādēm būtu jāapsver, vai to pamato kāds no 16. panta 1. punkta a)–d) vai e) apakšpunktā minētajiem iemesliem. Lai pārliecinātos par to, vai atkāpe ir piemērota, iemesla veids un svarīgums ir jāskata arī saistībā ar aizsargājamās sugas interesēm konkrētajos apstākļos.

Novērtējot atkāpes piemērošanas gadījumu, valsts iestādēm būtu jāapsver, vai to pamato kāds no 16. panta 1. punkta a)–d) vai e) apakšpunktā minētajiem iemesliem. Lai pārliecinātos par to, vai atkāpe ir piemērota, iemesla veids un svarīgums ir jāskata arī saistībā ar aizsargājamās sugas interesēm konkrētajos apstākļos.

| (3-17) | Atkāpes tiek piešķirtas, ja pastāv īpaša problēma vai situācija, kas jārisina. Atkāpēm jāpamatojas uz vismaz vienu no 16. panta 1. punkta a), b), c), d) un e) apakšpunktā minētajām iespējām. Īpašas atkāpes, kas ne ar vienu no šiem iemesliem/iespējām nav pamatotas, ir pretrunā gan Dzīvotņu direktīvas idejai un mērķim, gan tās 16. panta tekstam (109).
  Lietā C-508/04 (110) Tiesa konstatēja, ka Austrijas tiesību akti nav saderīgi ar direktīvas 16. panta 1. punktu, daļēji tāpēc, ka Austrijas tiesību aktos paredzētie iemesli, kas pamato atkāpi (t. i., komerciālas lauksaimniecības vai mežkopības darbības, dzērienu ražošana un iekārtu būvniecība), nevienā no direktīvas 16. panta 1. punktā izsmeļoši uzskaitītajiem iemesliem/iespējām neietilpst. |
| --- | --- |

(3-17)

Atkāpes tiek piešķirtas, ja pastāv īpaša problēma vai situācija, kas jārisina. Atkāpēm jāpamatojas uz vismaz vienu no 16. panta 1. punkta a), b), c), d) un e) apakšpunktā minētajām iespējām

109

Lietā C-508/04 (110) Tiesa konstatēja, ka Austrijas tiesību akti nav saderīgi ar direktīvas 16. panta 1. punktu, daļēji tāpēc, ka Austrijas tiesību aktos paredzētie iemesli, kas pamato atkāpi (t. i., komerciālas lauksaimniecības vai mežkopības darbības, dzērienu ražošana un iekārtu būvniecība), nevienā no direktīvas 16. panta 1. punktā izsmeļoši uzskaitītajiem iemesliem/iespējām neietilpst.

110

| (3-18) | Kad tiek piešķirta atkāpe, izvirzītajam mērķim jābūt skaidram un precīzam, un valsts iestādei, ņemot vērā stabilus zinātniskos datus, jāpierāda, ka atkāpes ir piemērotas, lai minēto mērķi sasniegtu, jāpamato 16. panta 1. punkta a)–e) apakšpunktā paredzētā iemesla/iespējas izvēle un jāverificē, vai īpašie nosacījumi ir izpildīti (111). |
| --- | --- |

(3-18)

Kad tiek piešķirta atkāpe, izvirzītajam mērķim jābūt skaidram un precīzam, un valsts iestādei, ņemot vērā stabilus zinātniskos datus, jāpierāda, ka atkāpes ir piemērotas, lai minēto mērķi sasniegtu

111

a)   
  Aizsargāt savvaļas faunu un floru un saglabāt dabiskās dzīvotnes

Aizsargāt savvaļas faunu un floru un saglabāt dabiskās dzīvotnes

| (3-19) | Pirmais atkāpes piešķiršanas iemesls ir savvaļas augu un dzīvnieku aizsardzība un dabisko dzīvotņu saglabāšana. 16. panta 1. punkta a) apakšpunktā nav konkretizēts ne attiecīgo dzīvnieku, augu vai dabisko dzīvotņu veids, ne apdraudējuma veids. Ņemot vērā direktīvas vispārējo mērķi, šis iemesls, visticamāk, aptvers jutīgas, retas, apdraudētas vai endēmiskas sugas un dabiskās dzīvotnes (piemēram, tās, kas uzskaitītas Dzīvotņu direktīvas pielikumos), un tā nolūks būs faktiski samazināt konkrētas sugas nelabvēlīgo ietekmi uz tām. Plaši izplatītas un labā stāvoklī esošas sugas intereses nostādīt augstāk par direktīvas 1. panta g) punkta kritērijiem atbilstošas sugas interesēm būtu neierasti. |
| --- | --- |

(3-19)

Pirmais atkāpes piešķiršanas iemesls ir savvaļas augu un dzīvnieku aizsardzība un dabisko dzīvotņu saglabāšana. 16. panta 1. punkta a) apakšpunktā nav konkretizēts ne attiecīgo dzīvnieku, augu vai dabisko dzīvotņu veids, ne apdraudējuma veids. Ņemot vērā direktīvas vispārējo mērķi, šis iemesls, visticamāk, aptvers jutīgas, retas, apdraudētas vai endēmiskas sugas un dabiskās dzīvotnes

| (3-20) | Kompetentajai iestādei, izskatot katru gadījumu atsevišķi, būtu rūpīgi jāpārbauda, vai ar Kopienā nozīmīgas dzīvotnes vai sugas aizsardzības interesēm var pamatot citas Kopienā nozīmīgas sugas ietekmēšanu, piemēram, gadījumā, kad plēsēju suga varētu vietējā mērogā apdraudēt barības sugu (112). Pirms apsvērt iespēju piešķirt atkāpi, lai aizsargātu barības sugu, kompetentajai iestādei būtu jānovērtē un jānovērš visi citi iespējamie apdraudējumi (piemēram, dzīvotņu noplicināšana, pārmērīga medīšana, traucējumi, domesticēto sugu konkurence). Novērtējumā būtu jāiekļauj iespējamās atkāpes aptvertās sugas saglabāšanās stāvoklis salīdzinājumā ar attiecīgās “faunas, floras un dzīvotņu” saglabāšanās stāvokli, ilgtermiņa ietekme uz skarto populāciju vai populācijām, ilgtermiņa iedarbīgums apdraudējuma samazināšanā utt. Novērtējumā būtu jāievēro proporcionalitātes princips: radītie apgrūtinājumi nedrīkst būt nesamērīgi ar sasniedzamajiem mērķiem. |
| --- | --- |

(3-20)

Kompetentajai iestādei, izskatot katru gadījumu atsevišķi, būtu rūpīgi jāpārbauda, vai ar Kopienā nozīmīgas dzīvotnes vai sugas aizsardzības interesēm var pamatot citas Kopienā nozīmīgas sugas ietekmēšanu, piemēram, gadījumā, kad plēsēju suga varētu vietējā mērogā apdraudēt barības sugu (112

b)   
  Novērst smagu kaitējumu, jo īpaši lauksaimniecības kultūrām un dzīvniekiem, mežiem, zivsaimniecībai un ūdeņiem un citiem īpašuma veidiem

Novērst smagu kaitējumu, jo īpaši lauksaimniecības kultūrām un dzīvniekiem, mežiem, zivsaimniecībai un ūdeņiem un citiem īpašuma veidiem

| (3-21) | Otrs atkāpes piešķiršanas iemesls ir novērst smagu kaitējumu, jo īpaši lauksaimniecības kultūrām un dzīvniekiem, mežiem, zivsaimniecībai un ūdeņiem un citiem īpašuma veidiem. Šajā atkāpē ir ņemtas vērā ekonomiskās intereses, un, kā norādīts, novēršamajam kaitējumam ir jābūt smagam. Tomēr saraksts nav izsmeļošs; tas var attiekties uz citiem īpašuma veidiem. Smags kaitējums ir saistīts ar konkrētām interesēm, t. i., tas cita starpā izraisa vai varētu radīt tiešus vai netiešus ekonomiskus un/vai finansiālus zaudējumus, īpašuma vērtības zudumu vai ražošanas līdzekļu zaudējumu. |
| --- | --- |

(3-21)

Otrs atkāpes piešķiršanas iemesls ir novērst smagu kaitējumu, jo īpaši lauksaimniecības kultūrām un dzīvniekiem, mežiem, zivsaimniecībai un ūdeņiem un citiem īpašuma veidiem. Šajā atkāpē ir ņemtas vērā ekonomiskās intereses, un, kā norādīts, novēršamajam kaitējumam ir jābūt smagam. Tomēr saraksts nav izsmeļošs; tas var attiekties uz citiem īpašuma veidiem. Smags kaitējums ir saistīts ar konkrētām interesēm, t. i., tas cita starpā izraisa vai varētu radīt tiešus vai netiešus ekonomiskus un/vai finansiālus zaudējumus, īpašuma vērtības zudumu vai ražošanas līdzekļu zaudējumu.

| (3-22) | Tomēr, kā Tiesa uzsvērusi savā spriedumā lietā C-46/11, 16. panta 1. punkta b) apakšpunkts neļauj iestādēm atkāpties no 12. pantā noteiktajiem aizliegumiem tikai tāpēc, ka šādu aizliegumu ievērošana liek mainīt lauksaimniecības, mežsaimniecības vai zivkopības darbību. Lietā C-46/11 Tiesa noteica, ka 16. panta 1. punkta b) apakšpunktā nav atļauts no 12. panta aizliegumiem atkāpties, pamatojoties uz to, ka šo aizliegumu ievērošana neļautu izmantot tehnoloģijas, ko parasti izmanto lauksaimniecībā, mežsaimniecībā vai zivkopībā (113). |
| --- | --- |

(3-22)

Tomēr, kā Tiesa uzsvērusi savā spriedumā lietā C-46/11, 16. panta 1. punkta b) apakšpunkts neļauj iestādēm atkāpties no 12. pantā noteiktajiem aizliegumiem tikai tāpēc, ka šādu aizliegumu ievērošana liek mainīt lauksaimniecības, mežsaimniecības vai zivkopības darbību

113

| (3-23) | Nolēmumā par salīdzināmu atkāpes procedūru saskaņā ar Putnu direktīvas 2009/147/EK 9. pantu Tiesa norādīja, ka direktīva nav paredzēta, lai novērstu nelielu kaitējumu, bet gan tikai smagu kaitējumu, t. i., tādu, kas pārsniedz noteiktu apmēru (114). No tā izriet, ka vienkārši traucējumi un parasti uzņēmējdarbības riski nevar būt leģitīms atkāpju piešķiršanas iemesls. Tas, kas uzskatāms par smagu kaitējumu, būtu jāizvērtē katrā gadījumā atsevišķi, kad šāda problēma rodas. |
| --- | --- |

(3-23)

Nolēmumā par salīdzināmu atkāpes procedūru saskaņā ar Putnu direktīvas 2009/147/EK 9. pantu Tiesa norādīja, ka direktīva nav paredzēta, lai novērstu nelielu kaitējumu, bet gan tikai smagu kaitējumu, t. i., tādu, kas pārsniedz noteiktu apmēru (114

katrā gadījumā atsevišķi, kad šāda problēma rodas

| (3-24) | Tiesa skaidri noteikusi, ka “Dzīvotņu direktīvas 16. panta 1. punktā nav prasīts, lai pirms atkāpes pieņemšanas būtu radies nopietns kaitējums” (115). Tā kā šis noteikums ir paredzēts, lai smagu kaitējumu nepieļautu, nav nepieciešams, lai smagais kaitējums jau būtu radies; pietiek ar smaga kaitējuma iespējamību. Tomēr nepietiek tikai ar iespējamību, ka kaitējums varētu rasties; kaitējuma rašanās iespējamībai ir jābūt augstai, un tādam jābūt arī kaitējuma apmēram. Liela varbūtība, ka radīsies smags kaitējums, ir uzskatāmi jāparāda ar pietiekamiem pierādījumiem. Ir jābūt arī pietiekamiem pierādījumiem, ka smaga kaitējuma risks ir lielā mērā saistāms ar sugu, uz kuru attiecas atkāpe, un ka pastāv liela iespējamība, ka pasākumu neveikšanas gadījumā radīsies smags kaitējums. Iepriekšējai pieredzei jāliecina, ka kaitējuma rašanās varbūtība ir liela. |
| --- | --- |

(3-24)

Tiesa skaidri noteikusi, ka “Dzīvotņu direktīvas 16. panta 1. punktā nav prasīts, lai pirms atkāpes pieņemšanas būtu radies nopietns kaitējums” (115

nepieļautu

nepietiek tikai ar iespējamību, ka kaitējums varētu rasties; kaitējuma rašanās iespējamībai ir jābūt augstai, un tādam jābūt arī kaitējuma apmēram.

| (3-25) | Kad dalībvalstis piešķir atkāpes, tām jāspēj uzskatāmi parādīt, ka jebkura kontroles metode, ko izmanto saskaņā ar atkāpi, ir iedarbīga un ilglaicīga, lai nepieļautu vai ierobežotu smago kaitējumu, piemēram, tā īpaši pievēršas vietai un laikam, kur kaitējums rodas vai varētu rasties, un vēršas pret personām, kas rada kaitējumu utt. Lietā C-342/05 (116) Tiesa konstatēja, ka, atļaujot vilku medības preventīvā nolūkā, lai gan nav konstatēts, ka tādā veidā tiks novērsts smags kaitējums Dzīvotņu direktīvas 16. panta 1. punkta b) apakšpunkta nozīmē, Somijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar direktīvas 12. panta 1. punktu un 16. panta 1. punkta b) apakšpunktu. No tā izriet, ka atkāpēm jābūt vērstām vajadzīgajā mērogā, kas var būt pat viens sugas īpatnis (piemēram, viens lācis, kas rada problēmas). |
| --- | --- |

(3-25)

Kad dalībvalstis piešķir atkāpes, tām jāspēj uzskatāmi parādīt, ka jebkura kontroles metode, ko izmanto saskaņā ar atkāpi, ir iedarbīga un ilglaicīga, lai nepieļautu vai ierobežotu smago kaitējumu

116

vērstām vajadzīgajā mērogā

| (3-26) | Atkāpes, kuru mērķis ir nepieļaut smagu kaitējumu, galvenokārt piešķir attiecībā uz sugām, kurām ir būtiska ietekme uz dažādām nozarēm, piemēram, lielajiem plēsējiem, Castor fiber un, mazākā mērā, Lutra lutra. Tie ir aktuāli tādu sugu piemēri, kuru klātbūtne un izplatīšanās var izraisīt vairākus konfliktus ar cilvēku interesēm dažādās dalībvalstīs. Lai šos konfliktus mazinātu, var būt nepieciešams izstrādāt visaptverošas saglabāšanas stratēģijas un, ja iespējams, konfliktējošās cilvēku prakses pielāgot, lai veidotu līdzāspastāvēšanas kultūru. Turklāt šādu konfliktu dēļ var būt vajadzīgs izstrādāt plānus, kas ir lokāli pielāgoti sugas un ietekmēto darbību specifikai un var ietvert atkāpes saskaņā ar 16. panta 1. punkta b) apakšpunktu. |
| --- | --- |

(3-26)

Atkāpes, kuru mērķis ir nepieļaut smagu kaitējumu, galvenokārt piešķir attiecībā uz sugām, kurām ir būtiska ietekme uz dažādām nozarēm, piemēram, lielajiem plēsējiem, Castor fiber

Lutra lutra

| (3-27) | Eiropas Komisija ir atbalstījusi vairākus LIFE projektus un iniciatīvas, kuros izstrādātas labas prakses vadlīnijas tādu konfliktu pārvaldībai, kuros iesaistītas aizsargājamās sugas (piemēram, ES platformu “Par cilvēku un lielo plēsēju līdzāspastāvēšanu” (117), kas aprakstīta nākamajā ierāmējumā). Vairākās dalībvalstīs nacionālā vai reģionālā līmenī ir izstrādātas vadlīnijas, kas domātas konkrētai sugai (118). Ja plānots lūgt atkāpi, ieteicams izpētīt pasākumus, praksi un instrumentus, kas ierosināti šajās vadlīnijās vai pieredzēti citur, lai rastu vislabākos vietējā līmenī piemērotos risinājumus kaitējuma un konfliktu mazināšanai saskaņā ar proporcionalitātes principu. |
| --- | --- |

(3-27)

Eiropas Komisija ir atbalstījusi vairākus LIFE

ES platformu “Par cilvēku un lielo plēsēju līdzāspastāvēšanu”

117

118

| 21.   Labas prakses piemērs: ES platforma “Par cilvēku un lielo plēsēju līdzāspastāvēšanu”


  Četras lielas plēsēju sugas – brūnais lācis (Ursus arctos), vilks (Canis lupus), Eirāzijas lūsis (Lynx lynx) un tinis (Gulo gulo) – saglabāšanas aspektā ir viena no sarežģītākajām sugu grupām ES līmenī. Tiem ir plašs izplatības areāls, kas šķērso reģionu un valstu robežas, un tie var traucēt cilvēku saimnieciskajai darbībai, piemēram, lauksaimniecībai. Šo problēmu vēl vairāk sarežģī tas, ka dažādām populācijām ir atšķirīgs saglabāšanās stāvoklis, atšķirīgi pārvaldības režīmi un atšķirīgs sociālekonomiskais konteksts.

  ES platforma “Par cilvēku un lielo plēsēju līdzāspastāvēšanu”, ko kopš tās izveides 2014. gadā atbalsta Eiropas Komisija, ir organizāciju grupējums, kas pārstāv dažādas interešu grupas, kuras piekritušas kopīgam uzdevumam: “veicināt veidus un līdzekļus, kā minimalizēt un pēc iespējas novērst konfliktus starp cilvēku interesēm un lielo plēsēju sugu klātbūtni, ieinteresētajām organizācijām apmainoties ar informāciju un sadarbojoties beztermiņa, konstruktīvā un savstarpēju cieņu apliecinošā veidā”. Sanāksmēs piedalās dažādu interešu grupu pārstāvji, to vidū mednieki, zemes īpašnieki, ziemeļbriežu audzētāji un dabas aizsardzības NVO.
  Platforma apkopo informāciju un paraugpraksi no dažādām dalībvalstīm un popularizē konstatējumus savā tīmekļvietnē un informācijas kanālos. Platformas darba ilgtermiņa virzieni ir bijuši veicināt un atbalstīt kaitējuma novēršanas pasākumus, izmantojot ES lauku attīstības finansējumu, un vākt un izvērtēt gadījumu pētījumus.
  Platformas komunikācijas plānā ir aprakstīta līdz šim gūtā pieredze. Kopīgi pasākumi ir visveiksmīgākie, jo ar dažādām ieinteresētajām personām ir vieglāk sadarboties, ja tās uzskata, ka viņu intereses ir pārstāvētas. Platformas un Eiropas Komisijas starptautisko pārstāvju klātbūtne reģionālos pasākumos palīdz gan aplūkoto tematu ziņā, gan tādējādi, ka dalībnieki uzskata, ka viņu bažas uzklausa plašāka grupa. Pēc pasākumiem parasti vienojas par kopīgiem paziņojumiem, kas ieskicē nākamos pasākumus un ļauj balstīties uz iepriekšējām aktivitātēm (119). |
| --- |

21.   Labas prakses piemērs: ES platforma “Par cilvēku un lielo plēsēju līdzāspastāvēšanu”

21.

Labas prakses piemērs: ES platforma “Par cilvēku un lielo plēsēju līdzāspastāvēšanu”

Četras lielas plēsēju sugas – brūnais lācis (Ursus arctos), vilks (Canis lupus), Eirāzijas lūsis (Lynx lynx) un tinis (Gulo gulo) – saglabāšanas aspektā ir viena no sarežģītākajām sugu grupām ES līmenī. Tiem ir plašs izplatības areāls, kas šķērso reģionu un valstu robežas, un tie var traucēt cilvēku saimnieciskajai darbībai, piemēram, lauksaimniecībai. Šo problēmu vēl vairāk sarežģī tas, ka dažādām populācijām ir atšķirīgs saglabāšanās stāvoklis, atšķirīgi pārvaldības režīmi un atšķirīgs sociālekonomiskais konteksts.

Ursus arctos

Canis lupus

Lynx lynx

Gulo gulo

ES platforma “Par cilvēku un lielo plēsēju līdzāspastāvēšanu”, ko kopš tās izveides 2014. gadā atbalsta Eiropas Komisija, ir organizāciju grupējums, kas pārstāv dažādas interešu grupas, kuras piekritušas kopīgam uzdevumam: “veicināt veidus un līdzekļus, kā minimalizēt un pēc iespējas novērst konfliktus starp cilvēku interesēm un lielo plēsēju sugu klātbūtni, ieinteresētajām organizācijām apmainoties ar informāciju un sadarbojoties beztermiņa, konstruktīvā un savstarpēju cieņu apliecinošā veidā”. Sanāksmēs piedalās dažādu interešu grupu pārstāvji, to vidū mednieki, zemes īpašnieki, ziemeļbriežu audzētāji un dabas aizsardzības NVO.

ES platforma “Par cilvēku un lielo plēsēju līdzāspastāvēšanu”,

Platforma apkopo informāciju un paraugpraksi no dažādām dalībvalstīm un popularizē konstatējumus savā tīmekļvietnē un informācijas kanālos. Platformas darba ilgtermiņa virzieni ir bijuši veicināt un atbalstīt kaitējuma novēršanas pasākumus, izmantojot ES lauku attīstības finansējumu, un vākt un izvērtēt gadījumu pētījumus.

Platformas komunikācijas plānā ir aprakstīta līdz šim gūtā pieredze. Kopīgi pasākumi ir visveiksmīgākie, jo ar dažādām ieinteresētajām personām ir vieglāk sadarboties, ja tās uzskata, ka viņu intereses ir pārstāvētas. Platformas un Eiropas Komisijas starptautisko pārstāvju klātbūtne reģionālos pasākumos palīdz gan aplūkoto tematu ziņā, gan tādējādi, ka dalībnieki uzskata, ka viņu bažas uzklausa plašāka grupa. Pēc pasākumiem parasti vienojas par kopīgiem paziņojumiem, kas ieskicē nākamos pasākumus un ļauj balstīties uz iepriekšējām aktivitātēm (119).

119

| 22.   Labas prakses piemērs: Eirāzijas bebra pārvaldība Francijā

  Francijā Eirāzijas bebrs ir stingri aizsargājama suga, un tās saglabāšanās stāvoklis uzlabojas. Tomēr dažās teritorijās bebri, graužot kokus mežaudzēs un dambju būvniecības rezultātā applūdinot mežu platības, nodara kaitējumu mežsaimniecībai.
  Tā kā šāds kaitējums regulāri atkārtojās, skartās personas un organizācijas lūdza valsts iestādes pieļaut atkāpes no sugas stingrās aizsardzības režīma. Konflikta turpināšanās varētu veicināt sugas īpatņu nelikumīgu nonāvēšanu vai nekontrolētu iejaukšanos sugas dzīvotnēs (dambju iznīcināšanu), kas ietekmētu populāciju uzturēšanu dažās teritorijās. Lai rastu apmierinošu risinājumu, kas būtu saistīts ar sugas saglabāšanās stāvokli un tās simbolisko nozīmi, vajadzības gadījumā un gadījumos, kad citi pasākumi, kas veikti, lai veicinātu līdzāspastāvēšanu ar šo sugu, nav bijuši pietiekami, tika piešķirtas atkāpes, kas ļāva sugas īpatņus pārvietot uz citām teritorijām. Tomēr šī darbība nav viegla, un jaunajā teritorijā ir vajadzīgs ieinteresēto personu akcepts, jo arī tās var bažīties par ietekmi, kādu suga varētu radīt nākotnē.
  Saskārusies ar šādu situāciju, Valsts medību un savvaļas dzīvnieku aģentūra (ONCFS – Office national de la chasse et de la faune sauvage) ir izveidojusi tehnisku tīklu bebra jautājumos, kurā iesaistīti eksperti, kuru uzdevums ir vairot zināšanas par šo sugu un sniegt palīdzību uz vietas personām, ko skāruši bebru nodarītie postījumi. Gūtā pieredze patlaban tiek iekļauta labas prakses vadlīnijās, kuru mērķis ir novērst postījumus koku stādījumiem un nodrošināt sugas dzīvotņu ekoloģisko funkcionalitāti, vienlaikus novēršot plūdu risku.
  Pakāpeniski tiek izstrādāti pasākumi, kuru mērķis ir mazināt konfliktus, un tāpēc to iedarbīgums jāvērtē ilgtermiņā. Šie pasākumi ir dažādi un ietver tehniskus risinājumus, piemēram, sistēmas, kas neļauj bebriem rakt, bebru caurules, ūdens plūsmas kontroles ietaises, koku un kultūraugu mehānisko aizsardzību ar uzmavām, palisādēm vai elektriskajiem žogiem, kā arī atkāpes, kas ļauj izvākt, pārvietot vai izjaukt bebru aizsprostus utt. Šie pasākumi tiek pieņemti katrā gadījumā atsevišķi.
  Plašākā mērogā tiek izstrādāti vietējie pārvaldības plāni ar dažādām darbības jomām atkarībā no riska un saistītajiem prevencijas, ietekmējuma mazināšanas un kompensācijas pasākumiem. Tie var ietvert tādu dabas teritoriju izveidi, kurās tiek atjaunotas bebru dzīvotnes un kurās bebru aizsprostu rezultātā var veidoties mitrāji. Pie pārvaldības pasākumiem pieder arī sugas un tās ietekmes monitorings, kā arī komunikācijas un informācijas pasākumi. |
| --- |

22.   Labas prakses piemērs: Eirāzijas bebra pārvaldība Francijā

22.

Labas prakses piemērs: Eirāzijas bebra pārvaldība Francijā

Francijā Eirāzijas bebrs ir stingri aizsargājama suga, un tās saglabāšanās stāvoklis uzlabojas. Tomēr dažās teritorijās bebri, graužot kokus mežaudzēs un dambju būvniecības rezultātā applūdinot mežu platības, nodara kaitējumu mežsaimniecībai.

Tā kā šāds kaitējums regulāri atkārtojās, skartās personas un organizācijas lūdza valsts iestādes pieļaut atkāpes no sugas stingrās aizsardzības režīma. Konflikta turpināšanās varētu veicināt sugas īpatņu nelikumīgu nonāvēšanu vai nekontrolētu iejaukšanos sugas dzīvotnēs (dambju iznīcināšanu), kas ietekmētu populāciju uzturēšanu dažās teritorijās. Lai rastu apmierinošu risinājumu, kas būtu saistīts ar sugas saglabāšanās stāvokli un tās simbolisko nozīmi, vajadzības gadījumā un gadījumos, kad citi pasākumi, kas veikti, lai veicinātu līdzāspastāvēšanu ar šo sugu, nav bijuši pietiekami, tika piešķirtas atkāpes, kas ļāva sugas īpatņus pārvietot uz citām teritorijām. Tomēr šī darbība nav viegla, un jaunajā teritorijā ir vajadzīgs ieinteresēto personu akcepts, jo arī tās var bažīties par ietekmi, kādu suga varētu radīt nākotnē.

Saskārusies ar šādu situāciju, Valsts medību un savvaļas dzīvnieku aģentūra (ONCFS – Office national de la chasse et de la faune sauvage) ir izveidojusi tehnisku tīklu bebra jautājumos, kurā iesaistīti eksperti, kuru uzdevums ir vairot zināšanas par šo sugu un sniegt palīdzību uz vietas personām, ko skāruši bebru nodarītie postījumi. Gūtā pieredze patlaban tiek iekļauta labas prakses vadlīnijās, kuru mērķis ir novērst postījumus koku stādījumiem un nodrošināt sugas dzīvotņu ekoloģisko funkcionalitāti, vienlaikus novēršot plūdu risku.

ONCFS

Office national de la chasse et de la faune sauvage

Pakāpeniski tiek izstrādāti pasākumi, kuru mērķis ir mazināt konfliktus, un tāpēc to iedarbīgums jāvērtē ilgtermiņā. Šie pasākumi ir dažādi un ietver tehniskus risinājumus, piemēram, sistēmas, kas neļauj bebriem rakt, bebru caurules, ūdens plūsmas kontroles ietaises, koku un kultūraugu mehānisko aizsardzību ar uzmavām, palisādēm vai elektriskajiem žogiem, kā arī atkāpes, kas ļauj izvākt, pārvietot vai izjaukt bebru aizsprostus utt. Šie pasākumi tiek pieņemti katrā gadījumā atsevišķi.

Plašākā mērogā tiek izstrādāti vietējie pārvaldības plāni ar dažādām darbības jomām atkarībā no riska un saistītajiem prevencijas, ietekmējuma mazināšanas un kompensācijas pasākumiem. Tie var ietvert tādu dabas teritoriju izveidi, kurās tiek atjaunotas bebru dzīvotnes un kurās bebru aizsprostu rezultātā var veidoties mitrāji. Pie pārvaldības pasākumiem pieder arī sugas un tās ietekmes monitorings, kā arī komunikācijas un informācijas pasākumi.

c)   
  Rūpēties par sabiedrības veselību un drošību vai obligāti ievērot citas sevišķi svarīgas sabiedrības intereses, tostarp sociāla vai ekonomiska rakstura intereses un videi primāri svarīgas labvēlīgas pārveides

Rūpēties par sabiedrības veselību un drošību vai obligāti ievērot citas sevišķi svarīgas sabiedrības intereses, tostarp sociāla vai ekonomiska rakstura intereses un videi primāri svarīgas labvēlīgas pārveides

| (3-28) | Trešais iespējamais atkāpes piešķiršanas iemesls ir vajadzība “obligāti ievērot sevišķi svarīgas sabiedrības intereses”. Šis jēdziens direktīvā nav definēts, bet punktā ir minētas tādas sabiedrības intereses kā sabiedrības veselība un drošība. Tas aptver arī citus – nenorādītus iemeslus, piemēram, sociāla vai ekonomiska rakstura intereses, videi primāri svarīgas labvēlīgas pārveides utt. (saraksts nav izsmeļošs). |
| --- | --- |

(3-28)

Trešais iespējamais atkāpes piešķiršanas iemesls ir vajadzība “obligāti ievērot sevišķi svarīgas sabiedrības intereses”. Šis jēdziens direktīvā nav definēts, bet punktā ir minētas tādas sabiedrības intereses kā sabiedrības veselība un drošība. Tas aptver arī citus – nenorādītus iemeslus, piemēram, sociāla vai ekonomiska rakstura intereses, videi primāri svarīgas labvēlīgas pārveides utt. (saraksts nav izsmeļošs).

| (3-29) | Citās ES tiesību jomās, kurās ir līdzīgi jēdzieni, tādās kā preču brīva aprite, Eiropas Savienības Tiesa ir atzinusi, ka sevišķi svarīgi iemesli vai sabiedrības intereses attaisno valsts pasākumus, kas ierobežo pārvietošanās brīvības principu. Šajā sakarā tā par šādiem imperatīviem iemesliem ir atzinusi sabiedrības veselību, vides aizsardzību un ekonomikas un sociālās politikas leģitīmo mērķu sasniegšanu. |
| --- | --- |

(3-29)

Citās ES tiesību jomās, kurās ir līdzīgi jēdzieni, tādās kā preču brīva aprite, Eiropas Savienības Tiesa ir atzinusi, ka sevišķi svarīgi iemesli vai sabiedrības intereses attaisno valsts pasākumus, kas ierobežo pārvietošanās brīvības principu. Šajā sakarā tā par šādiem imperatīviem iemesliem ir atzinusi sabiedrības veselību, vides aizsardzību un ekonomikas un sociālās politikas leģitīmo mērķu sasniegšanu.

| (3-30) | Minētais jēdziens parādās arī direktīvas 6. panta 4. punktā. Līdz šim Tiesa nav nākusi klajā ar judikatūru par to, kā interpretēt šo konkrēto jēdzienu, bet var uzskatīt, ka sevišķi svarīgie plāna vai projekta apsvērumi būtu uzskatāmi jāparāda arī attiecībā uz atkāpēm. Šā jēdziena izskaidrošanā lieti noder Komisijas analīze, kas atrodama vadlīnijās par 6. panta piemērošanu (120). |
| --- | --- |

(3-30)

Minētais jēdziens parādās arī direktīvas 6. panta 4. punktā. Līdz šim Tiesa nav nākusi klajā ar judikatūru par to, kā interpretēt šo konkrēto jēdzienu, bet var uzskatīt, ka sevišķi svarīgie plāna vai projekta apsvērumi būtu uzskatāmi jāparāda arī attiecībā uz atkāpēm. Šā jēdziena izskaidrošanā lieti noder Komisijas analīze, kas atrodama vadlīnijās par 6. panta piemērošanu (120

| (3-31) | Pirmkārt, no formulējuma skaidri izriet, ka direktīvā paredzētajiem saglabāšanas mērķiem var pretnostatīt tikai sabiedrības intereses neatkarīgi no tā, vai to ievērošanu veicina publiskas vai privātas struktūras. Tātad projektus, kas pilnībā ir uzņēmumu vai privātpersonu interesēs, parasti neuzskata par tādiem, kas ir visas sabiedrības interesēs. |
| --- | --- |

(3-31)

Pirmkārt, no formulējuma skaidri izriet, ka direktīvā paredzētajiem saglabāšanas mērķiem var pretnostatīt tikai sabiedrības intereses

| (3-32) | Otrkārt, jāuzsver šo sabiedrības interešu “sevišķi svarīgais” raksturs. Ir skaidrs, ka ne visas sociāla vai ekonomiska rakstura sabiedrības intereses ir pietiekamas, jo īpaši salīdzinājumā ar direktīvas aizsargāto interešu īpašo nozīmi. Šajā gadījumā intereses ir rūpīgi jāizsver. Turklāt ir saprātīgi pieņemt, ka lielākajā daļā gadījumu sabiedrības intereses ir sevišķi svarīgas tikai tad, ja tās ir ilgtermiņa intereses; īstermiņa intereses, kas sniedz tikai īstermiņa labumu, nebūtu pietiekami svarīgas, lai atsvērtu ilgtermiņa saglabāšanas intereses. |
| --- | --- |

(3-32)

Otrkārt, jāuzsver šo sabiedrības interešu “sevišķi svarīgais” raksturs. Ir skaidrs, ka ne visas sociāla vai ekonomiska rakstura sabiedrības intereses ir pietiekamas, jo īpaši salīdzinājumā ar direktīvas aizsargāto interešu īpašo nozīmi. Šajā gadījumā intereses ir rūpīgi jāizsver. Turklāt ir saprātīgi pieņemt, ka lielākajā daļā gadījumu sabiedrības intereses ir sevišķi svarīgas tikai tad, ja tās ir ilgtermiņa intereses

| (3-33) | Kompetentajai iestādei, izskatot katru gadījumu atsevišķi, ir rūpīgi jāpārbauda sabiedrības interešu “sevišķi svarīgais” raksturs un jāpanāk atbilstošs līdzsvars ar vispārējām sabiedrības interesēm sasniegt direktīvas mērķus. Attiecībā uz 16. panta 1. punkta b) apakšpunktu šķiet pamatoti uzskatīt, ka atkāpju izmantošana saskaņā ar 16. panta 1. punkta c) apakšpunktu neprasa, lai pirms atkāpes pieņemšanas būtu radies kaitējums cilvēka veselībai vai drošībai. Tomēr, kad dalībvalstis izmanto šo atkāpi, tām jāspēj ar pietiekamiem pierādījumiem uzskatāmi parādīt saikni starp atkāpi un minētajiem sevišķi svarīgu sabiedrības interešu mērķiem. |
| --- | --- |

(3-33)

Kompetentajai iestādei, izskatot katru gadījumu atsevišķi, ir rūpīgi jāpārbauda sabiedrības interešu “sevišķi svarīgais” raksturs un jāpanāk atbilstošs līdzsvars ar vispārējām sabiedrības interesēm sasniegt direktīvas mērķus. Attiecībā uz 16. panta 1. punkta b) apakšpunktu šķiet pamatoti uzskatīt, ka atkāpju izmantošana saskaņā ar 16. panta 1. punkta c) apakšpunktu neprasa, lai pirms atkāpes pieņemšanas būtu radies kaitējums cilvēka veselībai vai drošībai. Tomēr, kad dalībvalstis izmanto šo atkāpi, tām jāspēj ar pietiekamiem pierādījumiem uzskatāmi parādīt saikni starp atkāpi un minētajiem sevišķi svarīgu sabiedrības interešu mērķiem.

| (3-34) | Tādu plānu vai projektu gadījumā, kas ietekmē Natura 2000 teritorijas, sevišķi svarīgu sabiedrības interešu dēļ var būt vajadzīgas atkāpes attiecībā uz sugu, ievērojot 6. panta 3. un 4. punkta prasības. Tāpēc 6. pantā paredzētajos preventīvajos, ietekmējuma mazināšanas un kompensācijas pasākumos būtu jāņem vērā arī suga, uz kuru attiecas atkāpes. Lai nodrošinātu 16. panta procedūru konsekvenci un racionalizāciju ar 6. pantā paredzētajiem novērtējumiem, attiecīgā novērtējuma kontekstā iespēju robežās ir ieteicams racionalizēt arī atkāpes nosacījumu pārbaudi (apmierinošu alternatīvu risinājumu trūkums un kaitīga ietekme uz sugu). |
| --- | --- |

(3-34)

Tādu plānu vai projektu gadījumā, kas ietekmē Natura 2000

| 23.   Labā prakse, kā piešķirt atkāpes saskaņā ar 16. panta 1. punkta c) apakšpunktu)

  Pamatojoties uz pārskatu par dalībvalstu ziņojumiem par atkāpēm, 16. panta 1. punkta c) apakšpunkts, kas prasa “obligāti ievērot citas sevišķi svarīgas sabiedrības intereses”, daudzās valstīs ir viens no visbiežāk izmantotajiem atkāpes piešķiršanas iemesliem. Šīs atkāpes parasti ir saistītas ar būvdarbiem, bieži vien attīstības projektu vai plānu satvarā. Atļauto darbību rezultātā bieži tiek traucētas sugas, noplicinātas vai iznīcinātas atpūtas vai vairošanās vietas un dažkārt nonāvēti sugas īpatņi. Šīs atkāpes vairumā gadījumu attiecas uz vairākām sugām un bieži skar sikspārņus, abiniekus un rāpuļus, kā arī kukaiņus un zīdītājus.
  Dalībvalstis ir ieviesušas dažādus pasākumus, kas pirms šo atkāpju piešķiršanas jāpiemēro gan īstenošanas laikā, gan pēc tās. Pasākumi var būt šādi:






  — | priekšizpēte par visām alternatīvajām iespējām, kas līdzsvaro ietekmi uz citām sugām vai dzīvotnēm, kā arī citiem ekoloģiskajiem / sociālajiem / ekonomiskajiem aspektiem, |
| --- | --- |

23.   Labā prakse, kā piešķirt atkāpes saskaņā ar 16. panta 1. punkta c) apakšpunktu)

23.

Labā prakse, kā piešķirt atkāpes saskaņā ar 16. panta 1. punkta c) apakšpunktu)

Pamatojoties uz pārskatu par dalībvalstu ziņojumiem par atkāpēm, 16. panta 1. punkta c) apakšpunkts, kas prasa “obligāti ievērot citas sevišķi svarīgas sabiedrības intereses”, daudzās valstīs ir viens no visbiežāk izmantotajiem atkāpes piešķiršanas iemesliem. Šīs atkāpes parasti ir saistītas ar būvdarbiem, bieži vien attīstības projektu vai plānu satvarā. Atļauto darbību rezultātā bieži tiek traucētas sugas, noplicinātas vai iznīcinātas atpūtas vai vairošanās vietas un dažkārt nonāvēti sugas īpatņi. Šīs atkāpes vairumā gadījumu attiecas uz vairākām sugām un bieži skar sikspārņus, abiniekus un rāpuļus, kā arī kukaiņus un zīdītājus.

Dalībvalstis ir ieviesušas dažādus pasākumus, kas pirms šo atkāpju piešķiršanas jāpiemēro gan īstenošanas laikā, gan pēc tās. Pasākumi var būt šādi:

—

priekšizpēte par visām alternatīvajām iespējām, kas līdzsvaro ietekmi uz citām sugām vai dzīvotnēm, kā arī citiem ekoloģiskajiem / sociālajiem / ekonomiskajiem aspektiem,

| — | novērtējums par darbības ietekmi uz sugu gan darbu laikā, gan pēc tiem, |
| --- | --- |

—

novērtējums par darbības ietekmi uz sugu gan darbu laikā, gan pēc tiem,

| — | nelabvēlīgās ietekmes minimalizēšanas pasākumi (darba laiks, ekologu uzraudzība u. c.), |
| --- | --- |

—

nelabvēlīgās ietekmes minimalizēšanas pasākumi (darba laiks, ekologu uzraudzība u. c.),

| — | pasākumi, kas pēc darbu pabeigšanas palielina teritorijas pievilcību un piekļūstamību sugai, |
| --- | --- |

—

pasākumi, kas pēc darbu pabeigšanas palielina teritorijas pievilcību un piekļūstamību sugai,

| — | pagaidu patvērumu nodrošināšana gadījumā, ja dzīvotne īslaicīgi nav pieejama, |
| --- | --- |

—

pagaidu patvērumu nodrošināšana gadījumā, ja dzīvotne īslaicīgi nav pieejama,

| — | kompensācijas pasākumi, piemēram, aizstājējvieta netālu no projekta teritorijas pirms darbu uzsākšanas vai jaunā objekta teritorijā pēc tā pabeigšanas, |
| --- | --- |

—

kompensācijas pasākumi, piemēram, aizstājējvieta netālu no projekta teritorijas pirms darbu uzsākšanas vai jaunā objekta teritorijā pēc tā pabeigšanas,

| — | monitorings, kas seko līdzi vietas izmantojuma izmaiņām un skartās populācijas reakcijai uz veiktajiem pasākumiem, |
| --- | --- |

—

monitorings, kas seko līdzi vietas izmantojuma izmaiņām un skartās populācijas reakcijai uz veiktajiem pasākumiem,

| — | kontroles sistēma, kuras mērķis ir monitorēt atkāpes īstenošanu, lai pārliecinātos par visu nosacījumu izpildi, |
| --- | --- |

—

kontroles sistēma, kuras mērķis ir monitorēt atkāpes īstenošanu, lai pārliecinātos par visu nosacījumu izpildi,

| — | apsekojums par skartās sugas saglabāšanās stāvokli tās dabiskajā areālā, |
| --- | --- |

—

apsekojums par skartās sugas saglabāšanās stāvokli tās dabiskajā areālā,

| — | konkrētās vadlīnijās noteikto procedūru piemērošana darbu veikšanā. |
| --- | --- |

—

konkrētās vadlīnijās noteikto procedūru piemērošana darbu veikšanā.

Daži no šiem pasākumiem ir vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka atkāpes nekaitē attiecīgās sugas populāciju saglabāšanās stāvoklim. Citi sniedzas tālāk par šo prasību izpildi, jo var arī aktīvi uzlabot sākotnējos vietas apstākļus vai radīt jaunas, plašākas vai piemērotākas dzīvotnes.

Šie pasākumi ir līdzīgi tiem, kas paredzēti 6. panta 3. punkta un 6. panta 4. punkta novērtēšanas procedūrās. Ja 16. panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzētās atkāpes ir saistītas ar projektiem vai plāniem, uz kuriem attiecas 6. pants (piemēram, II/IV pielikumā minētas sugas dzīvotņu iznīcināšana Natura 2000 teritorijā), novērtējumu var veikt saskaņā ar 16. panta kritērijiem un attiecīgajā novērtējumā noteikt tālākus pasākumus. Šāda pieeja ļauj ietaupīt laiku un izvairīties no divkārša novērtējuma izmaksām, vienlaikus nodrošinot saskanību 6. un 16. panta prasību izpildē un panākot visaptverošāku rezultātu saglabāšanas mērķu sasniegšanas ziņā.

Natura 2000

d)   
  Īstenot pētniecību un izglītību, atjaunot minēto sugu populācijas un reintroducēt minētās sugas un veikt šo mērķu sasniegšanai vajadzīgās vairošanas darbības, tostarp augu mākslīgo pavairošanu

Īstenot pētniecību un izglītību, atjaunot minēto sugu populācijas un reintroducēt minētās sugas un veikt šo mērķu sasniegšanai vajadzīgās vairošanas darbības, tostarp augu mākslīgo pavairošanu

| (3-35) | Šādas atkāpes varētu attiekties, piemēram, uz dažu sugas īpatņu iezīmēšanu pētniecības vajadzībām (piemēram, kaklasiksnas ar raidītāju), lai labāk izprastu to uzvedību, vai saglabāšanas projektiem, kuru mērķis ir sugas reintroducēšana. Protams, pētniecības projektos jāapsver arī alternatīvas metodes. Piemēram, ja pētniecības nolūkos sugas īpatnis jānonāvē, būtu jārosina izmantot citu iemeslu dēļ nonāvētu īpatņu liemeņus un paraugus (121). Turklāt ir uzskatāmi jāparāda, ka šādas pētniecības mērķis ir svarīgāks par sugas stingras aizsardzības interesēm. |
| --- | --- |

(3-35)

Šādas atkāpes varētu attiekties, piemēram, uz dažu sugas īpatņu iezīmēšanu pētniecības vajadzībām (piemēram, kaklasiksnas ar raidītāju), lai labāk izprastu to uzvedību, vai saglabāšanas projektiem, kuru mērķis ir sugas reintroducēšana. Protams, pētniecības projektos jāapsver arī alternatīvas metodes. Piemēram, ja pētniecības nolūkos sugas īpatnis jānonāvē, būtu jārosina izmantot citu iemeslu dēļ nonāvētu īpatņu liemeņus un paraugus (121

| (3-36) | Olu ievākšana, īpatņu sagūstīšana un vairošana nebrīvē, pārvietošana utt. var tikt atļauta, lai atjaunotu novājinātas populācijas, palielinātu to ģenētisko daudzveidību vai reintroducētu sugu. Lai gan šo atkāpju mērķis ir sugas saglabāšana, tām var būt vairākas potenciālas nelabvēlīgas sekas, kas ietver ekoloģiskos, sociālos un ekonomiskos aspektus un dzīvnieku labbūtības apsvērumus. Lai palielinātu sekmīguma iespējas un novērstu iespējamos riskus reintroducētajai sugai vai citām sugām, šāda veida atkāpju piešķiršanā ieteicams izmantot labākos pieejamos datus, mehānismus, rīkus (IUCN, Guidelines for Reintroductions and Other Conservation Translocations (122) [“Vadlīnijas par reintroducēšanu un citu pārvietošanu saglabāšanas nolūkā”]) un relevanto pieredzi ar konkrēto sugu.
  Ja suga, kuras populāciju paredzēts atjaunot vai kuru paredzēts reintroducēt, ir uzskaitīta gan Dzīvotņu direktīvas IV pielikumā, gan II pielikumā un galamērķa teritorijas neietilpst Natura 2000 tīklā, iestādēm būtu jāizvērtē arī iespēja/vajadzība attiecīgās sugas populācijas reproduktīvās un barošanās pamatteritorijas noteikt par Natura 2000 teritorijām, jo īpaši prioritāro sugu gadījumā. Turklāt reintroducēšanas vai pārvietošanas iespējamajām alternatīvām jābūt iepriekš novērtētām kā mazāk rezultatīvām vai jābūt parādītam, ka tās nav praktiski izmantojamas par līdzekli, ar ko sasniedzami konkrēti un skaidri noteikti reintroducēšanas vai saglabāšanas nolūkā veiktas pārvietošanas mērķi. |
| --- | --- |

(3-36)

Olu ievākšana, īpatņu sagūstīšana un vairošana nebrīvē, pārvietošana utt. var tikt atļauta, lai atjaunotu novājinātas populācijas, palielinātu to ģenētisko daudzveidību vai reintroducētu sugu. Lai gan šo atkāpju mērķis ir sugas saglabāšana, tām var būt vairākas potenciālas nelabvēlīgas sekas, kas ietver ekoloģiskos, sociālos un ekonomiskos aspektus un dzīvnieku labbūtības apsvērumus. Lai palielinātu sekmīguma iespējas un novērstu iespējamos riskus reintroducētajai sugai vai citām sugām, šāda veida atkāpju piešķiršanā ieteicams izmantot labākos pieejamos datus, mehānismus, rīkus (IUCN, Guidelines for Reintroductions and Other Conservation Translocations

122

Ja suga, kuras populāciju paredzēts atjaunot vai kuru paredzēts reintroducēt, ir uzskaitīta gan Dzīvotņu direktīvas IV pielikumā, gan II pielikumā un galamērķa teritorijas neietilpst Natura 2000 tīklā, iestādēm būtu jāizvērtē arī iespēja/vajadzība attiecīgās sugas populācijas reproduktīvās un barošanās pamatteritorijas noteikt par Natura 2000 teritorijām, jo īpaši prioritāro sugu gadījumā. Turklāt reintroducēšanas vai pārvietošanas iespējamajām alternatīvām jābūt iepriekš novērtētām kā mazāk rezultatīvām vai jābūt parādītam, ka tās nav praktiski izmantojamas par līdzekli, ar ko sasniedzami konkrēti un skaidri noteikti reintroducēšanas vai saglabāšanas nolūkā veiktas pārvietošanas mērķi.

Natura 2000

Natura 2000

e)   
  Stingri noteiktos apstākļos selektīvi un ierobežotā apmērā atļaut IV pielikumā uzskaitīto sugu atsevišķu īpatņu ieguvi vai turēšanu ierobežotā skaitā, ko nosaka kompetentās valsts iestādes

Stingri noteiktos apstākļos selektīvi un ierobežotā apmērā atļaut IV pielikumā uzskaitīto sugu atsevišķu īpatņu ieguvi vai turēšanu ierobežotā skaitā, ko nosaka kompetentās valsts iestādes

| (3-37) | Piektais un pēdējais atkāpes piešķiršanas iemesls ir vajadzība stingri noteiktos apstākļos selektīvi un ierobežotā apmērā iegūt vai turēt dažus IV pielikumā uzskaitīto sugu īpatņus. |
| --- | --- |

(3-37)

Piektais un pēdējais atkāpes piešķiršanas iemesls ir vajadzība stingri noteiktos apstākļos selektīvi un ierobežotā apmērā iegūt vai turēt dažus IV pielikumā uzskaitīto sugu īpatņus.

| (3-38) | Atšķirībā no 16. panta 1. punkta a)–d) apakšpunkta noteikumiem 16. panta 1. punkta e) apakšpunktā nav konkretizēts mērķis, kāds ar šo atkāpi jāsasniedz. Tomēr, piemērojot 16. panta 1. punkta e) apakšpunktu, mērķis ir jānorāda, un tam jābūt pilnībā pamatotam. Turklāt mērķim jāatbilst direktīvas vispārējiem mērķiem. Lietā C-674/17 Tiesa precizēja, ka “lēmumā par atkāpi atkāpes pamatošanai minētie mērķi ir jāformulē skaidri un precīzi”. Tiesa arī uzskata, ka atkāpe, kas pamatota ar Dzīvotņu direktīvas 16. panta 1. punktu, “var būt vienīgi konkrēta un precīza piemērošana atbilstoši precīzām prasībām un konkrētām situācijām” (123). Līdz ar to ir skaidrs, ka atkāpe jāpiešķir ar konkrētu mērķi. |
| --- | --- |

(3-38)

Atšķirībā no 16. panta 1. punkta a)–d) apakšpunkta noteikumiem 16. panta 1. punkta e) apakšpunktā nav konkretizēts mērķis, kāds ar šo atkāpi jāsasniedz. Tomēr, piemērojot 16. panta 1. punkta e) apakšpunktu, mērķis ir jānorāda, un tam jābūt pilnībā pamatotam

123

| (3-39) | EST spriedumā lietā C-674/17 (124) nosprieda, ka “Dzīvotņu direktīvas 16. panta 1. punkta e) apakšpunktu pamatotas atkāpes mērķis principā nebūtu sajaucams ar to atkāpju mērķiem, kas pamatotas ar šīs direktīvas 16. panta 1. punkta a)–d) apakšpunktu, un tādēļ pirmā minētā norma par pamatu atkāpes pieņemšanai var tikt izmantota vienīgi gadījumos, uz kuriem pārējās minētās normas neattiecas” un ka “Dzīvotņu direktīvas 16. panta 1. punkta e) apakšpunktu nevar uzskatīt par vispārīgu juridisko pamatu tam, lai piešķirtu šīs direktīvas 12. panta 1. punktā paredzētās atkāpes, ja vien pārējiem direktīvas 16. panta 1. punktā minētajiem gadījumiem un minētajai stingras aizsardzības sistēmai netiek atņemta to lietderīgā iedarbība”.

  Tātad 16. panta 1. punkta e) apakšpunkts nav atkāpju piešķiršanas vispārējais juridiskais pamats, un to drīkst piemērot tikai tad, ja atkāpes mērķi 16. panta 1. punkta a)–d) apakšpunkta darbības jomā neietilpst. Pretējā gadījumā 16. panta 1. punkta a)–d) apakšpunkta noteikumi un stingras aizsardzības sistēma zaudētu savu iedarbīgumu. Šajā konkrētajā lietā EST skaidri pievērsās aizsargājamas sugas malumedniecības jautājumam, ko apdraudētu sugu saglabāšanas sakarā tā uzskata par ļoti smagu problēmu. Tiesa atzina, ka cīņa pret malumedniecību principā var tikt atzīta par metodi, kas veicina attiecīgās sugas labvēlīgā saglabāšanās stāvokļa uzturēšanu vai atjaunošanu, un tātad par mērķi, uz ko attiecas Dzīvotņu direktīvas 16. panta 1. punkta e) apakšpunkts (125). |
| --- | --- |

(3-39)

EST spriedumā lietā C-674/17 (124

Tātad 16. panta 1. punkta e) apakšpunkts nav atkāpju piešķiršanas vispārējais juridiskais pamats, un to drīkst piemērot tikai tad, ja atkāpes mērķi 16. panta 1. punkta a)–d) apakšpunkta darbības jomā neietilpst. Pretējā gadījumā 16. panta 1. punkta a)–d) apakšpunkta noteikumi un stingras aizsardzības sistēma zaudētu savu iedarbīgumu. Šajā konkrētajā lietā EST skaidri pievērsās aizsargājamas sugas malumedniecības jautājumam, ko apdraudētu sugu saglabāšanas sakarā tā uzskata par ļoti smagu problēmu. Tiesa atzina, ka cīņa pret malumedniecību principā var tikt atzīta par metodi, kas veicina attiecīgās sugas labvēlīgā saglabāšanās stāvokļa uzturēšanu vai atjaunošanu, un tātad par mērķi, uz ko attiecas Dzīvotņu direktīvas 16. panta 1. punkta e) apakšpunkts (125).

Tātad 16. panta 1. punkta e) apakšpunkts nav atkāpju piešķiršanas vispārējais juridiskais pamats, un to drīkst piemērot tikai tad, ja atkāpes mērķi 16. panta 1. punkta a)–d) apakšpunkta darbības jomā neietilpst.

125

| (3-40) | No sprieduma lietā C-674/17 izriet, ka 16. panta 1. punkta e) apakšpunkts neierobežo mērķu loku, ko var tiekties likumīgi sasniegt ar atkāpi. Papildus cīņai pret malumedniecību 16. panta 1. punkta e) apakšpunkta izmantošanu var pamatot arī citi iemesli, ja vien atkāpes mērķis atbilst direktīvas vispārējam mērķim uzturēt un atjaunot attiecīgās sugas labvēlīgu saglabāšanās stāvokli.
  Tomēr lietā C-674/17 EST nosprieda arī, ka “šādā kontekstā valsts iestādei, balstoties uz strikti zinātniskiem datiem, tostarp attiecīgā gadījumā salīdzinošiem datiem par medību populācijas aizsardzības nolūkos ietekmi uz vilka aizsardzības statusu [saglabāšanās stāvokli], ir jāpamato pieņēmums, ka atļauja rīkot medības populācijas aizsardzības nolūkos tik tiešām var ierobežot nelikumīgo medību apjomu, ciktāl tās panāktā summārā iedarbība uz vilku populācijas aizsardzības statusu [saglabāšanās stāvokli] ir pozitīva, vienlaikus ņemot vērā paredzēto atkāpju skaitu un jaunākās aplēses par nelikumīgas ieguves gadījumu skaitu” (126).
  EST arī uzsvēra: "jāuzskata, ka tas vien, ka tiek veiktas tādas nelikumīgas darbības kā malumedniecība, vai sarežģījumi, ar kādiem saskaras to kontroles īstenošana, nevar būt pietiekami, lai dalībvalsti atbrīvotu no pienākuma nodrošināt aizsargātu sugu aizsardzību saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas IV pielikumu. Gluži pretēji – šādā situācijā tai ir pienākums drīzāk izvēlēties, pirmkārt, stingru un iedarbīgu kontroli pār šim nelikumīgajām darbībām un, otrkārt, tādu līdzekļu izmantošanu, kuri nav saistīti ar šīs direktīvas 12.–14. pantā, kā arī 15. panta a) un b) punktā paredzēto aizliegumu neievērošanu” (127). |
| --- | --- |

(3-40)

No sprieduma lietā C-674/17 izriet, ka 16. panta 1. punkta e) apakšpunkts neierobežo mērķu loku, ko var tiekties likumīgi sasniegt ar atkāpi. Papildus cīņai pret malumedniecību 16. panta 1. punkta e) apakšpunkta izmantošanu var pamatot arī citi iemesli, ja vien atkāpes mērķis atbilst direktīvas vispārējam mērķim uzturēt un atjaunot attiecīgās sugas labvēlīgu saglabāšanās stāvokli.

Tomēr lietā C-674/17 EST nosprieda arī, ka “šādā kontekstā valsts iestādei, balstoties uz strikti zinātniskiem datiem, tostarp attiecīgā gadījumā salīdzinošiem datiem par medību populācijas aizsardzības nolūkos ietekmi uz vilka aizsardzības statusu [saglabāšanās stāvokli], ir jāpamato pieņēmums, ka atļauja rīkot medības populācijas aizsardzības nolūkos tik tiešām var ierobežot nelikumīgo medību apjomu, ciktāl tās panāktā summārā iedarbība uz vilku populācijas aizsardzības statusu [saglabāšanās stāvokli] ir pozitīva, vienlaikus ņemot vērā paredzēto atkāpju skaitu un jaunākās aplēses par nelikumīgas ieguves gadījumu skaitu” (126).

balstoties uz strikti zinātniskiem datiem, tostarp

126

EST arī uzsvēra: "jāuzskata, ka tas vien, ka tiek veiktas tādas nelikumīgas darbības kā malumedniecība, vai sarežģījumi, ar kādiem saskaras to kontroles īstenošana, nevar būt pietiekami, lai dalībvalsti atbrīvotu no pienākuma nodrošināt aizsargātu sugu aizsardzību saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas IV pielikumu. Gluži pretēji – šādā situācijā tai ir pienākums drīzāk izvēlēties, pirmkārt, stingru un iedarbīgu kontroli pār šim nelikumīgajām darbībām un, otrkārt, tādu līdzekļu izmantošanu, kuri nav saistīti ar šīs direktīvas 12.–14. pantā, kā arī 15. panta a) un b) punktā paredzēto aizliegumu neievērošanu” (127).

127

| (3-41) | Pat tad, kad ir uzskatāmi parādīts, ka atkāpes pamatā ir leģitīms mērķis, kas atbilst iepriekš minētajiem nosacījumiem, atkāpi var piešķirt tikai tad, ja tā atbilst virknei citu kritēriju, proti, tai jāattiecas tikai uz ierobežotu sugas īpatņu skaitu, tā jāpiemēro selektīvi, ierobežotā apmērā un stingri noteiktos apstākļos (128). Turpinājumā katrs no šiem kritērijiem aplūkots atsevišķi. |
| --- | --- |

(3-41)

Pat tad, kad ir uzskatāmi parādīts, ka atkāpes pamatā ir leģitīms mērķis, kas atbilst iepriekš minētajiem nosacījumiem, atkāpi var piešķirt tikai tad, ja tā atbilst virknei citu kritēriju

128

—   Ierobežots skaits

| (3-42) | Tas ir relatīvs kritērijs, kas jāsalīdzina ar sugas populācijas apmēru, tās ikgadējiem vairošanās un mirstības rādītājiem un kas ir tieši saistīts ar sugas saglabāšanās stāvokli (129). Tāpēc ir būtiski noteikt to slieksni, cik sugas īpatņu var iegūt/turēt. Lietā C-674/17 EST precizēja, ka šis skaits ir atkarīgs no populācijas apmēra (īpatņu skaita), tās saglabāšanās stāvokļa un tās bioloģiskajām īpašībām.“Ierobežotais skaits” būs jānosaka valsts kompetentās iestādes atbildībā, pamatojoties uz stabilu zinātnisko informāciju, ko nodrošina ģeogrāfiskie, klimatiskie, vidiskie un bioloģiskie dati, kā arī ņemot vērā vairošanās rādītājus un kopējo gada mirstību dabisku cēloņu dēļ, kā arī atbirumu tādu citu iemeslu dēļ kā negadījumi, citas atkāpes (piemēram, saskaņā ar 16. panta 1. punkta b) apakšpunktu) un īpatņi, kas tiek uzskatīti par “pazudušiem”.
  Iegūto dzīvnieku skaitam turklāt jānodrošina, ka tas nerada risku, ka nelabvēlīgi un būtiski tiks ietekmēta attiecīgās populācijas struktūra, pat ja tas pats par sevi nekaitē attiecīgās sugas populāciju uzturēšanai labvēlīgā saglabāšanās stāvoklī tās dabiskajā areālā (130). Lēmumos par atkāpi “ierobežotais skaits” ir skaidri jānorāda (131). Šis limits būtu jānosaka populācijas līmenī; tam nepieciešama koordinācija starp visām pārvaldības vienībām, kuru pārziņā ir attiecīgā populācija. Attiecībā uz plaša areāla mugurkaulniekiem ar pārrobežu populācijām, piemēram, lielajiem plēsējiem, dalībvalstīm, kurām ir kopīga populācija, ir jākoordinē kopējas nostājas izstrāde par to, kas atkāpju piešķiršanas kontekstā uzskatāms par ierobežotu skaitu. |
| --- | --- |

(3-42)

Tas ir relatīvs kritērijs, kas jāsalīdzina ar sugas populācijas apmēru, tās ikgadējiem vairošanās un mirstības rādītājiem un kas ir tieši saistīts ar sugas saglabāšanās stāvokli (129

šis skaits ir atkarīgs no populācijas apmēra (īpatņu skaita), tās saglabāšanās stāvokļa un tās bioloģiskajām īpašībām.

Iegūto dzīvnieku skaitam turklāt jānodrošina, ka tas nerada risku, ka nelabvēlīgi un būtiski tiks ietekmēta attiecīgās populācijas struktūra, pat ja tas pats par sevi nekaitē attiecīgās sugas populāciju uzturēšanai labvēlīgā saglabāšanās stāvoklī tās dabiskajā areālā (130). Lēmumos par atkāpi “ierobežotais skaits” ir skaidri jānorāda (131). Šis limits būtu jānosaka populācijas līmenī; tam nepieciešama koordinācija starp visām pārvaldības vienībām, kuru pārziņā ir attiecīgā populācija. Attiecībā uz plaša areāla mugurkaulniekiem ar pārrobežu populācijām, piemēram, lielajiem plēsējiem, dalībvalstīm, kurām ir kopīga populācija, ir jākoordinē kopējas nostājas izstrāde par to, kas atkāpju piešķiršanas kontekstā uzskatāms par ierobežotu skaitu.

jānodrošina, ka tas nerada risku, ka nelabvēlīgi un būtiski tiks ietekmēta attiecīgās populācijas struktūra, pat ja tas pats par sevi nekaitē attiecīgās sugas populāciju uzturēšanai labvēlīgā saglabāšanās stāvoklī tās dabiskajā areālā

130

131

| (3-43) | Atkāpes nevajadzētu piešķirt, ja pastāv risks, ka atkāpe varētu būtiski kaitēt attiecīgās vietējās populācijas saglabāšanai kvantitatīvā vai kvalitatīvā (piemēram, populācijas struktūras) izteiksmē (sk. arī 3.2.3. iedaļu). Ņemot vērā, ka visām atkāpēm jebkurā gadījumā ir jāatbilst 16. panta 1. punkta precīzajam nosacījumam par to, ka “netiek kaitēts attiecīgo sugu populāciju saglabāšanai labvēlīgā aizsardzības statusā [saglabāšanās stāvoklī] to dabiskās izplatības areālā”, 16. panta 1. punkta e) apakšpunktā skaidri ietvertā atsauce uz “ierobežotu skaitu” liek domāt, ka likumdevējs ir iecerējis noteikt stingrāku ierobežojumu. |
| --- | --- |

(3-43)

Atkāpes nevajadzētu piešķirt, ja pastāv risks, ka atkāpe varētu būtiski kaitēt attiecīgās vietējās populācijas saglabāšanai kvantitatīvā vai kvalitatīvā (piemēram, populācijas struktūras) izteiksmē (sk. arī 3.2.3. iedaļu). Ņemot vērā, ka visām atkāpēm jebkurā gadījumā ir jāatbilst 16. panta 1. punkta precīzajam nosacījumam par to, ka “netiek kaitēts attiecīgo sugu populāciju saglabāšanai labvēlīgā aizsardzības statusā [saglabāšanās stāvoklī] to dabiskās izplatības areālā”, 16. panta 1. punkta e) apakšpunktā skaidri ietvertā atsauce uz “ierobežotu skaitu” liek domāt, ka likumdevējs ir iecerējis noteikt stingrāku ierobežojumu.

| (3-44) | Stingri aizsargājamo sugu “ierobežota skaita” jēdziens ir daudz restriktīvāks nekā “maksimālais ilgtspējīgas ieguves apjoms” vai “optimāls ilgtspējīgas ieguves apjoms” attiecībā uz sugām, uz kurām attiecas medību saimniecība un kuras uzskaitītas direktīvas V pielikumā. Nosacījums par “ierobežotu skaitu” atbilst aizsardzības līmenim, kas direktīvā paredzēts attiecībā uz neizmantojamām sugām. Nosacījums ir restriktīvāks nekā vispārīgais atkāpes nosacījums, kas prasa nodrošināt, lai attiecīgās sugas populācijas tiktu uzturētas labvēlīgā saglabāšanās stāvoklī. Līdz ar to nosacījums ir restriktīvāks nekā ilgtspējīga izmantošana, kas 14. pantā paredzēta attiecībā uz V pielikumā minētajām sugām un nodrošina, ka to izmantošana ir saderīga ar labvēlīga saglabāšanās stāvokļa uzturēšanu (132). |
| --- | --- |

(3-44)

Stingri aizsargājamo sugu “ierobežota skaita” jēdziens ir daudz restriktīvāks nekā “maksimālais ilgtspējīgas ieguves apjoms” vai “optimāls ilgtspējīgas ieguves apjoms” attiecībā uz sugām, uz kurām attiecas medību saimniecība un kuras uzskaitītas direktīvas V pielikumā

132

| (3-45) | “Ierobežotā skaita” slieksnis būtu jānosaka, pamatojoties uz katrai sugai specifiskiem kritērijiem, jo tas atkarīgs no katras sugas ekoloģiskajām prasībām. Tie var būt izplatības telpiskais mērogs, dzīvotņu un ainavu sadrumstalotība, barības pieejamība, sugu sociālā organizācija, apdraudējuma modeļi un līmeņi, tai skaitā slimības, piesārņojums un kontaminanti, nelikumīgi izraisīta un nejauša mirstība un klimata pārmaiņas. Visos gadījumos “ierobežotā skaita” maksimālā robeža ir “nosakāma, pamatojoties uz stingriem zinātniskajiem datiem” (133). |
| --- | --- |

(3-45)

“Ierobežotā skaita” slieksnis būtu jānosaka, pamatojoties uz katrai sugai specifiskiem kritērijiem, jo tas atkarīgs no katras sugas ekoloģiskajām prasībām. Tie var būt izplatības telpiskais mērogs, dzīvotņu un ainavu sadrumstalotība, barības pieejamība, sugu sociālā organizācija, apdraudējuma modeļi un līmeņi, tai skaitā slimības, piesārņojums un kontaminanti, nelikumīgi izraisīta un nejauša mirstība un klimata pārmaiņas. Visos gadījumos “ierobežotā skaita” maksimālā robeža ir “nosakāma, pamatojoties uz stingriem zinātniskajiem datiem”

133

—   Stingri noteiktos apstākļos, selektīvi un ierobežotā apmērā

| (3-46) | Šis precizējums skaidri parāda, ka ES likumdevējs ir iecerējis noteikt būtiskus ierobežojumus. Stingri noteiktu apstākļu princips nozīmē arī to, ka šāda veida atkāpes izmantošanai ir jāietver skaidras atļaujas, kam jābūt saistītām ar konkrētām personām vai personu grupām, vietām, laikiem un daudzumiem. Jēdziens “ierobežotā apmērā” atbalsta šo interpretāciju. Tas nozīmē arī to, ka ir vajadzīga stingra kontrole pār teritoriju, laiku un personām, lai panāktu atkāpju izpildi un nodrošinātu atbilstību. |
| --- | --- |

(3-46)

Šis precizējums skaidri parāda, ka ES likumdevējs ir iecerējis noteikt būtiskus ierobežojumus. Stingri noteiktu apstākļu princips nozīmē arī to, ka šāda veida atkāpes izmantošanai ir jāietver skaidras atļaujas, kam jābūt saistītām ar konkrētām personām vai personu grupām, vietām, laikiem un daudzumiem. Jēdziens “ierobežotā apmērā” atbalsta šo interpretāciju. Tas nozīmē arī to, ka ir vajadzīga stingra kontrole pār teritoriju, laiku un personām, lai panāktu atkāpju izpildi un nodrošinātu atbilstību.

| (3-47) | Savukārt selektivitātes princips nozīmē, ka attiecīgajai darbībai ir jābūt ļoti specifiskai – attiecinātai uz konkrētiem vienas sugas īpatņiem vai pat sugas viena dzimuma vai vienas vecumgrupas īpatņiem (piemēram, tikai dzimumnobriedušiem tēviņiem), izslēdzot visus citus sugas īpatņus. Šo pieeju apstiprina 16. panta 1. punkta e) apakšpunktā ietvertais precizējums, ka ieguve vai turēšana ir jāattiecina tikai uz “atsevišķiem īpatņiem”. Tas nozīmē arī to, ka dažu izmantotās metodes tehnisko aspektu selektivitāte būtu verificējami jāpierāda.
  Lietā C-674/17 EST uzsvēra šo aspektu, nosakot: “attiecībā uz nosacījumiem par sugu konkrētu īpatņu ieguves vai turēšanas selektivitāti un ierobežoto apmēru, ir uzskatāms, ka tie paredz, ka atkāpe attiecas uz īpatņu skaitu, kas noteikts pēc iespējas striktākā, konkrētākā un lietderīgākā veidā, ņemot vērā saistībā ar aplūkojamo atkāpi izvirzīto mērķi. Tātad, ņemot vērā aplūkojamās sugas populācijas līmeni, tās aizsardzības statusu [saglabāšanās stāvokli] un tās bioloģiskās iezīmes, var būt nepieciešams atkāpi ierobežot ne tikai, to attiecinot vien uz konkrētām sugām vai īpatņu veidiem vai grupām, bet arī uz identificētiem atsevišķiem īpatņiem” (134).
  Tajā pašā nolēmumā termins “stingri noteiktos apstākļos”tika skaidrots šādi: “..., šie nosacījumi, kā arī veids, kā to ievērošana tiek nodrošināta, ļauj garantēt attiecīgo sugu īpatņu selektīvu un ierobežotu ieguvi vai turēšanu. Tādējādi attiecībā uz ikvienu atkāpi saskaņā ar šo normu kompetentajai valsts iestādei pirms tās noteikšanas ir jānodrošina, lai tiktu ievēroti tajā paredzētie nosacījumi, un jāuzrauga tās ietekme a posteriori. Valsts tiesiskajam regulējumam ir jānodrošina, ka to lēmumu tiesiskums, ar kuriem tiek piešķirtas šajā normā paredzētās atkāpes, un šo lēmumu piemērošanas veids, tai skaitā ar īpatņu ieguves vietu, laiku, daudzumu un veidu saistīto nosacījumu ievērošana, ir pakļauti efektīvai un savlaicīgai kontrolei” (135). |
| --- | --- |

(3-47)

Savukārt selektivitātes princips nozīmē, ka attiecīgajai darbībai ir jābūt ļoti specifiskai

Lietā C-674/17 EST uzsvēra šo aspektu, nosakot: “attiecībā uz nosacījumiem par sugu konkrētu īpatņu ieguves vai turēšanas selektivitāti un ierobežoto apmēru, ir uzskatāms, ka tie paredz, ka atkāpe attiecas uz īpatņu skaitu, kas noteikts pēc iespējas striktākā, konkrētākā un lietderīgākā veidā, ņemot vērā saistībā ar aplūkojamo atkāpi izvirzīto mērķi. Tātad, ņemot vērā aplūkojamās sugas populācijas līmeni, tās aizsardzības statusu [saglabāšanās stāvokli] un tās bioloģiskās iezīmes, var būt nepieciešams atkāpi ierobežot ne tikai, to attiecinot vien uz konkrētām sugām vai īpatņu veidiem vai grupām, bet arī uz identificētiem atsevišķiem īpatņiem” (134).

134

Tajā pašā nolēmumā termins “stingri noteiktos apstākļos”tika skaidrots šādi: “..., šie nosacījumi, kā arī veids, kā to ievērošana tiek nodrošināta, ļauj garantēt attiecīgo sugu īpatņu selektīvu un ierobežotu ieguvi vai turēšanu. Tādējādi attiecībā uz ikvienu atkāpi saskaņā ar šo normu kompetentajai valsts iestādei pirms tās noteikšanas ir jānodrošina, lai tiktu ievēroti tajā paredzētie nosacījumi, un jāuzrauga tās ietekme a posteriori. Valsts tiesiskajam regulējumam ir jānodrošina, ka to lēmumu tiesiskums, ar kuriem tiek piešķirtas šajā normā paredzētās atkāpes, un šo lēmumu piemērošanas veids, tai skaitā ar īpatņu ieguves vietu, laiku, daudzumu un veidu saistīto nosacījumu ievērošana, ir pakļauti efektīvai un savlaicīgai kontrolei” (135).

“

tika skaidrots šādi

un jāuzrauga tās ietekme a posteriori

jānodrošina

ar īpatņu ieguves vietu, laiku, daudzumu un veidu saistīto nosacījumu ievērošana, ir pakļauti efektīvai un savlaicīgai kontrolei”

135

| (3-48) | Nosacījums “selektīvi” sasaucas ar direktīvas 15. panta a) punktā noteikto aizliegumu IV pielikuma a) daļā uzskaitīto sugu ieguvē, gūstīšanā vai nonāvēšanā, ko veic saskaņā ar atkāpēm, izmantot VI pielikuma a) daļā uzskaitītos neselektīvos gūstīšanas un nonāvēšanas līdzekļus. Ja tiek piemērotas atkāpes saskaņā ar 16. panta 1. punkta e) apakšpunktu, sagūstīšanas vai notveršanas metodei jābūt selektīvai. |
| --- | --- |

(3-48)

Nosacījums “selektīvi” sasaucas ar direktīvas 15. panta a) punktā noteikto aizliegumu IV pielikuma a) daļā uzskaitīto sugu ieguvē, gūstīšanā vai nonāvēšanā, ko veic saskaņā ar atkāpēm, izmantot VI pielikuma a) daļā uzskaitītos neselektīvos gūstīšanas un nonāvēšanas līdzekļus. Ja tiek piemērotas atkāpes saskaņā ar 16. panta 1. punkta e) apakšpunktu, sagūstīšanas vai notveršanas metodei jābūt selektīvai.

| 24.   EST judikatūra: Tapiola lieta. Atkāpju izmantošana ar mērķi medīt vilkus populācijas pārvaldības nolūkā (lieta C-674/17)


  Konteksts

  Somijas Lauksaimniecības un mežsaimniecības ministrija 2015. gadā pieņēma jaunu Nacionālo Somijas vilku populācijas pārvaldības plānu, kura mērķis bija panākt un uzturēt vilku populācijas labvēlīgu saglabāšanās stāvokli. Plānā bija izklāstīti dati, kas liecināja, ka konkrētos apstākļos sabiedrībā arvien vairāk tiek atbalstītas nelikumīgas vilku medības, un norādīts uz iespējamu saistību starp malumedniecību un nesen konstatētajām būtiskajām vilku skaita svārstībām.
  Tādēļ ministrija norādīja, ka tās mērķi netiks sasniegti, ja netiks ņemtas vērā vilku teritorijās dzīvojošo un strādājošo cilvēku vajadzības, un, lai novērstu vilku nelikumīgu nonāvēšanu, atbalstīja iespēju izmantot atkāpes veida atļaujas attiecībā uz atsevišķiem dzīvniekiem, kas rada traucējumus. Šīm atkāpes veida atļaujām bija jāattiecas uz teritorijām, kurās ir liels skaits vilku, un tās nedrīkstēja pārsniegt iestāžu noteikto maksimālo dzīvnieku skaitu, ko bija atļauts nonāvēt (2016.–2018. gada periodā 53 īpatņi gadā ārpus ziemeļbriežu pārvaldības apgabala).
  Somijas Dabas aģentūra 2015. gada decembrī piešķīra divas atkāpes veida atļaujas Pohjois-Savo reģionā nonāvēt ne vairāk kā septiņus vilkus un ieteica atļaujas turētājiem medīt jaunus īpatņus vai īpatņus, kas rada traucējumus, nevis alfa tēviņus. Somijas Dabas aizsardzības apvienība “Tapiola” šo lēmumu apstrīdēja un vērsās Somijas Augstākajā administratīvajā tiesā. Tā nolēma tiesvedību apturēt un lūgt Eiropas Savienības Tiesai (EST) sniegt norādījumus par 16. panta 1. punkta e) apakšpunkta interpretāciju.

  1. jautājums. Vai atbilstoši 16. panta 1. punkta e) apakšpunktam, pamatojoties uz individuālu mednieku pieteikumu, drīkst izdot reģionāli ierobežotas atkāpes veida atļaujas “populācijas pārvaldības nolūkos” ar mērķi cīnīties pret malumedniecību?

  EST atgādina, ka 16. panta 1. punkta izmantošana ir izņēmums no direktīvā noteiktā sugu aizsardzības režīma un tāpēc jāinterpretē šauri. Atkāpes ir iespējamas tikai tad, ja ir uzskatāmi parādīts, ka apmierinošas alternatīvas nav un ka atkāpe nekaitē sugas populāciju uzturēšanai labvēlīgā saglabāšanās stāvoklī tās dabiskajā areālā.
  16. panta 1. punkta e) apakšpunktu var izmantot tikai tad, ja iemesli atkāpes piešķiršanai saskaņā ar tā paša panta 1. punkta a)–d) apakšpunktu nav relevanti. Šajā lietā Tiesa norāda, ka no lēmumiem par atkāpēm un vilku pārvaldības plāna satura izriet, ka malumedniecība būtiski kavē vilku populācijas uzturēšanu vai atjaunošanu labvēlīgā saglabāšanās stāvoklī tās dabiskajā areālā. Tādēļ tā secina, ka principā, ja var uzskatāmi parādīt, ka šīs atkāpes patiešām palīdzētu apkarot malumedniecību, to varētu uzskatīt par relevantu mērķi, kas ietilpst 16. panta 1. punkta e) apakšpunkta darbības jomā.
  Tomēr, pirms tiek piešķirta atkāpe saskaņā ar 16. panta 1. punkta e) apakšpunktu, valsts iestādei, pamatojoties uz stabiliem zinātniskiem datiem, jāspēj uzskatāmi parādīt, ka šādas atkāpes var faktiski samazināt nelikumīgu nonāvēšanu tādā mērā, lai neto ietekme uz vilku populācijas saglabāšanās stāvokli būtu pozitīva. Šajā gadījumā šādi zinātniski pierādījumi netika sniegti.
  Turklāt kompetentajām valsts iestādēm, ņemot vērā labākos atbilstošos zinātniskos un tehniskos pierādījumus un ņemot vērā konkrētās situācijas apstākļus, ir jāpierāda, ka nav apmierinošu alternatīvu, kas ļautu sasniegt izvirzīto mērķi. Somijas Dabas aģentūra to nav uzskatāmi parādījusi.
  Visbeidzot, Tiesa uzsvēra, ka tas vien, ka tiek veiktas tādas nelikumīgas darbības kā malumedniecība, vai sarežģījumi, ar kādiem saskaras to monitorings, nevar būt pietiekami, lai dalībvalsti atbrīvotu no pienākuma aizsargāt sugu. Gluži pretēji, šādā situācijā dalībvalstij jādod priekšroka stingram un iedarbīgam šīs nelikumīgās darbības monitoringam un jāīsteno metodes, kas nodrošina, ka 12.–14. pantā noteiktie aizliegumi tiek pilnībā ievēroti.

  2. jautājums. Kā, piešķirot reģionāli ierobežotas atkāpes tipa atļaujas, jāvērtē 16. panta 1. punktā minētā prasība par sugas populāciju saglabāšanās stāvokli?

  Tiesa norāda, ka novērtēt atkāpes ietekmi vietējās populācijas apdzīvotās teritorijas līmenī parasti ir nepieciešams tādēļ, lai noteiktu tās ietekmi uz attiecīgās populācijas saglabāšanās stāvokli plašākā mērogā. Turklāt populācijas saglabāšanās stāvoklis valsts vai bioģeogrāfiskajā līmenī ir atkarīgs arī no dažādu tādu atkāpju kumulatīvās ietekmes, kas skar lokālas teritorijas. Līdz ar to šādu atkāpi nevar piešķirt, ja nav novērtēts attiecīgās sugas populāciju saglabāšanās stāvoklis un ietekme, kādu paredzētā atkāpe uz to varētu radīt gan vietējā līmenī, gan attiecīgās dalībvalsts teritorijas līmenī vai attiecīgā bioģeogrāfiskā reģiona līmenī un, ciktāl iespējams, pārrobežu līmenī.
  Principā pārvaldības plāns, kurā noteikts maksimālais sugas īpatņu skaits, ko attiecīgajā medību gadā drīkst nonāvēt valsts teritorijā, varētu nodrošināt, ka individuālo atkāpju kumulatīvā ietekme gada laikā neietekmē attiecīgās sugas populāciju uzturēšanu vai atjaunošanu labvēlīgā saglabāšanās stāvoklī. Tomēr, ja noteiktais skaits būs pārāk liels, šis priekšnosacījums acīmredzami netiks ievērots.
  Šajā gadījumā 2015.–2016. medību gadā, pamatojoties uz atkāpes veida atļaujām, tika nonāvēti vairāk nekā 14 % visas Somijas vilku populācijas (43 vai 44 no 275 līdz 310 vilkiem), tai skaitā daudzi vaislas īpatņi. Turklāt tiem klāt nāca aptuveni 30 katru gadu nelikumīgi nonāvētie vilki (saskaņā ar pārvaldības plāna aplēsēm). Visbeidzot, šķiet, ka atkāpes kopumā ir palielinājušas nonāvēto vilku skaitu, radot negatīvu neto ietekmi uz vilka populāciju.
  Attiecībā uz to, kā nelabvēlīgs sugas saglabāšanās stāvoklis ietekmē iespēju piešķirt atkāpes saskaņā ar 16. panta 1. punktu, Tiesa atgādina, ka šādu atkāpju piešķiršana joprojām ir iespējama izņēmuma kārtā, ja ir pienācīgi pierādīts, ka tās šo populāciju nelabvēlīgo saglabāšanās stāvokli nepasliktina vēl vairāk vai nekļūst par iemeslu, kura dēļ atjaunot labvēlīgu saglabāšanās stāvokli nav iespējams. Tātad šādu atkāpju ietekmei uz attiecīgajām sugām jābūt neitrālai. (Lieta C–342/05 Komisija/Somija, ECLI:EU:C:2007:341, 29. punkts).
  Tomēr, kā norādījusi Tiesa, saskaņā ar piesardzības principu, ja pēc labāko pieejamo zinātnisko datu pārbaudes saglabājas šaubas par to, vai atkāpe kaitēs apdraudētās sugas populāciju uzturēšanai vai atjaunošanai labvēlīgā saglabāšanās stāvoklī, dalībvalstij no šīs atkāpes piešķiršanas vai īstenošanas jāatturas. |
| --- |

24.   EST judikatūra: Tapiola lieta. Atkāpju izmantošana ar mērķi medīt vilkus populācijas pārvaldības nolūkā (lieta C-674/17)

24.

EST judikatūra: Tapiola

Konteksts

Konteksts

Somijas Lauksaimniecības un mežsaimniecības ministrija 2015. gadā pieņēma jaunu Nacionālo Somijas vilku populācijas pārvaldības plānu, kura mērķis bija panākt un uzturēt vilku populācijas labvēlīgu saglabāšanās stāvokli. Plānā bija izklāstīti dati, kas liecināja, ka konkrētos apstākļos sabiedrībā arvien vairāk tiek atbalstītas nelikumīgas vilku medības, un norādīts uz iespējamu saistību starp malumedniecību un nesen konstatētajām būtiskajām vilku skaita svārstībām.

Tādēļ ministrija norādīja, ka tās mērķi netiks sasniegti, ja netiks ņemtas vērā vilku teritorijās dzīvojošo un strādājošo cilvēku vajadzības, un, lai novērstu vilku nelikumīgu nonāvēšanu, atbalstīja iespēju izmantot atkāpes veida atļaujas attiecībā uz atsevišķiem dzīvniekiem, kas rada traucējumus. Šīm atkāpes veida atļaujām bija jāattiecas uz teritorijām, kurās ir liels skaits vilku, un tās nedrīkstēja pārsniegt iestāžu noteikto maksimālo dzīvnieku skaitu, ko bija atļauts nonāvēt (2016.–2018. gada periodā 53 īpatņi gadā ārpus ziemeļbriežu pārvaldības apgabala).

Somijas Dabas aģentūra 2015. gada decembrī piešķīra divas atkāpes veida atļaujas Pohjois-Savo reģionā nonāvēt ne vairāk kā septiņus vilkus un ieteica atļaujas turētājiem medīt jaunus īpatņus vai īpatņus, kas rada traucējumus, nevis alfa tēviņus. Somijas Dabas aizsardzības apvienība “Tapiola” šo lēmumu apstrīdēja un vērsās Somijas Augstākajā administratīvajā tiesā. Tā nolēma tiesvedību apturēt un lūgt Eiropas Savienības Tiesai (EST) sniegt norādījumus par 16. panta 1. punkta e) apakšpunkta interpretāciju.

Pohjois-Savo

1. jautājums. Vai atbilstoši 16. panta 1. punkta e) apakšpunktam, pamatojoties uz individuālu mednieku pieteikumu, drīkst izdot reģionāli ierobežotas atkāpes veida atļaujas “populācijas pārvaldības nolūkos” ar mērķi cīnīties pret malumedniecību?

1. jautājums. Vai atbilstoši 16. panta 1. punkta e) apakšpunktam, pamatojoties uz individuālu mednieku pieteikumu, drīkst izdot reģionāli ierobežotas atkāpes veida atļaujas “populācijas pārvaldības nolūkos” ar mērķi cīnīties pret malumedniecību?

EST atgādina, ka 16. panta 1. punkta izmantošana ir izņēmums no direktīvā noteiktā sugu aizsardzības režīma un tāpēc jāinterpretē šauri. Atkāpes ir iespējamas tikai tad, ja ir uzskatāmi parādīts, ka apmierinošas alternatīvas nav un ka atkāpe nekaitē sugas populāciju uzturēšanai labvēlīgā saglabāšanās stāvoklī tās dabiskajā areālā.

16. panta 1. punkta e) apakšpunktu var izmantot tikai tad, ja iemesli atkāpes piešķiršanai saskaņā ar tā paša panta 1. punkta a)–d) apakšpunktu nav relevanti. Šajā lietā Tiesa norāda, ka no lēmumiem par atkāpēm un vilku pārvaldības plāna satura izriet, ka malumedniecība būtiski kavē vilku populācijas uzturēšanu vai atjaunošanu labvēlīgā saglabāšanās stāvoklī tās dabiskajā areālā. Tādēļ tā secina, ka principā, ja var uzskatāmi parādīt, ka šīs atkāpes patiešām palīdzētu apkarot malumedniecību, to varētu uzskatīt par relevantu mērķi, kas ietilpst 16. panta 1. punkta e) apakšpunkta darbības jomā.

Tomēr, pirms tiek piešķirta atkāpe saskaņā ar 16. panta 1. punkta e) apakšpunktu, valsts iestādei, pamatojoties uz stabiliem zinātniskiem datiem, jāspēj uzskatāmi parādīt, ka šādas atkāpes var faktiski samazināt nelikumīgu nonāvēšanu tādā mērā, lai neto ietekme uz vilku populācijas saglabāšanās stāvokli būtu pozitīva. Šajā gadījumā šādi zinātniski pierādījumi netika sniegti.

Turklāt kompetentajām valsts iestādēm, ņemot vērā labākos atbilstošos zinātniskos un tehniskos pierādījumus un ņemot vērā konkrētās situācijas apstākļus, ir jāpierāda, ka nav apmierinošu alternatīvu, kas ļautu sasniegt izvirzīto mērķi. Somijas Dabas aģentūra to nav uzskatāmi parādījusi.

Visbeidzot, Tiesa uzsvēra, ka tas vien, ka tiek veiktas tādas nelikumīgas darbības kā malumedniecība, vai sarežģījumi, ar kādiem saskaras to monitorings, nevar būt pietiekami, lai dalībvalsti atbrīvotu no pienākuma aizsargāt sugu. Gluži pretēji, šādā situācijā dalībvalstij jādod priekšroka stingram un iedarbīgam šīs nelikumīgās darbības monitoringam un jāīsteno metodes, kas nodrošina, ka 12.–14. pantā noteiktie aizliegumi tiek pilnībā ievēroti.

2. jautājums. Kā, piešķirot reģionāli ierobežotas atkāpes tipa atļaujas, jāvērtē 16. panta 1. punktā minētā prasība par sugas populāciju saglabāšanās stāvokli?

2. jautājums. Kā, piešķirot reģionāli ierobežotas atkāpes tipa atļaujas, jāvērtē 16. panta 1. punktā minētā prasība par sugas populāciju saglabāšanās stāvokli?

Tiesa norāda, ka novērtēt atkāpes ietekmi vietējās populācijas apdzīvotās teritorijas līmenī parasti ir nepieciešams tādēļ, lai noteiktu tās ietekmi uz attiecīgās populācijas saglabāšanās stāvokli plašākā mērogā. Turklāt populācijas saglabāšanās stāvoklis valsts vai bioģeogrāfiskajā līmenī ir atkarīgs arī no dažādu tādu atkāpju kumulatīvās ietekmes, kas skar lokālas teritorijas. Līdz ar to šādu atkāpi nevar piešķirt, ja nav novērtēts attiecīgās sugas populāciju saglabāšanās stāvoklis un ietekme, kādu paredzētā atkāpe uz to varētu radīt gan vietējā līmenī, gan attiecīgās dalībvalsts teritorijas līmenī vai attiecīgā bioģeogrāfiskā reģiona līmenī un, ciktāl iespējams, pārrobežu līmenī.

Principā pārvaldības plāns, kurā noteikts maksimālais sugas īpatņu skaits, ko attiecīgajā medību gadā drīkst nonāvēt valsts teritorijā, varētu nodrošināt, ka individuālo atkāpju kumulatīvā ietekme gada laikā neietekmē attiecīgās sugas populāciju uzturēšanu vai atjaunošanu labvēlīgā saglabāšanās stāvoklī. Tomēr, ja noteiktais skaits būs pārāk liels, šis priekšnosacījums acīmredzami netiks ievērots.

Šajā gadījumā 2015.–2016. medību gadā, pamatojoties uz atkāpes veida atļaujām, tika nonāvēti vairāk nekā 14 % visas Somijas vilku populācijas (43 vai 44 no 275 līdz 310 vilkiem), tai skaitā daudzi vaislas īpatņi. Turklāt tiem klāt nāca aptuveni 30 katru gadu nelikumīgi nonāvētie vilki (saskaņā ar pārvaldības plāna aplēsēm). Visbeidzot, šķiet, ka atkāpes kopumā ir palielinājušas nonāvēto vilku skaitu, radot negatīvu neto ietekmi uz vilka populāciju.

Attiecībā uz to, kā nelabvēlīgs sugas saglabāšanās stāvoklis ietekmē iespēju piešķirt atkāpes saskaņā ar 16. panta 1. punktu, Tiesa atgādina, ka šādu atkāpju piešķiršana joprojām ir iespējama izņēmuma kārtā, ja ir pienācīgi pierādīts, ka tās šo populāciju nelabvēlīgo saglabāšanās stāvokli nepasliktina vēl vairāk vai nekļūst par iemeslu, kura dēļ atjaunot labvēlīgu saglabāšanās stāvokli nav iespējams. Tātad šādu atkāpju ietekmei uz attiecīgajām sugām jābūt neitrālai. (Lieta C–342/05 Komisija/Somija, ECLI:EU:C:2007:341, 29. punkts).

izņēmuma kārtā

Tomēr, kā norādījusi Tiesa, saskaņā ar piesardzības principu, ja pēc labāko pieejamo zinātnisko datu pārbaudes saglabājas šaubas par to, vai atkāpe kaitēs apdraudētās sugas populāciju uzturēšanai vai atjaunošanai labvēlīgā saglabāšanās stāvoklī, dalībvalstij no šīs atkāpes piešķiršanas vai īstenošanas jāatturas.

3.2.2.   2. PĀRBAUDE. Apmierinošas alternatīvas neesība

2. PĀRBAUDE. Apmierinošas alternatīvas neesība

| Otrais apsvērums ir tas, vai atkāpei ir apmierinoša alternatīva, t. i., vai problēmu, ar ko saskaras iestāde, var atrisināt, neizmantojot atkāpi. |
| --- |

Otrais apsvērums ir tas, vai atkāpei ir apmierinoša alternatīva, t. i., vai problēmu, ar ko saskaras iestāde, var atrisināt, neizmantojot atkāpi.

Otrais apsvērums ir tas, vai atkāpei ir apmierinoša alternatīva, t. i., vai problēmu, ar ko saskaras iestāde, var atrisināt, neizmantojot atkāpi.

| (3-49) | Saskaņā ar 16. panta 1. punktu dalībvalstīm pirms atkāpes izmantošanas ir jāpārliecinās, vai nepastāv kāda apmierinoša alternatīva. Tas ir visaptverošs nosacījums, kas piemērojams visām atkāpēm. Kompetentajām valsts iestādēm ir jāveic vajadzīgie salīdzinājumi un jāizvērtē alternatīvie risinājumi. Tomēr uz šo rīcības brīvību attiecas vairāki ierobežojumi. |
| --- | --- |

(3-49)

Saskaņā ar 16. panta 1. punktu dalībvalstīm pirms atkāpes izmantošanas ir jāpārliecinās, vai nepastāv kāda apmierinoša alternatīva. Tas ir visaptverošs nosacījums, kas piemērojams visām atkāpēm. Kompetentajām valsts iestādēm ir jāveic vajadzīgie salīdzinājumi un jāizvērtē alternatīvie risinājumi. Tomēr uz šo rīcības brīvību attiecas vairāki ierobežojumi

| (3-50) | Pamatojoties uz Tiesas judikatūru par līdzīgu noteikumu Putnu direktīvas 79/409/EEK (136) 9. pantā, īpaši uz lietu C-10/96, var uzskatīt, ka analīzei par to, vai “nav citas apmierinošas alternatīvas”, ir trīs daļas. Kāda ir risināmā problēma vai konkrētā situācija? Vai ir kādi citi risinājumi? Ja atbilde ir apstiprinoša, vai tie atrisinās problēmu vai konkrēto situāciju, kuras dēļ tiek lūgta atkāpe? Turpmākās piezīmes pamatojas uz EST judikatūru par Putnu direktīvas 9. pantā paredzētajiem salīdzināmajiem noteikumiem par atkāpēm, un tās pēc analoģijas var piemērot Dzīvotņu direktīvas 16. pantam. |
| --- | --- |

(3-50)

Pamatojoties uz Tiesas judikatūru par līdzīgu noteikumu Putnu direktīvas 79/409/EEK (136

Kāda ir risināmā problēma vai konkrētā situācija? Vai ir kādi citi risinājumi?

vai tie atrisinās problēmu vai konkrēto situāciju

| (3-51) | Analizējot, vai “nav citas apmierinošas alternatīvas”, tiek pieņemts, ka pastāv konkrēta problēma vai situācija un ka tā ir jārisina. Kompetentās valsts iestādes tiek aicinātas šo problēmu vai situāciju risināt, no iespējamām alternatīvām izvēloties vispiemērotākās, kas nodrošinās vislabāko sugas aizsardzību un vienlaikus atrisinās problēmu/situāciju. Lai nodrošinātu stingru sugas aizsardzību, alternatīvas jānovērtē, ņemot vērā 12. pantā uzskaitītos aizliegumus. Risinājumi varētu būt, piemēram, alternatīvas projekta atrašanās vietas, citi attīstības mērogi vai koncepcijas, vai arī alternatīvas darbības, procesi vai metodes.
  Piemēram, novērtējot, vai 16. panta 1. punkta b) apakšpunktā minētajiem pasākumiem, kuru mērķis ir novērst nopietnu kaitējumu lauksaimniecības kultūrām un dzīvniekiem, mežiem, zivsaimniecībai un ūdeņiem un citiem īpašuma veidiem, ir “citas apmierinošas alternatīvas”, vispirms jāievieš vai vismaz pamatīgi jāpārbauda preventīvi, neletāli līdzekļi, kas ir saderīgi ar 12. pantu. Vairumā gadījumu lauksaimniecības kultūrām vai dzīvniekiem iespējam kaitējuma gadījumā apmierinoša alternatīva 16. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzēto atkāpju izmantošanai var būt preventīvi pasākumi (tādi kā atbilstošu žogu, savvaļas dzīvnieku atbaidīšanas ierīču vai ganu suņu izmantošana, ganīšana vai lopkopības prakses maiņa, kā arī attiecīgās sugas dzīvotnes apstākļu vai barības sugu populāciju uzlabošana). Citi preventīvi pasākumi, piemēram, zinātnē pamatotas informācijas izplatīšana, lai mazinātu konfliktus (piemēram, par lopkopības metodēm vai cilvēku uzvedību), var būt daļa no apmierinošām alternatīvām letālu kontroles līdzekļu izmantošanai gan saskaņā ar 16. panta 1. punkta b) apakšpunkta, gan 16. panta 1. punkta c) apakšpunkta atkāpēm. |
| --- | --- |

(3-51)

Analizējot, vai “nav citas apmierinošas alternatīvas”, tiek pieņemts, ka pastāv konkrēta problēma vai situācija un ka tā ir jārisina. Kompetentās valsts iestādes tiek aicinātas šo problēmu vai situāciju risināt, no iespējamām alternatīvām izvēloties vispiemērotākās, kas nodrošinās vislabāko sugas aizsardzību un vienlaikus atrisinās problēmu/situāciju. Lai nodrošinātu stingru sugas aizsardzību, alternatīvas jānovērtē, ņemot vērā 12. pantā uzskaitītos aizliegumus. Risinājumi varētu būt, piemēram, alternatīvas projekta atrašanās vietas, citi attīstības mērogi vai koncepcijas, vai arī alternatīvas darbības, procesi vai metodes.

Piemēram, novērtējot, vai 16. panta 1. punkta b) apakšpunktā minētajiem pasākumiem, kuru mērķis ir novērst nopietnu kaitējumu lauksaimniecības kultūrām un dzīvniekiem, mežiem, zivsaimniecībai un ūdeņiem un citiem īpašuma veidiem, ir “citas apmierinošas alternatīvas”, vispirms jāievieš vai vismaz pamatīgi jāpārbauda preventīvi, neletāli līdzekļi, kas ir saderīgi ar 12. pantu. Vairumā gadījumu lauksaimniecības kultūrām vai dzīvniekiem iespējam kaitējuma gadījumā apmierinoša alternatīva 16. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzēto atkāpju izmantošanai var būt preventīvi pasākumi (tādi kā atbilstošu žogu, savvaļas dzīvnieku atbaidīšanas ierīču vai ganu suņu izmantošana, ganīšana vai lopkopības prakses maiņa, kā arī attiecīgās sugas dzīvotnes apstākļu vai barības sugu populāciju uzlabošana). Citi preventīvi pasākumi, piemēram, zinātnē pamatotas informācijas izplatīšana, lai mazinātu konfliktus (piemēram, par lopkopības metodēm vai cilvēku uzvedību), var būt daļa no apmierinošām alternatīvām letālu kontroles līdzekļu izmantošanai gan saskaņā ar 16. panta 1. punkta b) apakšpunkta, gan 16. panta 1. punkta c) apakšpunkta atkāpēm.

preventīvi pasākumi

| (3-52) | Lai noskaidrotu, vai konkrētai situācijai ir cits apmierinošs risinājums, būtu jāapsver visas ekoloģiskās, ekonomiskās un sociālās priekšrocības un trūkumi, lai noteiktu vislabāko alternatīvu konkrētajā gadījumā. Šajā priekšrocību un trūkumu analīzē būtu jāaplūko iespējamo risinājumu potenciālās nelabvēlīgās sekas, kā arī iespējas un rīki, ar ko nepieļaut vai minimalizēt jebkādu negatīvu ietekmi. Neto rezultāts, kas izpaužas kā problēmas atrisināšana, vienlaikus nepieļaujot vai minimalizējot sekundāro ietekmi, būtu jāsalīdzina ar atkāpes ietekmi, ņemot vērā direktīvas vispārējo mērķi. |
| --- | --- |

(3-52)

Lai noskaidrotu, vai konkrētai situācijai ir cits apmierinošs risinājums, būtu jāapsver visas ekoloģiskās, ekonomiskās un sociālās priekšrocības un trūkumi, lai noteiktu vislabāko alternatīvu konkrētajā gadījumā. Šajā priekšrocību un trūkumu

| (3-53) | Tātad, piešķirot atkāpes, kompetentajām valsts iestādēm jāpārliecinās, vai nav apmierinošu alternatīvu, kas ļautu sasniegt izvirzīto mērķi, it īpaši ņemot vērā labākos atbilstošos zinātniskos un tehniskos pierādījumus, ņemot vērā konkrētās situācijas apstākļus un ievērojot Dzīvotņu direktīvā noteiktos aizliegumus (137). |
| --- | --- |

(3-53)

Tātad, piešķirot atkāpes, kompetentajām valsts iestādēm jāpārliecinās, vai nav apmierinošu alternatīvu, kas ļautu sasniegt izvirzīto mērķi, it īpaši ņemot vērā labākos atbilstošos zinātniskos un tehniskos pierādījumus, ņemot vērā konkrētās situācijas apstākļus un ievērojot Dzīvotņu direktīvā noteiktos aizliegumus (137

| (3-54) | Piemēram, lietā C-674/17 EST uzskatīja, ka tas vien, ka tiek veiktas tādas nelikumīgas darbības kā malumedniecība, vai grūtības, ar kādām nākas saskarties to monitoringā, nevar būt pietiekams iemesls, lai dalībvalsti atbrīvotu no pienākuma aizsargāt sugu saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas IV pielikumu. Šādā situācijā tai ir pienākums dod priekšroku stingrai un iedarbīgai minētās nelikumīgās darbības kontrolei un pieņemt pasākumus, kas ir saskaņā ar minētās direktīvas 12.–14. pantā un 15. panta a) un b) punktā noteiktajiem aizliegumiem (138). |
| --- | --- |

(3-54)

Piemēram, lietā C-674/17 EST uzskatīja, ka tas vien, ka tiek veiktas tādas nelikumīgas darbības kā malumedniecība, vai grūtības, ar kādām nākas saskarties to monitoringā, nevar būt pietiekams iemesls, lai dalībvalsti atbrīvotu no pienākuma aizsargāt sugu saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas IV pielikumu. Šādā situācijā tai ir pienākums dod priekšroku stingrai un iedarbīgai minētās nelikumīgās darbības kontrolei un pieņemt pasākumus, kas ir saskaņā ar minētās direktīvas 12.–14. pantā un 15. panta a) un b) punktā noteiktajiem aizliegumiem (138

| (3-55) | Atkāpes izmantošana ir pamatota tikai tad, ja tiek uzskatāmi parādīts, ka potenciālās alternatīvas nav apmierinošas, jo tās nespēj atrisināt konkrēto problēmu vai ir tehniski nerealizējamas, un ja ir izpildīti arī pārējie nosacījumi.
  Tomēr tad, ja pasākums ir daļēji apmierinošs, proti, tas problēmu atrisina nepietiekami, tomēr joprojām var problēmu mazināt vai mīkstināt, tas būtu jāīsteno vispirms. Atkāpes, kas pieļauj letālu iejaukšanos, ir pamatotas tikai kā atlikušās problēmas risinājums gadījumā, kad citas metodes nav iespējamas, taču atkāpēm jābūt samērīgām ar problēmu, kas atlikusi pēc neletālu pasākumu īstenošanas. |
| --- | --- |

(3-55)

Atkāpes izmantošana ir pamatota tikai tad, ja tiek uzskatāmi parādīts, ka potenciālās alternatīvas nav apmierinošas, jo tās nespēj atrisināt konkrēto problēmu vai ir tehniski nerealizējamas, un ja ir izpildīti arī pārējie nosacījumi.

Tomēr tad, ja pasākums ir daļēji apmierinošs, proti, tas problēmu atrisina nepietiekami, tomēr joprojām var problēmu mazināt vai mīkstināt, tas būtu jāīsteno vispirms. Atkāpes, kas pieļauj letālu iejaukšanos, ir pamatotas tikai kā atlikušās problēmas risinājums gadījumā, kad citas metodes nav iespējamas, taču atkāpēm jābūt samērīgām ar problēmu, kas atlikusi pēc neletālu pasākumu īstenošanas.

ja pasākums ir daļēji apmierinošs, proti, tas problēmu atrisina nepietiekami, tomēr joprojām var problēmu mazināt vai mīkstināt, tas būtu jāīsteno vispirms

| (3-56) | Process, kādā pārliecinās par to, vai cita alternatīva ir neapmierinoša, būtu jābalsta uz visu pieejamo iespēju labi dokumentētu novērtējumu (arī to rezultativitātes ziņā), kas pamatojas uz labākajiem pieejamajiem faktiem un datiem. Alternatīvu novērtējumam jābūt līdzsvarotam, ņemot vērā vispārējo mērķi uzturēt vai atjaunot attiecīgās Kopienas nozīmes sugas labvēlīgu saglabāšanās stāvokli (tālab jāņem vērā saglabāšanās stāvoklis, papildu nejauša vai nelikumīga īpatņu atbiruma ietekme un attiecīgās populācijas izredzes). Novērtējumā var ņemt vērā arī samērīgumu izmaksu ziņā. Tomēr alternatīvo risinājumu analīzē ekonomiskās izmaksas nevar būt vienīgais noteicošais faktors. Jo īpaši apmierinošus alternatīvos risinājumus nevar jau sākotnēji noraidīt, argumentējot ar to, ka tie izmaksātu pārāk dārgi (139). |
| --- | --- |

(3-56)

Process, kādā pārliecinās par to, vai cita alternatīva ir neapmierinoša, būtu jābalsta uz visu pieejamo iespēju labi dokumentētu novērtējumu (arī to rezultativitātes ziņā), kas pamatojas uz labākajiem pieejamajiem faktiem un datiem. Alternatīvu novērtējumam jābūt līdzsvarotam, ņemot vērā vispārējo mērķi uzturēt vai atjaunot attiecīgās Kopienas nozīmes sugas labvēlīgu saglabāšanās stāvokli (tālab jāņem vērā saglabāšanās stāvoklis, papildu nejauša vai nelikumīga īpatņu atbiruma ietekme un attiecīgās populācijas izredzes). Novērtējumā var ņemt vērā arī samērīgumu izmaksu ziņā. Tomēr alternatīvo risinājumu analīzē ekonomiskās izmaksas nevar būt vienīgais noteicošais faktors. Jo īpaši apmierinošus alternatīvos risinājumus nevar jau sākotnēji noraidīt, argumentējot ar to, ka tie izmaksātu pārāk dārgi (139

| (3-57) | Jebkurā gadījumā 16. pantā paredzētās atkāpes piešķiršanai jābūt galējam līdzeklim (140). Jebkuras atkāpes sistēmas būtiska kopīga iezīme ir tā, ka tai ir jābūt pakārtotai citām prasībām, kas direktīvā noteiktas saglabāšanas interesēs. |
| --- | --- |

(3-57)

Jebkurā gadījumā 16. pantā paredzētās atkāpes piešķiršanai jābūt galējam līdzeklim

140

| (3-58) | Tāda pati pieeja attiecas uz jēdziena “apmierinošs” interpretāciju. Ņemot vērā atkāpes režīma izņēmuma raksturu un dalībvalstu pienākumu saskaņā ar LES 4. panta 3. punktu palīdzēt ES veikt tās uzdevumus, atkāpe ir pamatota tikai tad, ja pastāv objektīvi pierādījumi, ka cita pieņemama risinājuma nav (141). |
| --- | --- |

(3-58)

Tāda pati pieeja attiecas uz jēdziena “apmierinošs” interpretāciju. Ņemot vērā atkāpes režīma izņēmuma raksturu un dalībvalstu pienākumu saskaņā ar LES 4. panta 3. punktu palīdzēt ES veikt tās uzdevumus, atkāpe ir pamatota tikai tad, ja pastāv objektīvi pierādījumi, ka cita pieņemama risinājuma nav (141

| (3-59) | Ģenerāladvokāts lietā C-342/05 skaidroja proporcionaliātes principu (142), saskaņā ar kuru “pasākumu nedrīkst īstenot, ja tā mērķi var sasniegt ar mazāk apgrūtinošiem līdzekļiem, tātad ir cits apmierinošs risinājums Dzīvotņu direktīvas 16. panta 1. punkta izpratnē. Cits risinājums ir apmierinošs ne tikai tad, ja ar to tikpat labi var sasniegt izņēmumam noteiktos mērķus, bet arī tad, ja izņēmuma radītie trūkumi neattiecas uz noteikto mērķi un cits risinājums nodrošina atbilstošu attiecību”. |
| --- | --- |

(3-59)

Ģenerāladvokāts lietā C-342/05 skaidroja proporcionaliātes principu (142

| (3-60) | Lai noteiktu, vai konkrētajā faktiskajā situācijā alternatīva ir apmierinoša, jābalstās uz objektīvi verificējamiem faktoriem, piemēram, zinātniskiem un tehniskiem apsvērumiem. Ņemot vērā atkāpes režīma izņēmuma raksturu, atkāpe būtu pamatota tikai ar to iemeslu objektīvu pierādīšanu, kuru dēļ citus prima facie apmierinošus risinājumus (143) nevar pieņemt. Acīmredzot, prasībai nopietni apsvērt citas alternatīvas ir primāra nozīme. Dalībvalstu rīcības brīvība ir ierobežota, un, ja ir cits risinājums, visiem argumentiem par to, ka tas nav apmierinošs, jābūt pārliecinošiem. Spriedums lietā C-182/02 ilustrē Tiesas stingro pieeju atkāpēm, kas piešķirtas saskaņā ar Putnu direktīvu. Lai noteiktu, vai pastāv apmierinošs risinājums, Tiesa novērtēja gan “vajadzību” pēc atkāpes, gan atkāpes “mērķi” (144).
  Šis spriedums apstiprina, ka ir svarīgi uzskatāmi parādīt, ka pastāv pārliecinoši iemesli, kas atkāpi pamato (145). Citu risinājumu nevar uzskatīt par neapmierinošu tikai tāpēc, ka tas radītu lielākas neērtības vai spiestu atkāpes izmantotājus mainīt uzvedību. Šajā sakarā tika konstatēts, ka argumenti, kas balstīti uz medību prakses “dziļajām saknēm” vai “vēsturiskām un kultūras tradīcijām”, nav pietiekami, lai pamatotu vajadzību atkāpties no Putnu direktīvas (146). Tāda pati loģika attiecas arī uz atkāpēm, ko iespējams piešķirt saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu. |
| --- | --- |

(3-60)

Lai noteiktu, vai konkrētajā faktiskajā situācijā alternatīva ir apmierinoša, jābalstās uz objektīvi verificējamiem faktoriem, piemēram, zinātniskiem un tehniskiem apsvērumiem.

prima facie

143

144

Šis spriedums apstiprina, ka ir svarīgi uzskatāmi parādīt, ka pastāv pārliecinoši iemesli, kas atkāpi pamato (145). Citu risinājumu nevar uzskatīt par neapmierinošu tikai tāpēc, ka tas radītu lielākas neērtības vai spiestu atkāpes izmantotājus mainīt uzvedību. Šajā sakarā tika konstatēts, ka argumenti, kas balstīti uz medību prakses “dziļajām saknēm” vai “vēsturiskām un kultūras tradīcijām”, nav pietiekami, lai pamatotu vajadzību atkāpties no Putnu direktīvas (146). Tāda pati loģika attiecas arī uz atkāpēm, ko iespējams piešķirt saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu.

145

Citu risinājumu nevar uzskatīt par neapmierinošu tikai tāpēc, ka tas radītu lielākas neērtības vai spiestu

mainīt uzvedību

146

| (3-61) | Turklāt galīgajam izvēlētajam risinājumam, arī ja tas ietver atkāpi, jābūt objektīvi ierobežotam līdz apmēram, kāds vajadzīgs konkrētās problēmas vai situācijas atrisināšanai (147). Tas nozīmē, ka atkāpēm jābūt ierobežotām laika, vietas, iesaistīto īpatņu skaita, konkrētu iesaistīto īpatņu, pilnvaroto personu u. c. ziņā. Lietā C-10/96 par līdzīgu noteikumu, kas paredzēts Putnu direktīvas 9. pantā, tika atkārtoti apstiprināta vajadzība ierobežot atkāpes līdz apmēram, kāds vajadzīgs problēmas atrisināšanai (148). Tiesa uzskata, ka īpatņu skaits, uz kādu atkāpe attiecas, “jānosaka tādā līmenī, par kuru ir pierādīts, ka tas ir objektīvi nepieciešams, lai atrisinātu šīs problēmas”. Šis ierobežojums atšķiras no 16. panta 1. punkta e) apakšpunktā minētā “ierobežotā skaita”, kas ir vispārējs “maksimālais apjoms”, kurš jāievēro šīs konkrētās atkāpes piemērošanā (149). |
| --- | --- |

(3-61)

Turklāt galīgajam izvēlētajam risinājumam, arī ja tas ietver atkāpi, jābūt objektīvi ierobežotam līdz apmēram, kāds vajadzīgs konkrētās problēmas vai situācijas atrisināšanai (147

atkāpēm jābūt ierobežotām laika, vietas,

skaita

148

149

3.2.3.   3. PĀRBAUDE. Atkāpes ietekme uz saglabāšanās stāvokli

3. PĀRBAUDE. Atkāpes ietekme uz saglabāšanās stāvokli

| Atbilstoši ziņošanas satvaram, par ko panākta vienošanās attiecībā uz direktīvas 17. pantu, sugas vispārējais saglabāšanās stāvoklis dalībvalstī tiek izvērtēts katras dalībvalsts bioģeogrāfiskajā līmenī. Tomēr, lai novērtētu konkrētas atkāpes ietekmi, tas būtu jādara zemākā līmenī (piemēram, teritorijas, populācijas līmenī), lai šāds novērtējums konkrētajā atkāpes kontekstā būtu jēgpilns. |
| --- |

Atbilstoši ziņošanas satvaram, par ko panākta vienošanās attiecībā uz direktīvas 17. pantu, sugas vispārējais saglabāšanās stāvoklis dalībvalstī tiek izvērtēts katras dalībvalsts bioģeogrāfiskajā līmenī. Tomēr, lai novērtētu konkrētas atkāpes ietekmi, tas būtu jādara zemākā līmenī (piemēram, teritorijas, populācijas līmenī), lai šāds novērtējums konkrētajā atkāpes kontekstā būtu jēgpilns.

Atbilstoši ziņošanas satvaram, par ko panākta vienošanās attiecībā uz direktīvas 17. pantu, sugas vispārējais saglabāšanās stāvoklis dalībvalstī tiek izvērtēts katras dalībvalsts bioģeogrāfiskajā līmenī. Tomēr, lai novērtētu konkrētas atkāpes ietekmi, tas būtu jādara zemākā līmenī (piemēram, teritorijas, populācijas līmenī), lai šāds novērtējums konkrētajā atkāpes kontekstā būtu jēgpilns.

| (3-62) | Saskaņā ar 16. panta 1. punktu atkāpes nedrīkst “kaitēt attiecīgo sugu populāciju saglabāšanai labvēlīgā aizsardzības statusā [saglabāšanās stāvoklī] to dabiskās izplatības areālā”. Šā noteikuma īstenošanai būtu jāietver divpakāpju novērtējums: pirmkārt, jānovērtē konkrētu sugas populāciju saglabāšanās stāvoklis to dabiskajā areālā attiecīgajā dalībvalstī (un, iespējams, ārpus valsts robežām, ja populācija ir kopīga ar kaimiņvalstīm), un, otrkārt, jānovērtē ietekme, kādu atkāpe radīs uz konkrētas populācijas vai populāciju saglabāšanās stāvokli. Skaidrības labad “populācija” šeit definēta kā vienas sugas īpatņu grupa, kas vienlaikus dzīvo noteiktā ģeogrāfiskā teritorijā un (potenciāli) krustojas (t. i., tai ir kopīgs genofonds) (150). |
| --- | --- |

(3-62)

Saskaņā ar 16. panta 1. punktu atkāpes nedrīkst “kaitēt attiecīgo sugu populāciju saglabāšanai labvēlīgā aizsardzības statusā [saglabāšanās stāvoklī] to dabiskās izplatības areālā”. Šā noteikuma īstenošanai būtu jāietver divpakāpju novērtējums: pirmkārt, jānovērtē konkrētu sugas populāciju saglabāšanās stāvoklis to dabiskajā areālā attiecīgajā dalībvalstī (un, iespējams, ārpus valsts robežām, ja populācija ir kopīga ar kaimiņvalstīm), un, otrkārt, jānovērtē ietekme, kādu atkāpe radīs uz konkrētas populācijas vai populāciju saglabāšanās stāvokli. Skaidrības labad “populācija” šeit definēta kā vienas sugas īpatņu grupa, kas vienlaikus dzīvo noteiktā ģeogrāfiskā teritorijā un (potenciāli) krustojas (t. i., tai ir kopīgs genofonds) (150

3.2.3.a)   Novērtējuma mērogs

Novērtējuma mērogs

| (3-63) | Rodas jautājums, kāds līmenis būtu jāņem vērā, lai izvērtētu, vai atkāpes ietekme uz sugas saglabāšanās stāvokli ir kaitīga, neitrāla vai varētu būt pat labvēlīga. Saskaņā ar 1. panta i) punktu ir jāņem vērā sugas saglabāšanās stāvoklis visā tās dabiskajā areālā. Diskusijās ar Dzīvotņu komiteju panākta vienošanās, ka 17. pantā paredzētās ziņošanas nolūkā (saistībā ar 11. pantu) saglabāšanās stāvoklis katrā dalībvalstī būtu jānovērtē bioģeogrāfiskajā līmenī. Tas galu galā ļautu agregēt informāciju par veseliem bioģeogrāfiskajiem reģioniem visā ES. Tātad sugas saglabāšanās stāvoklis bioģeogrāfiskajā reģionā attiecīgajā dalībvalstī ir atkāpes izvērtēšanai ļoti relevanta informācija. |
| --- | --- |

(3-63)

Rodas jautājums, kāds līmenis būtu jāņem vērā, lai izvērtētu, vai atkāpes ietekme uz sugas saglabāšanās stāvokli ir kaitīga, neitrāla vai varētu būt pat labvēlīga. Saskaņā ar 1. panta i) punktu ir jāņem vērā sugas saglabāšanās stāvoklis visā tās dabiskajā areālā. Diskusijās ar Dzīvotņu komiteju panākta vienošanās, ka 17. pantā paredzētās ziņošanas nolūkā (saistībā ar 11. pantu) saglabāšanās stāvoklis katrā dalībvalstī būtu jānovērtē bioģeogrāfiskajā līmenī. Tas galu galā ļautu agregēt informāciju par veseliem bioģeogrāfiskajiem reģioniem visā ES. Tātad sugas saglabāšanās stāvoklis bioģeogrāfiskajā reģionā attiecīgajā dalībvalstī ir atkāpes izvērtēšanai ļoti relevanta informācija.

| (3-64) | Taču, lai konkrētas atkāpes ietekmes novērtējums būtu jēgpilns no ekoloģiskā viedokļa, tas vairumā gadījumu jāveic zemākā līmenī nekā bioģeogrāfiskais reģions. Piemērots līmenis varētu būt (vietējā) populācija. 16. panta formulējums, kurā minētas “attiecīgo sugu populācijas”, apstiprina šo interpretāciju.
  Protams, pieeja ir jāpielāgo attiecīgajai sugai: kumulatīvā ietekme, ko rada plaši izplatītas lielo plēsēju sugas īpatņu nonāvēšana, ir jāizvērtē populācijas līmenī (attiecīgā gadījumā pārrobežu līmenī (151)), savukārt vairošanās vietas iznīcināšanas ietekmi diezgan sadrumstalotā abinieku dzīvotnē labāk var izvērtēt atsevišķas vietas vai metapopulācijas līmenī (152).
  Saskaņā ar iedibināto judikatūru atkāpes jāpiemēro pienācīgi, lai ņemtu vērā precīzas prasības un konkrētas situācijas (153). No tā izriet, ka būtiski parasti ir novērtējumi, kas veikti zemākā līmenī, jo atkāpēm ir jānovērš konkrētas problēmas un jānodrošina piemēroti risinājumi. Tāpēc atkāpes ir jāpiešķir attiecībā uz konkrētu vietu, jo to primārā ietekme ir vietējā līmenī. Lai gūtu pilnīgu priekšstatu par situāciju, zemākā līmenī veiktais novērtējums pēc tam būtu jānovērtē, ņemot vērā situāciju plašākā mērogā (piemēram, bioģeogrāfiskajā, pārrobežu vai valsts līmenī).
  Spriedumā lietā C-674/17 par atkāpēm attiecībā uz vilkiem EST vadās pēc šīs argumentācijas, norādot, ka pirms atkāpju pieļaušanas valsts iestādēm ir jānovērtē attiecīgās populācijas saglabāšanās stāvoklis un paredzēto atkāpju ietekme gan vietējā līmenī, gan dalībvalsts teritorijas līmenī vai attiecīgā gadījumā bioģeogrāfiskā reģiona līmenī, ja dalībvalsts robežas šķērso vairākus bioģeogrāfiskos reģionus vai ja tas nepieciešams sugu dabiskā areāla dēļ, un, ciktāl iespējams, pārrobežu līmenī. EST konkretizējusi, ka: “novērtējums par atkāpes ietekmi uz vietējas populācijas teritoriju parasti ir nepieciešams, lai noteiktu tās ietekmi uz attiecīgās populācijas aizsardzības statusu [saglabāšanās stāvokli] plašākā mērogā. (..) šādas atkāpes sekas visdrīzāk būs vispārēji jūtamas tajā minētajā vietējā apvidū. Kādas populācijas aizsardzības statuss [saglabāšanās stāvoklis] valsts vai bioģeogrāfiskā mērogā ir atkarīgs arī no dažādo, attiecībā uz vietējiem apvidiem piešķirto atkāpju kumulatīvās ietekmes” (154). “Līdz ar to šādu atkāpi nevar noteikt, ja nav izvērtēts attiecīgās sugas populācijas aizsardzības statuss [saglabāšanās stāvoklis], kā arī paredzētās atkāpes eventuālā ietekme uz to vietējā līmenī un šīs dalībvalsts teritorijā kopumā vai, attiecīgā gadījumā, ja šīs dalībvalsts teritorijā ietilpst vairāki bioģeogrāfiskie reģioni, – attiecīgā bioģeogrāfiskā reģiona teritorijā, vai, ja sugas dabiskās izplatības areālam tas nepieciešams un ciktāl tas iespējams, arī pārrobežu ietekme” (155). Tomēr “šādas izvērtēšanas vajadzībām nevar ņemt vērā attiecīgās populācijas dabiskās izplatības areāla daļu, kas iestiepjas trešās valsts teritorijā, kurai nav pienākuma ievērot to sugu stingru aizsardzību, kas ir nozīmīgas Savienībai” (156). |
| --- | --- |

(3-64)

Taču, lai konkrētas atkāpes ietekmes novērtējums

vairumā gadījumu jāveic zemākā līmenī

“attiecīgo sugu populācijas”

Protams, pieeja ir jāpielāgo attiecīgajai sugai: kumulatīvā ietekme, ko rada plaši izplatītas lielo plēsēju sugas īpatņu nonāvēšana, ir jāizvērtē populācijas līmenī (attiecīgā gadījumā pārrobežu līmenī (151)), savukārt vairošanās vietas iznīcināšanas ietekmi diezgan sadrumstalotā abinieku dzīvotnē labāk var izvērtēt atsevišķas vietas vai metapopulācijas līmenī (152).

151

152

Saskaņā ar iedibināto judikatūru atkāpes jāpiemēro pienācīgi, lai ņemtu vērā precīzas prasības un konkrētas situācijas (153). No tā izriet, ka būtiski parasti ir novērtējumi, kas veikti zemākā līmenī, jo atkāpēm ir jānovērš konkrētas problēmas un jānodrošina piemēroti risinājumi. Tāpēc atkāpes ir jāpiešķir attiecībā uz konkrētu vietu, jo to primārā ietekme ir vietējā līmenī. Lai gūtu pilnīgu priekšstatu par situāciju, zemākā līmenī veiktais novērtējums pēc tam būtu jānovērtē, ņemot vērā situāciju plašākā mērogā (piemēram, bioģeogrāfiskajā, pārrobežu vai valsts līmenī).

153

jāpiešķir attiecībā uz konkrētu vietu, jo to primārā ietekme ir vietējā līmenī

Spriedumā lietā C-674/17 par atkāpēm attiecībā uz vilkiem EST vadās pēc šīs argumentācijas, norādot, ka pirms atkāpju pieļaušanas valsts iestādēm ir jānovērtē attiecīgās populācijas saglabāšanās stāvoklis un paredzēto atkāpju ietekme gan vietējā līmenī, gan dalībvalsts teritorijas līmenī vai attiecīgā gadījumā bioģeogrāfiskā reģiona līmenī, ja dalībvalsts robežas šķērso vairākus bioģeogrāfiskos reģionus vai ja tas nepieciešams sugu dabiskā areāla dēļ, un, ciktāl iespējams, pārrobežu līmenī. EST konkretizējusi, ka: “novērtējums par atkāpes ietekmi uz vietējas populācijas teritoriju parasti ir nepieciešams, lai noteiktu tās ietekmi uz attiecīgās populācijas aizsardzības statusu [saglabāšanās stāvokli] plašākā mērogā. (..) šādas atkāpes sekas visdrīzāk būs vispārēji jūtamas tajā minētajā vietējā apvidū. Kādas populācijas aizsardzības statuss [saglabāšanās stāvoklis] valsts vai bioģeogrāfiskā mērogā ir atkarīgs arī no dažādo, attiecībā uz vietējiem apvidiem piešķirto atkāpju kumulatīvās ietekmes” (154). “Līdz ar to šādu atkāpi nevar noteikt, ja nav izvērtēts attiecīgās sugas populācijas aizsardzības statuss [saglabāšanās stāvoklis], kā arī paredzētās atkāpes eventuālā ietekme uz to vietējā līmenī un šīs dalībvalsts teritorijā kopumā vai, attiecīgā gadījumā, ja šīs dalībvalsts teritorijā ietilpst vairāki bioģeogrāfiskie reģioni, – attiecīgā bioģeogrāfiskā reģiona teritorijā, vai, ja sugas dabiskās izplatības areālam tas nepieciešams un ciktāl tas iespējams, arī pārrobežu ietekme” (155). Tomēr “šādas izvērtēšanas vajadzībām nevar ņemt vērā attiecīgās populācijas dabiskās izplatības areāla daļu, kas iestiepjas trešās valsts teritorijā, kurai nav pienākuma ievērot to sugu stingru aizsardzību, kas ir nozīmīgas Savienībai” (156).

jānovērtē attiecīgās populācijas saglabāšanās stāvoklis un paredzēto atkāpju ietekme gan vietējā līmenī, gan dalībvalsts teritorijas līmenī

154

155

156

| (3-65) | Ja pilnvaras piešķirt atkāpes ir dotas subnacionālā līmenī (piemēram, reģionālās pārvaldes iestādēm), ir nepieciešams pārskats un uzraudzība par atkāpēm, kas piešķirtas dalībvalsts līmenī (pārrobežu populāciju gadījumā – arī aiz valsts robežām), lai novērstu risku, ka atkāpju summa nelabvēlīgi ietekmē attiecīgās sugas populāciju saglabāšanās stāvokli to (valsts teritorijā ietilpstošajā) dabiskajā areālā (sk. arī 3.1.2. punktu). |
| --- | --- |

(3-65)

Ja pilnvaras piešķirt atkāpes ir dotas subnacionālā līmenī (piemēram, reģionālās pārvaldes iestādēm), ir nepieciešams pārskats un uzraudzība

3.2.3.b)   Atkāpes un ietekme uz saglabāšanās stāvokli

Atkāpes un ietekme uz saglabāšanās stāvokli

| Atkāpes neto ietekmei uz sugas saglabāšanās stāvokli jābūt neitrālai vai labvēlīgai. Noteiktos apstākļos kompensācijas pasākumus var izmantot, lai kompensētu, piemēram, atkāpes ietekmi uz vairošanās vietām un atpūtas vietām, taču tie neaizstāj un nemazina vajadzību izturēt visas trīs pārbaudes. Sugas saglabāšanas plāni nav obligāti, bet tie ir ieteicami, jo palīdz nodrošināt, ka atkāpes tiek piešķirtas saskaņā ar direktīvas mērķiem. |
| --- |

Atkāpes neto ietekmei uz sugas saglabāšanās stāvokli jābūt neitrālai vai labvēlīgai. Noteiktos apstākļos kompensācijas pasākumus var izmantot, lai kompensētu, piemēram, atkāpes ietekmi uz vairošanās vietām un atpūtas vietām, taču tie neaizstāj un nemazina vajadzību izturēt visas trīs pārbaudes. Sugas saglabāšanas plāni nav obligāti, bet tie ir ieteicami, jo palīdz nodrošināt, ka atkāpes tiek piešķirtas saskaņā ar direktīvas mērķiem.

Atkāpes neto ietekmei uz sugas saglabāšanās stāvokli jābūt neitrālai vai labvēlīgai. Noteiktos apstākļos kompensācijas pasākumus var izmantot, lai kompensētu, piemēram, atkāpes ietekmi uz vairošanās vietām un atpūtas vietām, taču tie neaizstāj un nemazina vajadzību izturēt visas trīs pārbaudes. Sugas saglabāšanas plāni nav obligāti, bet tie ir ieteicami, jo palīdz nodrošināt, ka atkāpes tiek piešķirtas saskaņā ar direktīvas mērķiem.

| (3-66) | Kā norādīts piemērojamajā EST judikatūrā (157), “direktīvas 16. panta 1. punkts atsaucas uz šo sugu labvēlīgu aizsardzību [saglabāšanās stāvokli] to dabiskās izplatības areālā kā nepieciešamu un iepriekšēju nosacījumu tajā paredzēto atkāpju piešķiršanai”. Direktīvā nav skaidri paredzēta ne atkāpju piešķiršana sugām, kuru saglabāšanās stāvoklis ir nelabvēlīgs, ne kompensācijas pasākumu izmantošana. Tomēr, interpretējot un īstenojot 16. panta 1. punktā minēto noteikumu tādā veidā, kas koncentrējas uz vispārējo mērķi, proti, labvēlīgu saglabāšanās stāvokli, abus jēdzienus var iekļaut interpretācijā ar nosacījumu, ka šā mērķa sasniegšana nekādā veidā netiek apdraudēta. |
| --- | --- |

(3-66)

Kā norādīts piemērojamajā EST judikatūrā (157

| (3-67) | Attiecīgās sugas populāciju labvēlīgais saglabāšanās stāvoklis to dabiskajā areālā principā ir obligāts atkāpes piešķiršanas priekšnosacījums (158). Tomēr lietā C-342/05 Tiesa, konstatējusi, ka vilka saglabāšanās stāvoklis Somijā nav labvēlīgs, uzskatīja (159), ka atkāpju piešķiršana vilku nonāvēšanai joprojām ir iespējama “izņēmuma kārtā” un “ja ir pierādīts, ka ar tām netiks vēl vairāk pasliktināts populācijas nelabvēlīgais aizsardzības statuss [saglabāšanās stāvoklis] vai kavēta tās labvēlīgā aizsardzības statusa [saglabāšanās stāvokļa] atjaunošana”. Ierobežota īpatņu skaita nonāvēšanai varētu būt nenozīmīga ietekme uz Dzīvotņu direktīvas 16. panta 1. punktā paredzēto mērķi, proti, vilka populācijas uzturēšanu vai atjaunošanu labvēlīgā saglabāšanās stāvoklī tās dabiskajā areālā. Tāpēc šādas atkāpes ietekme uz attiecīgo sugu varētu būt neitrāla. Tātad, ja attiecīgās sugas saglabāšanās stāvoklis nav labvēlīgs, atkāpi var piešķirt tikai tad, ja tā ir pamatota ar izņēmuma apstākļiem un tikai tad, ja sugas saglabāšanās stāvoklis netiek pasliktināts, netiek traucēta sugas atjaunošanās labvēlīgā stāvoklī (neitrāla ietekme) un ja ir izpildīti arī visi pārējie 16. pantā paredzētie nosacījumi. Lietā C-342/05 Tiesa konstatēja, ka attiecīgās valsts iestādes atkāpes faktiski ir piešķīrušas, “nepamatojoties uz sugas aizsardzības statusa [saglabāšanās stāvokļa] novērtējumu, nesniedzot precīzu un atbilstošu pamatojumu par apmierinošas alternatīvas neesamību un precīzi nenorādot konkrētus vilkus, kas rada nopietnu kaitējumu un kurus var nonāvēt”. Turklāt Tiesa norādīja, ka šādi lēmumi par atkāpēm, kas “pirmkārt, nav pamatoti ar novērtējumu par vilku nonāvēšanas, kas ar tiem ir atļauta, ietekmi uz šīs sugas populācijas saglabāšanu labvēlīgā aizsardzības statusā [saglabāšanās stāvoklī] tās dabiskās izplatības areālā un kas, otrkārt, neietver precīzu un atbilstošu pamatojumu, ka nepastāv apmierinoša alternatīva, ir pretēji Dzīvotņu direktīvas 16. panta 1. punktam” (160). Lietā C-674/17 EST uzsvēra, ka iepriekš minētais novērtējums par plānoto atkāpju ietekmi uz labvēlīgu saglabāšanās stāvokli ir jāveic, ņemot vērā piesardzības principu (161). Citiem vārdiem sakot, “ja pēc labāko pieejamo zinātnisko datu pārbaudes joprojām pastāv nenoteiktība attiecībā uz jautājumu, vai šāda atkāpe nekaitē izmiršanas riskam pakļautas sugas populācijas labvēlīga aizsardzības statusa [saglabāšanās stāvokļa] saglabāšanai vai atjaunošanai, dalībvalstij ir jāatturas no šādas atkāpes noteikšanas un īstenošanas” (162).
  Līdzīga pieeja būtu jāizmanto, ja attiecīgās sugas saglabāšanās stāvoklis nav zināms. Šajā gadījumā nav iespējams droši pārliecināties par atkāpes ietekmi uz saglabāšanās stāvokli, lai atkāpi nevarētu piešķirt. |
| --- | --- |

(3-67)

Attiecīgās sugas populāciju labvēlīgais saglabāšanās stāvoklis to dabiskajā areālā principā ir obligāts atkāpes piešķiršanas priekšnosacījums (158

159

160

161

162

Līdzīga pieeja būtu jāizmanto, ja attiecīgās sugas saglabāšanās stāvoklis nav zināms. Šajā gadījumā nav iespējams droši pārliecināties par atkāpes ietekmi uz saglabāšanās stāvokli, lai atkāpi nevarētu piešķirt.

| (3-68) | Acīmredzami, jo mazāk labvēlīgs ir saglabāšanās stāvoklis un tendences, jo mazāka ir iespēja, ka atkāpe varētu būt pamatota, izņemot pavisam īpašos ārkārtas apstākļos.
  Ir arī skaidrs, ka šādu pieeju atkāpēm vislabāk var izmantot, ja ir skaidrs un labi izstrādāts sugas saglabāšanas pasākumu satvars. Arī šajā gadījumā (tāpat kā aizsardzības pasākumu gadījumā) sugas saglabāšanās stāvoklis ir galvenais apsvērums, kas izmantojams atkāpju novērtēšanā un pamatošanā. Tāpēc ir svarīgi ne tikai ņemt vērā pašreizējo saglabāšanās stāvokli, bet arī izpētīt, kā tas mainās. |
| --- | --- |

(3-68)

Acīmredzami, jo mazāk labvēlīgs ir saglabāšanās stāvoklis un tendences, jo mazāka ir iespēja, ka atkāpe varētu būt pamatota, izņemot pavisam īpašos ārkārtas apstākļos.

Ir arī skaidrs, ka šādu pieeju atkāpēm vislabāk var izmantot, ja ir skaidrs un labi izstrādāts sugas saglabāšanas pasākumu satvars. Arī šajā gadījumā (tāpat kā aizsardzības pasākumu gadījumā) sugas saglabāšanās stāvoklis ir galvenais apsvērums, kas izmantojams atkāpju novērtēšanā un pamatošanā. Tāpēc ir svarīgi ne tikai ņemt vērā pašreizējo saglabāšanās stāvokli, bet arī izpētīt, kā tas mainās.

| (3-69) | Attiecībā uz skartās sugas pašreizējo saglabāšanās stāvokli, sugas vietējās populācijas stāvoklis un stāvoklis konkrētā ģeogrāfiskā teritorijā varētu atšķirties no populāciju vispārējā saglabāšanās stāvokļa bioģeogrāfiskajā reģionā dalībvalstī (vai pat visā dabiskajā areālā). Tāpēc, pirms pieņemt lēmumu par atkāpes piešķiršanu, saglabāšanās stāvoklis būtu jāzina un pienācīgi jānovērtē visos līmeņos. |
| --- | --- |

(3-69)

Attiecībā uz skartās sugas pašreizējo saglabāšanās stāvokli, sugas vietējās populācijas stāvoklis un stāvoklis konkrētā ģeogrāfiskā teritorijā varētu atšķirties no populāciju vispārējā saglabāšanās stāvokļa bioģeogrāfiskajā reģionā dalībvalstī (vai pat visā dabiskajā areālā). Tāpēc, pirms pieņemt lēmumu par atkāpes piešķiršanu, saglabāšanās stāvoklis būtu jāzina un pienācīgi jānovērtē visos līmeņos.

| (3-70) | Atkāpi nevar piešķirt, ja tai jebkurā līmenī ir nelabvēlīga ietekme uz sugas saglabāšanās stāvokli vai labvēlīga saglabāšanās stāvokļa sasniegšanu. Citiem vārdiem sakot, ja atkāpe varētu būtiski negatīvi ietekmēt attiecīgo populāciju (vai šīs populācijas izredzes) vai pat vietējo populāciju dalībvalstī, kompetentajai iestādei atkāpi nevajadzētu piešķirt. Atkāpes neto rezultātam attiecībā uz sugas saglabāšanās stāvokli vajadzētu būt neitrālam vai pozitīvam. |
| --- | --- |

(3-70)

Atkāpi nevar piešķirt, ja tai jebkurā līmenī ir nelabvēlīga ietekme uz sugas saglabāšanās stāvokli vai labvēlīga saglabāšanās stāvokļa sasniegšanu. Citiem vārdiem sakot, ja atkāpe varētu būtiski negatīvi ietekmēt attiecīgo populāciju (vai šīs populācijas izredzes) vai pat vietējo populāciju dalībvalstī, kompetentajai iestādei atkāpi nevajadzētu piešķirt. Atkāpes neto rezultātam attiecībā uz sugas saglabāšanās stāvokli vajadzētu būt neitrālam vai pozitīvam.

| (3-71) | Ja dati nav pietiekami pārliecinoši un ticami, lai pierādītu, ka saglabāšanās stāvoklis ir labvēlīgs, un/vai lai nodrošinātu, ka atkāpe saglabāšanās stāvokli neietekmē nelabvēlīgi, būtu jāpiemēro piesardzības princips (kas prasa neskaidrību gadījumā priekšroku dot saglabāšanas mērķiem) un atkāpes nebūtu jāpiešķir. Tomēr, kā EST norādījusi lietā C-674/17, “atbilstoši LESD 191. panta 2. punktā nostiprinātajam piesardzības principam, ja pēc labāko pieejamo zinātnisko datu pārbaudes joprojām pastāv nenoteiktība attiecībā uz jautājumu, vai šāda atkāpe nekaitē izmiršanas riskam pakļautas sugas populācijas labvēlīga aizsardzības statusa [saglabāšanās stāvokļa] saglabāšanai vai atjaunošanai, dalībvalstij ir jāatturas no šādas atkāpes noteikšanas un īstenošanas” (163). |
| --- | --- |

(3-71)

Ja dati nav pietiekami pārliecinoši un ticami, lai pierādītu, ka saglabāšanās stāvoklis ir labvēlīgs, un/vai lai nodrošinātu, ka atkāpe saglabāšanās stāvokli neietekmē nelabvēlīgi, būtu jāpiemēro piesardzības princips (kas prasa neskaidrību gadījumā priekšroku dot saglabāšanas mērķiem) un atkāpes nebūtu jāpiešķir. Tomēr, kā EST norādījusi lietā C-674/17, “atbilstoši LESD 191. panta 2. punktā nostiprinātajam piesardzības principam, ja pēc labāko pieejamo zinātnisko datu pārbaudes joprojām pastāv nenoteiktība attiecībā uz jautājumu, vai šāda atkāpe nekaitē izmiršanas riskam pakļautas sugas populācijas labvēlīga aizsardzības statusa [saglabāšanās stāvokļa] saglabāšanai vai atjaunošanai, dalībvalstij ir jāatturas no šādas atkāpes noteikšanas un īstenošanas” (163

| (3-72) | Ja sugas stāvoklis un apstākļi dažādos ģeogrāfiskajos līmeņos atšķiras, novērtējumā vispirms jāaplūko vietējās populācijas līmenis un pēc tam atkāpes ietekme uz populāciju bioģeogrāfiskajā reģionā, ņemot vērā arī kumulatīvo ietekmi, kādu rada citas atkāpes, kas minētajā bioģeogrāfiskajā reģionā piešķirtas attiecībā uz to pašu sugu. |
| --- | --- |

(3-72)

Ja sugas stāvoklis un apstākļi dažādos ģeogrāfiskajos līmeņos atšķiras, novērtējumā vispirms jāaplūko vietējās populācijas līmenis un pēc tam atkāpes ietekme uz populāciju bioģeogrāfiskajā reģionā, ņemot vērā arī kumulatīvo ietekmi, kādu rada citas atkāpes, kas minētajā bioģeogrāfiskajā reģionā piešķirtas attiecībā uz to pašu sugu.

3.3.   Papildu apsvērumi

Papildu apsvērumi

| (3-73) | Novērtējot, vai atkāpe varētu kaitēt attiecīgās sugas populāciju uzturēšanai labvēlīgā saglabāšanās stāvoklī, būtu jāņem vērā arī šādi elementi:






  a) | vai ir ieviesti, īstenoti un rezultatīvi izpildīti (atbilstoši, iedarbīgi un verificējami) nepieciešamie pasākumi, lai dalībvalstī nodrošinātu stingru sugas aizsardzību un to, ka tā sasniedz labvēlīgu saglabāšanās stāvokli; |
| --- | --- | --- |

(3-73)

Novērtējot, vai atkāpe varētu kaitēt attiecīgās sugas populāciju uzturēšanai labvēlīgā saglabāšanās stāvoklī, būtu jāņem vērā arī šādi elementi:

a)

vai ir ieviesti, īstenoti un rezultatīvi izpildīti (atbilstoši, iedarbīgi un verificējami) nepieciešamie pasākumi, lai dalībvalstī nodrošinātu stingru sugas aizsardzību un to, ka tā sasniedz labvēlīgu saglabāšanās stāvokli;

| b) | vai atkāpe nav pretrunā nepieciešamajiem pasākumiem, nepadara tos neiedarbīgus vai neitrālus; |
| --- | --- |

b)

vai atkāpe nav pretrunā nepieciešamajiem pasākumiem, nepadara tos neiedarbīgus vai neitrālus;

| c) | vai atkāpju ietekme (tai skaitā kumulatīvā ietekme) tiek rūpīgi monitorēta un tiek gūtas nākotnei noderīgas atziņas. |
| --- | --- |

c)

vai atkāpju ietekme (tai skaitā kumulatīvā ietekme) tiek rūpīgi monitorēta un tiek gūtas nākotnei noderīgas atziņas.

3.3.1.   Sugai izstrādātu rīcības plānu nozīme

Sugai izstrādātu rīcības plānu nozīme

| (3-74) | Viens no veidiem, kā nodrošināt atkāpju atbilstošu izmantošanu kā daļu no stingras aizsardzības sistēmas, būtu izstrādāt un īstenot visaptverošusm sugas rīcības plānus vai saglabāšanas/pārvaldības plānus, lai gan direktīvā tādi nav prasīti. Šo plānu mērķim vajadzētu būt aizsargāt sugu un atjaunot vai uzturēt tās labvēlīgo saglabāšanās stāvokli. Tajos būtu jāiekļauj ne tikai pasākumi, kas nepieciešami saskaņā ar 12. pantu, bet arī sugas populācijas dzīvotspējas, tās dabiskā areāla un dzīvotņu atbalstīšanas vai atjaunošanas pasākumi. Plāni varētu nodrošināt arī lietderīgu pamatu un vadlīnijas atkāpju piešķiršanai, ar nosacījumu, ka atkāpes joprojām tiek piešķirtas, katru gadījumu izvērtējot atsevišķi, ka visi pārējie 16. panta nosacījumi ir izpildīti un ir uzskatāmi parādīts, ka atkāpe nekaitē attiecīgās sugas populāciju uzturēšanai labvēlīgā saglabāšanās stāvoklī. |
| --- | --- |

(3-74)

Viens no veidiem, kā nodrošināt atkāpju atbilstošu izmantošanu kā daļu no stingras aizsardzības sistēmas, būtu izstrādāt un īstenot visaptverošusm sugas rīcības plānus vai saglabāšanas/pārvaldības plānus

| (3-75) | Piemēram, atkāpes, kas paredzētas, lai novērstu smagu kaitējumu lauksaimniecības kultūrām vai īpašumam, var izrādīties mazāk iedarbīgs problēmas ilgtermiņa risinājums, ja tās veic neatkarīgi no citiem pasākumiem, kas attiecas uz to pašu sugu. Tomēr, ja atkāpes papildina ar vairākiem citiem pasākumiem (t. i., neletāliem līdzekļiem, preventīviem pasākumiem, stimuliem, kompensācijām utt.) sugas saglabāšanas/ pārvaldības plāna kontekstā un sugas stingras aizsardzības sistēmas ietvaros, atkāpes varētu padarīt daudz rezultatīvākas. Šādos apstākļos sugas saglabāšanas/pārvaldības plāns, ja to pienācīgi īsteno, varētu nodrošināt piemērotu satvaru atkāpju piešķiršanai saskaņā ar direktīvas mērķiem. Protams, šādi plāni būtu regulāri jāatjaunina, ņemot vērā labākas zināšanas un monitoringa rezultātus. |
| --- | --- |

(3-75)

Piemēram, atkāpes, kas paredzētas, lai novērstu smagu kaitējumu lauksaimniecības kultūrām vai īpašumam, var izrādīties mazāk iedarbīgs problēmas ilgtermiņa risinājums, ja tās veic neatkarīgi no citiem pasākumiem, kas attiecas uz to pašu sugu. Tomēr, ja atkāpes papildina ar vairākiem citiem pasākumiem (t. i., neletāliem līdzekļiem, preventīviem pasākumiem, stimuliem, kompensācijām utt.) sugas saglabāšanas/ pārvaldības plāna kontekstā un sugas stingras aizsardzības sistēmas ietvaros, atkāpes varētu padarīt daudz rezultatīvākas. Šādos apstākļos sugas saglabāšanas/pārvaldības plāns, ja to pienācīgi īsteno, varētu nodrošināt piemērotu satvaru atkāpju piešķiršanai saskaņā ar direktīvas mērķiem. Protams, šādi plāni būtu regulāri jāatjaunina, ņemot vērā labākas zināšanas un monitoringa rezultātus.

| (3-76) | Lai izveidotu atbilstošu satvaru, kādā piešķir atkāpes, sugas saglabāšanas/pārvaldības plānu pamatā vajadzētu būt stabilai un atjauninātai zinātniskajai informācijai par sugas populācijas stāvokli un tendencēm, un to galvenajam mērķim vajadzētu būt uzturēt vai atjaunot sugas labvēlīgu saglabāšanās stāvokli (norādot nosacījumus, kas jāizpilda šā mērķa sasniegšanai). Plānos būtu jāiekļauj pamatots un visaptverošs novērtējums par visiem attiecīgajiem sugas apdraudējumiem un noslodzēm, kā arī esošo mirstības līmeņu analīze vai nu dabisku cēloņu, vai antropogēnu faktoru dēļ, piemēram, nelikumīgas nonāvēšanas (malumedniecības) dēļ vai nejaušas sagūstīšanas un nonāvēšanas dēļ. |
| --- | --- |

(3-76)

Lai izveidotu atbilstošu satvaru, kādā piešķir atkāpes, sugas saglabāšanas/pārvaldības plānu pamatā vajadzētu būt stabilai un atjauninātai zinātniskajai informācijai

| (3-77) | Pamatojoties uz labāko pieejamo informāciju un pamatotām zinātniskā novērtējuma un monitoringa sistēmām, sugas saglabāšanas/pārvaldības plānos varētu noteikt saskaņotu pasākumu klāstu, kas jāīsteno un jāuzrauga, lai panāktu, ka tiek sasniegts vai uzturēts attiecīgās populācijas labvēlīgs saglabāšanās stāvoklis. Tikai šādos apstākļos sugas saglabāšanas/ pārvaldības plāni varētu veidot atbilstošu satvaru, kādā piešķir atkāpes, un tas savukārt var palīdzēt vienkāršot katras konkrētās atkāpes piešķiršanas procedūru, ja arī visi 16. pantā paredzētie nosacījumi ir izpildīti. |
| --- | --- |

(3-77)

Pamatojoties uz labāko pieejamo informāciju un pamatotām zinātniskā novērtējuma un monitoringa sistēmām, sugas saglabāšanas/pārvaldības plānos varētu noteikt saskaņotu pasākumu klāstu, kas jāīsteno un jāuzrauga, lai panāktu, ka tiek sasniegts vai uzturēts attiecīgās populācijas labvēlīgs saglabāšanās stāvoklis. Tikai šādos apstākļos sugas saglabāšanas/ pārvaldības plāni varētu veidot atbilstošu satvaru, kādā piešķir atkāpes, un tas savukārt var palīdzēt vienkāršot katras konkrētās atkāpes piešķiršanas procedūru, ja arī visi 16. pantā paredzētie nosacījumi ir izpildīti.

3.3.2.   Plānu/projektu ietekmes novērtējums un sugas aizsardzība

Plānu/projektu ietekmes novērtējums un sugas aizsardzība

| (3-78) | Īpašie noteikumi un procedūras saskaņā ar 16. pantu jāievēro arī tāda plāna vai projekta gadījumā, kas varētu ietekmēt ES aizsargājamu sugu un uz ko attiecas Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punktā vai IVN vai SVN direktīvā paredzētās novērtēšanas procedūras. Šādā gadījumā plānu un projektu ietekmes novērtējuma procedūras var izmantot, lai novērtētu ietekmi uz Dzīvotņu direktīvas 12. pantā noteiktajām prasībām un noskaidrotu, vai 16. pantā paredzētie atkāpes piešķiršanas nosacījumi ir izpildīti.
  Tas varētu būt relevanti, piemēram, ja projekta būvniecība un/vai ekspluatācija varētu izraisīt kādas IV pielikuma a) daļā uzskaitītas un projekta teritorijā sastopamas sugas vairošanās vietu vai atpūtas vietu noplicināšanu vai iznīcināšanu vai šādas sugas iztraucēšanu.
  Šādos apstākļos ir jānovērtē:






  — | vai projekta teritorijā ir sastopama kāda no Dzīvotņu direktīvas IV pielikuma a) daļā uzskaitītajām sugām, |
| --- | --- | --- |

(3-78)

Īpašie noteikumi un procedūras saskaņā ar 16. pantu jāievēro arī tāda plāna vai projekta gadījumā, kas varētu ietekmēt ES aizsargājamu sugu un uz ko attiecas Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punktā vai IVN vai SVN direktīvā paredzētās novērtēšanas procedūras. Šādā gadījumā plānu un projektu ietekmes novērtējuma procedūras var izmantot, lai novērtētu ietekmi uz Dzīvotņu direktīvas 12. pantā noteiktajām prasībām un noskaidrotu, vai 16. pantā paredzētie atkāpes piešķiršanas nosacījumi ir izpildīti.

Tas varētu būt relevanti, piemēram, ja projekta būvniecība un/vai ekspluatācija varētu izraisīt kādas IV pielikuma a) daļā uzskaitītas un projekta teritorijā sastopamas sugas vairošanās vietu vai atpūtas vietu noplicināšanu vai iznīcināšanu vai šādas sugas iztraucēšanu.

Šādos apstākļos ir jānovērtē:

—

vai projekta teritorijā ir sastopama kāda no Dzīvotņu direktīvas IV pielikuma a) daļā uzskaitītajām sugām,

| — | vai projekta teritorijā atrodas kādas Dzīvotņu direktīvas IV pielikuma a) daļā uzskaitītas sugas vairošanās vietas vai atpūtas vietas, |
| --- | --- |

—

vai projekta teritorijā atrodas kādas Dzīvotņu direktīvas IV pielikuma a) daļā uzskaitītas sugas vairošanās vietas vai atpūtas vietas,

| — | vai projektu būvniecības un/vai ekspluatācijas gaitā kāda no šīm sugām un/vai to vairošanās vietas vai atpūtas vietas tiks “skartas” (nonāvētas, iztraucētas, bojātas utt.) un, ja jā, |
| --- | --- |

—

vai projektu būvniecības un/vai ekspluatācijas gaitā kāda no šīm sugām un/vai to vairošanās vietas vai atpūtas vietas tiks “skartas” (nonāvētas, iztraucētas, bojātas utt.) un, ja jā,

| — | vai 16. panta nosacījumi ir izpildīti. |
| --- | --- |

—

vai 16. panta nosacījumi ir izpildīti.

| (3-79) | Piešķirt atkāpi saskaņā ar 16. pantu un likumīgi īstenot projektu (pēc projekta atļaujas saņemšanas) var tikai pēc iepriekš minēto pārbaužu veikšanas. Ja, piemēram, projekta būvniecības vai ekspluatācijas rezultātā tiks iznīcināta IV pielikuma a) daļā minētas sugas vairošanās vieta, projekta atļauja būtu 12. panta pārkāpums, ja vien nav piešķirta atkāpe saskaņā ar 16. pantu un ja atkāpes piešķiršanas nosacījumi ir izpildīti. |
| --- | --- |

(3-79)

Piešķirt atkāpi saskaņā ar 16. pantu un likumīgi īstenot projektu (pēc projekta atļaujas saņemšanas) var tikai pēc iepriekš minēto pārbaužu veikšanas. Ja, piemēram, projekta būvniecības vai ekspluatācijas rezultātā tiks iznīcināta IV pielikuma a) daļā minētas sugas vairošanās vieta, projekta atļauja būtu 12. panta pārkāpums, ja vien nav piešķirta atkāpe saskaņā ar 16. pantu un ja atkāpes piešķiršanas nosacījumi ir izpildīti.

| (3-80) | Ja projektiem – vai nu atsevišķi, vai kopā ar citiem plāniem vai projektiem – var būt būtiska ietekme uz Natura 2000 teritorijām, jāveic to attiecīgs novērtējums saskaņā ar direktīvas 6. panta 3. punktu, tātad arī iepriekš minētajā sarakstā paredzētās pārbaudes un, ja vajadzīgs, turpmāki pasākumi.
  Attiecībā uz projektiem, uz kuriem 6. panta 3. punkts neattiecas, jo tiem – ne atsevišķi, ne kopā ar citiem plāniem vai projektiem – nav būtiskas ietekmes uz Natura 2000 teritorijām, dalībvalstis var pielāgot esošās procedūras, lai izpildītu 12. un 16. panta prasības. Tas nozīmē, ka iepriekš minētajā sarakstā paredzētās pārbaudes var iekļaut novērtējumos, kas ir daļa no lēmumu pieņemšanas procesa dažādos līmeņos dalībvalstī, arī lēmumos par zemes izmantojuma plānošanu vai programmu, plānu un projektu vidiskā novērtējuma procedūrās.
  Pamatmērķis ir pirms projekta īstenošanas pareizi un ātri noteikt projekta ietekmi, arī ietekmi uz aizsargājamajām sugām, kas uzskaitītas Dzīvotņu direktīvas IV pielikuma a) daļā, un to dzīvotnēm. Šajā nolūkā var izmantot IVN procedūru. |
| --- | --- |

(3-80)

Ja projektiem – vai nu atsevišķi, vai kopā ar citiem plāniem vai projektiem – var būt būtiska ietekme uz Natura 2000

Attiecībā uz projektiem, uz kuriem 6. panta 3. punkts neattiecas, jo tiem – ne atsevišķi, ne kopā ar citiem plāniem vai projektiem – nav būtiskas ietekmes uz Natura 2000 teritorijām, dalībvalstis var pielāgot esošās procedūras, lai izpildītu 12. un 16. panta prasības. Tas nozīmē, ka iepriekš minētajā sarakstā paredzētās pārbaudes var iekļaut novērtējumos, kas ir daļa no lēmumu pieņemšanas procesa dažādos līmeņos dalībvalstī, arī lēmumos par zemes izmantojuma plānošanu vai programmu, plānu un projektu vidiskā novērtējuma procedūrās.

Natura 2000

Pamatmērķis ir pirms projekta īstenošanas pareizi un ātri noteikt projekta ietekmi, arī ietekmi uz aizsargājamajām sugām, kas uzskaitītas Dzīvotņu direktīvas IV pielikuma a) daļā, un to dzīvotnēm. Šajā nolūkā var izmantot IVN procedūru.

| (3-81) | Juridisko procedūru koordinēšana var palīdzēt izvairīties no juridiskiem sarežģījumiem. Ideālā gadījumā pēc tam, kad ir saņemts lūgums piešķirt attīstības piekrišanu projektam, uz kuru attiecas IVN direktīva, tiek uzsākts IVN (vismaz pārbaudes posms), lai varētu noteikt visu iespējamo ietekmi. Tātad vajadzību pēc atkāpes var noteikt nekavējoties, un var novērtēt, vai Dzīvotņu direktīvas 16. panta prasības var tikt izpildītas. Ja tas tā ir, tad attīstības piekrišanu var piešķirt kopā ar atkāpi. Ja IVN konstatējumu dēļ projekts jāgroza, atkāpi var piešķirt, pamatojoties uz grozīto projektu.
  Ideālā gadījumā IVN, kas veikts pēc vienotās atļaujas pieteikuma iesniegšanas, aptver visu attiecīgo ietekmi uz vidi (tostarp ietekmi uz Dzīvotņu direktīvas IV pielikuma a) daļā uzskaitītajām sugām un to vairošanās vietām vai atpūtas vietām), ko var risināt, piešķirot atļauju. Piemēram, to var darīt, nosakot nosacījumus, kas mīkstina nelabvēlīgo ietekmi, un/vai piešķirot atkāpes no dažiem tiesību aktos noteiktiem aizliegumiem, ja tas ir saskaņā ar atkāpju nosacījumiem. |
| --- | --- |

(3-81)

Juridisko procedūru koordinēšana var palīdzēt izvairīties no juridiskiem sarežģījumiem. Ideālā gadījumā pēc tam, kad ir saņemts lūgums piešķirt attīstības piekrišanu projektam, uz kuru attiecas IVN direktīva, tiek uzsākts IVN (vismaz pārbaudes posms), lai varētu noteikt visu iespējamo ietekmi. Tātad vajadzību pēc atkāpes var noteikt nekavējoties, un var novērtēt, vai Dzīvotņu direktīvas 16. panta prasības var tikt izpildītas. Ja tas tā ir, tad attīstības piekrišanu var piešķirt kopā ar atkāpi. Ja IVN konstatējumu dēļ projekts jāgroza, atkāpi var piešķirt, pamatojoties uz grozīto projektu.

Ideālā gadījumā IVN, kas veikts pēc vienotās atļaujas pieteikuma iesniegšanas, aptver visu attiecīgo ietekmi uz vidi (tostarp ietekmi uz Dzīvotņu direktīvas IV pielikuma a) daļā uzskaitītajām sugām un to vairošanās vietām vai atpūtas vietām), ko var risināt, piešķirot atļauju. Piemēram, to var darīt, nosakot nosacījumus, kas mīkstina nelabvēlīgo ietekmi, un/vai piešķirot atkāpes no dažiem tiesību aktos noteiktiem aizliegumiem, ja tas ir saskaņā ar atkāpju nosacījumiem.

| (3-82) | Lai gan saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas 12. un 16. pantu iepriekš minētās pārbaudes nav obligāti jāveic Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punktā paredzētā attiecīgā novērtējuma ietvaros vai kā daļa no IVN procedūras, tas ir labākais veids, kā nodrošināt atbilstību Dzīvotņu direktīvas 12. un 16. pantam. IVN procedūrā var noteikt ar projektu saistīto ietekmi uz Dzīvotņu direktīvas IV pielikumā uzskaitītajām sugām, kā arī projekta iespējamās sekas Dzīvotņu direktīvas 12. pantā noteikto aizliegumu pārkāpšanas aspektā. Ietekmes novērtējuma veikšana, arī dažādās apspriešanās, kas prasītas pirms atkāpes piešķiršanas un attīstības uzsākšanas, ir labākais veids, kā virzīties uz priekšu, jo tas veicina lēmumu pieņemšanas koordināciju. |
| --- | --- |

(3-82)

Lai gan saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas 12. un 16. pantu iepriekš minētās pārbaudes nav obligāti jāveic Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punktā paredzētā attiecīgā novērtējuma ietvaros vai kā daļa no IVN procedūras, tas ir labākais veids, kā nodrošināt atbilstību Dzīvotņu direktīvas 12. un 16. pantam. IVN procedūrā var noteikt ar projektu saistīto ietekmi uz Dzīvotņu direktīvas IV pielikumā uzskaitītajām sugām, kā arī projekta iespējamās sekas Dzīvotņu direktīvas 12. pantā noteikto aizliegumu pārkāpšanas aspektā. Ietekmes novērtējuma veikšana, arī dažādās apspriešanās, kas prasītas pirms atkāpes piešķiršanas un attīstības uzsākšanas, ir labākais veids, kā virzīties uz priekšu, jo tas veicina lēmumu pieņemšanas koordināciju.

3.3.3.   Kompensācijas pasākumu nozīme (atkāpes no 12. panta 1. punkta d) apakšpunkta)

Kompensācijas pasākumu nozīme (atkāpes no 12. panta 1. punkta d) apakšpunkta)

| (3-83) | Attiecībā uz pamatotām atkāpēm no 12. panta 1. punkta d) apakšpunkta var paredzēt kompensācijas pasākumus, t. i., ja vairošanās vietas un atpūtas vietas tiek noplicinātas vai iznīcinātas. Atkarībā no sugas bioloģijas, ekoloģijas un uzvedības dažu sugu gadījumā šādi pasākumi var būt iedarbīgi, bet citu sugu gadījumā ne.
  Atšķirībā no ietekmējuma mazināšanas pasākumiem kompensācijas pasākumi nav atkarīgi no darbības, kas izraisa vairošanās vietas vai atpūtas vietas noplicināšanu vai iznīcināšanu. Šādi pasākumi ir paredzēti, lai kompensētu tādu konkrētu nelabvēlīgu ietekmi uz vairošanās vietu vai atpūtas vietu, kam nav nekādas kaitīgas ietekmes uz attiecīgās sugas saglabāšanās stāvokli. Ideālā gadījumā kompensācijas pasākumiem būtu jāatbilst nelabvēlīgajai ietekmei uz vairošanās vietu vai atpūtas vietu, un tie būtu jāievieš un jāīsteno pirms nelabvēlīgās ietekmes rašanās. |
| --- | --- |

(3-83)

Attiecībā uz pamatotām atkāpēm no 12. panta 1. punkta d) apakšpunkta var paredzēt kompensācijas pasākumus, t. i., ja vairošanās vietas un atpūtas vietas tiek noplicinātas vai iznīcinātas. Atkarībā no sugas bioloģijas, ekoloģijas un uzvedības dažu sugu gadījumā šādi pasākumi var būt iedarbīgi, bet citu sugu gadījumā ne.

Atšķirībā no ietekmējuma mazināšanas pasākumiem kompensācijas pasākumi nav atkarīgi no darbības, kas izraisa vairošanās vietas vai atpūtas vietas noplicināšanu vai iznīcināšanu. Šādi pasākumi ir paredzēti, lai kompensētu tādu konkrētu nelabvēlīgu ietekmi uz vairošanās vietu vai atpūtas vietu, kam nav nekādas kaitīgas ietekmes uz attiecīgās sugas saglabāšanās stāvokli. Ideālā gadījumā kompensācijas pasākumiem būtu jāatbilst nelabvēlīgajai ietekmei uz vairošanās vietu vai atpūtas vietu, un tie būtu jāievieš un jāīsteno pirms nelabvēlīgās ietekmes rašanās.

| (3-84) | Kompensācijas pasākumi 16. pantā nav minēti, tāpēc tie nav obligāti. Tie arī nevar attaisnot vai kompensēt 12. panta pārkāpumu, bet var būt viens no elementiem centienos nodrošināt atbilstību 16. panta 1. punkta prasībai neradīt nelabvēlīgu ietekmi uz attiecīgās sugas saglabāšanās stāvokli.
  Ideālā gadījumā kompensācijas pasākumi:






  i) | konkrētos apstākļos (vietējās populācijas līmenī) kompensē darbības nelabvēlīgo ietekmi uz sugu vairošanās vietām un atpūtas vietām; |
| --- | --- | --- |

(3-84)

Kompensācijas pasākumi 16. pantā nav minēti, tāpēc tie nav obligāti. Tie arī nevar attaisnot vai kompensēt 12. panta pārkāpumu, bet var būt viens no elementiem centienos nodrošināt atbilstību 16. panta 1. punkta prasībai neradīt nelabvēlīgu ietekmi uz attiecīgās sugas saglabāšanās stāvokli.

Ideālā gadījumā kompensācijas pasākumi:

i)

konkrētos apstākļos (vietējās populācijas līmenī) kompensē darbības nelabvēlīgo ietekmi uz sugu vairošanās vietām un atpūtas vietām;

| ii) | rada labas izredzes gūt panākumus un pamatojas uz labāko praksi; |
| --- | --- |

ii)

rada labas izredzes gūt panākumus un pamatojas uz labāko praksi;

| iii) | uzlabo sugas izredzes sasniegt labvēlīgu saglabāšanās stāvokli; |
| --- | --- |

iii)

uzlabo sugas izredzes sasniegt labvēlīgu saglabāšanās stāvokli;

| iv) | ir spēkā pirms vairošanās vietas vai atpūtas vietas noplicināšanas vai iznīcināšanas vai vēlākais tad, kad šis process sākas. |
| --- | --- |

iv)

ir spēkā pirms vairošanās vietas vai atpūtas vietas noplicināšanas vai iznīcināšanas vai vēlākais tad, kad šis process sākas.

| (3-85) | Šādi veikti kompensācijas pasākumi varētu garantēt, ka netiek radīta vispārēja kaitīga ietekme uz sugas vairošanās vietām un atpūtas vietām nedz populācijas, nedz bioģeogrāfiskajā līmenī. Tomēr tie neaizstāj 16. pantā paredzētās atkāpes un nemazina vajadzību izturēt trīs iepriekš minētās pārbaudes. Tas nozīmē, ka kompensācijas sistēmas pieņemšanu nevar izmantot, lai apietu vajadzību pēc atkāpes un vajadzību izturēt visas trīs pārbaudes, kas aprakstītas 3.2. nodaļā. |
| --- | --- |

(3-85)

Šādi veikti kompensācijas pasākumi varētu garantēt, ka netiek radīta vispārēja kaitīga ietekme uz sugas vairošanās vietām un atpūtas vietām nedz populācijas, nedz bioģeogrāfiskajā līmenī. Tomēr tie neaizstāj 16. pantā paredzētās atkāpes un nemazina vajadzību izturēt trīs iepriekš minētās pārbaudes.

3.3.4.   Vairāksugu atkāpes

Vairāksugu atkāpes

| (3-86) | Daži projekti (piemēram, lieli sabiedriskas nozīmes infrastruktūras projekti, tādi kā transporta tīkli) var ietekmēt vairākas IV pielikumā minētās sugas. Lai izvēlētos labākos risinājumus, šādos gadījumos būtu jānovērtē ietekme uz katru skarto sugu un, pamatojoties uz šo informāciju, būtu jāsagatavo pārskats par vispārējo ietekmi. Arī šiem risinājumiem jāiztur visas trīs pārbaudes. Nepietiek tikai ar to, ka tiek norādīts potenciāli skarto sugu skaits, ja netiek veikti tālāki pasākumi, lai novērtētu problēmu apmēru un atrastu veidus, kā tās novērst. |
| --- | --- |

(3-86)

Daži projekti (piemēram, lieli sabiedriskas nozīmes infrastruktūras projekti, tādi kā transporta tīkli) var ietekmēt vairākas IV pielikumā minētās sugas. Lai izvēlētos labākos risinājumus, šādos gadījumos būtu jānovērtē ietekme uz katru

3.3.5.   “Pagaidu dabas teritorijas”: kā rīkoties, ja IV pielikumā minētas sugas īpatņi veido kolonijas attīstāmajās teritorijās

“Pagaidu dabas teritorijas”: kā rīkoties, ja IV pielikumā minētas sugas īpatņi veido kolonijas attīstāmajās teritorijās

| (3-87) | Ir gadījumi, kad jau licencētu teritorijas attīstīšanas darbību (piemēram, tādas jaunas infrastruktūras kā autoceļi, mājas u. c. būvniecības vai pastāvīgas karjeru izstrādes) rezultātā tiks izveidotas jaunas labvēlīgas dzīvotnes, kuras kolonizēs direktīvas IV pielikumā minētas sugas. Šādi tipiski dabas elementi, piemēram, ieguves vietās, varētu būt jauni dīķi (izmanto abinieki un spāres), atklātas zemes, smilts un grants platības (piesaista kukaiņus un putnus), pioniersugu zālāji (piesaista kukaiņus un putnus), irdenas nogāzes (izmanto putni un bites vientuļnieces) un jaunizveidotas patvēruma vietas (rāpuļiem, abiniekiem un kukaiņiem).
  Tā kā stingrās aizsardzības režīms saskaņā ar 12. pantu nenošķir pagaidu (piemēram, 5–10 gadi) vai pastāvīgu mākslīgi vai dabiski radītu vidi, ir jāuzskata, ka 12. panta aizsardzības noteikumu darbības joma pilnībā attiecas arī uz IV pielikumā uzskaitītajām aizsargājamajām dzīvnieku vai augu sugām, kuras sāk izmantot jaunu teritoriju, kas radusies atļautu teritorijas attīstīšanas darbību rezultātā. |
| --- | --- |

(3-87)

Ir gadījumi, kad jau licencētu teritorijas attīstīšanas darbību (piemēram, tādas jaunas infrastruktūras kā autoceļi, mājas u. c. būvniecības vai pastāvīgas karjeru izstrādes) rezultātā tiks izveidotas jaunas labvēlīgas dzīvotnes, kuras kolonizēs direktīvas IV pielikumā minētas sugas. Šādi tipiski dabas elementi, piemēram, ieguves vietās, varētu būt jauni dīķi (izmanto abinieki un spāres), atklātas zemes, smilts un grants platības (piesaista kukaiņus un putnus), pioniersugu zālāji (piesaista kukaiņus un putnus), irdenas nogāzes (izmanto putni un bites vientuļnieces) un jaunizveidotas patvēruma vietas (rāpuļiem, abiniekiem un kukaiņiem).

Tā kā stingrās aizsardzības režīms saskaņā ar 12. pantu nenošķir pagaidu (piemēram, 5–10 gadi) vai pastāvīgu mākslīgi vai dabiski radītu vidi, ir jāuzskata, ka 12. panta aizsardzības noteikumu darbības joma pilnībā attiecas arī uz IV pielikumā uzskaitītajām aizsargājamajām dzīvnieku vai augu sugām, kuras sāk izmantot jaunu teritoriju, kas radusies atļautu teritorijas attīstīšanas darbību rezultātā.

aizsardzības noteikumu darbības joma pilnībā attiecas arī uz

| (3-88) | Stingras aizsardzības režīma piemērošana saskaņā ar 12. pantu šādos gadījumos var radīt būtiskas problēmas projekta attīstītājiem un zemes īpašniekiem, kuriem darbu rakstura dēļ var nākties šīs “pagaidu” dzīvotnes likvidēt, lai turpinātu atļautos darbus. Dzīvotņu aizvākšanai projekta sagatavošanas, ekspluatācijas vai ekspluatācijas pārtraukšanas posmā ir vajadzīga atkāpe saskaņā ar 16. panta 1. punktu, ja ir izpildīti nosacījumi (sk. turpmāk).
  Bez juridiskās noteiktības, ka attiecīgo teritoriju var likumīgi izmantot atļautajam mērķim, kā plānots, zemes īpašnieki vai projekta attīstītāji, iespējams, varētu vēlēties starplaikā, kad teritorija netiek aktīvi attīstīta, aizsargājamo sugu ienākšanu nemaz nepieļaut (piemēram, izmantojot pesticīdus vai apstrādājot augsni), lai izvairītos no papildu apgrūtinājumiem vai ierobežojumiem, kas saistīti ar tādu aizsargājamo sugu klātbūtni, kuras viņu teritorijā sākotnēji nebija sastopamas. Tās būtu zaudētas iespējas, jo jebkuras papildu pagaidu dzīvotnes, kas attiecīgajā teritorijā citādi nebūtu izveidojušās, noteiktos apstākļos var labvēlīgi ietekmēt direktīvas mērķu sasniegšanu. |
| --- | --- |

(3-88)

Stingras aizsardzības režīma piemērošana saskaņā ar 12. pantu šādos gadījumos var radīt būtiskas problēmas projekta attīstītājiem un zemes īpašniekiem, kuriem darbu rakstura dēļ var nākties šīs “pagaidu” dzīvotnes likvidēt, lai turpinātu atļautos darbus. Dzīvotņu aizvākšanai projekta sagatavošanas, ekspluatācijas vai ekspluatācijas pārtraukšanas posmā ir vajadzīga atkāpe saskaņā ar 16. panta 1. punktu, ja ir izpildīti nosacījumi (sk. turpmāk).

Bez juridiskās noteiktības, ka attiecīgo teritoriju var likumīgi izmantot atļautajam mērķim, kā plānots, zemes īpašnieki vai projekta attīstītāji, iespējams, varētu vēlēties starplaikā, kad teritorija netiek aktīvi attīstīta, aizsargājamo sugu ienākšanu nemaz nepieļaut (piemēram, izmantojot pesticīdus vai apstrādājot augsni), lai izvairītos no papildu apgrūtinājumiem vai ierobežojumiem, kas saistīti ar tādu aizsargājamo sugu klātbūtni, kuras viņu teritorijā sākotnēji nebija sastopamas. Tās būtu zaudētas iespējas, jo jebkuras papildu pagaidu dzīvotnes, kas attiecīgajā teritorijā citādi nebūtu izveidojušās, noteiktos apstākļos var labvēlīgi ietekmēt direktīvas mērķu sasniegšanu.

| (3-89) | Lai nodrošinātu šo juridisko noteiktību un tādējādi stimulētu pagaidu dabas teritoriju izveidi vai uzturēšanu, attīstītāji plānošanas procesa agrīnā posmā var pieteikties uz atkāpi saskaņā ar 16. pantu, ja aizsargājamās sugas vēl nav iedzīvojušās teritorijā, bet tās kolonizēšana zināmā mērā ir sagaidāma (piemēram, tad, ja suga jau ir sastopama apkārtējās teritorijās). Šāda iepriekšēja atkāpe ļautu vēlāk aizvākt pagaidu rakstura dabas objektus atbilstoši projekta attīstības vajadzībām. Tomēr juridiskie standarti šādām atkāpēm nevar būt zemāki par tiem, kas piemērojami atkāpēm attiecībā uz jau sastopamām aizsargājamajām sugām un to dzīvotnēm, un tām joprojām jāatbilst visiem 16. panta nosacījumiem. Cita starpā tas nozīmē, ka attiecībā uz atkāpēm, kas piešķirtas pirms kolonizējošo sugu faktiskas ienākšanas vai to dzīvotnes izveidošanās, ir skaidri un precīzi jānorāda ar atkāpi sasniedzamie mērķi (164). |
| --- | --- |

(3-89)

Lai nodrošinātu šo juridisko noteiktību un tādējādi stimulētu pagaidu dabas teritoriju izveidi vai uzturēšanu, attīstītāji plānošanas procesa agrīnā posmā var pieteikties uz atkāpi saskaņā ar 16. pantu

164

| (3-90) | Tāpēc ir svarīgi, lai pirms pieteikšanās uz 16. pantā paredzētu atkāpi tiktu veikta pilnīga lauka inventarizācija, kuras mērķis ir konstatēt visas aizsargājamās sugas ne tikai projekta teritorijā, bet arī apkārtējās teritorijās. Tas nodrošinās, ka tiek identificētas visas “paredzamās” IV pielikuma sugas, kā arī apzināts to īpatņu skaitliskums un iespējamība, ka tie kolonizēs projekta teritoriju. Saskaņā ar 16. pantu pieņemto lēmumu pēc tam var izmantot, lai noteiktu nosacījumus sugas dzīvotnes ekoloģiskās funkcionalitātes saglabāšanai gadījumā, ja jaunā kolonizētā dzīvotne projekta teritorijā ir jālikvidē atļautā projekta/darbības vajadzībām. Tas varētu ietvert, piemēram, līdzīgu dzīvotņu izveidi un aizsardzību ārpus projekta teritorijas un projekta teritorijā sastopamās sugas pārvietošanu uz šīm dzīvotnēm, kā arī ilgtermiņa monitoringu. Kā tas ir ar visām atkāpēm, arī šo atkāpju pareiza īstenošana ir jāpārbauda un jāreģistrē. |
| --- | --- |

(3-90)

Tāpēc ir svarīgi, lai pirms pieteikšanās uz 16. pantā paredzētu atkāpi tiktu veikta pilnīga lauka inventarizācija

| (3-91) | Atkāpes, kas attiecas uz iepriekš aprakstītajām pagaidu situācijām, ir objektīvi jāpamato ar kādu no 16. panta 1. punktā minētajiem iemesliem. Viena iespēja ir pamatot atkāpi ar iemesliem, kas izklāstīti 16. panta 1. punkta a) apakšpunktā, proti, atkāpe ir vajadzīga, lai “aizsargātu savvaļas faunu un floru un saglabātu dabiskās dzīvotnes”. Noteikuma formulējums neaprobežojas ar atkāpēm, kas piešķirtas, lai augu vai dzīvnieku sugu aizsargātu pret citām konkurējošām aizsargājamajām sugām. Formulējumu var interpretēt arī tā, ka tas ļauj no aizsargājamās sugas stingrās aizsardzības režīma atkāpties šīs pašas sugas labā. Tiesību normā lietotais vārds “intereses”, kas latviešu valodas versijā ir izlaists, liecina, ka atkāpei ir jārada pievienotā vērtība attiecīgajai sugai. Tas nozīmē, ka 16. panta 1. punkta a) apakšpunkts būtu piemērojams, ja var pierādīt, ka attiecīgajai sugai tiek radīts tāds neto ieguvums, kas ir iespējams tikai tad, ja atkāpe tiek piešķirta. |
| --- | --- |

(3-91)

Atkāpes, kas attiecas uz iepriekš aprakstītajām pagaidu situācijām, ir objektīvi jāpamato ar kādu no 16. panta 1. punktā minētajiem iemesliem. Viena iespēja ir pamatot atkāpi ar iemesliem, kas izklāstīti 16. panta 1. punkta a) apakšpunktā, proti, atkāpe ir vajadzīga, lai “aizsargātu savvaļas faunu un floru un saglabātu dabiskās dzīvotnes”. Noteikuma formulējums neaprobežojas ar atkāpēm, kas piešķirtas, lai augu vai dzīvnieku sugu aizsargātu pret citām konkurējošām aizsargājamajām sugām. Formulējumu var interpretēt arī tā, ka tas ļauj no aizsargājamās sugas stingrās aizsardzības režīma atkāpties šīs pašas sugas labā. Tiesību normā lietotais vārds “intereses”, kas latviešu valodas versijā ir izlaists, liecina, ka atkāpei ir jārada pievienotā vērtība attiecīgajai sugai

| (3-92) | Direktīvas 16. panta 1. punktā ir paredzēta iespēja piešķirt atkāpi “lai (..) obligāti ievērotu citas sevišķi svarīgas sabiedrības intereses, tostarp sociāla vai ekonomiska rakstura intereses un videi primāri svarīgas labvēlīgas pārveides”. Atsauci uz “videi primāri svarīgas” varētu interpretēt līdzīgi kā iepriekšējo atsauci “lai aizsargātu savvaļas faunu un floru un saglabātu dabiskās dzīvotnes”, kas ietverta 16. panta 1. punkta a) apakšpunktā, t. i., pieņemot, ka atkāpi no stingrās aizsardzības režīma var piešķirt arī pašas sugas labā. Tomēr pievienotajai vērtībai vajadzētu būt “primāri svarīgai”, kas šajā gadījumā latiņu paceļ augstāk nekā 16. panta 1. punkta a) apakšpunkts. |
| --- | --- |

(3-92)

Direktīvas 16. panta 1. punktā ir paredzēta iespēja piešķirt atkāpi “lai (..) obligāti ievērotu citas sevišķi svarīgas sabiedrības intereses, tostarp sociāla vai ekonomiska rakstura intereses un videi primāri svarīgas labvēlīgas pārveides”.

| (3-93) | Projekta plānošanas posmā būtu rūpīgi jāizskata iespēja izmantot atkāpes attiecībā uz pagaidu dabas teritorijām, un tajā būtu jāiekļauj detalizēts zinātnisks novērtējums par to, kur aizsargājamās sugas var apmesties dažādos projekta posmos. Plānošanas posmā būtu jāveic novērtējums par to, kā projekta laikā un pēc tā, piemēram, ar atbilstošiem ietekmējuma mazināšanas pasākumiem un atbalstītu sugas pārvietošanu, varēs saglabāt (ciktāl iespējams) sugas, kas pagaidu dzīvotnes kolonizējušas. |
| --- | --- |

(3-93)

Projekta plānošanas posmā būtu rūpīgi jāizskata iespēja izmantot atkāpes attiecībā uz pagaidu dabas teritorijām, un tajā būtu jāiekļauj detalizēts zinātnisks novērtējums par to, kur aizsargājamās sugas var apmesties dažādos projekta posmos. Plānošanas posmā būtu jāveic novērtējums par to, kā projekta laikā un pēc tā, piemēram, ar atbilstošiem ietekmējuma mazināšanas pasākumiem un atbalstītu sugas pārvietošanu, varēs saglabāt (ciktāl iespējams) sugas, kas pagaidu dzīvotnes kolonizējušas.

| (3-94) | Taču lēmumam piešķirt atkāpi ir jāatbilst arī visiem pārējiem 16. pantā noteiktajiem kritērijiem (alternatīvu nav, saglabāšanās stāvoklim nekaitē) un iepriekš jānosaka stingri uzraudzības un monitoringa pienākumi (165). Minētie kritēriji nodrošinās, ka pagaidu teritorijas attīstīšana atbilst prognozētajai aizsargājamo sugu esībai/sastopamībai attiecīgajā teritorijā. Šis monitoringa darbs turklāt ļaus gūt pierādījumus, kas vajadzīgi, lai pieteiktos uz papildu atkāpi jaunas, sākotnēji neparedzētas sastopamības gadījumā. |
| --- | --- |

(3-94)

Taču lēmumam piešķirt atkāpi ir jāatbilst arī visiem pārējiem 16. pantā noteiktajiem kritērijiem (alternatīvu nav, saglabāšanās stāvoklim nekaitē) un iepriekš jānosaka stingri uzraudzības un monitoringa pienākumi (165

| 25.   Labas prakses piemērs: projekts “LIFE in quarries” Beļģijā – dinamiska biodaudzveidības pārvaldība aktīvo karjeru kontekstā

  Projekta “LIFE in quarries” (LIFE14 NAT/BE/000364) mērķis ir izstrādāt metodes, ar kurām iespējams optimizēt minerālu ieguves vietu biodaudzveidības potenciālu. Kā daļa no karjera biodaudzveidības pārvaldības plāna projektā tika pētītas zinātniskas un juridiskas pieejas, kā atbalstīt pagaidu dzīvotnes (piemēram, pagaidu dīķus vai smilšu krastus), kuras izveidojas karjera ekspluatācijas laikā un ir no tās atkarīgas un kurās var dzīvot aizsargājamās sugas (piemēram, krastu čurkste, ķirzakas, mūru ķirzaka, smilšu krupis vai nabadzīgai videi raksturīgās aļģes). Šo dinamisko biodaudzveidības pārvaldību, kas veicina esošu un/vai jaunu sugu mājošanu atkarībā karjera ekspluatācijas (esošas un papildu pagaidu darbības), var apvienot ar paredzētajiem pastāvīgo dzīvotņu atjaunošanas pasākumiem ieguves periodā un pēc tā, lai pēc projekta pabeigšanas maksimāli palielinātu stabilas un biodaudzveidīgas ekosistēmas (papildu pastāvīgas dabas teritorijas) (166). |
| --- |

25.   Labas prakses piemērs: projekts “LIFE in quarries” Beļģijā – dinamiska biodaudzveidības pārvaldība aktīvo karjeru kontekstā

25.

Labas prakses piemērs: projekts “LIFE in quarries” Beļģijā – dinamiska biodaudzveidības pārvaldība aktīvo karjeru kontekstā

Projekta “LIFE in quarries” (LIFE14 NAT/BE/000364) mērķis ir izstrādāt metodes, ar kurām iespējams optimizēt minerālu ieguves vietu biodaudzveidības potenciālu. Kā daļa no karjera biodaudzveidības pārvaldības plāna projektā tika pētītas zinātniskas un juridiskas pieejas, kā atbalstīt pagaidu dzīvotnes (piemēram, pagaidu dīķus vai smilšu krastus), kuras izveidojas karjera ekspluatācijas laikā un ir no tās atkarīgas un kurās var dzīvot aizsargājamās sugas (piemēram, krastu čurkste, ķirzakas, mūru ķirzaka, smilšu krupis vai nabadzīgai videi raksturīgās aļģes). Šo dinamisko biodaudzveidības pārvaldību, kas veicina esošu un/vai jaunu sugu mājošanu atkarībā karjera ekspluatācijas (esošas un papildu pagaidu darbības), var apvienot ar paredzētajiem pastāvīgo dzīvotņu atjaunošanas pasākumiem ieguves periodā un pēc tā, lai pēc projekta pabeigšanas maksimāli palielinātu stabilas un biodaudzveidīgas ekosistēmas (papildu pastāvīgas dabas teritorijas) (166).

166

3.4.   Atkāpju monitorings un ziņošana par tām

Atkāpju monitorings un ziņošana par tām

| Kompetentajām valsts iestādēm ne tikai jāpārliecinās, vai visi atkāpes shēmas nosacījumi pirms atkāpes piešķiršanas ir izpildīti (t. i., ka tā iztur trīs pārbaudes), bet jāveic arī atkāpes ietekmes (un kompensācijas pasākumu iedarbīguma) monitorings pēc to īstenošanas. Ziņojumiem par atkāpēm jābūt pilnīgiem, un tajos jāiekļauj informācija, kas dod Komisijai iespēju novērtēt, vai 16. pantā paredzēto atkāpju sistēma ir piemērota pareizi. |
| --- |

Kompetentajām valsts iestādēm ne tikai jāpārliecinās, vai visi atkāpes shēmas nosacījumi pirms atkāpes piešķiršanas ir izpildīti (t. i., ka tā iztur trīs pārbaudes), bet jāveic arī atkāpes ietekmes (un kompensācijas pasākumu iedarbīguma) monitorings pēc to īstenošanas. Ziņojumiem par atkāpēm jābūt pilnīgiem, un tajos jāiekļauj informācija, kas dod Komisijai iespēju novērtēt, vai 16. pantā paredzēto atkāpju sistēma ir piemērota pareizi.

Kompetentajām valsts iestādēm ne tikai jāpārliecinās, vai visi atkāpes shēmas nosacījumi pirms atkāpes piešķiršanas ir izpildīti (t. i., ka tā iztur trīs pārbaudes), bet jāveic arī atkāpes ietekmes (un kompensācijas pasākumu iedarbīguma) monitorings pēc to īstenošanas. Ziņojumiem par atkāpēm jābūt pilnīgiem, un tajos jāiekļauj informācija, kas dod Komisijai iespēju novērtēt, vai 16. pantā paredzēto atkāpju sistēma ir piemērota pareizi.

3.4.1.   Atkāpju ietekmes monitorings

Atkāpju ietekmes monitorings

| (3-95) | Kompetentajām valsts iestādēm ne tikai jāpārliecinās, ka pirms atkāpes piešķiršanas visi atkāpju sistēmas nosacījumi ir izpildīti, bet jāveic arī atkāpju ietekmes (un kompensācijas pasākumu iedarbīguma) monitorings pēc to īstenošanas (167). 16. panta 3. punkta e) apakšpunktā noteikts, ka dalībvalstu ziņojumos par atkāpēm jānorāda “izmantotie uzraudzības pasākumi un iegūtie rezultāti”. Tas nozīmē, ka tām jāveic piešķirto atkāpju īstenošanas uzraudzība un monitorings.
  Atkāpju ietekmes monitorings jāveic arī tādēļ, lai pārliecinātos, vai atkāpes ir īstenotas pareizi un vai tās ir sasniegušas savu mērķi, kas pamatots ar zinātniskiem pierādījumiem, un vajadzības gadījumā veiktu korektīvus pasākumus. Tam būtu jānodrošina, ka tiek atklāts jebkāds netīšs risks vai kaitējums, kas sugai rodas atkāpes īstenošanas rezultātā. Lai atkāpju sistēma tiktu izmantota pienācīgi, tai jābūt pareiziem pamatnosacījumiem, kas nodrošina, ka šī pieeja nenoved pie nevēlamām sekām. Lai to panāktu, būtiska nozīme ir monitoringam. |
| --- | --- |

(3-95)

Kompetentajām valsts iestādēm ne tikai jāpārliecinās, ka pirms

167

Atkāpju ietekmes monitorings jāveic arī tādēļ, lai pārliecinātos, vai atkāpes ir īstenotas pareizi un vai tās ir sasniegušas savu mērķi, kas pamatots ar zinātniskiem pierādījumiem, un vajadzības gadījumā veiktu korektīvus pasākumus. Tam būtu jānodrošina, ka tiek atklāts jebkāds netīšs risks vai kaitējums, kas sugai rodas atkāpes īstenošanas rezultātā. Lai atkāpju sistēma tiktu izmantota pienācīgi, tai jābūt pareiziem pamatnosacījumiem, kas nodrošina, ka šī pieeja nenoved pie nevēlamām sekām. Lai to panāktu, būtiska nozīme ir monitoringam.

| (3-96) | Pēc atkāpju īstenošanas valsts iestādēm jāveic arī visu to atkāpju kumulatīvās ietekmes monitorings, kas valsts teritorijā piešķirtas attiecībā uz katru sugu, uz kuru attiecas atkāpes, neatkarīgi no iemesliem, kuru dēļ tās piešķirtas, un jāapstiprina sākotnējais novērtējums, ka atkāpes nekaitē sugas populāciju uzturēšanai labvēlīgā saglabāšanās stāvoklī. Šā monitoringa rezultāti, protams, jāņem vērā visos tālākajos lēmumos par atkāpju piešķiršanu. |
| --- | --- |

(3-96)

Pēc atkāpju īstenošanas valsts iestādēm jāveic arī visu to atkāpju kumulatīvās ietekmes monitorings, kas valsts teritorijā piešķirtas attiecībā uz katru sugu, uz kuru attiecas atkāpes, neatkarīgi no iemesliem, kuru dēļ tās piešķirtas, un jāapstiprina sākotnējais novērtējums, ka atkāpes nekaitē sugas populāciju uzturēšanai labvēlīgā saglabāšanās stāvoklī. Šā monitoringa rezultāti, protams, jāņem vērā visos tālākajos lēmumos par atkāpju piešķiršanu.

| (3-97) | Uz šo monitoringu varētu attiekties arī vispārējās uzraudzības pienākums saskaņā ar direktīvas 11. pantu. Būtu saprātīgi, ja šāda uzraudzība jutīgi reaģētu uz ietekmi (tostarp kumulatīvo ietekmi un kompensācijas pasākumu ietekmi), ko rada atkāpes, kas ieviestas attiecībā uz sugām, kurām atkāpes tiek piešķirtas atkārtoti vai kuru saglabāšanās stāvoklis ir nelabvēlīgs (un tomēr izņēmuma gadījumos uz tām attiecas atkāpes). Būtu arī pamatoti, ka šāda uzraudzība ietver citu tādu faktoru monitoringu, kas var negatīvi ietekmēt sugas saglabāšanās stāvokli (piemēram, nelikumīga nonāvēšana). Šādus datus var izmantot, novērtējot sugas saglabāšanās stāvokli. |
| --- | --- |

(3-97)

Uz šo monitoringu varētu attiekties arī vispārējās uzraudzības pienākums saskaņā ar direktīvas 11. pantu. Būtu saprātīgi, ja šāda uzraudzība jutīgi reaģētu uz ietekmi (tostarp kumulatīvo ietekmi un kompensācijas pasākumu ietekmi), ko rada atkāpes, kas ieviestas attiecībā uz sugām, kurām atkāpes tiek piešķirtas atkārtoti vai kuru saglabāšanās stāvoklis ir nelabvēlīgs (un tomēr izņēmuma gadījumos uz tām attiecas atkāpes). Būtu arī pamatoti, ka šāda uzraudzība ietver citu tādu faktoru monitoringu, kas var negatīvi ietekmēt sugas saglabāšanās stāvokli (piemēram, nelikumīga nonāvēšana). Šādus datus var izmantot, novērtējot sugas saglabāšanās stāvokli.

3.4.2.   Direktīvas 16. panta 2. punktā un 16. panta 3. punktā noteiktie ziņošanas pienākumi

Direktīvas 16. panta 2. punktā un 16. panta 3. punktā noteiktie ziņošanas pienākumi

| (3-98) | Atkāpēm jāatbilst arī oficiālajiem nosacījumiem, kas izklāstīti 16. panta 2. un 3. punktā. Saskaņā ar Tiesas teikto lietā C-118/94 (Putnu direktīvas lieta) šo oficiālo nosacījumu “mērķis ir ierobežot atkāpes līdz absolūti nepieciešamajam un ļaut Komisijai tās uzraudzīt”. |
| --- | --- |

(3-98)

Atkāpēm jāatbilst arī oficiālajiem nosacījumiem, kas izklāstīti 16. panta 2. un 3. punktā. Saskaņā ar Tiesas teikto lietā C-118/94 (Putnu direktīvas lieta) šo oficiālo nosacījumu “mērķis ir ierobežot atkāpes līdz absolūti nepieciešamajam un ļaut Komisijai tās uzraudzīt”.

| (3-99) | Dalībvalstīm pirms atkāpju piemērošanas nav jāapspriežas ar Komisiju, bet tām ir pienākums reizi divos gados iesniegt Komisijai ziņojumu par 16. panta īstenošanu. Precīzs šo ziņojumu saturs 16. panta 2. punktā nav noteikts. Tomēr ir skaidrs, ka informācijai jābūt pilnīgai, faktiskai un jāietver visas ziņas, kas prasītas 16. panta 3. punktā. Pamatojoties uz informāciju, kas sniegta ziņojumos par atkāpēm, Komisijai ir jāspēj uzraudzīt 16. panta piemērošanu dalībvalstīs un pārbaudīt tās atbilstību direktīvai. Gadījumos, kad Komisija secina, ka atkāpju izmantošana pārkāpj direktīvas prasības, tai ir tiesības uzsākt pārkāpuma procedūru pret attiecīgo dalībvalsti. |
| --- | --- |

(3-99)

Dalībvalstīm pirms atkāpju piemērošanas nav jāapspriežas ar Komisiju, bet tām ir pienākums reizi divos gados iesniegt Komisijai ziņojumu par 16. panta īstenošanu. Precīzs šo ziņojumu saturs 16. panta 2. punktā nav noteikts. Tomēr ir skaidrs, ka informācijai jābūt pilnīgai, faktiskai un jāietver visas ziņas, kas prasītas 16. panta 3. punktā. Pamatojoties uz informāciju, kas sniegta ziņojumos par atkāpēm, Komisijai ir jāspēj uzraudzīt 16. panta piemērošanu dalībvalstīs un pārbaudīt tās atbilstību direktīvai. Gadījumos, kad Komisija secina, ka atkāpju izmantošana pārkāpj direktīvas prasības, tai ir tiesības uzsākt pārkāpuma procedūru pret attiecīgo dalībvalsti.

| (3-100) | Pašreizējais ziņošanas formāts par atkāpēm aptver arī visus ziņošanas pienākumus saskaņā ar 9. pantu Konvencijā par Eiropas dzīvās dabas un dabisko dzīvotņu aizsardzību (Bernes konvencija) (168), un tā mērķis ir uzlabot ziņošanas efektivitāti un izmantojamību visos līmeņos (reģionālā, nacionālā, ES). Komisija un dalībvalstis patlaban izmanto jauno ziņošanas formātu un jaunu IT rīku, ko sauc par Dzīvotņu direktīvas un Putnu direktīvas atkāpju sistēmu+ (HaBiDeS+) (169). |
| --- | --- |

(3-100)

Pašreizējais ziņošanas formāts par atkāpēm aptver arī visus ziņošanas pienākumus saskaņā ar 9. pantu Konvencijā par Eiropas dzīvās dabas un dabisko dzīvotņu aizsardzību (Bernes konvencija) (168

HaBiDeS+

169

| (3-101) | Jaunais formāts ietver 16. panta 3. punktā izklāstītos oficiālos nosacījumus, kas jāievēro un jānorāda jebkurā piešķirtajā atkāpē, kā arī papildu informāciju (piemēram, sīku informāciju, kas palīdz labāk izprast iemeslu, līdzekļus un metodes, pierādījumus par 16. panta 1. punkta e) apakšpunkta īpašajām prasībām, atsauces uz noraidītajām alternatīvām, pierādījumus, ka atkāpe nekaitē populācijas saglabāšanās stāvoklim), kas ļauj izprast, kā kompetentās iestādes pamatojušas 16. pantā paredzētās atkāpju sistēmas piemērošanu. |
| --- | --- |

(3-101)

Jaunais formāts ietver 16. panta 3. punktā izklāstītos oficiālos nosacījumus, kas jāievēro un jānorāda jebkurā piešķirtajā atkāpē, kā arī papildu informāciju (piemēram, sīku informāciju, kas palīdz labāk izprast iemeslu, līdzekļus un metodes, pierādījumus par 16. panta 1. punkta e) apakšpunkta īpašajām prasībām, atsauces uz noraidītajām alternatīvām, pierādījumus, ka atkāpe nekaitē populācijas saglabāšanās stāvoklim), kas ļauj izprast, kā kompetentās iestādes pamatojušas 16. pantā paredzētās atkāpju sistēmas piemērošanu.

---

(1)  Padomes Direktīva 92/43/EEK (1992. gada 21. maijs) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV L 206, 22.7.1992., 7. lpp.).

1

(2)  Vairāk informācijas: http://ec.europa.eu/environment/nature/legislation/fitness_check/action_plan/index_en.htm

2

(3)  Direktīvas 2. panta 3. punkts ir atspoguļots, piemēram, 16. panta noteikumos, kas paredz iespēju no stingrā sugas aizsardzības režīma atkāpties, piemēram, sevišķi svarīgu sabiedrības interešu, arī sociāla vai ekonomiska rakstura interešu, dēļ. Tomēr 2. panta 3. punkts nenodrošina papildu juridisko pamatu atkāpēm no direktīvas obligātajiem noteikumiem. Attiecībā uz Natura 2000 teritoriju izraudzīšanos saskaņā ar 4. panta 1. punktu sk. Tiesas 2000. gada 7. novembra spriedumu lietā C-371/98 First Cooperate Shipping, 25. punkts, ECLI:EU:C:2000:600.

3

Natura 2000

First Cooperate Shipping

(4)  Sk. arī “Reporting under Article 17 of the Habitats Directive - Explanatory Notes and Guidelines for the period 2013–2018” [“Ziņošana saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas 17. pantu. Skaidrojošas piezīmes un vadlīnijas 2013.–2018. gada periodam”], 7. lpp., https://cdr.eionet.europa.eu/help/habitats_art17.

4

(5)  Tiesas 2005. gada 20. oktobra spriedums lietā C-6/04 Komisija/Apvienotā Karaliste, ECLI:EU:C:2005:626, 112. punkts, un Tiesas 2006. gada 10. janvāra spriedums lietā C-98/03 Komisija/Vācija, ECLI:EU:C:2006:3, 66. punkts.

5

(6)  Tiesas 2007. gada 10. maija spriedums lietā C-508/04 Komisija/Austrijas Republika, ECLI:EU:C:2007:274, 109. punkts.

6

(7)  Sk. arī Bonnas konvencijas 1. pantu.

7

(8)  Īpaši sk. Tiesas 2005. gada 20. oktobra spriedumu lietā C-6/04 Komisija/Apvienotā Karaliste, 27. punkts, kā arī šādus spriedumus: Tiesas 1991. gada 30. maija spriedums lietā C-57/89 Komisija/Vācija, ECLI:EU:C:1991:89, 18. un 24. punkts; Tiesas 1996. gada 19. septembra spriedums lietā C-236/95 Komisija/Grieķija, ECLI:EU:C:1996:341, 13. punkts; Tiesas 1999. gada 19. maija spriedums lietā C-225/97 Komisija/Francija, ECLI:EU:C:1999:252, 37. punkts; Tiesas 2001. gada 10. maija spriedums lietā C-144/99 Komisija/Nīderlande, ECLI:EU:C:2001:257, 21. punkts; Tiesas 2001. gada 17. maija spriedums lietā C-159/99 Komisija/Itālija, ECLI:EU:C:2001:278, 32. punkts.

8

(9)  Piemēram: lieta C-6/04 Komisija/Apvienotā Karaliste, 21. punkts.

9

(10)  Šajā sakarā sk. lietu C-29/84 Komisija/Vācija, ECLI:EU:C:1985:229, 23. punkts; lietu C-363/85 Komisija/Itālija, ECLI:EU:C:1987:196, 7. punkts; un lietu C-57/89 Komisija/Vācija, ECLI:EU:C:1991:225, 18. punkts.

10

(11)  Lieta C-98/03 Komisija/Vācija, 67.–68. punkts.

11

(12)  Sk. Tiesas 2002. gada 30. janvāra spriedumu lietā C-103/00 Komisija/Grieķija, ECLI:EU:C:2002:60, 29. punkts.

12

(13)  Piemēram, Tiesas 1990. gada 28. marta spriedums kriminālprocesos pret G. Vessoso un G. Zanetti, apvienotās lietas C-206 un 207/88, ECLI:EU:C:1990:145.

13

G. Vessoso

G. Zanetti

(14)  Tiesas 2003. gada 13. februāra spriedums lietā C-75/01 Komisija/Luksemburga, ECLI:EU:C:2003:95, 28. punkts.

14

(15)  Sk., piemēram, lietu C-6/04 Komisija/Apvienotā Karaliste, 25.–26. punkts, un lietu C-98/03 Komisija/Vācija, 59.–60. punkts.

15

(16)  Sk. arī lietu C-6/04 Komisija/Apvienotā Karaliste, 79. punkts.

16

(17)  Piemēram: Tiesas 1988. gada 23. februāra spriedums lietā C-429/85 Komisija/Itālija, ECLI:EU:C:1988:83, 12. punkts; Tiesas 1999. gada 11. novembra spriedums lietā C-315/98 Komisija/Itālija, ECLI:EU:C:1999:551, 10. punkts; Tiesas 2003. gada 13. februāra spriedums lietā C-75/01 Komisija/Luksemburga, ECLI:EU:C:2003:95, 28. punkts.

17

(18)  Lieta C-508/04 Komisija/Austrija, 80. punkts; Tiesas 2012. gada 15. marta spriedums lietā C-46/11 Komisija/Polija, ECLI:EU:C:2012:146, 28. punkts.

18

(19)  Tiesas 2007. gada 14. jūnija spriedums lietā C-342/05 Komisija/Somija, ECLI:EU:C:2007:341, 22. punkts.

19

(20)  Lieta C-103/00 Komisija/Grieķija. Sk. arī Tiesas 1991. gada 17. janvāra spriedumu lietā C-157/89 Komisija/Itālija, ECLI:EU:C:1991:22, 14. punkts, kas attiecas uz Putnu direktīvas 2009/147/EK 7. pantu.

20

(21)  Tiesas 2006. gada 16. marta spriedums lietā C-518/04 Komisija/Grieķija, ECLI:EU:C:2006:183.

21

(22)  Tiesas 2007. gada 11. janvāra spriedums lietā C-183/05 Komisija/Īrija, ECLI:EU:C:2007:14.

22

(23)  Tiesas 2011. gada 9. jūnija spriedums lietā C-383/09 Komisija/Francija, ECLI:EU:C:2011:369.

23

(24)  Tiesas 2016. gada 10. novembra spriedums lietā C-504/14 Komisija/Grieķija, ECLI:EU:C:2016:847.

24

(25)  Lieta C-383/09 Komisija/Francija, 19. un 20. punkts.

25

(26)  Lieta C-518/04 Komisija/Grieķija, 16. punkts.

26

(27)  Lieta C-183/05 Komisija/Īrija, 29. un 30. punkts.

27

(28)  Lieta C-103/00 Komisija/Grieķija, 39. punkts.

28

(29)  Lietas C-473/19 un C-474/19, 76. punkts.

29

(30)  “Tā kā, lai saglabātu šādu bioloģisko daudzveidību, dažos gadījumos var būt vajadzīga cilvēka darbība vai tās veicināšana.”

30

(31)  “Tā kā, papildinot Direktīvu 79/409/EEK, attiecībā uz dažām faunas un floras sugām ir vajadzīga vispārīga aizsardzības sistēma; tā kā jāparedz pārvaldības pasākumi attiecībā uz konkrētām sugām, ja tas vajadzīgs šo sugu aizsardzības statusa [saglabāšanās stāvokļa] dēļ, tostarp jāaizliedz konkrēti gūstīšanas vai nonāvēšanas veidi, vienlaikus paredzot izņēmumu iespējamību noteiktos apstākļos.”

31

(32)  Piemēram, lieta C-57/89 Komisija/Vācija.

32

(33)  Papildu informāciju skatīt:

33

Nacionālā stratēģija brūnā lāča aizsardzībai Kantabrijas kalnos: https://www.miteco.gob.es/es/biodiversidad/publicaciones/pbl-fauna-flora-estrategias-oso-cantabrico.aspx.

Nacionālā stratēģija brūnā lāča aizsardzībai Pirenejos: https://www.miteco.gob.es/es/biodiversidad/temas/conservacion-de-especies/especies-proteccion-especial/ce-proteccion-estr-oso-pirineos.aspx.

(34)  Tomēr saskaņā ar 6. panta 1. punktu var tikt prasīti aktīvi pārvaldības pasākumi konkrētā Natura 2000 teritorijā, ja attiecīgā suga ir iekļauta arī direktīvas II pielikumā.

34

Natura 2000

(35)  Sk. jo īpaši Ģenerāladvokāta secinājumu 43. punktu un Tiesas spriedumu Caretta caretta lietā C-504/14, 31. punkts, kā arī Tiesas spriedumu Vipera schweizeri lietā C-518/04, 21. punkts.

35

Caretta caretta

Vipera schweizeri

(36)  Lieta C-473/19 un C-474/19, 57. punkts.

36

(37)  Lieta C-473/19 un C-474/19, 78. punkts.

37

(38)  Lieta C-473/19 un C-474/19, 84. punkts.

38

(39)  Sk. Tiesas 1993. gada 2. augusta spriedumu lietā C-355/90 Komisija/Spānija, ECLI:EU:C:1993:331, 15. punkts.

39

(40)  Tiesas 2012. gada 15. marta spriedums lietā C-340/10 Komisija/Kipra, EU:C:2012:143, 60. un 61. punkts.

40

(41)  Plašāku informāciju sk.:

41

Estrategias marinas [Jūras stratēģijas]:

Estrategias marinas

http://www.miteco.gob.es/es/costas/temas/proteccion-medio-marino/estrategias-marinas/.

LIFE IP INTEMARES: https://fundacion-biodiversidad.es/es/biodiversidad-marina-y-litoral/proyectos-propios/life-ip-paf-intemares Sociedad Española de cetáceos (Spānijas Vaļveidīgo asociācija): https://cetaceos.com/.

LIFE IP INTEMARES

Sociedad Española de cetáceos

(42)  http://www.batlife.ro/

42

(43)  Lauksaimniecība, mežsaimniecība un zivsaimniecība kā ļoti plaši izplatītas darbības ir sīki aplūkotas šajā nodaļā. Tomēr, lai gan pastāvīgo darbību normatīvās kontroles līmenis var būt atšķirīgs, šajā nodaļā izklāstītie principi jāuzskata par vispārpiemērojamiem arī citām pastāvīgām darbībām (piemēram, satiksmes ceļu uzturēšanai, akvakultūrai, izejvielu ieguvei, tūrismam, uzturēšanas darbībām u. c.).

43

(44)  Lietas C-473/19 un C-474/19, 53. punkts.

44

(45)  Attiecībā uz saikni starp lauksaimniecību un vides aizsardzību kopējās lauksaimniecības politikas (KLP) 2003. gada reforma ir būtiska divos svarīgos aspektos. Pirmkārt, tā ES subsīdijas atsaistīja no lauksaimniecības zemes ražīguma. Kopš tā laika lielākā daļa lauksaimnieku saņem vienotu maksājumu, kas vairs nav saistīts ar ražīgumu. Stimulu lauksaimniekiem palielināt ražīgumu nosaka tikai ekonomiskie apsvērumi, ko diktē tirgus cenas. Otrkārt, KLP paredzēto vienoto maksājumu un cita veida atbalsta saņemšanas priekšnoteikums ir atbilstība vairākām tiesību aktos noteiktajām pārvaldības prasībām (SMR), kuru vidū ir ES noteikumi par sabiedrības, dzīvnieku un augu veselību, dzīvnieku labturību un vidi, kā arī lauksaimniecības prakses pamatnoteikumu kopuma ievērošana (labs lauksaimniecības un vides stāvoklis (LLVS). Saskaņā ar vienu no šiem noteikumiem – LLVS 7 – lauksaimniekiem jārūpējas par tādiem ainavas elementiem kā mūri, dzīvžogi, krasti, ūdensteces un koki, un tas nāk par labu biodaudzveidībai (sk. https://ec.europa.eu/info/food-farming-fisheries/key-policies/common-agricultural-policy_lv). Sk. arī Eiropas Komisijas veikto zaļināšanas izvērtējumu, kas publicēts 2017. gada decembrī (https://ec.europa.eu/info/food-farming-fisheries/key-policies/common-agricultural-policy/cmef_lv), un ES Revīzijas palātas ziņojumu “Zaļināšana: sarežģītāka ienākumu atbalsta shēma, kas vēl nav efektīva vides aizsardzības ziņā”, publicēts 2017. gada decembrī (https://www.eca.europa.eu/lv/Pages/NewsItem.aspx?nid=9338).

45

SMR

Zaļināšana: sarežģītāka ienākumu atbalsta shēma, kas vēl nav efektīva vides aizsardzības ziņā

(46)  Apvienotās lietas C-473/19 un C-474/19 Föreningen Skydda Skogen par 12. panta piemērošanu mežsaimniecības pasākumiem.

46

Föreningen Skydda Skogen

(47)  Lietas C-473/19 un C-474/19, 77. punkts.

47

(48)  LIFE projekts. Quirópteros/Castilla León – Priority actions to protect bats in Castilla y León Communitary interesting zones [Prioritārās darbības sikspārņu aizsardzībai Kastīlijas un Leonas Kopienas nozīmes teritorijās] (LIFE96 NAT/E/003081):

48

LIFE

Quirópteros/Castilla León

Priority actions to protect bats in Castilla y León Communitary interesting zones

http://ec.europa.eu/environment/life/project/Projects/index.cfm?fuseaction=search.dspPage&n_proj_id=424.

(49)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1380/2013 (2013. gada 11. decembris) par kopējo zivsaimniecības politiku un ar ko groza Padomes Regulas (EK) Nr. 1954/2003 un (EK) Nr. 1224/2009 un atceļ Padomes Regulas (EK) Nr. 2371/2002 un (EK) Nr. 639/2004 un Padomes Lēmumu 2004/585/EK (OV L 354, 28.12.2013., 22. lpp.).

49

(50)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2019/1241 (2019. gada 20. jūnijs) par zvejas resursu saglabāšanu un jūras ekosistēmu aizsardzību ar tehniskiem pasākumiem un ar ko groza Padomes Regulas (EK) Nr. 2019/2006, (EK) Nr. 1224/2009 un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1380/2013, (ES) 2016/1139, (ES) 2018/973, (ES) 2019/472 un (ES) 2019/1022 un atceļ Padomes Regulas (EK) Nr. 894/97, (EK) Nr. 850/98, (EK) Nr. 2549/2000, (EK) Nr. 254/2002, (EK) Nr. 812/2004 un (EK) Nr. 2187/2005 (OV L 198, 25.7.2019., 105. lpp.).

50

(51)  Tiesa 2006. gada 18. maija spriedumā (lieta C-221/04 Komisija/Spānija, ECLI:EU:C:2006:329, 69. punkts) precizēja, ka no dažādu valodas versiju lasīšanas kļūst skaidrs, ka jēdziens “apzināts” attiecas gan uz aizsargājamo sugu dzīvnieku gūstīšanu, gan nonāvēšanu.

51

(52)  Tā kā Tiesa uzsvēra faktu, ka gan braukšana ar mopēdu, gan nelielu laivu atrašanās nebija atsevišķi gadījumi, šķiet, ka izšķirošais faktors apzinātas traucēšanas pierādīšanā bija šo pārkāpumu atkārtotais raksturs.

52

(53)  Sk. 118. punktu Ģenerāladvokāta secinājumā lietā C-6/04.

53

(54)  Lieta C-221/04 Komisija/Spānija.

54

(55)  Lieta C-221/04 Komisija/Spānija, 71. punkts

55

(56)  Lieta C-221/04 Komisija/Spānija, 72.–74. punkts.

56

(57)  LIFE MOFI:

57

LIFE MOFI

https://webgate.ec.europa.eu/life/publicWebsite/project/details/2592

Action Plan for the mitigation of the negative effects of monk seal-fisheries interactions in Greece [“Rīcības plāns par Vidusjūras mūkroņa un zvejniecību mijiedarbības nelabvēlīgās ietekmes mazināšanu Grieķijā – kopsavilkuma ziņojums angļu valodā] (https://www.monachus-guardian.org/library/mom09a.pdf).

Action Plan for the mitigation of the negative effects of monk seal-fisheries interactions in Greece

National Strategy and Action Plan for the Conservation of the Mediterranean Monk Seal in Greece, 2009-2015 [“Nacionālā stratēģija un rīcības plāns par Vidusjūras mūkroņa saglabāšanu Grieķijā”]

National Strategy and Action Plan for the Conservation of the Mediterranean Monk Seal in Greece, 2009-2015 [“Nacionālā stratēģija un rīcības plāns par Vidusjūras mūkroņa saglabāšanu Grieķijā”]

(https://www.monachus-guardian.org/library/notarb09b.pdf; www.mom.gr).

(58)  Lietā C-75/01 Komisija/Luksemburga (53. un 54. punkts) Tiesa pasludināja, ka Luksemburga nav nodrošinājusi pilnīgu 12. panta 1. punkta b) apakšpunkta transponēšanu, jo apzināta sugu traucēšana migrācijas periodā nav aizliegta.

58

(59)  Tomēr norādījumos par 6. panta piemērošanu ir iekļauta vērtīga informācija par šo terminu attiecībā uz dzīvotnēm. Sk. paziņojumu “Natura 2000 teritoriju apsaimniekošana. Direktīvas 92/43/EEK 6. panta noteikumi” (https://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/art6/Provisions_Art_._nov_2018_endocx.pdf).

59

Natura 2000 teritoriju apsaimniekošana. Direktīvas 92/43/EEK 6. panta noteikumi

(60)  Lietas C-473/19 un C-474/19, 57. un 84. punkts.

60

(61)  Lietas C-473/19 un C-474/19, 78. punkts.

61

(62)  Avoti: https://rm.coe.int/threats-to-marine-turtles-in-thines-kiparissias-greece-complainant-rep/168073e91b;

62

Avoti:

Tiesas spriedums lietā C-504/14: http://curia.europa.eu/juris/liste.jsf?language=en&num=C-504/14.

(63)  https://accobams.org/

63

(64)  https://www.ascobans.org/

64

(65)  https://www.npws.ie/sites/default/files/general/Underwater%20sound%20guidance_Jan%202014.pdf

65

(66)  Ir vērts minēt, ka šis punkts ir viena no atšķirībām starp Dzīvotņu direktīvu un Bernes konvenciju. Lai gan šajā konkrētajā 12. panta daļā vārda “apzināts” nav, līdzīgā Bernes konvencijas 6. panta formulējumā šis jēdziens parādās.

66

(67)  Tiesa 2005. gada 20. oktobra spriedumā (lieta C-6/04 Komisija/Apvienotā Karaliste, judikatūras krājuma 9017. lpp., 79. punkts) uzskatīja, ka “aizliedzot tikai apzinātu attiecīgo sugu vairošanās un atpūtas vietu noplicināšanu vai iznīcināšanu, Gibraltārā piemērojamie tiesību akti neatbilst šī 12. panta 1. punkta d) apakšpunkta prasībām”. Šo pašu pieeju Tiesa saglabāja 2007. gada 11. janvāra spriedumā (lieta C-183/05 Komisija/Īrija, judikatūras krājumā vēl nav publicēts, 47. punkts): “Wildlife Act 23. panta 7. punkta b) apakšpunktā paredzētais – ka nejaušas darbības, ar kurām tiek traucēti vai izjaukti savvaļas sugu atpūtas vai vairošanās areāli, nav pārkāpums – neatbilst Direktīvas 92/43 12. panta 1. punkta d) apakšpunkta prasībām, kurā ir aizliegtas šādas darbības – ar nodomu vai nejaušas”.

67

Wildlife Act

(68)  Sk. Tiesas 2006. gada 10. janvāra spriedumu lietā C-98/03 Komisija/Vācija, judikatūras krājuma 53. lpp., 55. punkts.

68

(69)  Lieta C-103/00 Komisija/Grieķija.

69

(70)  Saskaņā ar sprieduma 38. punktu “nav šaubu, ka ēku atrašanās pludmalē, piemēram, kā Dafni pludmalē, var izraisīt vairošanās vietas noplicināšanu vai iznīcināšanu direktīvas 12. panta 1. punkta d) apakšpunkta nozīmē”.

70

Dafni

(71)  Tiesas 2018. gada 17. aprīļa spriedums lietā C-441/17 Komisija/Polija, ECLI:EU:C:2018:255.

71

(72)  Lietas C-473/19 un C-474/19, 84. punkts.

72

(73)  Ar dabiskiem iemesliem vai neprognozējamiem notikumiem saistītas noplicināšanās gadījumā noderīgs instruments ir Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punkts, tomēr to piemēro tikai Natura 2000 teritorijām. Tiesa 2005. gada 20. oktobra spriedumā (Lieta C-6/04 Komisija/Apvienotā Karaliste, judikatūras krājuma 9017. lpp., 34. punkts) noteica, ka “Dzīvotņu direktīvas 6. panta 2. punkta ieviešanai ir jāveic gan pasākumi, lai novērstu cilvēka radītus ārējus aizskārumus un traucējumus, gan arī pasākumi, kas paredzēti dabiskas attīstības, kas varētu noplicināt sugu un dabisko dzīvotņu saglabāšanu ĪA[D]T, apturēšanai”.

73

Natura 2000

(74)  Tiesas 2018. gada 17. aprīļa spriedums lietā C-441/17 Komisija/Polija, ECLI:EU:C:2018:255.

74

(75)  Direktīvas 1. panta f) punktā “sugas dzīvotne” ir definēta tikai kā “vide, ko raksturo konkrēti abiotiski un biotiski faktori un kur konkrētās sugas īpatņi dzīvo visos to bioloģiskā cikla posmos”.

75

(76)  Tiesas 2011. gada 9. jūnija spriedums lietā C-383/09 Komisija/Francija, ECLI:EU:C:2011:369.

76

(77)  Izskatīšanā esošajā lietā C-477/19 EST pieņems nolēmumu par jautājumu, vai termins “atpūtas vieta” Dzīvotņu direktīvas 12. panta 1. punkta d) apakšpunkta nozīmē ir jāinterpretē kā tāds, kas ietver arī kādreizējās atpūtas vietas, kuras tikušas pamestas.

77

(78)  http://www.eurobats.org/sites/default/files/documents/pdf/National_Reports/Inf.MoP7_.20-National%20Implementation%20Report%20of%20Germany.pdf

78

(79)  Lieta C-103/00 Komisija/Grieķija, 27. punkts.

79

(80)  Tiesas 2018. gada 17. aprīļa spriedums lietā C-441/17 Komisija/Polija, ECLI:EU:C:2018:255, 233.–236. punkts.

80

(81)  Tiesas 2016. gada 10. novembra spriedums lietā C-504/14 Komisija/Grieķija, ECLI:EU:C:2016:847, 160. un 114. punkts.

81

(82)  http://www.iberlince.eu/index.php/esp/

82

(83)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2017/1004 (2017. gada 17. maijs) par Savienības sistēmas izveidi datu vākšanai, pārvaldībai un izmantošanai zivsaimniecības nozarē un par atbalstu zinātniskā ieteikuma izstrādei saistībā ar kopējo zivsaimniecības politiku, un ar ko atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 199/2008 (OV L 157, 20.6.2017., 1. lpp.), (https://op.europa.eu/en/publication-detail/-/publication/dd3dc59f-557f-11e7-a5ca-01aa75ed71a1).

83

(84)  Komisijas Deleģētais lēmums (ES) 2019/910 (2019. gada 13. marts), ar ko izveido Savienības daudzgadu programmu par bioloģisko, vidisko, tehnisko un sociālekonomisko zvejniecības un akvakultūras datu vākšanu un pārvaldību (OV L 145, 4.6.2019., 27. lpp.).

84

(85)  Komisijas Īstenošanas lēmums (ES) 2019/909 (2019. gada 18. februāris), ar kuru izveido obligāto pētniecisko uzskaišu sarakstu un nosaka robežvērtības nolūkā īstenot Savienības daudzgadu programmu par zvejniecības un akvakultūras datu vākšanu un pārvaldību (OV L 145, 4.6.2019., 21. lpp.).

85

(86)  Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punktā minētā “būtiskā ietekme”. Vadlīnijas par to pieejamas: https://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/art6/EN_art_6_guide_jun_2019.pdf.

86

(87)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/59/EK (2002. gada 27. jūnijs), ar ko izveido Kopienas kuģu satiksmes uzraudzības un informācijas sistēmu un atceļ Padomes Direktīvu 93/75/EEK (OV L 208, 5.8.2002., 10. lpp.).

87

(88)  Sk. Tiesas 1991. gada 28. februāra spriedumu lietā C-131/88 Komisija/Vācija, ECLI:EU:C:1991:87.

88

(89)  Sk., piemēram, spriedumu lietā C-315/98 Komisija/Itālija, 10. punkts.

89

(90)  Tiesas 2012. gada 15. marta spriedums lietā C-46/11 Komisija/Polija, ECLI:EU:C:2012:146, 28. un 56. punkts.

90

Sk. arī ģenerāladvokāta 2007. gada 11. janvāra secinājumus lietā C-508/04, 31. punkts.

(91)  Īpaši sk. tālāk minētos spriedumus: lieta C-59/89 Komisija/Vācija, 18. un 24. punkts; lieta C-225/97 Komisija/Francija, 37. punkts; 2001. gada 17. maijs; lieta C-159/99 Komisija/Itālija, 32. punkts; lieta C-75/01 Komisija/Luksemburga, 28., 87. un 88. punkts; lieta C-6/04 Komisija/Apvienotā Karaliste, 27. punkts.

91

(92)  Lieta C-6/04 Komisija/Apvienotā Karaliste, 25. un 26. punkts.

92

(93)  Lieta C-508/04 Komisija/Austrija, 110. punkts.

93

Ģenerāladvokāta 2007. gada 11. janvāra secinājumi lietā C-508/04, 53. punkts.

(94)  Lieta C-46/11 Komisija/Polija, 29. punkts.

94

(95)  Piemēram, apvienotās lietas C-206 un 207/88, Vessoso un G. Zanetti.

95

Vessoso

G. Zanetti

(96)  Lieta C-75/01 Komisija/Luksemburga, 28. punkts.

96

(97)  Lieta C-6/04 Komisija/Apvienotā Karaliste, 109.–113. punkts.

97

(98)  Lieta C-183/05 Komisija/Īrija, 47.–49. punkts.

98

(99)  Lieta C-98/03 Komisija/Vācija, 57.–62. punkts.

99

(100)  Lieta C-508/04 Komisija/Austrija, 111. punkts.

100

(101)  Sk. 33. punktu ģenerāladvokāta secinājumos lietā C-10/96.

101

(102)  Sk. tālāk minētos EST spriedumus saistībā ar atkāpēm no Putnu direktīvas: Tiesas 1987. gada 8. jūlija spriedums lietā C-262/85 Komisija/Itālijas Republika, ECLI:EU:C:1987:340; Tiesas 1996. gada 7. marta spriedums lietā C-118/94 WWF Italy/Regione Veneto, ECLI:EU:C:1996:86; Tiesas 1996. gada 12. decembra spriedums lietā C-10/96 Ligue royale belge pour la protection des oiseaux un Société d’études ornithologiques/Région Wallonne, ECLI:EU:C:1996:504.

102

WWF Italy/Regione Veneto

Ligue royale belge pour la protection des oiseaux

Société d’études ornithologiques

Région Wallonne

(103)  Lieta C-6/04 Komisija/Apvienotā Karaliste, 111. punkts.

103

Sk. arī spriedumu lietā C-508/04 Komisija/Austrija, konkrēti, 110. punktu saistībā ar salīdzināmu noteikumu par atkāpēm, kas paredzēts Putnu direktīvas 2009/147/EK 9. pantā.

(104)  Tiesas 2019. gada 10. oktobra spriedums lietā C-674/17 Tapiola, ECLI:EU:C:2019:851, 41. punkts.

104

Tapiola

(105)  Lieta C-6/04 Komisija/Apvienotā Karaliste, 112. punkts.

105

(106)  Lieta C-674/17, 59. punkts.

106

(107)  Tiesas 2007. gada 14. jūnija spriedums lietā C-342/05 Komisija/Somija, ECLI:EU:C:2007:341, 45. punkts.

107

(108)  Lieta C-342/05 Komisija/Somija, 25. punkts.

108

(109)  Sk. arī lietu C-6/04 Komisija/Apvienotā Karaliste, 109.–113. punkts.

109

(110)  Lieta C-508/04 Komisija/Austrija, 120. un 128. punkts.

110

(111)  Tiesas 2019. gada 10. oktobra spriedums lietā C-674/17.

111

(112)  Kojola, I., Huitu, O., Toppinen, K., Heikura, K., Heikkinen, S. un Ronkainen, S. (2004). Predation on European forest reindeer (Rangifer tarandus) by wolves (Canis lupus) in Finland. Journal of Zoology, Londona 263(3): 229.–236. lpp.

112

Kojola, I., Huitu, O., Toppinen, K., Heikura, K., Heikkinen, S.

Ronkainen, S.

Predation on European forest reindeer (Rangifer tarandus) by wolves (Canis lupus) in Finland

Journal of Zoology

(113)  Lieta C-46/11 Komisija/Polija, 31. punkts.

113

(114)  Tiesas 1987. gada 8. jūlija spriedums lietā C-247/85 Komisija/Beļģija, ECLI:EU:C:1987:339, 56. punkts. “Šā direktīvas noteikuma mērķis nav novērst neliela kaitējuma draudus. Tas, ka šai atkāpei no vispārējās aizsardzības sistēmas ir vajadzīgs zināms kaitējuma līmenis, atbilst aizsardzības pakāpei, ko paredz direktīva.”

114

(115)  Lieta C-342/05 Komisija/Somija, 40. punkts.

115

(116)  Lieta C-342/05 Komisija/Somija, 41.–44. un 47. punkts.

116

(117)  http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/coexistence_platform.htm.

117

(118)  Sk., piemēram, vadlīnijas par bebru pārvaldību Bavārijā, ko izdevusi Bavārijas Vides ministrija: Bayerisches Staatsministerium für Umwelt und Verbraucherschutz, 2016. “Richtlinien zum Bibermanagement”.

118

Bayerisches Staatsministerium für Umwelt und Verbraucherschutz, 2016. “Richtlinien zum Bibermanagement”.

https://www.stmuv.bayern.de/service/recht/naturschutz/doc/bibermanagement_2016/richtlinien_bibermanagement_2016.pdf

(119)  Vairāk informācijas sk.:

119

ES platforma (2014), Vienošanās par līdzdalību ES platformā “Par cilvēku un lielo plēsēju līdzāspastāvēšanu”: https://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/pdf/EN_Agreement.pdf.

ES platforma (2018a), Komunikācijas plāna 2. versija:

https://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/pdf/2014_LC%20Platform%20Communication%20Plan%20v2.pdf.

ES platformas (2018b) tīmekļvietne.

https://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/coexistence_platform.htm

(120)  Komisijas Paziņojums C(2018) 7621 final, Brisele, 21.11.2018., Natura 2000 teritoriju apsaimniekošana – Dzīvotņu direktīvas 92/43/EEK 6. panta noteikumi,

120

Natura 2000

https://eur-lex.europa.eu/legal-content/LV/TXT/?qid=1548663172672&uri=CELEX:52019XC0125(07).

(121)  Sk. arī Linnell J., V. Salvatori & L. Boitani (2008). Guidelines for population level management plans for large carnivores in Europe [“Vadlīnijas par lielo plēsēju populācijas līmeņa pārvaldības plāniem Eiropā.”] A Large Carnivore Initiative for Europe report prepared for the European Commission [“Eiropas Lielo plēsēju iniciatīvas ziņojums, kas sagatavots Eiropas Komisijai”].

121

Linnell J., V. Salvatori & L. Boitani

Guidelines for population level management plans for large carnivores in Europe

A Large Carnivore Initiative for Europe report prepared for the European Commission

(122)  Sk.: https://portals.iucn.org/library/efiles/documents/2013-009.pdf.

122

(123)  Lieta C-674/17, 41. punkts.

123

(124)  Sk. 34.–37. punktu lietā C-674/17.

124

(125)  Lieta C-674/17, 43. punkts.

125

(126)  Lieta C-674/17, 45. punkts.

126

(127)  Lieta C-674/17, 48. punkts.

127

(128)  Sk. 35. punktu lietā C-674/17.

128

(129)  Lietā par salīdzināmu noteikumu, kas paredzēts Putnu direktīvas 2009/147/EK 9. pantā (Tiesas 1988. gada 27. aprīļa spriedums lietā C-252/85 Komisija/Francija, ECLI:EU:C:1988:202),Tiesa noteica, ka: “No direktīvas 2. panta saistībā ar preambulas 11. apsvērumu ir noprotams, ka neliela skaita kritērijs nav absolūts kritērijs, bet drīzāk attiecas uz attiecīgās sugas kopējā populācijas līmeņa un reproduktīvās situācijas saglabāšanu.”

129

(130)  Lieta C-674/17, 72. punkts. Sk. arī Tiesas 2006. gada 8. jūnija spriedumu lietā C-60/05 WWF Italia un citi, EU:C:2006:378, 25. un 29. punkts, un 2018. gada 21. jūnija spriedumu lietā C-557/15 Komisija/Malta, EU:C:2018:477, 62. punkts Putnu direktīvas 2009/147/EK 9. panta kontekstā.

130

WWF Italia

(131)  Lietas C-674/17 70.–72. punkts.

131

(132)  Tas atbilst arī norādījumiem, kas Vadlīnijās par medībām saskaņā ar Padomes Direktīvu 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību sniegti attiecībā uz jēdziena “neliels skaits” definēšanu. Vadlīnijās pausta nostāja, ka “nelielam skaitam” jābūt daudz mazākam par to skaitu, kas raksturīgs putnu ieguvei saskaņā ar direktīvas 7. pantu, un vēl mazākam to sugu gadījumā, kuras nedrīkst medīt.

132

(133)  Tiesas 2006. gada 8. jūnija spriedums lietā C-60/05 WWF Italia un citi, ECLI:EU:C:2006:378.

133

WWF Italia

(134)  Lieta C-674/17, 73. punkts.

134

(135)  Lieta C-674/17, 74. punkts.

135

(136)  Lieta C-10/96 Ligue royale belge pour la protection des oiseaux ASBL un Société d’études ornithologiques AVES ASBL/Région Wallonne; Tiesas 2003. gada 16.oktobra spriedums lietā C-182/02 Ligue pour la protection des oiseaux un citi/Premier ministre un Ministre de l'Aménagement du territoire et de l'Environnement, ECLI:EU:C:2003:558.

136

Ligue royale belge pour la protection des oiseaux ASBL

Société d’études ornithologiques AVES ASBL

Région Wallonne

Ligue pour la protection des oiseaux

Premier ministre

Ministre de l'Aménagement du territoire et de l'Environnement

(137)  Lieta C-674/17, 51. punkts.

137

(138)  Lieta C-674/17, 48. punkts.

138

(139)  Attiecībā uz proporcionalitātes principu 6. panta kontekstā sk. Komisijas Paziņojumu C(2018) 7621 final “Natura 2000 teritoriju apsaimniekošana – Dzīvotņu direktīvas 92/43/EEK 6. panta noteikumi”, 55. lpp.

139

Natura 2000

https://eur-lex.europa.eu/legal-content/LV/TXT/?qid=1548663172672&uri=CELEX:52019XC0125(07).

(140)  Sk. 33. punktu ģenerāladvokāta secinājumos lietā C-10/96.

140

(141)  Ģenerāladvokāts lietā C-10/96 ir uzskatījis, ka šo terminu “var interpretēt kā risinājumu konkrētajai problēmai, ar kuru saskaras valsts iestādes un kurā vienlaikus pēc iespējas respektēti minētajā direktīvā paredzētie aizliegumi; izņēmumu var pieļaut tikai tad, ja nevar atrast citu risinājumu, kas nav saistīts ar šo aizliegumu neievērošanu”.

141

(142)  Sk. 24.–27. punktu ģenerāladvokāta secinājumos lietā C-342/05.

142

(143)  Sk. arī 39. punktu ģenerāladvokāta secinājumos lietā C-10/96.

143

(144)  Lieta C-182/02 Ligue pour la protection des oiseaux un citi/Premier ministre un Ministre de l'Aménagement du territoire et de l'Environnement, 16. punkts.

144

Ligue pour la protection des oiseaux

Premier ministre

Ministre de l'Aménagement du territoire et de l'Environnement

(145)  Sk. arī Tiesas 2005. gada 15. decembra spriedumu lietā C-344/03 Komisija/Somija, ECLI:EU:C:2005:770, 18.–46. punkts.

145

(146)  Tiesas 2004. gada 9. decembra spriedums lietā C-79/03 Komisija/Spānija, ECLI:EU:C:2004:782, 27. punkts. Sk. arī ģenerāladvokāta secinājumus, kas 1996. gada 7. novembrī sniegti lietā C-10/96, ECLI:EU:C:1996:430, 36. punkts: “9. pantā atkāpe ir atļauta “ja nav cita apmierinoša risinājuma”, nevis, ja aizlieguma piemērošana vienkārši radītu neērtības skartajām personām vai liktu tām mainīt savus ieradumus”. “Vides aizsardzība pēc būtības paredz, ka dažām cilvēku kategorijām var būt jāmaina uzvedība vispārēja labuma interesēs; šai gadījumā direktīvas piemērošanas rezultātā ir aizliegta “tenderie” jeb “putnu gūstīšana rekreatīvos nolūkos”. Tas, ka šādas nodarbes var būt “senas paražas” vai veido daļu no “vēsturiskās un kultūras tradīcijas”, nav pietiekami, lai pamatotu atkāpi no direktīvas”.

146

(147)  Sk. sprieduma 21.–22. un 26.–27. punktu.

147

(148)  Lieta C-10/96 Ligue royale belge pour la protection des oiseaux ASBL un Société d’études ornithologiques AVES ASBL/Région Wallonne.

148

Ligue royale belge pour la protection des oiseaux ASBL

Société d’études ornithologiques AVES ASBL

Région Wallonne

(149)  Saskaņā ar 3.4.12. punktu Vadlīnijās par medībām saskaņā ar Padomes Direktīvu 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību.

149

(150)  Jēdzienu “areāls” un “populācija” definīciju sk. arī dokumentā “Reporting under Article 17 of the Habitats Directive – Explanatory Notes and Guidelines’ for the period 2013–2018” [“Ziņošana saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas 17. pantu. Skaidrojošas piezīmes un norādījumi 2013.–2018. gada periodam”], 29. lpp. un turpmākās lpp. https://cdr.eionet.europa.eu/help/habitats_art17.

150

(151)  Attiecībā uz sugām ar pārrobežu populācijām vai sugām, kuras migrē pāri ES robežām, šo sugu kopējais dabiskais areāls būtu jāņem vērā, kad vien tas praktiski iespējams.

151

(152)  Metapopulāciju veido telpiski atdalītu vienas sugas populāciju grupa, kas mijiedarbojas zināmā līmenī. Terminu “metapopulācija” 1969. gadā ieviesa Ričards Levinss, lai aprakstītu kaitīgo kukaiņu populācijas dinamikas modeli lauksaimniecības zemēs, tomēr šī ideja visplašāk tikusi pielietota sugām, kas dzīvo dabiski vai mākslīgi sadrumstalotās dzīvotnēs.

152

(153)  Jo īpaši sk.: lietu C-247/85 Komisija/Beļģija, 7. punkts; Tiesas 1987. gada 8. jūlija spriedumu lietā C-262/85 Komisija/Itālija, 7. punkts; lietu C-118/94 WWF Italy/Regione Veneto, 21. punkts; lietu C-674/17, 41. punkts.

153

Komisija/Itālija

WWF Italy

Regione Veneto

(154)  Lieta C-674/17, 59. punkts.

154

(155)  Lieta C-674/17, 61. punkts.

155

(156)  Lieta C-674/17, 60. punkts.

156

(157)  Jo īpaši sk.: Tiesas 2007. gada 10. maija spriedumu lietā C-508/04 Komisija/Austrijas Republika, 115. punkts, un Tiesas 2007. gada 14. jūnija spriedumu lietā C-342/05 Komisija/Somija, 28. punkts.

157

(158)  Jo īpaši sk.: spriedumu lietā C-508/04 Komisija/Austrijas Republika, 115. punkts, un lietā C-342/05 Komisija/Somija, 28. punkts.

158

Komisija/Austrijas Republika

Komisija/Somija

(159)  Tiesas 2007. gada 14. jūnija spriedums lieta C-342/05 Komisija/Somija, ECLI:EU:C:2007:341, 29. punkts.

159

(160)  Lieta C/-342/05; 30.–31. punkts.

160

(161)  Lieta C/-674/17; 68. un 69. punkts.

161

(162)  Lieta C-674-17; 66. punkts.

162

(163)  Lieta C-674/17; 66. punkts.

163

(164)  Sk. lietas C-674/17 41. punktu.

164

(165)  Sk., piemēram, Nīderlandes modeli: Staatscourant (2015): BeleidslijnTijdelijkeNatuur (concept 11 juni 2015) – Nr. 209016. https://zoek.officielebekendmakingen.nl/stcrt-2015-29016.html.

165

Staatscourant

BeleidslijnTijdelijkeNatuur (concept 11 juni 2015)

(166)  Papildu informāciju sk. LIFE projekta tīmekļvietnē: https://www.lifeinquarries.eu.

166

LIFE

(167)  Sk. arī Tiesas 2012. gada 26. janvāra spriedumu lietā C-192/11 Komisija/Polija, ECLI:EU:C:2012:44, 65. un 67. punkts, par salīdzināmo noteikumu, kas paredzēts Putnu direktīvas 2009/147/EK 9. panta 2. punkta e) apakšpunktā.

167

(168)  Saskaņā ar spēkā esošo vienošanos starp Eiropas Komisiju un Bernes konvencijas sekretariātu Eiropas Savienība apkopo visas atkāpes, par kurām ES dalībvalstis ir paziņojušas attiecīgajā pārskata periodā, un pārsūta tās Bernes konvencijas sekretariātam.

168

(169)  HaBiDeS+ rīkam var piekļūt tiešsaistē: https://webforms.eionet.europa.eu/.

169

HaBiDeS+

---

I PIELIKUMS

Atsauces uz Tiesas lietām

Dzīvotņu direktīvā paredzētie sugu aizsardzības noteikumi

Tiesas 1969. gada 12. novembra spriedums lietā C-29/69 Stauder/Stadt, ECLI:EU:C:1969:57.

Tiesas 1977. gada 27. oktobra spriedums lietā C-30/77 Regina/Bouchereau, ECLI:EU:C:1977:172.

Tiesas 1979. gada 12. jūlija spriedums lietā C-9/79 Koschniske/Raad van Arbeid, ECLI:EU:C:1979:201.

Tiesas 1985. gada 23. maija spriedums lietā C-29/84 Komisija/Vācija, ECLI:EU:C:1985:229

Tiesas 1987. gada 9. aprīļa spriedums lietā C-363/85 Komisija/Itālija, ECLI:EU:C:1987:196

Tiesas 1987. gada 8. jūlija spriedums lietā C-247/85 Komisija/Beļģija, ECLI:EU:C:1987:339

Tiesas 1987. gada 8. jūlija spriedums lietā C-262/85 Komisija/Itālija, ECLI:EU:C:1987:340

Tiesas 1988. gada 23. februāra spriedums lietā C-429/85 Komisija/Itālija, ECLI:EU:C:1988:83

Tiesas 1988. gada 27. aprīļa spriedums lietā C-252/85 Komisija/Francija, ECLI:EU:C:1988:202

Tiesas 1988. gada 7. jūlija spriedums lietā C-55/87 Moksel/BALM, ECLI:EU:C:1988:377

Tiesas 1990. gada 15. marta spriedums lietā C-339/87 Komisija/Nīderlande, ECLI:EU:C:1990:119

Tiesas 1990. gada 28. marta spriedums apvienotajās lietās C-206 un C-207/88 pret G. Vessoso un G. Zanetti, ECLI:EU:C:1990:145.

Tiesas 1991. gada 17. janvāra spriedums lietā C-157/89 Komisija/Itālija, ECLI:EU:C:1991:22

Tiesas 1991. gada 28. februāra spriedums lietā C-57/89 Komisija/Vācija, ECLI:EU:C:1991:89

Tiesas 1991. gada 28. februāra spriedums lietā C-131/88 Komisija/Vācija, ECLI:EU:C:1991:87

Tiesas 1991. gada 30. maija spriedums lietā C-59/89 Komisija/Vācija, ECLI:EU:C:1991:225

Tiesas 1993. gada 2. augusta spriedums lietā C-355/90 Komisija/Spānija, ECLI:EU:C:1993:331

Tiesas 1996. gada 7. marta spriedums lietā C-118/94 WWF Italy/Regione Veneto, ECLI:EU:C:1996:86

Tiesas 1996. gada 19. septembra spriedums lietā C-236/95 Komisija/Grieķija, ECLI:EU:C:1996:341

Tiesas 1996. gada 12. decembra spriedums lietā C-10/96 Ligue royale belge pour la protection des oiseaux ASBL un Société d’études ornithologiques AVES ASBL/Région Wallonne, ECLI:EU:C:1996:504

Tiesas 1999. gada 19. maija spriedums lietā C-225/97 Komisija/Francija, ECLI:EU:C:1999:252

Tiesas 1999. gada 11. novembra spriedums lietā C-315/98 Komisija/Itālija, ECLI:EU:C:1999:551

Tiesas 2000. gada 7. novembra spriedums lietā C-371/98 First Cooperate Shipping, ECLI:EU:C:2000:600.

Tiesas 2001. gada 10. maija spriedums lietā C-144/99 Komisija/Nīderlande, ECLI:EU:C:2001:257

Tiesas 2001. gada 17. maija spriedums lietā C-159/99 Komisija/Itālija, ECLI:EU:C:2001:278

Tiesas 2002. gada 30. janvāra spriedums lietā C-103/00 Komisija/Grieķija, ECLI:EU:C:2002:60

Tiesas 2003. gada 13. februāra spriedums lietā Case C-75/01 Komisija/Luksemburga, ECLI:EU:C:2003:95

Tiesas 2003. gada 16. oktobra spriedums lietā C-182/02 Ligue pour la protection des oiseaux un citi / Premier ministre un Ministre de l'Aménagement du territoire et de l'Environnement, ECR 12105. lpp.

Tiesas 2003. gada 6. novembra spriedums lietā C-434/01 Komisija/Apvienotā Karaliste, ECLI:EU:C:2003:601

Tiesas 2005. gada 20. oktobra spriedums lietā C-6/04 Komisija/Apvienotā Karaliste, ECLI:EU:C:2005:626

Tiesas 2005. gada 15. decembra spriedums lietā C-344/03 Komisija/Somija, ECLI:EU:C:2005:770

Tiesas 2006. gada 10. janvāra spriedums lietā C-98/03 Komisija/Vācija, ECLI:EU:C:2006:3

Tiesas 2006. gada 16. marta spriedums lietā C-518/04 Komisija/Grieķija, ECLI:EU:C:2006:183

Tiesas 2006. gada 18. maija spriedums lietā C-221/04 Komisija/Spānija, ECLI:EU:C:2006:329

Tiesas 2006. gada 8. jūnija spriedums lietā C-60/05 WWF Italia un citi, ECLI:EU:C:2006:378

Tiesas 2006. gada 19. decembra spriedums lietā C-503/06 Komisija/Itālija, ECLI:EU:C:2008:279

Tiesas 2007. gada 11. janvāra spriedums lietā C-183/05 Komisija/Īrija, ECLI:EU:C:2007:14

Tiesas 2007. gada 10. maija spriedums lietā C-508/04 Komisija/Austrija, ECLI:EU:C:2007:274

Tiesas 2007. gada 14. jūnija spriedums lietā C-342/05 Komisija/Somija, ECLI:EU:C:2007:341

Tiesas 2010. gada 20. maija spriedums lietā C-308/08 Komisija/Spānija, ECLI:EU:C:2010:281

Tiesas 2011. gada 9. jūnija spriedums lietā C-383/09 Komisija/Francija, ECLI:EU:C:2011:369

Tiesas 2012. gada 26. janvāra spriedums lietā C-192/11 Komisija/Polija, ECLI:EU:C:2012:44

Tiesas 2012. gada 15. marta spriedums lietā C-340/10 Komisija/Kipra, ECLI:EU:C:2012:143

Tiesas 2012. gada 15. marta spriedums lietā C-46/11 Komisija/Polija, ECLI:EU:C:2012:146

Tiesas 2016. gada 10. novembra spriedums lietā C-504/14 Komisija/Grieķija, ECLI:EU:C:2016:847

Tiesas 2018. gada 17. aprīļa spriedums lietā C-441/17 Komisija/Polija, ECLI:EU:C:2018:255

Tiesas 2019. gada 10. oktobra prejudiciālais nolēmums lietā C-674/17, ECLI:EU:C:2019:851

Tiesas 2020. gada 11. jūnija prejudiciālais nolēmums lietā C-88/19, ECLI:EU:C:2020:458

2021. gada 4. marta apvienotās lietas C-473/19 un C-474/19 Föreningen Skydda Skogen, ECLI:EU:C:2021:166

Izskatīšanā esoša lieta C-477/19 Magistrat Stadt Wien

---

II PIELIKUMS

Dzīvotņu direktīvas 92/43/EEK II, IV un V pielikumā iekļauto dzīvnieku sugu saraksts

| Atruna


  Šī tabula ir konsolidēta tabula, ko sagatavojis Vides ģenerāldirektorāts. Tā domāta tikai pārskata vajadzībām. Mēs neuzņemamies nekādu atbildību par tās saturu. Juridiski saistošās pielikumu versijas ir tās, kas oficiāli publicētas attiecīgajos tiesību aktos. Šo pielikumu jaunākā redakcija, kas ir tabulas pamatā, ir publicēta Padomes Direktīvā 2013/17/ES (2013. gada 13. maijs), ar ko pielāgo dažas direktīvas vides jomā saistībā ar Horvātijas Republikas pievienošanos (1). |
| --- |

Atruna

Šī tabula ir konsolidēta tabula, ko sagatavojis Vides ģenerāldirektorāts. Tā domāta tikai pārskata vajadzībām. Mēs neuzņemamies nekādu atbildību par tās saturu. Juridiski saistošās pielikumu versijas ir tās, kas oficiāli publicētas attiecīgajos tiesību aktos. Šo pielikumu jaunākā redakcija, kas ir tabulas pamatā, ir publicēta Padomes Direktīvā 2013/17/ES (2013. gada 13. maijs), ar ko pielāgo dažas direktīvas vides jomā saistībā ar Horvātijas Republikas pievienošanos (1).

Šajā pielikumā iekļautās sugas ir norādītas, izmantojot

| — | sugas vai pasugas nosaukumu (treknrakstā un slīprakstā), vai arī |
| --- | --- |

—

sugas vai pasugas nosaukumu (treknrakstā un slīprakstā), vai arī

| — | visas sugas, kas pieder augstākam taksonam vai kādai norādītai attiecīgā taksona daļai. Saīsinājums “spp.” aiz dzimtas vai ģints nosaukuma apzīmē visas sugas, kas pieder šai dzimtai vai ģintij. |
| --- | --- |

—

visas sugas, kas pieder augstākam taksonam vai kādai norādītai attiecīgā taksona daļai. Saīsinājums “spp.” aiz dzimtas vai ģints nosaukuma apzīmē visas sugas, kas pieder šai dzimtai vai ģintij.

Zvaigznīte (*) pirms sugas nosaukuma norāda, ka tā ir prioritāra suga II pielikumā (VI un V pielikumā prioritāras un neprioritāras sugas nav nošķirtas).

Šajā tabulā ir konsolidēti šādi pielikumi:

| | II PIELIKUMS. KOPIENĀ NOZĪMĪGAS DZĪVNIEKU UN AUGU SUGAS, KURU AIZSARDZĪBAI JĀNOSAKA ĪPAŠI AIZSARGĀJAMAS DABAS TERITORIJAS |
| --- | --- |

II PIELIKUMS. KOPIENĀ NOZĪMĪGAS DZĪVNIEKU UN AUGU SUGAS, KURU AIZSARDZĪBAI JĀNOSAKA ĪPAŠI AIZSARGĀJAMAS DABAS TERITORIJAS

| | IV PIELIKUMS. KOPIENĀ NOZĪMĪGAS DZĪVNIEKU UN AUGU SUGAS, KAM VAJADZĪGA STINGRA AIZSARDZĪBA |
| --- | --- |

IV PIELIKUMS. KOPIENĀ NOZĪMĪGAS DZĪVNIEKU UN AUGU SUGAS, KAM VAJADZĪGA STINGRA AIZSARDZĪBA

| | V PIELIKUMS. KOPIENĀ NOZĪMĪGAS DZĪVNIEKU UN AUGU SUGAS, KURU ĪPATŅU IEGUVEI SAVVAĻĀ UN IZMANTOŠANAI VAR PIEMĒROT APSAIMNIEKOŠANAS PASĀKUMUS |
| --- | --- |

V PIELIKUMS. KOPIENĀ NOZĪMĪGAS DZĪVNIEKU UN AUGU SUGAS, KURU ĪPATŅU IEGUVEI SAVVAĻĀ UN IZMANTOŠANAI VAR PIEMĒROT APSAIMNIEKOŠANAS PASĀKUMUS

| Suga | Pielikums | Ģeogrāfiskie ierobežojumi |
| --- | --- | --- |
| | II | IV | V | |
| DZĪVNIEKI |
| MUGURKAULNIEKI | | | | |
| ZĪDĪTĀJI | | | | |
| KUKAIŅĒDĀJI | | | | |
| Erinaceidae | | | | |
| Erinaceus algirus | | X | | |
| Soricidae | | | | |
| Crocidura canariensis | | X | | |
| Crocidura sicula | | X | | |
| Talpidae | | | | |
| Galemys pyrenaicus | X | X | | |
| | | | | |
| CHIROPTERA | | | | |
| Microchiroptera | | | | |
| Rhinolophidae | | | | |
| Rhinolophus blasii | X | X | | |
| Rhinolophus euryale | X | X | | |
| Rhinolophus ferrumequinum | X | X | | |
| Rhinolophus hipposideros | X | X | | |
| Rhinolophus mehelyi | X | X | | |
| Vespertilionidae | | | | |
| Barbastella barbastellus | X | X | | |
| Miniopterus schreibersi | X | X | | |
| Myotis bechsteini | X | X | | |
| Myotis blythii | X | X | | |
| Myotis capaccinii | X | X | | |
| Myotis dasycneme | X | X | | |
| Myotis emarginatus | X | X | | |
| Myotis myotis | X | X | | |
| Visi pārējie Microchiroptera | | X | | |
| Megachiroptera | | | | |
| Pteropodidae | | | | |
| Rousettus aegiptiacus | X | X | | |
| | | | | |
| RODENTIA | | | | |
| Gliridae | | | | |
| Visas sugas, izņemot Glis glis un Eliomys quercinus | | X | | |
| Myomimus roachi | X | X | | |
| Sciuridae | | | | |
| * Marmota marmota latirostris | X | X | | |
| * Pteromys volans (Sciuropterus russicus) | X | X | | |
| Spermophilus citellus (Citellus citellus) | X | X | | |
| * Spermophilus suslicus (Citellus suslicus) | X | X | | |
| Sciurus anomalus | | X | | |
| Castoridae | | | | |
| Castor fiber | X | X | X | II pielikums: izņemot Igaunijas, Latvijas, Lietuvas, Somijas un Zviedrijas populācijas
  IV pielikums: izņemot Igaunijas, Latvijas, Lietuvas, Polijas, Somijas un Zviedrijas populācijas
  V pielikums: Somijas, Zviedrijas, Latvijas, Lietuvas, Igaunijas un Polijas populācijas |
| Cricetidae | | | | |
| Cricetus cricetus | | X | X | IV pielikums: izņemot Ungārijas populācijas
  V pielikums: Ungārijas populācijas |
| Mesocricetus newtoni | X | X | | |
| Microtidae | | | | |
| Dinaromys bogdanovi | X | X | | |
| Microtus cabrerae | X | X | | |
| * Microtus oeconomus arenicola | X | X | | |
| * Microtus oeconomus mehelyi | X | X | | |
| Microtus tatricus | X | X | | |
| Zapodidae | | | | |
| Sicista betulina | | X | | |
| Sicista subtilis | X | X | | |
| Hystricidae | | | | |
| Hystrix cristata | | X | | |
| | | | | |
| CARNIVORA | | | | |
| Canidae | | | | |
| * Alopex lagopus | X | X | | |
| Canis aureus | | | X | |
| * Canis lupus | X | X | X | II pielikums: izņemot Igaunijas populāciju; Grieķijas populācijas: tikai uz dienvidiem no 39. paralēles; Spānijas populācijas: tikai uz dienvidiem no Duero; Latvijas, Lietuvas un Somijas populācijas.
  IV pielikums: izņemot Grieķijas populācijas uz ziemeļiem no 39. paralēles; Igaunijas populācijas, Spānijas populācijas uz ziemeļiem no Duero; Latvijas, Lietuvas, Polijas, Slovākijas, Bulgārijas populācijas un Somijas populācijas ziemeļbriežu pārvaldības apvidos, kas definēti 2. pantā Somijas 1990. gada 14. septembra Aktā Nr. 848/90 par ziemeļbriežu pārvaldību.
  V pielikums: Spānijas populācijas uz ziemeļiem no Duero, Grieķijas populācijas uz ziemeļiem no 39. paralēles, Somijas populācijas ziemeļbriežu pārvaldības apvidos, kas definēti 2. pantā Somijas 1990. gada 14. septembra Aktā Nr. 848/90 par ziemeļbriežu pārvaldību, Bulgārijas, Latvijas, Lietuvas, Igaunijas, Polijas un Slovākijas populācijas. |
| Ursidae | | | | |
| * Ursus arctos | X | X | | II pielikums: izņemot Igaunijas, Somijas un Zviedrijas populācijas |
| Mustelidae | | | | |
| * Gulo gulo | X | | | |
| Lutra lutra | X | X | | |
| Martes martes | | | X | |
| Mustela eversmanii | X | X | | |
| Mustela putorius | | | X | |
| * Mustela lutreola | X | X | | |
| Vormela peregusna | X | X | | |
| Felidae | | | | |
| Felis silvestris | | X | | |
| Lynx lynx | X | X | X | II pielikums: izņemot Igaunijas, Latvijas un Somijas populācijas.
  IV pielikums: izņemot Igaunijas populāciju.
  V pielikums: Igaunijas populācija |
| * Lynx pardinus | X | X | | |
| Phocidae | | | | |
| Halichoerus grypus; | X | | X | |
| * Monachus monachus | X | X | | |
| Phoca hispida bottnica | X | | X | |
| * Phoca hispida saimensis | X | X | | |
| Phoca vitulina | X | | X | |
| Visi pārējie Phocidae | | | X | |
| Viverridae | | | | |
| Genetta genetta | | | X | |
| Herpestes ichneumon | | | X | |
| | | | | |
| DUPLICIDENTATA | | | | |
| Leporidae | | | | |
| Lepus timidus | | | X | |
| | | | | |
| ARTIODACTYLA | | | | |
| Cervidae | | | | |
| * Cervus elaphus corsicanus | X | X | | |
| Rangifer tarandus fennicus | X | | | |
| Bovidae | | | | |
| * Bison bonasus | X | X | | |
| Capra aegagrus (dabiskās populācijas) | X | X | | |
| Capra ibex | | | X | |
| Capra pyrenaica (izņemot Capra pyrenaica pyrenaica) | | | X | |
| * Capra pyrenaica pyrenaica | X | X | | |
| Ovis gmelini musimon (Ovis ammon musimon) (dabiskās populācijas – Korsika un Sardīnija) | X | X | | |
| Ovis orientalis ophion (Ovis gmelini ophion) | X | X | | |
| * Rupicapra pyrenaica ornata (Rupicapra rupicapra ornata) | X | X | | |
| Rupicapra rupicapra (izņemot Rupicapra rupicapra balcanica, Rupicapra rupicapra ornata un Rupicapra rupicapra tatrica) | | | X | |
| Rupicapra rupicapra balcanica | X | X | | |
| * Rupicapra rupicapra tatrica | X | X | | |
| | | | | |
| CETACEA | | | | |
| Phocoena phocoena | X | X | | |
| Tursiops truncatus | X | X | | |
| Visas pārējās Cetacea | | X | | |
| | | | | |
| RĀPUĻI | | | | |
| CHELONIA (TESTUDINES) | | | | |
| Testudinidae | | | | |
| Testudo graeca | X | X | | |
| Testudo hermanni | X | X | | |
| Testudo marginata | X | X | | |
| Cheloniidae | | | | |
| * Caretta caretta | X | X | | |
| * Chelonia mydas | X | X | | |
| Lepidochelys kempii | | X | | |
| Eretmochelys imbricata | | X | | |
| Dermochelyidae | | | | |
| Dermochelys coriacea | | X | | |
| Emydidae | | | | |
| Emys orbicularis | X | X | | |
| Mauremys caspica | X | X | | |
| Mauremys leprosa | X | X | | |
| | | | | |
| SAURIA | | | | |
| Lacertidae | | | | |
| Algyroides fitzingeri | | X | | |
| Algyroides marchi | | X | | |
| Algyroides moreoticus | | X | | |
| Algyroides nigropunctatus | | X | | |
| Dalmatolacertaoxycephala | | X | | |
| Dinarolacerta mosorensis | X | X | | |
| Gallotia atlantica | | X | | |
| Gallotia galloti | | X | | |
| Gallotia galloti insulanagae | X | X | | |
| * Gallotia simonyi | X | X | | |
| Gallotia stehlini | | X | | |
| Lacerta agilis | | X | | |
| Lacerta bedriagae | | X | | |
| Lacerta bonnali (Lacerta monticola) | X | X | | |
| Lacerta monticola | X | X | | |
| Lacerta danfordi | | X | | |
| Lacerta dugesi | | X | | |
| Lacerta graeca | | X | | |
| Lacerta horvathi | | X | | |
| Lacerta schreiberi | X | X | | |
| Lacerta trilineata | | X | | |
| Lacerta viridis | | X | | |
| Lacerta vivipara pannonica | | X | | |
| Ophisops elegans | | X | | |
| Podarcis erhardii | | X | | |
| Podarcis fifolensis | | X | | |
| Podarcis hispanica atrata | | X | | |
| Podarcis lilfordi | X | X | | |
| Podarcis melisellensis | | X | | |
| Podarcis milensis | | X | | |
| Podarcis muralis | | X | | |
| Podarcis peloponnesiaca | | X | | |
| Podarcis pityusensis | X | X | | |
| Podarcis sicula | | X | | |
| Podarcis taurica | | X | | |
| Podarcis tiliguerta | | X | | |
| Podarcis wagleriana | | X | | |
| Scincidae | | | | |
| Ablepharus kitaibelli | | X | | |
| Chalcides bedriagai | | X | | |
| Chalcides ocellatus | | X | | |
| Chalcides sexlineatus | | X | | |
| Chalcides simonyi(Chalcides occidentalis) | X | X | | |
| Chalcides viridianus | | X | | |
| Ophiomorus punctatissimus | | X | | |
| Gekkonidae | | | | |
| Cyrtopodion kotschyi | | X | | |
| Phyllodactylus europaeus | X | X | | |
| Tarentola angustimentalis | | X | | |
| Tarentola boettgeri | | X | | |
| Tarentola delalandii | | X | | |
| Tarentola gomerensis | | X | | |
| Agamidae | | | | |
| Stellio stellio | | X | | |
| Chamaeleontidae | | | | |
| Chamaeleo chamaeleon | | X | | |
| Anguidae | | | | |
| Ophisaurus apodus | | X | | |
| | | | | |
| OPHIDIA (SERPENTES) | | | | |
| Colubridae | | | | |
| Coluber caspius | | X | | |
| * Coluber cypriensis | X | X | | |
| Coluber hippocrepis | | X | | |
| Coluber jugularis | | X | | |
| Coluber laurenti | | X | | |
| Coluber najadum | | X | | |
| Coluber nummifer | | X | | |
| Coluber viridiflavus | | X | | |
| Coronella austriaca | | X | | |
| Eirenis modesta | | X | | |
| Elaphe longissima | | X | | |
| Elaphe quatuorlineata | X | X | | |
| Elaphe situla | X | X | | |
| Natrix natrix cetti | | X | | |
| Natrix natrix corsa | | X | | |
| * Natrix natrix cypriaca | X | X | | |
| Natrix tessellata | | X | | |
| Telescopus falax | | X | | |
| Viperidae | | | | |
| Vipera ammodytes | | X | | |
| * Macrovipera schweizeri (Vipera lebetina schweizeri) | X | X | | |
| Vipera seoanni | | X | | IV pielikums: izņemot Spānijas populācijas |
| Vipera ursinii (izņemot Vipera ursinii rakosiensis un Vipera ursinii macrops) | X | X | | |
| * Vipera ursinii macrops | X | X | | |
| * Vipera ursinii rakosiensis | X | X | | |
| Vipera xanthina | | X | | |
| Boidae | | | | |
| Eryx jaculus | | X | | |
| | | | | |
| ABINIEKI | | | | |
| CAUDATA | | | | |
| Salamandridae | | | | |
| Chioglossa lusitanica | X | X | | |
| Euproctus asper | | X | | |
| Euproctus montanus | | X | | |
| Euproctus platycephalus | | X | | |
| Mertensiella luschani (Salamandra luschani) | X | X | | |
| Salamandra atra | | X | | |
| * Salamandra aurorae (Salamandra atra aurorae) | X | X | | |
| Salamandra lanzai | | X | | |
| Salamandrina terdigitata | X | X | | |
| Triturus carnifex (Triturus cristatus carnifex) | X | X | | |
| Triturus cristatus (Triturus cristatus cristatus) | X | X | | |
| Triturus dobrogicus (Triturus cristatus dobrogicus) | X | | | |
| Triturus italicus | | X | | |
| Triturus karelinii (Triturus cristatus karelinii) | X | X | | |
| Triturus marmoratus | | X | | |
| Triturus montandoni | X | X | | |
| Triturus vulgaris ampelensis | X | X | | |
| Proteidae | | | | |
| * Proteus anguinus | X | X | | |
| Plethodontidae | | | | |
| Hydromantes (Speleomantes) ambrosii | X | X | | |
| Hydromantes (Speleomantes) flavus | X | X | | |
| Hydromantes (Speleomantes) genei | X | X | | |
| Hydromantes (Speleomantes) imperialis | X | X | | |
| Hydromantes (Speleomantes) strinatii | X | X | | |
| Hydromantes (Speleomantes) supramontis | X | X | | |
| | | | | |
| ANURA | | | | |
| Discoglossidae | | | | |
| Alytes cisternasii | | X | | |
| * Alytes muletensis | X | X | | |
| Alytes obstetricans | | X | | |
| Bombina bombina | X | X | | |
| Bombina variegata | X | X | | |
| Discoglossus galganoi (tostarp Discoglossus “jeanneae”) | X | X | | |
| Discoglossus montalentii | X | X | | |
| Discoglossus pictus | | X | | |
| Discoglossus sardus | X | X | | |
| Ranidae | | | | |
| Rana arvalis | | X | | |
| Rana dalmatina | | X | | |
| Rana esculenta | | | X | |
| Rana graeca | | X | | |
| Rana iberica | | X | | |
| Rana italica | | X | | |
| Rana latastei | X | X | | |
| Rana lessonae | | X | | |
| Rana perezi | | | X | |
| Rana ridibunda | | | X | |
| Rana temporaria | | | X | |
| Pelobatidae | | | | |
| Pelobates cultripes | | X | | |
| Pelobates fuscus | | X | | |
| * Pelobates fuscus insubricus | X | X | | |
| Pelobates syriacus | | X | | |
| Bufonidae | | | | |
| Bufo calamita | | X | | |
| Bufo viridis | | X | | |
| Hylidae | | | | |
| Hyla arborea | | X | | |
| Hyla meridionalis | | X | | |
| Hyla sarda | | X | | |
| | | | | |
| ZIVIS | | | | |
| PETROMYZONIFORMES | | | | |
| Petromyzonidae | | | | |
| Eudontomyzon spp. | X | | | |
| Lampetra fluviatilis | X | | X | II pielikums: izņemot Somijas un Zviedrijas populācijas |
| Lampetra planeri | X | | | II pielikums: izņemot Igaunijas, Somijas un Zviedrijas populācijas |
| Lethenteron zanandreai | X | | X | |
| Petromyzon marinus | X | | | II pielikums: izņemot Zviedrijas populācijas |
| | | | | |
| ACIPENSERIFORMES | | | | |
| Acipenseridae | | | | |
| * Acipenser naccarii | X | X | | |
| * Acipenser sturio | X | X | | |
| Visas pārējās Acipenseridae sugas | | | X | |
| | | | | |
| CLUPEIFORMES | | | | |
| Clupeidae | | | | |
| Alosa spp. | X | | X | |
| | | | | |
| SALMONIFORMES | | | | |
| Salmonidae / Coregonidae | | | | |
| Coregonus spp. (izņemot Coregonus oxyrhynchus – upēs nārstojošas populācijas dažos Ziemeļjūras apgabalos) | | | X | |
| * Coregonus oxyrhynchus (upēs nārstojošas populācijas dažos Ziemeļjūras apgabalos) | X | X | | |
| Hucho hucho (dabiskās populācijas) | X | | X | |
| Salmo macrostigma | X | | | |
| Salmo marmoratus | X | | | |
| Salmo salar (vienīgi saldūdenī) | X | | X | II pielikums: izņemot Somijas populācijas |
| Salmothymus obtusirostris | X | | | |
| Thymallus thymallus | | | X | |
| Umbridae | | | | |
| Umbra krameri | X | | | |
| | | | | |
| CYPRINIFORMES | | | | |
| Cyprinidae | | | | |
| Alburnus albidus (Alburnus vulturius) | X | | | |
| Anaecypris hispanica | X | X | | |
| Aspius aspius | X | | X | II pielikums: izņemot Somijas populācijas |
| Aulopyge huegelii | X | | | |
| Barbus spp. | | | X | |
| Barbus comiza | X | | X | |
| Barbus meridionalis | X | | X | |
| Barbus plebejus | X | | X | |
| Chalcalburnus chalcoides | X | | | |
| Chondrostoma genei | X | | | |
| Chondrostoma knerii | X | | | |
| Chondrostoma lusitanicum | X | | | |
| Chondrostoma phoxinus | X | | | |
| Chondrostoma polylepis (ieskaitot C. wilkommi) | X | | | |
| Chondrostoma soetta | X | | | |
| Chondrostoma toxostoma | X | | | |
| Gobio albipinnatus | X | | | |
| Gobio kessleri | X | | | |
| Gobio uranoscopus | X | | | |
| Iberocypris palaciosi | X | | | |
| * Ladigesocypris ghigii | X | | | |
| Leuciscus lucumonis | X | | | |
| Leuciscus souffia | X | | | |
| Pelecus cultratus | X | | X | |
| Phoxinellus spp. | X | | | |
| * Phoxinus percnurus | X | X | | |
| Rhodeus sericeus amarus | X | | | |
| Rutilus alburnoides | X | | | |
| Rutilus arcasii | X | | | |
| Rutilus frisii meidingeri | X | | X | |
| Rutilus lemmingii | X | | | |
| Rutilus pigus | X | | X | |
| Rutilus rubilio | X | | | |
| Rutilus macrolepidotus | X | | | |
| Scardinius graecus | X | | | |
| Squalius microlepis | X | | | |
| Squalius svallize | X | | | |
| Cobitidae | | | | |
| Cobitis elongata | X | | | |
| Cobitis taenia | X | | | II pielikums: izņemot Somijas populācijas |
| Cobitis trichonica | X | | | |
| Misgurnus fossilis | X | | | |
| Sabanejewia aurata | X | | | |
| Sabanejewia larvata (Cobitis larvata un Cobitis conspersa) | X | | | |
| | | | | |
| SILURIFORMES | | | | |
| Siluridae | | | | |
| Silurus aristotelis | X | | X | |
| | | | | |
| ATHERINIFORMES | | | | |
| Cyprinodontidae | | | | |
| Aphanius iberus | X | | | |
| Aphanius fasciatus | X | | | |
| * Valencia hispanica | X | X | | |
| * Valencia letourneuxi (Valencia hispanica) | X | | | |
| | | | | |
| PERCIFORMES | | | | |
| Percidae | | | | |
| Gymnocephalus baloni | X | X | | |
| Gymnocephalus schraetzer | X | | X | |
| * Romanichthys valsanicola | X | X | | |
| Zingel spp. (izņemot Zingel asper un Zingel zingel) | X | | | |
| Zingel asper | X | X | | |
| Zingel zingel | X | | X | |
| Gobiidae | | | | |
| Knipowitschia croatica | X | | | |
| Knipowitschia (Padogobius) panizzae | X | | | |
| Padogobius nigricans | X | | | |
| Pomatoschistus canestrini | X | | | |
| | | | | |
| SCORPAENIFORMES | | | | |
| Cottidae | | | | |
| Cottus gobio | X | | | II pielikums: izņemot Somijas populācijas |
| Cottus petiti | X | | | |
| BEZMUGURKAULNIEKI | | | | |
| ANNELIDA | | | |
| HIRUDINOIDEA – ARHYNCHOBDELLAE | | | |
| Hirudinidae | | | |
| Hirudo medicinalis | | | X |
| | | | |
| ARTHROPODA | | | |
| CRUSTACEA | | | |
| Decapoda | | | |
| Astacus astacus | | | X |
| Austropotamobius pallipes | X | | X |
| * Austropotamobius torrentium | X | | X |
| Scyllarides latus | | | X |
| Isopoda | | | |
| * Armadillidium ghardalamensis | X | X | |
| | | | |
| INSECTA | | | |
| Coleoptera | | | |
| Agathidium pulchellum | X | | |
| Bolbelasmus unicornis | X | X | |
| Boros schneideri | X | | |
| Buprestis splendens | X | X | |
| Carabus hampei | X | X | |
| Carabus hungaricus | X | X | |
| * Carabus menetriesi pacholei | X | | |
| * Carabus olympiae | X | X | |
| Carabus variolosus | X | X | |
| Carabus zawadszkii | X | X | |
| Cerambyx cerdo | X | X | |
| Corticaria planula | X | | |
| Cucujus cinnaberinus | X | X | |
| Dorcadion fulvum cervae | X | X | |
| Duvalius gebhardti | X | X | |
| Duvalius hungaricus | X | X | |
| Dytiscus latissimus | X | X | |
| Graphoderus bilineatus | X | X | |
| Leptodirus hochenwarti | X | X | |
| Limoniscus violaceus | X | | |
| Lucanus cervus | X | | |
| Macroplea pubipennis | X | | |
| Mesosa myops | X | | |
| Morimus funereus | X | | |
| * Osmoderma eremita | X | X | |
| Oxyporus mannerheimii | X | | |
| Pilemia tigrina | X | X | |
| * Phryganophilus ruficollis | X | X | |
| Probaticus subrugosus | X | X | |
| Propomacrus cypriacus | X | X | |
| * Pseudogaurotina excellens | X | X | |
| Pseudoseriscius cameroni | X | X | |
| Pytho kolwensis | X | X | |
| Rhysodes sulcatus | X | | |
| * Rosalia alpina | X | X | |
| Stephanopachys linearis | X | | |
| Stephanopachys substriatus | X | | |
| Xyletinus tremulicola | X | | |
| Hemiptera | | | |
| Aradus angularis | X | | |
| Lepidoptera | | | |
| Agriades glandon aquilo | X | | |
| Apatura metis | | X | |
| Arytrura musculus | X | X | |
| * Callimorpha (Euplagia, Panaxia) quadripunctaria | X | | |
| Catopta thrips | X | X | |
| Chondrosoma fiduciarium | X | X | |
| Clossiana improba | X | | |
| Coenonympha hero | | X | |
| Coenonympha oedippus | X | X | |
| Colias myrmidone | X | X | |
| Cucullia mixta | X | X | |
| Dioszeghyana schmidtii | X | X | |
| Erannis ankeraria | X | X | |
| Erebia calcaria | X | X | |
| Erebia christi | X | X | |
| Erebia medusa polaris | X | | |
| Erebia sudetica | | X | |
| Eriogaster catax | X | X | |
| Euphydryas (Eurodryas, Hypodryas) aurinia | X | | |
| Fabriciana elisa | | X | |
| Glyphipterix loricatella | X | X | |
| Gortyna borelii lunata | X | X | |
| Graellsia isabellae | X | | X |
| Hesperia comma catena | X | | |
| Hypodryas maturna | X | X | |
| Hyles hippophaes | | X | |
| Leptidea morsei | X | X | |
| Lignyoptera fumidaria | X | X | |
| Lopinga achine | | X | |
| Lycaena dispar | X | X | |
| Lycaena helle | X | X | |
| Maculinea arion | | X | |
| Maculinea nausithous | X | X | |
| Maculinea teleius | X | X | |
| Melanargia arge | X | X | |
| * Nymphalis vaualbum | X | X | |
| Papilio alexanor | | X | |
| Papilio hospiton | X | X | |
| Parnassius apollo | | X | |
| Parnassius mnemosyne | | X | |
| Phyllometra culminaria | X | X | |
| Plebicula golgus | X | X | |
| Polymixis rufocincta isolata | X | X | |
| Polyommatus eroides | X | X | |
| Proterebia afra dalmata | X | X | |
| Proserpinus proserpina | | X | |
| Pseudophilotes bavius | X | X | |
| Xestia borealis | X | | |
| Xestia brunneopicta | X | | |
| * Xylomoia strix | X | X | |
| Zerynthia polyxena | | X | |
| Mantodea | | | |
| Apteromantis aptera | X | X | |
| Odonata | | | |
| Aeshna viridis | | X | |
| Coenagrion hylas | X | | |
| Coenagrion mercuriale | X | | |
| Coenagrion ornatum | X | | |
| Cordulegaster heros | X | X | |
| Cordulegaster trinacriae | X | X | |
| Gomphus graslinii | X | X | |
| Leucorrhina albifrons | | X | |
| Leucorrhina caudalis | | X | |
| Leucorrhinia pectoralis | X | X | |
| Lindenia tetraphylla | X | X | |
| Macromia splendens | X | X | |
| Ophiogomphus cecilia | X | X | |
| Oxygastra curtisii | X | X | |
| Stylurus flavipes | | X | |
| Sympecma braueri | | X | |
| Orthoptera | | | |
| Baetica ustulata | X | X | |
| Brachytrupes megacephalus | X | X | |
| Isophya costata | X | X | |
| Isophya harzi | X | X | |
| Isophya stysi | X | X | |
| Myrmecophilus baronii | X | X | |
| Odontopodisma rubripes | X | X | |
| Paracaloptenus caloptenoides | X | X | |
| Pholidoptera transsylvanica | X | X | |
| Saga pedo | | X | |
| Stenobothrus (Stenobothrodes) eurasius | X | X | |
| | | | |
| ARACHNIDA | | | |
| Araneae | | | |
| Macrothele calpeiana | | X | |
| Pseudoscorpiones | | | |
| Anthrenochernes stellae | X | | |
| | | | |
| COELENTERATA | | | |
| Cnidaria | | | |
| Corallium rubrum | | | X |
| | | | |
| MOLLUSCA | | | |
| GASTROPODA | | | |
| Anisus vorticulus | X | X | |
| Caseolus calculus | X | X | |
| Caseolus commixta | X | X | |
| Caseolus sphaerula | X | X | |
| Chilostoma banaticum | X | X | |
| Discula leacockiana | X | X | |
| Discula tabellata | X | X | |
| Discula testudinalis | | X | |
| Discula turricula | | X | |
| Discus defloratus | | X | |
| Discus guerinianus | X | X | |
| Elona quimperiana | X | X | |
| Geomalacus maculosus | X | X | |
| Geomitra moniziana | X | X | |
| Gibbula nivosa | X | X | |
| * Helicopsis striata austriaca | X | | |
| Helix pomatia | | | X |
| Hygromia kovacsi | X | X | |
| Idiomela (Helix) subplicata | X | X | |
| Lampedusa imitatrix | X | X | |
| * Lampedusa melitensis | X | X | |
| Leiostyla abbreviata | X | X | |
| Leiostyla cassida | X | X | |
| Leiostyla corneocostata | X | X | |
| Leiostyla gibba | X | X | |
| Leiostyla lamellosa | X | X | |
| * Paladilhia hungarica | X | X | |
| Patella feruginea | | X | |
| Sadleriana pannonica | X | X | |
| Theodoxus prevostianus | | X | |
| Theodoxus transversalis | X | X | |
| Vertigo angustior | X | | |
| Vertigo genesii | X | | |
| Vertigo geyeri | X | | |
| Vertigo moulinsiana | X | | |
| | | | |
| BIVALVIA | | | |
| Anisomyaria | | | |
| Lithophaga lithophaga | | X | |
| Pinna nobilis | | X | |
| Unionoida | | | |
| Margaritifera auricularia | | X | |
| Margaritifera durrovensis (Margaritifera margaritifera) | X | | X |
| Margaritifera margaritifera | X | | X |
| Microcondylaea compressa | | | X |
| Unio crassus | X | X | |
| Unio elongatulus | | | X |
| Dreissenidae | | | |
| Congeria kusceri | X | X | |
| | | | |
| ECHINODERMATA | | | |
| Echinoidea | | | |
| Centrostephanus longispinus | | X | |

Suga

Pielikums

Ģeogrāfiskie ierobežojumi

II

IV

V

DZĪVNIEKI

MUGURKAULNIEKI

ZĪDĪTĀJI

KUKAIŅĒDĀJI

Erinaceidae

Erinaceus algirus

X

Soricidae

Crocidura canariensis

X

Crocidura sicula

X

Talpidae

Galemys pyrenaicus

X

X

CHIROPTERA

Microchiroptera

Rhinolophidae

Rhinolophus blasii

X

X

Rhinolophus euryale

X

X

Rhinolophus ferrumequinum

X

X

Rhinolophus hipposideros

X

X

Rhinolophus mehelyi

X

X

Vespertilionidae

Barbastella barbastellus

X

X

Miniopterus schreibersi

X

X

Myotis bechsteini

X

X

Myotis blythii

X

X

Myotis capaccinii

X

X

Myotis dasycneme

X

X

Myotis emarginatus

X

X

Myotis myotis

X

X

Visi pārējie Microchiroptera

X

Megachiroptera

Pteropodidae

Rousettus aegiptiacus

X

X

RODENTIA

Gliridae

Visas sugas, izņemot Glis glis un Eliomys quercinus

X

Myomimus roachi

X

X

Sciuridae

- Marmota marmota latirostris

X

X

- Pteromys volans (Sciuropterus russicus)

X

X

Spermophilus citellus (Citellus citellus)

X

X

- Spermophilus suslicus (Citellus suslicus)

X

X

Sciurus anomalus

X

Castoridae

Castor fiber

X

X

X

II pielikums: izņemot Igaunijas, Latvijas, Lietuvas, Somijas un Zviedrijas populācijas

IV pielikums: izņemot Igaunijas, Latvijas, Lietuvas, Polijas, Somijas un Zviedrijas populācijas

V pielikums: Somijas, Zviedrijas, Latvijas, Lietuvas, Igaunijas un Polijas populācijas

Cricetidae

Cricetus cricetus

X

X

IV pielikums: izņemot Ungārijas populācijas

V pielikums: Ungārijas populācijas

Mesocricetus newtoni

X

X

Microtidae

Dinaromys bogdanovi

X

X

Microtus cabrerae

X

X

- Microtus oeconomus arenicola

X

X

- Microtus oeconomus mehelyi

X

X

Microtus tatricus

X

X

Zapodidae

Sicista betulina

X

Sicista subtilis

X

X

Hystricidae

Hystrix cristata

X

CARNIVORA

Canidae

- Alopex lagopus

X

X

Canis aureus

X

- Canis lupus

X

X

X

II pielikums: izņemot Igaunijas populāciju; Grieķijas populācijas: tikai uz dienvidiem no 39. paralēles; Spānijas populācijas: tikai uz dienvidiem no Duero; Latvijas, Lietuvas un Somijas populācijas.

IV pielikums: izņemot Grieķijas populācijas uz ziemeļiem no 39. paralēles; Igaunijas populācijas, Spānijas populācijas uz ziemeļiem no Duero; Latvijas, Lietuvas, Polijas, Slovākijas, Bulgārijas populācijas un Somijas populācijas ziemeļbriežu pārvaldības apvidos, kas definēti 2. pantā Somijas 1990. gada 14. septembra Aktā Nr. 848/90 par ziemeļbriežu pārvaldību.

V pielikums: Spānijas populācijas uz ziemeļiem no Duero, Grieķijas populācijas uz ziemeļiem no 39. paralēles, Somijas populācijas ziemeļbriežu pārvaldības apvidos, kas definēti 2. pantā Somijas 1990. gada 14. septembra Aktā Nr. 848/90 par ziemeļbriežu pārvaldību, Bulgārijas, Latvijas, Lietuvas, Igaunijas, Polijas un Slovākijas populācijas.

Ursidae

- Ursus arctos

X

X

II pielikums: izņemot Igaunijas, Somijas un Zviedrijas populācijas

Mustelidae

- Gulo gulo

X

Lutra lutra

X

X

Martes martes

X

Mustela eversmanii

X

X

Mustela putorius

X

- Mustela lutreola

X

X

Vormela peregusna

X

X

Felidae

Felis silvestris

X

Lynx lynx

X

X

X

II pielikums: izņemot Igaunijas, Latvijas un Somijas populācijas.

IV pielikums: izņemot Igaunijas populāciju.

V pielikums: Igaunijas populācija

- Lynx pardinus

X

X

Phocidae

Halichoerus grypus;

X

X

- Monachus monachus

X

X

Phoca hispida bottnica

X

X

- Phoca hispida saimensis

X

X

Phoca vitulina

X

X

Visi pārējie Phocidae

X

Viverridae

Genetta genetta

X

Herpestes ichneumon

X

DUPLICIDENTATA

Leporidae

Lepus timidus

X

ARTIODACTYLA

Cervidae

- Cervus elaphus corsicanus

X

X

Rangifer tarandus fennicus

X

Bovidae

- Bison bonasus

X

X

Capra aegagrus (dabiskās populācijas)

X

X

Capra ibex

X

Capra pyrenaica (izņemot Capra pyrenaica pyrenaica)

X

- Capra pyrenaica pyrenaica

X

X

Ovis gmelini musimon (Ovis ammon musimon) (dabiskās populācijas – Korsika un Sardīnija)

X

X

Ovis orientalis ophion (Ovis gmelini ophion)

X

X

- Rupicapra pyrenaica ornata (Rupicapra rupicapra ornata)

X

X

Rupicapra rupicapra (izņemot Rupicapra rupicapra balcanica, Rupicapra rupicapra ornata un Rupicapra rupicapra tatrica)

X

Rupicapra rupicapra balcanica

X

X

- Rupicapra rupicapra tatrica

X

X

CETACEA

Phocoena phocoena

X

X

Tursiops truncatus

X

X

Visas pārējās Cetacea

X

RĀPUĻI

CHELONIA (TESTUDINES)

Testudinidae

Testudo graeca

X

X

Testudo hermanni

X

X

Testudo marginata

X

X

Cheloniidae

- Caretta caretta

X

X

- Chelonia mydas

X

X

Lepidochelys kempii

X

Eretmochelys imbricata

X

Dermochelyidae

Dermochelys coriacea

X

Emydidae

Emys orbicularis

X

X

Mauremys caspica

X

X

Mauremys leprosa

X

X

SAURIA

Lacertidae

Algyroides fitzingeri

X

Algyroides marchi

X

Algyroides moreoticus

X

Algyroides nigropunctatus

X

Dalmatolacertaoxycephala

X

Dinarolacerta mosorensis

X

X

Gallotia atlantica

X

Gallotia galloti

X

Gallotia galloti insulanagae

X

X

- Gallotia simonyi

X

X

Gallotia stehlini

X

Lacerta agilis

X

Lacerta bedriagae

X

Lacerta bonnali (Lacerta monticola)

X

X

Lacerta monticola

X

X

Lacerta danfordi

X

Lacerta dugesi

X

Lacerta graeca

X

Lacerta horvathi

X

Lacerta schreiberi

X

X

Lacerta trilineata

X

Lacerta viridis

X

Lacerta vivipara pannonica

X

Ophisops elegans

X

Podarcis erhardii

X

Podarcis fifolensis

X

Podarcis hispanica atrata

X

Podarcis lilfordi

X

X

Podarcis melisellensis

X

Podarcis milensis

X

Podarcis muralis

X

Podarcis peloponnesiaca

X

Podarcis pityusensis

X

X

Podarcis sicula

X

Podarcis taurica

X

Podarcis tiliguerta

X

Podarcis wagleriana

X

Scincidae

Ablepharus kitaibelli

X

Chalcides bedriagai

X

Chalcides ocellatus

X

Chalcides sexlineatus

X

Chalcides simonyi(Chalcides occidentalis)

X

X

Chalcides viridianus

X

Ophiomorus punctatissimus

X

Gekkonidae

Cyrtopodion kotschyi

X

Phyllodactylus europaeus

X

X

Tarentola angustimentalis

X

Tarentola boettgeri

X

Tarentola delalandii

X

Tarentola gomerensis

X

Agamidae

Stellio stellio

X

Chamaeleontidae

Chamaeleo chamaeleon

X

Anguidae

Ophisaurus apodus

X

OPHIDIA (SERPENTES)

Colubridae

Coluber caspius

X

- Coluber cypriensis

X

X

Coluber hippocrepis

X

Coluber jugularis

X

Coluber laurenti

X

Coluber najadum

X

Coluber nummifer

X

Coluber viridiflavus

X

Coronella austriaca

X

Eirenis modesta

X

Elaphe longissima

X

Elaphe quatuorlineata

X

X

Elaphe situla

X

X

Natrix natrix cetti

X

Natrix natrix corsa

X

- Natrix natrix cypriaca

X

X

Natrix tessellata

X

Telescopus falax

X

Viperidae

Vipera ammodytes

X

- Macrovipera schweizeri (Vipera lebetina schweizeri)

X

X

Vipera seoanni

X

IV pielikums: izņemot Spānijas populācijas

Vipera ursinii (izņemot Vipera ursinii rakosiensis un Vipera ursinii macrops)

X

X

- Vipera ursinii macrops

X

X

- Vipera ursinii rakosiensis

X

X

Vipera xanthina

X

Boidae

Eryx jaculus

X

ABINIEKI

CAUDATA

Salamandridae

Chioglossa lusitanica

X

X

Euproctus asper

X

Euproctus montanus

X

Euproctus platycephalus

X

Mertensiella luschani (Salamandra luschani)

X

X

Salamandra atra

X

- Salamandra aurorae (Salamandra atra aurorae)

X

X

Salamandra lanzai

X

Salamandrina terdigitata

X

X

Triturus carnifex (Triturus cristatus carnifex)

X

X

Triturus cristatus (Triturus cristatus cristatus)

X

X

Triturus dobrogicus (Triturus cristatus dobrogicus)

X

Triturus italicus

X

Triturus karelinii (Triturus cristatus karelinii)

X

X

Triturus marmoratus

X

Triturus montandoni

X

X

Triturus vulgaris ampelensis

X

X

Proteidae

- Proteus anguinus

X

X

Plethodontidae

Hydromantes (Speleomantes) ambrosii

X

X

Hydromantes (Speleomantes) flavus

X

X

Hydromantes (Speleomantes) genei

X

X

Hydromantes (Speleomantes) imperialis

X

X

Hydromantes (Speleomantes) strinatii

X

X

Hydromantes (Speleomantes) supramontis

X

X

ANURA

Discoglossidae

Alytes cisternasii

X

- Alytes muletensis

X

X

Alytes obstetricans

X

Bombina bombina

X

X

Bombina variegata

X

X

Discoglossus galganoi (tostarp Discoglossus “jeanneae”)

X

X

Discoglossus montalentii

X

X

Discoglossus pictus

X

Discoglossus sardus

X

X

Ranidae

Rana arvalis

X

Rana dalmatina

X

Rana esculenta

X

Rana graeca

X

Rana iberica

X

Rana italica

X

Rana latastei

X

X

Rana lessonae

X

Rana perezi

X

Rana ridibunda

X

Rana temporaria

X

Pelobatidae

Pelobates cultripes

X

Pelobates fuscus

X

- Pelobates fuscus insubricus

X

X

Pelobates syriacus

X

Bufonidae

Bufo calamita

X

Bufo viridis

X

Hylidae

Hyla arborea

X

Hyla meridionalis

X

Hyla sarda

X

ZIVIS

PETROMYZONIFORMES

Petromyzonidae

Eudontomyzon spp.

X

Lampetra fluviatilis

X

X

II pielikums: izņemot Somijas un Zviedrijas populācijas

Lampetra planeri

X

II pielikums: izņemot Igaunijas, Somijas un Zviedrijas populācijas

Lethenteron zanandreai

X

X

Petromyzon marinus

X

II pielikums: izņemot Zviedrijas populācijas

ACIPENSERIFORMES

Acipenseridae

- Acipenser naccarii

X

X

- Acipenser sturio

X

X

Visas pārējās Acipenseridae sugas

X

CLUPEIFORMES

Clupeidae

Alosa spp.

X

X

SALMONIFORMES

Salmonidae / Coregonidae

Coregonus spp. (izņemot Coregonus oxyrhynchus – upēs nārstojošas populācijas dažos Ziemeļjūras apgabalos)

X

- Coregonus oxyrhynchus (upēs nārstojošas populācijas dažos Ziemeļjūras apgabalos)

X

X

Hucho hucho (dabiskās populācijas)

X

X

Salmo macrostigma

X

Salmo marmoratus

X

Salmo salar (vienīgi saldūdenī)

X

X

II pielikums: izņemot Somijas populācijas

Salmothymus obtusirostris

X

Thymallus thymallus

X

Umbridae

Umbra krameri

X

CYPRINIFORMES

Cyprinidae

Alburnus albidus (Alburnus vulturius)

X

Anaecypris hispanica

X

X

Aspius aspius

X

X

II pielikums: izņemot Somijas populācijas

Aulopyge huegelii

X

Barbus spp.

X

Barbus comiza

X

X

Barbus meridionalis

X

X

Barbus plebejus

X

X

Chalcalburnus chalcoides

X

Chondrostoma genei

X

Chondrostoma knerii

X

Chondrostoma lusitanicum

X

Chondrostoma phoxinus

X

Chondrostoma polylepis (ieskaitot C. wilkommi)

X

Chondrostoma soetta

X

Chondrostoma toxostoma

X

Gobio albipinnatus

X

Gobio kessleri

X

Gobio uranoscopus

X

Iberocypris palaciosi

X

- Ladigesocypris ghigii

X

Leuciscus lucumonis

X

Leuciscus souffia

X

Pelecus cultratus

X

X

Phoxinellus spp.

X

- Phoxinus percnurus

X

X

Rhodeus sericeus amarus

X

Rutilus alburnoides

X

Rutilus arcasii

X

Rutilus frisii meidingeri

X

X

Rutilus lemmingii

X

Rutilus pigus

X

X

Rutilus rubilio

X

Rutilus macrolepidotus

X

Scardinius graecus

X

Squalius microlepis

X

Squalius svallize

X

Cobitidae

Cobitis elongata

X

Cobitis taenia

X

II pielikums: izņemot Somijas populācijas

Cobitis trichonica

X

Misgurnus fossilis

X

Sabanejewia aurata

X

Sabanejewia larvata (Cobitis larvata un Cobitis conspersa)

X

SILURIFORMES

Siluridae

Silurus aristotelis

X

X

ATHERINIFORMES

Cyprinodontidae

Aphanius iberus

X

Aphanius fasciatus

X

- Valencia hispanica

X

X

- Valencia letourneuxi (Valencia hispanica)

X

PERCIFORMES

Percidae

Gymnocephalus baloni

X

X

Gymnocephalus schraetzer

X

X

- Romanichthys valsanicola

X

X

Zingel spp. (izņemot Zingel asper un Zingel zingel)

X

Zingel asper

X

X

Zingel zingel

X

X

Gobiidae

Knipowitschia croatica

X

Knipowitschia (Padogobius) panizzae

X

Padogobius nigricans

X

Pomatoschistus canestrini

X

SCORPAENIFORMES

Cottidae

Cottus gobio

X

II pielikums: izņemot Somijas populācijas

Cottus petiti

X

BEZMUGURKAULNIEKI

ANNELIDA

HIRUDINOIDEA – ARHYNCHOBDELLAE

Hirudinidae

Hirudo medicinalis

X

ARTHROPODA

CRUSTACEA

Decapoda

Astacus astacus

X

Austropotamobius pallipes

X

X

- Austropotamobius torrentium

X

X

Scyllarides latus

X

Isopoda

- Armadillidium ghardalamensis

X

X

INSECTA

Coleoptera

Agathidium pulchellum

X

Bolbelasmus unicornis

X

X

Boros schneideri

X

Buprestis splendens

X

X

Carabus hampei

X

X

Carabus hungaricus

X

X

- Carabus menetriesi pacholei

X

- Carabus olympiae

X

X

Carabus variolosus

X

X

Carabus zawadszkii

X

X

Cerambyx cerdo

X

X

Corticaria planula

X

Cucujus cinnaberinus

X

X

Dorcadion fulvum cervae

X

X

Duvalius gebhardti

X

X

Duvalius hungaricus

X

X

Dytiscus latissimus

X

X

Graphoderus bilineatus

X

X

Leptodirus hochenwarti

X

X

Limoniscus violaceus

X

Lucanus cervus

X

Macroplea pubipennis

X

Mesosa myops

X

Morimus funereus

X

- Osmoderma eremita

X

X

Oxyporus mannerheimii

X

Pilemia tigrina

X

X

- Phryganophilus ruficollis

X

X

Probaticus subrugosus

X

X

Propomacrus cypriacus

X

X

- Pseudogaurotina excellens

X

X

Pseudoseriscius cameroni

X

X

Pytho kolwensis

X

X

Rhysodes sulcatus

X

- Rosalia alpina

X

X

Stephanopachys linearis

X

Stephanopachys substriatus

X

Xyletinus tremulicola

X

Hemiptera

Aradus angularis

X

Lepidoptera

Agriades glandon aquilo

X

Apatura metis

X

Arytrura musculus

X

X

- Callimorpha (Euplagia, Panaxia) quadripunctaria

X

Catopta thrips

X

X

Chondrosoma fiduciarium

X

X

Clossiana improba

X

Coenonympha hero

X

Coenonympha oedippus

X

X

Colias myrmidone

X

X

Cucullia mixta

X

X

Dioszeghyana schmidtii

X

X

Erannis ankeraria

X

X

Erebia calcaria

X

X

Erebia christi

X

X

Erebia medusa polaris

X

Erebia sudetica

X

Eriogaster catax

X

X

Euphydryas (Eurodryas, Hypodryas) aurinia

X

Fabriciana elisa

X

Glyphipterix loricatella

X

X

Gortyna borelii lunata

X

X

Graellsia isabellae

X

X

Hesperia comma catena

X

Hypodryas maturna

X

X

Hyles hippophaes

X

Leptidea morsei

X

X

Lignyoptera fumidaria

X

X

Lopinga achine

X

Lycaena dispar

X

X

Lycaena helle

X

X

Maculinea arion

X

Maculinea nausithous

X

X

Maculinea teleius

X

X

Melanargia arge

X

X

- Nymphalis vaualbum

X

X

Papilio alexanor

X

Papilio hospiton

X

X

Parnassius apollo

X

Parnassius mnemosyne

X

Phyllometra culminaria

X

X

Plebicula golgus

X

X

Polymixis rufocincta isolata

X

X

Polyommatus eroides

X

X

Proterebia afra dalmata

X

X

Proserpinus proserpina

X

Pseudophilotes bavius

X

X

Xestia borealis

X

Xestia brunneopicta

X

- Xylomoia strix

X

X

Zerynthia polyxena

X

Mantodea

Apteromantis aptera

X

X

Odonata

Aeshna viridis

X

Coenagrion hylas

X

Coenagrion mercuriale

X

Coenagrion ornatum

X

Cordulegaster heros

X

X

Cordulegaster trinacriae

X

X

Gomphus graslinii

X

X

Leucorrhina albifrons

X

Leucorrhina caudalis

X

Leucorrhinia pectoralis

X

X

Lindenia tetraphylla

X

X

Macromia splendens

X

X

Ophiogomphus cecilia

X

X

Oxygastra curtisii

X

X

Stylurus flavipes

X

Sympecma braueri

X

Orthoptera

Baetica ustulata

X

X

Brachytrupes megacephalus

X

X

Isophya costata

X

X

Isophya harzi

X

X

Isophya stysi

X

X

Myrmecophilus baronii

X

X

Odontopodisma rubripes

X

X

Paracaloptenus caloptenoides

X

X

Pholidoptera transsylvanica

X

X

Saga pedo

X

Stenobothrus (Stenobothrodes) eurasius

X

X

ARACHNIDA

Araneae

Macrothele calpeiana

X

Pseudoscorpiones

Anthrenochernes stellae

X

COELENTERATA

Cnidaria

Corallium rubrum

X

MOLLUSCA

GASTROPODA

Anisus vorticulus

X

X

Caseolus calculus

X

X

Caseolus commixta

X

X

Caseolus sphaerula

X

X

Chilostoma banaticum

X

X

Discula leacockiana

X

X

Discula tabellata

X

X

Discula testudinalis

X

Discula turricula

X

Discus defloratus

X

Discus guerinianus

X

X

Elona quimperiana

X

X

Geomalacus maculosus

X

X

Geomitra moniziana

X

X

Gibbula nivosa

X

X

- Helicopsis striata austriaca

X

Helix pomatia

X

Hygromia kovacsi

X

X

Idiomela (Helix) subplicata

X

X

Lampedusa imitatrix

X

X

- Lampedusa melitensis

X

X

Leiostyla abbreviata

X

X

Leiostyla cassida

X

X

Leiostyla corneocostata

X

X

Leiostyla gibba

X

X

Leiostyla lamellosa

X

X

- Paladilhia hungarica

X

X

Patella feruginea

X

Sadleriana pannonica

X

X

Theodoxus prevostianus

X

Theodoxus transversalis

X

X

Vertigo angustior

X

Vertigo genesii

X

Vertigo geyeri

X

Vertigo moulinsiana

X

BIVALVIA

Anisomyaria

Lithophaga lithophaga

X

Pinna nobilis

X

Unionoida

Margaritifera auricularia

X

Margaritifera durrovensis (Margaritifera margaritifera)

X

X

Margaritifera margaritifera

X

X

Microcondylaea compressa

X

Unio crassus

X

X

Unio elongatulus

X

Dreissenidae

Congeria kusceri

X

X

ECHINODERMATA

Echinoidea

Centrostephanus longispinus

X

---

(1)  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/LV/TXT/?uri=CELEX:01992L0043-20130701

---

III PIELIKUMS

Dzīvotņu direktīvas 12. panta īstenošana: piemērs ar vilku

1.   Vispārīga informācija un ievads

Vilks pieder pie Eiropas dabiskās faunas un ir neatņemama biodaudzveidības un dabas mantojuma daļa. Kā svarīgam plēsējam vilkam ir būtiska ekoloģiskā loma, jo tas veicina ekosistēmu veselību un funkcionēšanu. Vilki jo īpaši palīdz regulēt to sugu blīvumu, kuras tie medī (1) (parasti tie ir tādi savvaļas nagaiņi kā stirnas, staltbrieži un mežacūkas, bet atkarībā no apgabala var būt arī ģemzes un aļņi), un ar selektīvu plēsonību uzlabo populācijas veselību. Vilks kādreiz bija sastopams visā kontinentālajā Eiropā, bet līdz 20. gs. pirmajai pusei tas gandrīz visos reģionos un valstīs tika iznīcināts.

2020. gada ziņojums par stāvokli dabā (The 2020 State of Nature report) (2), kura pamatā ir dalībvalstu paziņotie dati, apstiprina, ka vilka populācijas ES kopumā atjaunojas (ir stabilas vai pieaug) un tās no jauna kolonizē sava vēsturiskā areāla daļas, lai gan labvēlīgu saglabāšanās stāvokli ir sasniegušas tikai dažās dalībvalstīs. (3). Vilku atgriešanās ir būtisks saglabāšanas pasākumu panākums (4), kas kļuvis iespējams, pateicoties juridiskajai aizsardzībai, labvēlīgākai sabiedrības attieksmei, kā arī vilka barības sugu (piemēram, briežu un mežacūku) un meža klājuma atjaunošanai (pēc lauku zemes pamešanas).

Tajā pašā laikā vilku atgriešanās reģionos, kuros tie nav bijušiem gadu desmitiem vai ilgāk, dalībvalstīm ir būtiska problēma, jo šī suga nereti ir saistīta ar vairāku veidu konfliktiem un attiecīgajās lauku kopienās var izraisīt spēcīgus sociālos protestus un reakciju.

Tāpat kā citiem lielajiem plēsējiem, vilkiem vajadzīgas ļoti lielas platības: atsevišķi īpatņi un bari par savu teritoriju izmanto tūkstošiem km2. Tāpēc vilka populāciju blīvums ir ļoti neliels, un tām ir tendence izplatīties ļoti lielās teritorijās pāri daudzām administratīvajām robežām gan valstu iekšienē, gan starp tām. Tāpēc no bioloģiskā viedokļa ir ieteicams, lai saglabāšanas un pārvaldības pasākumi būtu pēc iespējas koordinēti un saskaņoti. Tas aktualizē vajadzību pēc pārrobežu sadarbības, piemēram, konsekventas un koordinētas pieejas piemērošanas vilka populācijas līmenī. Tālāki norādījumi ir pieejami Eiropas Komisijai izstrādātajā dokumentā Guidelines for population-level management plans of large carnivores in Europe [“Vadlīnijas par lielo plēsēju pārvaldības plāniem populācijas līmenī”] (Linnell et al, 2008) (5).

Attiecībā uz lielāko daļu dalībvalstu un reģionu vilks ir iekļauts Dzīvotņu direktīvas IV pielikumā, tāpēc uz to attiecas Dzīvotņu direktīvas 12. panta noteikumi par stingru aizsardzību, tai skaitā aizliegums jebkādā veidā apzināti savvaļā gūstīt vai nonāvēt šīs sugas īpatņus.

Attiecībā uz dažām dalībvalstīm un reģioniem vilks ir iekļauts V pielikumā kā suga, “kuru īpatņu ieguvei savvaļā un izmantošanai var piemērot apsaimniekošanas pasākumus”. Attiecībā uz vairumu dalībvalstu un reģionu vilks ir iekļauts arī II pielikumā kā prioritāra suga, kuras vajadzībām jānosaka īpaši aizsargājamas dabas teritorijas (ĪADT) un jāveic atbilstoši saglabāšanas pasākumi. Tabulā parādīts, kuras populācijas iekļautas kurā Dzīvotņu direktīvas pielikumā.

Tabula

Vilks Dzīvotņu direktīvas pielikumos

| II pielikums (jānosaka ĪADT): “* Canis lupus (izņemot Igaunijas, Latvijas, Lietuvas un Somijas populācijas, Grieķijas populācijas uz ziemeļiem no 39. paralēles un Spānijas populācijas uz ziemeļiem no Duero).”
  IV pielikums (stingra aizsardzība): “Canis lupus (izņemot Igaunijas, Bulgārijas, Latvijas, Lietuvas, Polijas un Slovākijas populācijas, Grieķijas populācijas uz ziemeļiem no 39. paralēles, Spānijas populācijas uz ziemeļiem no Duero un Somijas populācijas ziemeļbriežu pārvaldības apgabalā, kā noteikts Somijas 1990. gada 14. septembra Likuma Nr. 848/90 par ziemeļbriežu pārvaldību 2. punktā).”
  V pielikums (atļauta sugas pārvaldība): “Canis lupus (Spānijas populācijas uz ziemeļiem no Duero, Grieķijas populācijas uz ziemeļiem no 39. paralēles, Somijas populācijas ziemeļbriežu pārvaldības apvidos, kā tie definēti Somijas 1990. gada 14. septembra Likuma Nr. 848/90 par ziemeļbriežu pārvaldību 2. pantā, Bulgārijas, Latvijas, Lietuvas, Igaunijas, Polijas un Slovākijas populācijas).” |
| --- |

II pielikums (jānosaka ĪADT): “* Canis lupus (izņemot Igaunijas, Latvijas, Lietuvas un Somijas populācijas, Grieķijas populācijas uz ziemeļiem no 39. paralēles un Spānijas populācijas uz ziemeļiem no Duero).”

IV pielikums (stingra aizsardzība): “Canis lupus (izņemot Igaunijas, Bulgārijas, Latvijas, Lietuvas, Polijas un Slovākijas populācijas, Grieķijas populācijas uz ziemeļiem no 39. paralēles, Spānijas populācijas uz ziemeļiem no Duero un Somijas populācijas ziemeļbriežu pārvaldības apgabalā, kā noteikts Somijas 1990. gada 14. septembra Likuma Nr. 848/90 par ziemeļbriežu pārvaldību 2. punktā).”

V pielikums (atļauta sugas pārvaldība): “Canis lupus (Spānijas populācijas uz ziemeļiem no Duero, Grieķijas populācijas uz ziemeļiem no 39. paralēles, Somijas populācijas ziemeļbriežu pārvaldības apvidos, kā tie definēti Somijas 1990. gada 14. septembra Likuma Nr. 848/90 par ziemeļbriežu pārvaldību 2. pantā, Bulgārijas, Latvijas, Lietuvas, Igaunijas, Polijas un Slovākijas populācijas).”

Kā minēts iepriekš, daudzās dalībvalstīs un reģionos labvēlīgs vilka saglabāšanās stāvoklis vēl nav sasniegts (6).

Eiropas Parlamenta uzdevumā 2018. gadā veiktā pētījumā (7), pamatojoties uz IUCN Sarkanās grāmatas kritērijiem, tika novērtēts atsevišķu vilka populāciju izmiršanas risks. No deviņām (galvenokārt pārrobežu) vilka populācijām trīs tika novērtētas kā “vismazāk apdraudētas”, trīs – kā “gandrīz apdraudētas” un trīs – kā “dilstošas”. Viena vilka populācija (Pireneju pussalas populācija, Spānija, Sierra Morena) ir izmirusi. Pētījuma autori uzsvēruši arī iegūto monitoringa datu saskaņošanas grūtības, ko rada atšķirības monitoringa metodēs un pieejās (atšķirīgi skaitīšanas veidi vai periodi), vidējie rādītāji vai maksimālā/minimālā populācija, fakts, ka dažas valstis, neraugoties uz sugas klātbūtni, ziņojumus par to nesniedz, datu kvalitātes atšķirības utt. (8)

Lai gan šķiet, ka vairākas vilka populācijas Eiropā atjaunojas un paplašinās, suga joprojām saskaras ar dažādiem apdraudējumiem un saglabāšanas problēmām, jo īpaši malumedniecību (kas bieži paliek neatklāta, bet, visticamāk, izraisa ļoti lielu kopējās mirstības daļu). Konkrētie apdraudējumi un iespējamie pasākumi, kā tos novērst, attiecībā uz katru vilka populāciju ir aprakstīti Eiropas Komisijas finansētajā ziņojumā Key actions for Large Carnivore populations in Europe [“Galvenās darbības attiecībā uz lielo plēsēju populācijām Eiropā”] (Boitani et al, 2015 (9)).

2.   Juridiskās prasības atsevišķu vilku aizsardzībai

Ja vilks ir iekļauts Dzīvotņu direktīvas IV pielikumā, tas ir stingri aizsargājams, jo direktīvas mērķis ir panākt sarakstā iekļauto sugu labvēlīgu saglabāšanās stāvokli. Aizsardzībai, ko Dzīvotņu direktīvas 12. pants nodrošina minētajā pielikumā uzskaitīto sugu populācijām, ir preventīvs raksturs, un tā prasa dalībvalstīm nepieļaut situācijas, kurās sugas varētu tikt ietekmētas nelabvēlīgi.

Papildus 12. panta oficiālai transponēšanai valsts tiesību aktos ir jāveic tālākas īstenošanas darbības, ar kurām nodrošina stingru aizsardzību, pamatojoties uz konkrētām problēmām un apdraudējumiem, ar ko vilks saskaras noteiktos apstākļos. Ir ne vien jāaizliedz 12. pantā uzskaitītās darbības, bet arī jāveic visi vajadzīgie pasākumi, lai nodrošinātu, ka aizliegumi praksē netiek pārkāpti. Tas, piemēram, nozīmē, ka iestādēm ir pienākums veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai nepieļautu vilku (nelikumīgu) nonāvēšanu un lai aizsargātu teritorijas, kuras tie izmanto par atpūtas vai vairošanās vietām, piemēram, migas un “satikšanās vietas”.

Eiropas Savienības Tiesa (EST) uzskata, ka Dzīvotņu direktīvas 12. panta 1. punkts “uzliek dalībvalstīm pienākumu ne tikai pieņemt pilnīgu tiesisko regulējumu, bet arī īstenot konkrētus un specifiskus aizsardzības pasākumus” un ka saskaņā ar minēto punktu dalībvalstīm arī “jāpieņem saskaņoti un koordinēti preventīvie pasākumi” (Tiesas 2007. gada 11. janvāra spriedums lietā C-183/05 Komisija/Īrija). Šī pieeja apstiprināta arī EST 2019. gada 10. oktobra spriedumā (prejudiciāls nolēmums lietā C-674/17): “Šīs tiesību normas ievērošana uzliek dalībvalstīm pienākumu ne tikai pieņemt pilnīgu tiesisko regulējumu, bet arī īstenot konkrētus un specifiskus aizsardzības pasākumus. Tāpat stingrās aizsardzības sistēma paredz, ka tiek noteikti konsekventi un koordinēti preventīvie pasākumi. Tādējādi šādai stingras aizsardzības sistēmai būtu jāļauj efektīvi novērst apzinātu Dzīvotņu direktīvas IV pielikuma a) daļā esošu dzīvnieku sugu gūstīšanu vai nonāvēšanu savvaļā, kā arī vairošanās vai atpūtas vietu noplicināšanu vai iznīcināšanu”.

Viens piemērs, kā rīkoties, lai faktiski panāktu sugas aizsardzības noteikumu izpildi, ir izveidot grupas, kuras sekmīgi cīnās pret malumedniecību un kurām ir indes meklēšanā apmācīti suņi. Malumedniecība, cilpas un saindēta ēsma daudzviet būtiski apdraud vilkus. Indēšana ir sevišķi smaga problēma, jo skar arī citas sugas, it īpaši plēsīgos putnus. Lai risinātu šo problēmu, vairāki projekti Dienvideiropā un Austrumeiropā (Spānijā, Itālijā, Portugālē, Grieķijā, Bulgārijā un Rumānijā), ko finansē programma LIFE (10), ir palīdzējuši ieviest īpašus pasākumus, kas sekmīgi atbalsta sugas stingrās aizsardzības režīmu, piemēram, ir izveidotas indes meklēšanā apmācītu suņu vienības, apmācīts personāls (mežsargi, vietējie policisti, veterinārārsti) un uzlabotas publisko struktūru spējas, kā arī īstenoti izpratnes veicināšanas pasākumi, kas domāti lopkopjiem, medniekiem, tūrisma operatoriem, skolēniem un plašai sabiedrībai.

Saskaņā ar 12. pantu izstrādāti un pienācīgi īstenoti vilka saglabāšanas/pārvaldības plāni var veidot satvaru, kādā sekmīgi īstenojami stingras aizsardzības noteikumi attiecībā uz IV pielikumā iekļautajām vilka populācijām, pamatojoties uz visaptverošu līdzāspastāvēšanas sistēmu, kuras mērķis ir nodrošināt labvēlīgu saglabāšanās stāvokli, tajā pašā laikā novēršot konfliktus ar cilvēka darbībām.

Šādi plāni var ietvert, piemēram, šādas darbības: i) atbalsts preventīviem pasākumiem (izmantojot investīciju atbalstu, informāciju, apmācību un tehnisko palīdzību); ii) kompensācija par vilku nodarītajiem ekonomiskajiem zaudējumiem; iii) attiecīgās vilka populācijas monitoringa un par to uzkrāto zināšanu bāzes uzlabošana; iv) lauksaimniecības dzīvnieku aizsardzības pasākumu rezultativitātes monitorings, izvērtēšana un uzlabošana; v) ieinteresēto personu iesaistes un dialoga veicināšana (piemēram, izmantojot īpašas platformas); vi) izpildes panākšanas centienu uzlabošana nolūkā cīnīties pret vilku nelikumīgu nonāvēšanu; vii) dzīvotnes aizsardzība un barošanās apstākļu uzlabošana (piemēram, vajadzības gadījumā atjaunojot savvaļas barības sugu populācijas); viii) ar vilkiem saistīto ekotūrisma iespēju attīstīšana; ix) tādu lauksaimniecības produktu noieta veicināšana/mārketings, kas nāk no apgabaliem, kuros sastopami vilki; x) informēšana, izglītošana un izpratnes veicināšana. Turklāt šie plāni var paredzēt attiecīgajām iestādēm iespēju, piemērojot atkāpes saskaņā ar direktīvā izklāstītajiem nosacījumiem, atļaut ierobežotā mērā izmantot letālus kontroles līdzekļus vilku īpatņu likvidēšanai. Tomēr jāņem vērā, ka plāni, ar kuriem pieņem adaptīvu ieguves pārvaldību (piemēram, attiecībā uz Dzīvotņu direktīvas V pielikumā uzskaitītajām medījamajām sugām), nebūs saskanīgi ar stingras aizsardzības noteikumiem, kas piemērojami IV pielikuma sugām.

Šie plāni būtu jāsagatavo, pamatojoties uz labāko pieejamo informāciju par sugas saglabāšanās stāvokli un tendencēm, kā arī par visiem attiecīgajiem apdraudējumiem un noslodzēm. Lai integrētu visus attiecīgos plānu aspektus un veicinātu plašu sabiedrības akceptu, būtiska ir visu attiecīgo – it īpaši sugas vai paredzēto saglabāšanas pasākumu ietekmēto – ieinteresēto personu līdzdalība vai apspriešanās ar tām.

| Ieinteresēto personu iesaiste pārvaldības plānā (piemērs)

  Horvātijas vilka pārvaldības plāns 2010.–2015. gadam (Horvātijas Kultūras ministrija, 2010) tika izstrādāts divus gadus ilgā procesā, kurā piedalījās visu interešu grupu pārstāvji (attiecīgo ministriju pārstāvji, lielo plēsēju populāciju monitoringa komitejas locekļi, zinātnieki, mežsaimnieki, nevalstiskās apvienības u. c.). Detalizētajā rīcības plānā izklāstīti pasākumi, kas Horvātijai būtu jāīsteno, lai nodrošinātu, ka tās vilka populācija tiek saglabāta pēc iespējas harmoniskākā līdzāspastāvēšanā ar cilvēkiem. |
| --- |

Ieinteresēto personu iesaiste pārvaldības plānā (piemērs)

Horvātijas vilka pārvaldības plāns 2010.–2015. gadam (Horvātijas Kultūras ministrija, 2010) tika izstrādāts divus gadus ilgā procesā, kurā piedalījās visu interešu grupu pārstāvji (attiecīgo ministriju pārstāvji, lielo plēsēju populāciju monitoringa komitejas locekļi, zinātnieki, mežsaimnieki, nevalstiskās apvienības u. c.). Detalizētajā rīcības plānā izklāstīti pasākumi, kas Horvātijai būtu jāīsteno, lai nodrošinātu, ka tās vilka populācija tiek saglabāta pēc iespējas harmoniskākā līdzāspastāvēšanā ar cilvēkiem.

Tāpēc vilka saglabāšanas un pārvaldības plāni var nodrošināt piemērotu struktūru, kas izmantojama, lai novērtētu visas relevantās problēmas un konfliktus, kuri apdraud vilka populācijas, un tos novērstu ar mērķi panākt labvēlīgu saglabāšanās stāvokli.

Tāpēc tie var attiekties arī uz tādiem jautājumiem kā vilka un suņa hibridizācija, par ko ziņots attiecībā uz visām deviņām Eiropas vilka populācijām 21 Eiropas valstī (11). Dažās vietās tā būtiski apdraud vilka saglabāšanu (12), un šīs problēmas risināšanai var būt vajadzīgas konkrētas preventīvas, proaktīvas un reaģējošas darbības, kā norādīts saskaņā ar Bernes konvenciju pieņemtajā Ieteikumā Nr. 173 (2014 (13)) (Eiropas Padome, 2014). Tomēr, tā kā vilka un suņa hibridizācija ir sarežģīts jautājums, ir ļoti ieteicams sagatavot valsts un populācijas līmeņa pārvaldības plānu, kas izstrādāts, izmantojot visjaunākās un uzticamākās lauka, laboratorijas un statistikas procedūras (sk. ierāmējumu).

| Vilka un suņa hibrīdi

  Krustošanās starp vilkiem un to domesticēto formu – suņiem – visā suņa domesticēšanas vēsturē, visticamāk, notikusi vairākkārt, un vairākās vilka areāla daļās tā joprojām notiek ar mainīgu intensitāti. Vilka un suņa hibridizācija ir antropogēnas hibridizācijas veids, un tā nav dabisks evolucionārs process, kura dēļ būtu jāpiemēro hibrīdu saglabāšanas pasākumi. Vilka un suņa hibridizācija drīzāk apdraud vilka populāciju ģenētisko integritāti, tāpēc tā ir problēma, kas vilka saglabāšanas sakarā rada lielas bažas un būtu jārisina ar atbilstošiem pārvaldības plāniem un instrumentiem.
  Eiropā hibridizācija ir konstatēta vairākās valstīs, piemēram, Norvēģijā, Latvijā, Igaunijā, Bulgārijā, Itālijā, Spānijā, Portugālē, Vācijā, Grieķijā, Slovēnijā un Serbijā. Tomēr jāņem vērā, ka aplēses par suņu gēnu introgresiju savvaļas vilka populācijā ir balstītas uz dažādām pieejām un saistītiem eksperimentālajiem protokoliem. Lai gan vairākos gadījumos krustošanās rezultātā ir radies tikai viens vai daži hibrīdu metieni ierobežotās teritorijās, citos gadījumos konstatēts, ka suņu gēnu introgresija savvaļas vilka populācijā ir izplatījusies plašās teritorijās, lai gan dažādā apmērā (no 5,6 % Galisijā, Spānijā līdz vairāk nekā 60 % Groseto provincē, Itālijā). Augsti introgresijas rādītāji ir konstatēti arī Apenīnu ziemeļos, savukārt Alpu populācijā (no Francijas līdz centrālaustrumu Alpiem) konstatēti tikai reti hibrīdizācijas gadījumi. Citviet ziņotais hibridizācijas rādītājs ir aptuveni 5–10 % (Leonard et al. 2011). Hibridizācija galvenokārt notiek starp suņu tēviņiem un vilku mātītēm, taču retos gadījumos var notikt arī pretēji. Lielais skaits klaiņojošo suņu dažādās teritorijās, jo īpaši Vidusjūras reģionos, rada plašas iespējas suņiem satikties ar vilkiem. Zināšanu par savvaļā dzīvojošu vilka–suņa hibrīdu ekoloģiju trūkst, taču nav pierādījumu, ka hibrīdi būtu samazinājuši īpatņu veselīgumu, izplatību, reproduktīvās sekmes, uzvedības pārmaiņas vai populācijas dzīvotspēju.
  Vilka un suņa hibridizācijas pārvaldība varas iestādēm ir sarežģīts jautājums, jo rada vairākas nopietnas problēmas.
  a)   Hibrīda taksonomiskais statuss

  Suņi ir cēlušies no vilkiem domestikācijas ceļā, un abi pieder pie vienas taksonomiskas vienības, proti, sugas Canis lupus. Suņus dažkārt apzīmē ar pasugas epitetu Canis lupus familiaris. Hibrīdu nosaukums, bez šaubām, ir Canis lupus.
  b)   Hibrīdu juridiskais statuss

  Atšķirībā no suņiem, kuru izdzīvošana parasti ir atkarīga no cilvēka aprūpes un resursiem, hibrīdi spēj neatkarīgi un sekmīgi izdzīvot kā savvaļas dzīvnieki. Tādēļ daudzu valstu tiesību aktos tie tiek uzskatīti par savvaļas dzīvniekiem līdzvērtīgiem un pārvaldīti saskaņā ar tādiem pašiem noteikumiem. Ja hibrīdi tiktu uzskatīti par līdzvērtīgiem suņiem, uz tiem attiektos valsts tiesību akti par mājdzīvniekiem. Jebkurā gadījumā būtu lietderīgi panākt, lai gan mednieki, gan iedzīvotāji atzītu, ka vilka un suņa hibrīdiem “ir tāds pats juridiskais statuss kā vilkiem, jo tādā veidā tiktu novērsta potenciāla nepilnība, kas pieļauj vilku nelikumīgu nonāvēšanu” (Politikas atbalsta paziņojums par hibridizāciju, ko sagatavojusi Eiropas lielo plēsēju iniciatīva un kas pievienots dokumentam Guidelines for population-level management plans of large carnivores [“Vadlīnijas par lielo plēsēju pārvaldības plāniem populācijas līmenī”] (Linnell et al., 2008)). Ja hibrīdi valsts tiesību aktos tiktu uzskatīti par juridiski neaizsargātiem, tas varētu palielināt nejauši nonāvēto vilku skaitu, jo atšķirt hibrīdus no ģenētiski “tīriem” vilkiem tikai pēc to morfoloģiskajām pazīmēm vien ir grūti. Turklāt tas varētu izraisīt ne vien nejaušu, bet arī tīšu nonāvēšanu, jo hibrīdu neaizsargātais statuss varētu tikt izmantots par aizsegu īsto vilku nonāvēšanai. Pārvaldības iestādes tiek rosinātas nodrošināt, ka to valsts tiesību aktos hibrīdi ir skaidri un nepārprotami atzīti vai nu par savvaļas dzīvniekiem, vai arī par mājdzīvniekiem.
  c)   Pārvaldības reakciju varianti

  Vispiemērotākā pārvaldības reakcija ir atkarīga no kopējā aplēstā introgresijas līmeņa un no tā, vai introgresija attiecas tikai uz ierobežotām teritorijām un dažiem bariem vai ir plaši izplatīta lielās teritorijās un/vai lielākajā daļā baru. Piemēram, neliela introgresija var neradīt nopietnu apdraudējumu, ja tā saglabājusies stabila vairākās paaudzēs. Vērā ņemama un plaši izplatīta hibridizācija (hibrīdu bars) var būt grūti kontrolējama, tomēr domesticēto dzīvnieku gēnu pašreizējo un tālāko ieplūdi vilka populācijā būtu vēlams samazināt. Lielu, bet lokalizētu izplatību varētu apturēt ar mērķtiecīgām darbībām, kas veicamas, lai neitralizētu hibrīdu vairošanos (ar fizisku aizvākšanu vai sterilizēšanu). Lai gan ir izteikti vairāki argumenti par hibrīdu aizvākšanas grūtībām un rezultativitāti plašas zema līmeņa introgresijas kontrolēšanā, šāda iejaukšanās var būt noderīga, ja hibridizācija nav plaši izplatīta un ja iejaukšanās tiek papildināta ar lietišķiem pētījumiem, monitoringu un adaptīvas pārvaldības satvaru.
  Pārvaldības instrumentu klāsts ir plašs, un katra instrumenta lietderība ir atkarīga no mērķiem. Ir ļoti ieteicams hibridizācijas problēmu risināt, izmantojot īpašu valsts vai, iespējams, populācijas līmeņa plānu, kurā pilnībā aprakstīti un pamatoti mērķi, protokoli un kritēriji. Tajā jāidentificē un jāapraksta virkne preventīvu, proaktīvu un reaģējošu darbību. Plāns varētu ietvert noteikumus par to, kā:






  1) | izveidot starptautisku sadarbību, kurā iesaistītas visas ģenētikas laboratorijas, vienoties par kopīgu pieeju, kā nosakāmi hibrīdu identificēšanas sliekšņi un procedūras, un kopīgot references populāciju alēlisko variantu biežumu; |
| --- | --- |

Vilka un suņa hibrīdi

Krustošanās starp vilkiem un to domesticēto formu – suņiem – visā suņa domesticēšanas vēsturē, visticamāk, notikusi vairākkārt, un vairākās vilka areāla daļās tā joprojām notiek ar mainīgu intensitāti. Vilka un suņa hibridizācija ir antropogēnas hibridizācijas veids, un tā nav dabisks evolucionārs process, kura dēļ būtu jāpiemēro hibrīdu saglabāšanas pasākumi. Vilka un suņa hibridizācija drīzāk apdraud vilka populāciju ģenētisko integritāti, tāpēc tā ir problēma, kas vilka saglabāšanas sakarā rada lielas bažas un būtu jārisina ar atbilstošiem pārvaldības plāniem un instrumentiem.

Eiropā hibridizācija ir konstatēta vairākās valstīs, piemēram, Norvēģijā, Latvijā, Igaunijā, Bulgārijā, Itālijā, Spānijā, Portugālē, Vācijā, Grieķijā, Slovēnijā un Serbijā. Tomēr jāņem vērā, ka aplēses par suņu gēnu introgresiju savvaļas vilka populācijā ir balstītas uz dažādām pieejām un saistītiem eksperimentālajiem protokoliem. Lai gan vairākos gadījumos krustošanās rezultātā ir radies tikai viens vai daži hibrīdu metieni ierobežotās teritorijās, citos gadījumos konstatēts, ka suņu gēnu introgresija savvaļas vilka populācijā ir izplatījusies plašās teritorijās, lai gan dažādā apmērā (no 5,6 % Galisijā, Spānijā līdz vairāk nekā 60 % Groseto provincē, Itālijā). Augsti introgresijas rādītāji ir konstatēti arī Apenīnu ziemeļos, savukārt Alpu populācijā (no Francijas līdz centrālaustrumu Alpiem) konstatēti tikai reti hibrīdizācijas gadījumi. Citviet ziņotais hibridizācijas rādītājs ir aptuveni 5–10 % (Leonard et al. 2011). Hibridizācija galvenokārt notiek starp suņu tēviņiem un vilku mātītēm, taču retos gadījumos var notikt arī pretēji. Lielais skaits klaiņojošo suņu dažādās teritorijās, jo īpaši Vidusjūras reģionos, rada plašas iespējas suņiem satikties ar vilkiem. Zināšanu par savvaļā dzīvojošu vilka–suņa hibrīdu ekoloģiju trūkst, taču nav pierādījumu, ka hibrīdi būtu samazinājuši īpatņu veselīgumu, izplatību, reproduktīvās sekmes, uzvedības pārmaiņas vai populācijas dzīvotspēju.

Vilka un suņa hibridizācijas pārvaldība varas iestādēm ir sarežģīts jautājums, jo rada vairākas nopietnas problēmas.

a)   Hibrīda taksonomiskais statuss

Suņi ir cēlušies no vilkiem domestikācijas ceļā, un abi pieder pie vienas taksonomiskas vienības, proti, sugas Canis lupus. Suņus dažkārt apzīmē ar pasugas epitetu Canis lupus familiaris. Hibrīdu nosaukums, bez šaubām, ir Canis lupus.

b)   Hibrīdu juridiskais statuss

Atšķirībā no suņiem, kuru izdzīvošana parasti ir atkarīga no cilvēka aprūpes un resursiem, hibrīdi spēj neatkarīgi un sekmīgi izdzīvot kā savvaļas dzīvnieki. Tādēļ daudzu valstu tiesību aktos tie tiek uzskatīti par savvaļas dzīvniekiem līdzvērtīgiem un pārvaldīti saskaņā ar tādiem pašiem noteikumiem. Ja hibrīdi tiktu uzskatīti par līdzvērtīgiem suņiem, uz tiem attiektos valsts tiesību akti par mājdzīvniekiem. Jebkurā gadījumā būtu lietderīgi panākt, lai gan mednieki, gan iedzīvotāji atzītu, ka vilka un suņa hibrīdiem “ir tāds pats juridiskais statuss kā vilkiem, jo tādā veidā tiktu novērsta potenciāla nepilnība, kas pieļauj vilku nelikumīgu nonāvēšanu” (Politikas atbalsta paziņojums par hibridizāciju, ko sagatavojusi Eiropas lielo plēsēju iniciatīva un kas pievienots dokumentam Guidelines for population-level management plans of large carnivores [“Vadlīnijas par lielo plēsēju pārvaldības plāniem populācijas līmenī”] (Linnell et al., 2008)). Ja hibrīdi valsts tiesību aktos tiktu uzskatīti par juridiski neaizsargātiem, tas varētu palielināt nejauši nonāvēto vilku skaitu, jo atšķirt hibrīdus no ģenētiski “tīriem” vilkiem tikai pēc to morfoloģiskajām pazīmēm vien ir grūti. Turklāt tas varētu izraisīt ne vien nejaušu, bet arī tīšu nonāvēšanu, jo hibrīdu neaizsargātais statuss varētu tikt izmantots par aizsegu īsto vilku nonāvēšanai. Pārvaldības iestādes tiek rosinātas nodrošināt, ka to valsts tiesību aktos hibrīdi ir skaidri un nepārprotami atzīti vai nu par savvaļas dzīvniekiem, vai arī par mājdzīvniekiem.

c)   Pārvaldības reakciju varianti

Vispiemērotākā pārvaldības reakcija ir atkarīga no kopējā aplēstā introgresijas līmeņa un no tā, vai introgresija attiecas tikai uz ierobežotām teritorijām un dažiem bariem vai ir plaši izplatīta lielās teritorijās un/vai lielākajā daļā baru. Piemēram, neliela introgresija var neradīt nopietnu apdraudējumu, ja tā saglabājusies stabila vairākās paaudzēs. Vērā ņemama un plaši izplatīta hibridizācija (hibrīdu bars) var būt grūti kontrolējama, tomēr domesticēto dzīvnieku gēnu pašreizējo un tālāko ieplūdi vilka populācijā būtu vēlams samazināt. Lielu, bet lokalizētu izplatību varētu apturēt ar mērķtiecīgām darbībām, kas veicamas, lai neitralizētu hibrīdu vairošanos (ar fizisku aizvākšanu vai sterilizēšanu). Lai gan ir izteikti vairāki argumenti par hibrīdu aizvākšanas grūtībām un rezultativitāti plašas zema līmeņa introgresijas kontrolēšanā, šāda iejaukšanās var būt noderīga, ja hibridizācija nav plaši izplatīta un ja iejaukšanās tiek papildināta ar lietišķiem pētījumiem, monitoringu un adaptīvas pārvaldības satvaru.

Pārvaldības instrumentu klāsts ir plašs, un katra instrumenta lietderība ir atkarīga no mērķiem. Ir ļoti ieteicams hibridizācijas problēmu risināt, izmantojot īpašu valsts vai, iespējams, populācijas līmeņa plānu, kurā pilnībā aprakstīti un pamatoti mērķi, protokoli un kritēriji. Tajā jāidentificē un jāapraksta virkne preventīvu, proaktīvu un reaģējošu darbību. Plāns varētu ietvert noteikumus par to, kā:

1)

izveidot starptautisku sadarbību, kurā iesaistītas visas ģenētikas laboratorijas, vienoties par kopīgu pieeju, kā nosakāmi hibrīdu identificēšanas sliekšņi un procedūras, un kopīgot references populāciju alēlisko variantu biežumu;

| 2) | apstiprināt rīcībpolitikas norādījumu kopumu, kas izmantojams, lai pētītu un monitorētu hibridizācijas un suņa ģenētiskās introgresijas izplatīšanos un izplatību vilka populācijā; |
| --- | --- |

2)

apstiprināt rīcībpolitikas norādījumu kopumu, kas izmantojams, lai pētītu un monitorētu hibridizācijas un suņa ģenētiskās introgresijas izplatīšanos un izplatību vilka populācijā;

| 3) | noteikt jomas, kurās atkarībā no hibrīdu izplatības līmeņa un modeļiem ir piemēroti dažādi pārvaldības instrumenti, sākot no neiejaukšanās līdz aktīvai hibrīdu īpatņu aizvākšanai. Galu galā izvēlētās pārvaldības jomas un darbības var ietekmēt sociālais konteksts; |
| --- | --- |

3)

noteikt jomas, kurās atkarībā no hibrīdu izplatības līmeņa un modeļiem ir piemēroti dažādi pārvaldības instrumenti, sākot no neiejaukšanās līdz aktīvai hibrīdu īpatņu aizvākšanai. Galu galā izvēlētās pārvaldības jomas un darbības var ietekmēt sociālais konteksts;

| 4) | izveidot ārkārtas situāciju vienības (un procedūras), kas vajadzības gadījumā būtu atbildīgas par vilka un suņa hibrīdu aizvākšanu no savvaļas vai par to sagūstīšanu/ sterilizēšanu/ atbrīvošanu. Eiropas Komisija pilnībā atbalsta Bernes konvencijas Ieteikumu Nr. 173 (2014), kurā cita starpā norādīts, ka: “Rezultatīvas vilka saglabāšanas interesēs ir nodrošināt, ka jebkuru konstatēto vilka un suņa hibrīdu aizvākšana notiek vienīgi valdības kontrolētā veidā”. Šķiet, ka to var panākt tikai tad, ja hibrīdu nonāvēšanu aizliedz valsts tiesību akti, kas pieļauj izņēmumu tikai attiecībā uz valsts iestādēm vai to norīkotiem aģentiem. Ieteikumā puses tiek aicinātas: “Nodrošināt, ka valdības kontrolēta vilka un suņa hibrīdu aizvākšana notiek pēc tam, kad valdības amatpersonas un/vai šim nolūkam pilnvarotas struktūras un/vai pētnieki, vadoties pēc ģenētiskām un/vai morfoloģiskām pazīmēm, ir apstiprinājuši, ka tie ir hibrīdi. Aizvākšana būtu jāveic tikai struktūrām, kurām kompetentās iestādes ir uzticējušas šādu pienākumu, vienlaikus nodrošinot, ka šāda aizvākšana neapdraud vilka saglabāšanās stāvokli. Pieņemt vajadzīgos pasākumus, lai nepieļautu, ka vilki tiek nonāvēti apzināti vai arī kļūdas pēc – kā vilka un suņa hibrīdi. Tas neskar konstatēto vilka un suņa hibrīdu uzmanīgu aizvākšanu no savvaļas, kas notiek valdības kontrolē un ko veic struktūras, kurām kompetentās iestādes ir uzticējušas šo pienākumu”; |
| --- | --- |

4)

izveidot ārkārtas situāciju vienības (un procedūras), kas vajadzības gadījumā būtu atbildīgas par vilka un suņa hibrīdu aizvākšanu no savvaļas vai par to sagūstīšanu/ sterilizēšanu/ atbrīvošanu. Eiropas Komisija pilnībā atbalsta Bernes konvencijas Ieteikumu Nr. 173 (2014), kurā cita starpā norādīts, ka: “Rezultatīvas vilka saglabāšanas interesēs ir nodrošināt, ka jebkuru konstatēto vilka un suņa hibrīdu aizvākšana notiek vienīgi valdības kontrolētā veidā”. Šķiet, ka to var panākt tikai tad, ja hibrīdu nonāvēšanu aizliedz valsts tiesību akti, kas pieļauj izņēmumu tikai attiecībā uz valsts iestādēm vai to norīkotiem aģentiem. Ieteikumā puses tiek aicinātas: “Nodrošināt, ka valdības kontrolēta vilka un suņa hibrīdu aizvākšana notiek pēc tam, kad valdības amatpersonas un/vai šim nolūkam pilnvarotas struktūras un/vai pētnieki, vadoties pēc ģenētiskām un/vai morfoloģiskām pazīmēm, ir apstiprinājuši, ka tie ir hibrīdi. Aizvākšana būtu jāveic tikai struktūrām, kurām kompetentās iestādes ir uzticējušas šādu pienākumu, vienlaikus nodrošinot, ka šāda aizvākšana neapdraud vilka saglabāšanās stāvokli. Pieņemt vajadzīgos pasākumus, lai nepieļautu, ka vilki tiek nonāvēti apzināti vai arī kļūdas pēc – kā vilka un suņa hibrīdi. Tas neskar konstatēto vilka un suņa hibrīdu uzmanīgu aizvākšanu no savvaļas, kas notiek valdības kontrolē un ko veic struktūras, kurām kompetentās iestādes ir uzticējušas šo pienākumu”;

| 5) | apstiprināt nacionālo plānu klaiņojošo suņu (savvaļas vai noklīduši suņi, vai suņi, kuriem saimnieki ļauj brīvi klaiņot) kontrolei un aizliegt turēt vilkus un vilka un suņa hibrīdus kā lolojumdzīvniekus. Īstenot izpratnes veicināšanas kampaņas, kas atbalsta savvaļas suņu un klaiņojošu suņu kontroli vilka areālos. |
| --- | --- |

5)

apstiprināt nacionālo plānu klaiņojošo suņu (savvaļas vai noklīduši suņi, vai suņi, kuriem saimnieki ļauj brīvi klaiņot) kontrolei un aizliegt turēt vilkus un vilka un suņa hibrīdus kā lolojumdzīvniekus. Īstenot izpratnes veicināšanas kampaņas, kas atbalsta savvaļas suņu un klaiņojošu suņu kontroli vilka areālos.

3.   Ar vilku saistīti konflikti

Vilks vēsturiski ir bijis saistīts ar vairāku veidu sociālekonomiskiem konfliktiem ar cilvēkiem. Agrāk šādi konflikti noveda pie vilka populāciju iznīcināšanas vai krasas samazināšanās lielā daļā Eiropas areāla. Daudzos apvidos šī vajāšana un augsti malumedniecības rādītāji pastāv joprojām. Turpinājumā aprakstīti galvenie mūsdienu konflikti.

| — | Lauksaimniecības dzīvnieku plēšana. No lauksaimniecības dzīvniekiem plēstas tiek galvenokārt aitas. Linnell & Cretois (2018) aprēķinājuši, ka 2012.–2016. gadā vilki ES nonāvējuši vidēji 19 500 aitu gadā (jāņem vērā, ka trūka datu par Poliju, Rumāniju, Spāniju, Bulgāriju, Austriju un Itālijas daļām). Šis skaitlis patlaban ir labākais pieejamais rādītājs par vilku plēsonības ietekmi ES.
  Galvenie vilku uzbrukumu upuri ir aitas, taču mazākā mērā tiek plēsti arī citi lauksaimniecības dzīvnieki (kazas, liellopi, zirgi) un daļēji domesticētie ziemeļbrieži. Lauksaimniecības dzīvnieku plēšana ir ļoti mainīga un lielā mērā atkarīga no lauksaimniecības dzīvnieku turēšanas sistēmas, apsaimniekošanas veida un uzraudzīšanas līmeņa, proti, vai ganāmpulks atrodas iežogojumā, īpaši naktī, vai arī tiek ganīts. Piemēram, Francijā (80 vilku bari) 2019. gadā tika nonāvēti un kompensēti aptuveni 11 000 aitu, liellopu un kazu (Dreal, 2019 (14)), savukārt Vācijā (128 vilku bari) 2019. gadā šis rādītājs bija mazāks par 3 000 (DBBW, 2019 (15)), bet Zviedrijā (31 vilku bars) 2018. gadā nonāvēta tikai 161 aita (Viltskadestatistik, 2018, SLU (16)).

  Linnell & Cretois (2018) uzsver, ka visā Eiropā ir grūti savākt konsekventus un uzticamus datus par lauksaimniecības dzīvnieku plēšanu, kurā vainojami vilki. Lauksaimniecības dzīvnieki var iet bojā vai pazust dažādu iemeslu dēļ, un to nāves gadījumus ne vienmēr ir iespējams saistīt ar lielajiem plēsējiem. Lauksaimnieku un lopkopju ziņojumu kvalitāte ir lielā mērā atkarīga no kompensācijas sistēmas, piemēram, no kompensācijas līmeņa (pilna vai daļēja kompensācija), saistītā administratīvā procesa ilguma un grūtībām, un tā, vai tiek veiktas pārbaudes uz vietas, lai verificētu, vai dzīvnieka nonāvēšanā faktiski vainojami lielie plēsēji. Reizēm vilki var uzbrukt arī suņiem un nogalināt tos. Piemēram, Zviedrijā un Somijā, kad suņi bez pavadām dzen alni vilku apdzīvotās teritorijās. Papildus tiešiem un netiešiem ekonomiskajiem zaudējumiem lauksaimniecības dzīvnieku un suņu zaudējumam neapšaubāmi ir liela emocionāla ietekme. Lai gan vilku plēsīguma kopējā ietekme uz lopkopības nozari ES ir niecīga, zaudējumi, kas rodas, kad vilki uzbrūk neaizsargātām aitām ganībās, atsevišķas lauku saimniecības līmenī var būt vērā ņemami un radīt papildu spiedienu un slogu lopkopjiem, kurus jau tāpat ietekmē dažādas sociālekonomiskas problēmas. |
| --- | --- |

—

Lauksaimniecības dzīvnieku plēšana. No lauksaimniecības dzīvniekiem plēstas tiek galvenokārt aitas. Linnell & Cretois (2018) aprēķinājuši, ka 2012.–2016. gadā vilki ES nonāvējuši vidēji 19 500 aitu gadā (jāņem vērā, ka trūka datu par Poliju, Rumāniju, Spāniju, Bulgāriju, Austriju un Itālijas daļām). Šis skaitlis patlaban ir labākais pieejamais rādītājs par vilku plēsonības ietekmi ES.

Galvenie vilku uzbrukumu upuri ir aitas, taču mazākā mērā tiek plēsti arī citi lauksaimniecības dzīvnieki (kazas, liellopi, zirgi) un daļēji domesticētie ziemeļbrieži. Lauksaimniecības dzīvnieku plēšana ir ļoti mainīga un lielā mērā atkarīga no lauksaimniecības dzīvnieku turēšanas sistēmas, apsaimniekošanas veida un uzraudzīšanas līmeņa, proti, vai ganāmpulks atrodas iežogojumā, īpaši naktī, vai arī tiek ganīts. Piemēram, Francijā (80 vilku bari) 2019. gadā tika nonāvēti un kompensēti aptuveni 11 000 aitu, liellopu un kazu (Dreal, 2019 (14)), savukārt Vācijā (128 vilku bari) 2019. gadā šis rādītājs bija mazāks par 3 000 (DBBW, 2019 (15)), bet Zviedrijā (31 vilku bars) 2018. gadā nonāvēta tikai 161 aita (Viltskadestatistik, 2018, SLU (16)).

Linnell & Cretois (2018) uzsver, ka visā Eiropā ir grūti savākt konsekventus un uzticamus datus par lauksaimniecības dzīvnieku plēšanu, kurā vainojami vilki. Lauksaimniecības dzīvnieki var iet bojā vai pazust dažādu iemeslu dēļ, un to nāves gadījumus ne vienmēr ir iespējams saistīt ar lielajiem plēsējiem. Lauksaimnieku un lopkopju ziņojumu kvalitāte ir lielā mērā atkarīga no kompensācijas sistēmas, piemēram, no kompensācijas līmeņa (pilna vai daļēja kompensācija), saistītā administratīvā procesa ilguma un grūtībām, un tā, vai tiek veiktas pārbaudes uz vietas, lai verificētu, vai dzīvnieka nonāvēšanā faktiski vainojami lielie plēsēji. Reizēm vilki var uzbrukt arī suņiem un nogalināt tos. Piemēram, Zviedrijā un Somijā, kad suņi bez pavadām dzen alni vilku apdzīvotās teritorijās. Papildus tiešiem un netiešiem ekonomiskajiem zaudējumiem lauksaimniecības dzīvnieku un suņu zaudējumam neapšaubāmi ir liela emocionāla ietekme. Lai gan vilku plēsīguma kopējā ietekme uz lopkopības nozari ES ir niecīga, zaudējumi, kas rodas, kad vilki uzbrūk neaizsargātām aitām ganībās, atsevišķas lauku saimniecības līmenī var būt vērā ņemami un radīt papildu spiedienu un slogu lopkopjiem, kurus jau tāpat ietekmē dažādas sociālekonomiskas problēmas.

| — | Šķietamais cilvēkiem radītais risks. Vilki cilvēkus neuzskata par iespējamu medījumu, bet drīzāk par apdraudējumu, no kā jāvairās. Lai gan agrāk ir bijuši ziņojumi par letāliem vilku uzbrukumiem cilvēkam (bieži tie ir saistīti ar trakumsērgas skartiem īpatņiem vai īpatņiem, kurus cilvēki barojuši, provocējuši, ievainojuši vai notvēruši), faktiskais risks, ka pašreizējos Eiropas vidiskajos un sociālajos apstākļos vilks varētu uzbrukt cilvēkam, tiek uzskatīts par ārkārtīgi zemu. (Linnell et al, 2002; Linnell and Alleau, 2016 (17); KORA, 2016; Linnell et al, 2021). Neraugoties uz to, daudzi cilvēki joprojām baidās no vilkiem, it īpaši valstīs un reģionos, kuros šī suga nesen atkal parādījusies vai vilku skaita pieaugums padara tos pamanāmākus teritorijās, kurās tie agrāk nebija sastopami. Ir ziņots par gadījumiem, kad vilki pietuvojas cilvēkiem un uzvedas neierasti (“pārdroši” vai “bezbailīgi” vilki). Visbiežāk tas atgadījies situācijās, kad vilki ir pieraduši pie barības vai tuvumā bijuši suņi (Reinhardt, 2018). Attiecībā uz vilka un suņa hibrīdiem nav pierādījumu, ka tie būtu pārdrošāki vai bīstamāki nekā vilki, taču dažos Eiropas apvidos atsevišķs jautājums ir arī bailes no hibrīdiem. Šī uztvere un attieksme rūpīgi jāņem vērā, un tiem nopietni jāpievēršas. Ir lietderīgi atbalstīt izglītojošus pasākumus, sniegt pareizu informāciju un atmaskot viltus ziņas, pārbaudot faktus (ko veic dažas vietējās vai reģionālās pašvaldības vai LIFE projekti), bet bieži vien ar šīm iniciatīvām ir par maz. Turklāt jāprecizē, ka maz ticamajā gadījumā, kad pastāv objektīvi draudi, ko rada, piemēram, traks vai agresīvs vilks vai pie barības pieradis vai ar cilvēkiem apradis vilks, saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu attiecīgā vilka mērķtiecīga aizvākšana ir pilnībā likumīga (sk. 6. nodaļas rindkopu par atkāpēm saskaņā ar 16. panta 1. punkta c) apakšpunktu). |
| --- | --- |

—

Šķietamais cilvēkiem radītais risks. Vilki cilvēkus neuzskata par iespējamu medījumu, bet drīzāk par apdraudējumu, no kā jāvairās. Lai gan agrāk ir bijuši ziņojumi par letāliem vilku uzbrukumiem cilvēkam (bieži tie ir saistīti ar trakumsērgas skartiem īpatņiem vai īpatņiem, kurus cilvēki barojuši, provocējuši, ievainojuši vai notvēruši), faktiskais risks, ka pašreizējos Eiropas vidiskajos un sociālajos apstākļos vilks varētu uzbrukt cilvēkam, tiek uzskatīts par ārkārtīgi zemu. (Linnell et al, 2002; Linnell and Alleau, 2016 (17); KORA, 2016; Linnell et al, 2021). Neraugoties uz to, daudzi cilvēki joprojām baidās no vilkiem, it īpaši valstīs un reģionos, kuros šī suga nesen atkal parādījusies vai vilku skaita pieaugums padara tos pamanāmākus teritorijās, kurās tie agrāk nebija sastopami. Ir ziņots par gadījumiem, kad vilki pietuvojas cilvēkiem un uzvedas neierasti (“pārdroši” vai “bezbailīgi” vilki). Visbiežāk tas atgadījies situācijās, kad vilki ir pieraduši pie barības vai tuvumā bijuši suņi (Reinhardt, 2018). Attiecībā uz vilka un suņa hibrīdiem nav pierādījumu, ka tie būtu pārdrošāki vai bīstamāki nekā vilki, taču dažos Eiropas apvidos atsevišķs jautājums ir arī bailes no hibrīdiem. Šī uztvere un attieksme rūpīgi jāņem vērā, un tiem nopietni jāpievēršas. Ir lietderīgi atbalstīt izglītojošus pasākumus, sniegt pareizu informāciju un atmaskot viltus ziņas, pārbaudot faktus (ko veic dažas vietējās vai reģionālās pašvaldības vai LIFE projekti), bet bieži vien ar šīm iniciatīvām ir par maz. Turklāt jāprecizē, ka maz ticamajā gadījumā, kad pastāv objektīvi draudi, ko rada, piemēram, traks vai agresīvs vilks vai pie barības pieradis vai ar cilvēkiem apradis vilks, saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu attiecīgā vilka mērķtiecīga aizvākšana ir pilnībā likumīga (sk. 6. nodaļas rindkopu par atkāpēm saskaņā ar 16. panta 1. punkta c) apakšpunktu).

| — | Ietekme uz medījamajām nagaiņu sugām. Vilki un mednieki dažkārt medī vienu un to pašu medījumu, t. i., savvaļas nagaiņus. Kad lielie plēsēji atgriežas, mednieki nereti baidās, ka viņu darbību ietekmēs konkurence, un tas var izraisīt nopietnu konfliktu. Vilka plēsonības ietekme uz savvaļas nagaiņu skaitu un uzvedību ir diezgan mainīga un sarežģīta, un tā atkarīga no sugas un vietējā konteksta. Kopumā vilki katru gadu nomedī tikai nelielu procentuālo daļu savvaļas nagaiņu – daudz mazāk nekā mednieki –, un nešķiet, ka vilku ietekme uz pašreizējām (kopumā augošajām) nagaiņu populāciju tendencēm Eiropā būtu nelabvēlīga (18) (Bassi, E. et al, 2020; Gtowaciflski, Z. and Profus, P., 1997). Katrā ziņā atšķirībā no lauksaimniecības dzīvnieku plēšanas to, ka vietējie savvaļas plēsēji medī savvaļas nagaiņus, nevar nedz novērst, nedz mazināt, jo tā ir daļa no dabiskajiem procesiem, kurus biodaudzveidības rīcībpolitika tiecas atjaunot un saglabāt. Tas Eiropas medniekiem ir grūts uzdevums, jo lielo plēsēju atgriešanās ir jāņem vērā, plānojot medības un nosakot savvaļas nagaiņu medību kvotas. Visbeidzot, ir jāatzīst vilku nozīme nagaiņu blīvuma regulēšanā (Ripple, W.J. and Beschta, R.L., 2012) un ar to saistītie ieguvumi, tādi kā mazāks kaitējums mežsaimniecībai un lauksaimniecības kultūrām (19). |
| --- | --- |

—

Ietekme uz medījamajām nagaiņu sugām. Vilki un mednieki dažkārt medī vienu un to pašu medījumu, t. i., savvaļas nagaiņus. Kad lielie plēsēji atgriežas, mednieki nereti baidās, ka viņu darbību ietekmēs konkurence, un tas var izraisīt nopietnu konfliktu. Vilka plēsonības ietekme uz savvaļas nagaiņu skaitu un uzvedību ir diezgan mainīga un sarežģīta, un tā atkarīga no sugas un vietējā konteksta. Kopumā vilki katru gadu nomedī tikai nelielu procentuālo daļu savvaļas nagaiņu – daudz mazāk nekā mednieki –, un nešķiet, ka vilku ietekme uz pašreizējām (kopumā augošajām) nagaiņu populāciju tendencēm Eiropā būtu nelabvēlīga (18) (Bassi, E. et al, 2020; Gtowaciflski, Z. and Profus, P., 1997). Katrā ziņā atšķirībā no lauksaimniecības dzīvnieku plēšanas to, ka vietējie savvaļas plēsēji medī savvaļas nagaiņus, nevar nedz novērst, nedz mazināt, jo tā ir daļa no dabiskajiem procesiem, kurus biodaudzveidības rīcībpolitika tiecas atjaunot un saglabāt. Tas Eiropas medniekiem ir grūts uzdevums, jo lielo plēsēju atgriešanās ir jāņem vērā, plānojot medības un nosakot savvaļas nagaiņu medību kvotas. Visbeidzot, ir jāatzīst vilku nozīme nagaiņu blīvuma regulēšanā (Ripple, W.J. and Beschta, R.L., 2012) un ar to saistītie ieguvumi, tādi kā mazāks kaitējums mežsaimniecībai un lauksaimniecības kultūrām (19).

| — | Vērtību konflikti (konkurējošs redzējums par Eiropas ainavu). Konflikti, kas saistīti ar vilkiem, ne vienmēr ir saistīti ar tiešo ekonomisko ietekmi uz dažām ieinteresētajām personām lauku apvidos. Vilki ir ļoti simboliski dažu plašāku jautājumu kontekstā, un konflikti bieži vien atspoguļo dziļākas sociālās atšķirības (piemēram, starp laukiem un pilsētām, starp modernām un tradicionālām vērtībām vai starp dažādām sociālajām šķirām un ekonomiskajām grupām) (Linnell, 2013). Vilki bieži izraisa fundamentālas debates par Eiropas ainavu tālāko attīstību (Linella, 2014) starp dažādiem sabiedrības slāņiem ar pretēju viedokli un redzējumu par to, kā būtu jāsaglabā, jāizmanto vai jāpārvalda savvaļas dzīvnieki un ainavas (20). Tas izskaidro, kāpēc reti pastāv skaidra saikne starp lielo plēsēju radītās tiešās ekonomiskās ietekmes apmēru un izraisīto sociālo konfliktu līmeni (Linnell un Cretois, 2018). |
| --- | --- |

—

Vērtību konflikti (konkurējošs redzējums par Eiropas ainavu). Konflikti, kas saistīti ar vilkiem, ne vienmēr ir saistīti ar tiešo ekonomisko ietekmi uz dažām ieinteresētajām personām lauku apvidos. Vilki ir ļoti simboliski dažu plašāku jautājumu kontekstā, un konflikti bieži vien atspoguļo dziļākas sociālās atšķirības (piemēram, starp laukiem un pilsētām, starp modernām un tradicionālām vērtībām vai starp dažādām sociālajām šķirām un ekonomiskajām grupām) (Linnell, 2013). Vilki bieži izraisa fundamentālas debates par Eiropas ainavu tālāko attīstību (Linella, 2014) starp dažādiem sabiedrības slāņiem ar pretēju viedokli un redzējumu par to, kā būtu jāsaglabā, jāizmanto vai jāpārvalda savvaļas dzīvnieki un ainavas (20). Tas izskaidro, kāpēc reti pastāv skaidra saikne starp lielo plēsēju radītās tiešās ekonomiskās ietekmes apmēru un izraisīto sociālo konfliktu līmeni (Linnell un Cretois, 2018).

4.   Pasākumi, kas uzlabo cilvēku un vilku līdzāspastāvēšanu

Kopš Dzīvotņu direktīvas pieņemšanas Komisija ir veicinājusi līdzāspastāvēšanas pieeju, kuras mērķis ir atjaunot lielo plēsēju populāciju labvēlīgu saglabāšanās stāvokli, vienlaikus risinot un samazinot konfliktus ar likumīgām cilvēka darbībām, un kopīgi izmantot daudzfunkcionālas ainavas. Programma LIFE ir finansējusi vairāk nekā 40 projektu, kas saistīti ar vilka saglabāšanu un līdzāspastāvēšanu, un tie ir palīdzējuši atrast un izmēģināt šo mērķu sasniegšanas paraugpraksi (21).

ES platforma “Par cilvēku un lielo plēsēju līdzāspastāvēšanu” – organizāciju grupa, kas pārstāv dažādas interešu grupas, kuras ir vienojušās par kopīgu uzdevumu veicināt līdzāspastāvēšanas risinājumus, – ir apzinājusi daudzus līdzāspastāvēšanas piemērus un veikusi gadījumu analīzi (22). Šādas gadījumu analīzes ir iedalītas piecās kategorijās: 1) konsultāciju sniegšana/izpratnes uzlabošana; 2) praktiskā atbalsta sniegšana; 3) viedokļu izprašana; 4) inovatīvs finansējums, un 5) monitorings (23) (EU LC Platform, 2019).

Eiropas Parlamenta pasūtītajā 2018. gada pētījumā (24) tika sniegti ieteikumi un piemēri par praktiskiem līdzāspastāvēšanas pasākumiem attiecībā uz vilkiem un citiem lielajiem plēsējiem vairākās dalībvalstīs.

Tāpēc Eiropas līmenī pastāv plaša zināšanu un vērtīgas pieredzes apmaiņas bāze. Turpinājumā aprakstītas pieejas, kas konfliktu mazināšanā izmantotas visbiežāk.

—   
  Kompensācijas maksājumi

Lai samazinātu vilka nodarīto postījumu ekonomisko ietekmi un palielinātu toleranci pret aizsargājamajām sugām, daudzās ES valstīs nereti tiek izmantoti kompensācijas maksājumi. Kompensācijas maksājumi bieži vien var būt piemērots pasākums, taču ir skaidri jādefinē tiesīguma noteikumi un jāizvērtē dažādi faktori. Piemēram, jāpārbauda, vai lauksaimniecības dzīvnieki tiešām zaudēti vilku plēsonības dēļ, un jānodrošina, lai kompensācijas būtu taisnīgas un tiesīgiem saņēmējiem tiktu izmaksātas bez kavēšanās.

Daudzās valstīs lauksaimnieki sūdzas, ka kompensācijas saņemšana ir sarežģīta un dārga vai ka maksājumi ir novēloti vai nepietiekami. Kompensācijas maksājumus parasti finansē valsts vai reģionālās pārvaldes iestādes saskaņā ar attiecīgajiem ES noteikumiem par valsts atbalstu (25) (kas gan tiešās, gan netiešās izmaksas ļauj kompensēt 100 % apmērā). Lai novērstu līdzāspastāvēšanas problēmas, bieži nepietiek tikai ar zaudējumu kompensācijas maksājumiem vien, jo tie nodarītos postījumus vai citus konfliktus nemazina. Turklāt kompensācijas maksājumi reizēm nav ilgtermiņā ilgtspējīgi, ja vien tie netiek pareizi kombinēti ar citiem pasākumiem.

—   
  Preventīvi pasākumi un tehniskā palīdzība

Preventīvi pasākumi ir visaptverošas līdzāspastāvēšanas sistēmas svarīga daļa. Pieredze, kas gūta, piemēram, programmas LIFE projektos un lauku attīstības programmās, liecina, cik svarīgi un rezultatīvi ir dažādi lauksaimniecības dzīvnieku aizsardzības pasākumi, piemēram, dažāda veida nožogojumi, ganīšana, ganu suņi, ganāmpulka savākšana uz nakti un vizuālas vai akustiskas atbaidīšanas ierīces (Fernández-Gil, et al, 2018, sk. arī Carnivore Damage Prevention News [“Plēsēju postījumu novēršanas biļetens”] (CDP news, 2018)). Jo īpaši ganu klātbūtne lauksaimniecības dzīvnieku aizsardzības pasākumus var padarīt daudz rezultatīvākus un pati par sevi attur plēsējus no uzbrukumiem. Ziņojums, ko izstrādājusi platforma ES lielo plēsēju jautājumos, liecina par veiksmīgu pieredzi un labu praksi (Hovardas et al, 2017). Preventīvi pasākumi ir īpaši jāizstrādā un jāpielāgo konkrētām reģionālām iezīmēm (tādām kā lauksaimniecības dzīvnieku veids, ganāmpulka lielums, topogrāfija utt.).

Šo pasākumu rezultativitāte lielā mērā ir atkarīga no tā, vai attiecīgie operatori tos pienācīgi īsteno un vai ir pieejami to ieviešanas atbalstam pietiekami resursi un tehniskās konsultācijas (piemēram, van Eeden et al., 2018). Neviens atsevišķs pasākums nevar būt 100 % veiksmīgs, taču piemēroti tehniskie risinājumi (bieži vien kombinēti) var būtiski samazināt lauksaimniecības dzīvnieku zaudējumu plēsēju dēļ. Attiecīgajām iestādēm un ieinteresētajām personām preventīvie pasākumi ir rūpīgi jāizstrādā, lai tie būtu piemēroti dažādām situācijām. Turklāt tie pienācīgi jāīsteno (tas ietver arī apkopi un uzturēšanu), jāmonitorē to rezultativitāte un jāveic visi vajadzīgie pielāgojumi. Attiecīgo operatoru apmācība, informēšana, turpmākie pasākumi un tehniskā palīdzība ir būtiska, un tai būtu jāpiešķir pienācīgs publiskais atbalsts, arī lai uzturētu preventīvās sistēmas un tiktu galā ar papildu darba slodzi.

—   
  Informēšana, konsultēšana, izpratnes veicināšana

Faktuāla informācija par vilkiem un par to, kā minimalizēt to ietekmi, var būt lietderīgs konfliktu mazināšanas pasākums (EU LC Platform, 2019). Piemēram, Plēsēju postījumu novēršanas biļetens (Carnivore Damage Prevention News newsletter (26)), ko atbalsta dažādi programmas LIFE projekti, palīdz izplatīt informāciju par lauksaimniecības dzīvnieku aizsardzību ES un starptautiskā mērogā. Itālijas tīmekļvietnē “Sargā savu ganāmpulku” (Proteggi il tuo Bestiame, 2019) atrodami detalizēti ieteikumi par lauksaimniecības dzīvnieku aizsardzības pasākumiem, kā arī dažādas finansēšanas shēmas, kas pieejamas Itālijas reģionos. Spānijas Ekoloģiskās pārkārtošanās ministrijas tīmekļvietnē pieejams katalogs, kurā uzskaitīti labi preventīvie pasākumi, ar ko var novērst vai mazināt mijiedarbību starp aizsargājamajām sugām un lauksaimniecības un lopkopības saimniecībām (27).

Vēl viens šādas pieejas piemērs, kas īpaši vērsts uz mednieku kopienu, ir projekts LIFE WolfAlps, kura darbības ietver datu un informācijas apmaiņu par savvaļas nagaiņu sugu populācijas dinamiku Alpos un par vilku atgriešanās ietekmi uz barības sugām un medībām (28). Plašāku pieeju ieviesis kontaktbirojs “Vilki Saksijā” (Kontaktbüro Wölfe in Sachsen, 2019) un Vilku kompetences centrs Saksijā-Anhaltē, kur vairāki darbinieki uz vietas var nodrošinātu mācību materiālus, organizēt ekskursijas un atbildēt uz iedzīvotāju jautājumiem un raizēm.

—   
  Monitorings

Lielo plēsēju populāciju monitorings ir būtisks, lai iegūtu precīzu informāciju, izprastu populācijas dinamiku, kas vajadzīga, lai garantētu tās izdzīvošanu, pielāgotu pārvaldības praksi mainīgajām situācijām un izpildītu Dzīvotņu direktīvā noteiktos pienākumus. Monitorings ir arī ļoti grūts uzdevums, jo to veic plašā ģeogrāfiskā teritorijā, kas nereti šķērso starptautiskās robežas, kā arī lielo plēsēju zemā blīvuma un izvairīgās uzvedības dēļ (LCIE Policy Support Statement annexed to Linnell et al., 2008). Visiem pārvaldības lēmumiem (tai skaitā lēmumiem par atkāpēm) būtu jābalstās uz stabiliem datiem par attiecīgo vilka populāciju. Monitoringam būtu jāaptver arī visu preventīvo pasākumu īstenošana (to ieviešana, rezultāti, efektivitāte) un lauksaimniecības dzīvnieku plēsoņas identifikācija, lai nošķirtu vilkus no suņiem (piemēram, Echegaray and Vilà, 2010; Sundqvist et al., 2008) un novērtētu, vai sistēma ir jāpielāgo vai jāuzlabo.

Ņemot vērā to, ka Eiropā ļoti izplatīts konflikts ir domstarpības par plēsēju populāciju lielumu un statusu, ieinteresēto personu, tai skaitā mednieku, iesaistīšana monitoringa darbībās var ne tikai palielināt datu vācēju skaitu, bet arī uzlabot attiecības ar ieinteresētajām personām un mazināt konfliktus.

Lai pieņemtu attiecīgus lēmumus par vilka saglabāšanu un pārvaldību, vajadzīgi pārliecinoši monitoringa dati. Tāpēc ļoti svarīgi ir ieguldīt resursus piemērotā monitoringa sistēmā, kas var sniegt pareizas un atjauninātas zināšanas par vilka populāciju attiecīgajā teritorijā. Par labu piemēru var uzskatīt Francijas monitoringa sistēmu (29).

| Ieinteresēto personu iesaistīšana monitoringā (piemērs)

  Komisijas atbalstītā pilotprojektā Slovākijā zinātniski pamatotā vilku skaitīšanā tika iesaistīts plašs ieinteresēto personu loks (vides aktīvisti, mežsaimnieki, aizsargājamo teritoriju personāls un mednieki). Viņi bija atbildīgi par vilku izkārnījumu un urīna paraugu savākšanu pētījuma apgabalā. Šo personu iesaistīšanās un augsto tehnoloģiju izmantošana analīzēm palīdzēja panākt lielāku vienprātību par vietējās vilka populācijas lielumu (Rigg et al, 2014).
  Vēl viens piemērs ir Somijā izveidotais Lielo plēsēju novērotāju tīkls – grupa, kurā darbojas aptuveni 2 100 aktīvi brīvprātīgie, kurus izvirzījušas vietējas medījamo dzīvnieku pārvaldības asociācijas. Šis apmācīto novērotāju tīkls, kurā iesaistījušies galvenokārt vietējie mednieki, ir atbildīgs par lielo plēsēju atstāto pēdu novērošanu un citu iedzīvotāju paziņotu zīmju pārbaudīšanu. Novērojumu datus šie brīvprātīgie reģistrē valsts datubāzē “TASSU” (“ķepa” somu val.), ko uztur Luke (Somijas Dabas resursu institūts). Šo datubāzi izmanto, piemēram, lai sagatavotu nacionāla un reģionālā līmeņa aplēses par lielo plēsēju populāciju, un to izmanto par medību saimniecību atbildīgās amatpersonas un medību inspektori. Tīkls, datubāze un to pārvaldība pastāvīgi attīstās un pielāgojas, lai palīdzētu veidot dažādu iestāžu un ieinteresēto personu savstarpēju uzticēšanos un sadarbību par šādām jutīgām sugām savākto datus kopīgošanā, izmantošanā un piekļuvē tiem. Piemēram, projektā LIFE BOREALWOLF, kas ilgst no 2019. līdz 2025. gadam, izvirzīts mērķis stiprināt lielo plēsēju novērotāju tīklu, nodrošinot papildu izglītību pašreizējiem brīvprātīgajiem un piesaistot jaunus brīvprātīgos, kas nav mednieki.
  Arī Zviedrija un Norvēģija ir izveidojušas Skandobs – Skandināvijas lielo plēsēju (lūšu, tiņu, brūno lāču un vilku) izsekošanas sistēmu. Šajā datubāzē ikviens var reģistrēt novērojumus par Skandināvijas lielo plēsēju atstātajām pēdām vai zīmēm vai pamanīšanas gadījumiem. Uzlabota ziņošana par novērojumiem palīdzēs vairot zināšanas par šo sugu sastopamību un izplatību. Datubāzē reģistrētie novērojumi ir pieejami visiem sistēmas lietotājiem. Novērojumus var kopīgot, arī izmantojot lietotni Skandobs (lietotāji var lejupielādēt Skandobs-Touch no veikaliem App Store vai Google Play un lietot, lai ziņotu par plēsējiem vai pēdām, atrodoties dabā). Datubāzi atjaunina ik pēc 15 minūtēm. To pārvalda Rovdata – Norvēģijas Dabas pētniecības institūta (NINA) neatkarīga daļa. |
| --- |

Ieinteresēto personu iesaistīšana monitoringā (piemērs)

Komisijas atbalstītā pilotprojektā Slovākijā zinātniski pamatotā vilku skaitīšanā tika iesaistīts plašs ieinteresēto personu loks (vides aktīvisti, mežsaimnieki, aizsargājamo teritoriju personāls un mednieki). Viņi bija atbildīgi par vilku izkārnījumu un urīna paraugu savākšanu pētījuma apgabalā. Šo personu iesaistīšanās un augsto tehnoloģiju izmantošana analīzēm palīdzēja panākt lielāku vienprātību par vietējās vilka populācijas lielumu (Rigg et al, 2014).

Vēl viens piemērs ir Somijā izveidotais Lielo plēsēju novērotāju tīkls – grupa, kurā darbojas aptuveni 2 100 aktīvi brīvprātīgie, kurus izvirzījušas vietējas medījamo dzīvnieku pārvaldības asociācijas. Šis apmācīto novērotāju tīkls, kurā iesaistījušies galvenokārt vietējie mednieki, ir atbildīgs par lielo plēsēju atstāto pēdu novērošanu un citu iedzīvotāju paziņotu zīmju pārbaudīšanu. Novērojumu datus šie brīvprātīgie reģistrē valsts datubāzē “TASSU” (“ķepa” somu val.), ko uztur Luke (Somijas Dabas resursu institūts). Šo datubāzi izmanto, piemēram, lai sagatavotu nacionāla un reģionālā līmeņa aplēses par lielo plēsēju populāciju, un to izmanto par medību saimniecību atbildīgās amatpersonas un medību inspektori. Tīkls, datubāze un to pārvaldība pastāvīgi attīstās un pielāgojas, lai palīdzētu veidot dažādu iestāžu un ieinteresēto personu savstarpēju uzticēšanos un sadarbību par šādām jutīgām sugām savākto datus kopīgošanā, izmantošanā un piekļuvē tiem. Piemēram, projektā LIFE BOREALWOLF, kas ilgst no 2019. līdz 2025. gadam, izvirzīts mērķis stiprināt lielo plēsēju novērotāju tīklu, nodrošinot papildu izglītību pašreizējiem brīvprātīgajiem un piesaistot jaunus brīvprātīgos, kas nav mednieki.

Arī Zviedrija un Norvēģija ir izveidojušas Skandobs – Skandināvijas lielo plēsēju (lūšu, tiņu, brūno lāču un vilku) izsekošanas sistēmu. Šajā datubāzē ikviens var reģistrēt novērojumus par Skandināvijas lielo plēsēju atstātajām pēdām vai zīmēm vai pamanīšanas gadījumiem. Uzlabota ziņošana par novērojumiem palīdzēs vairot zināšanas par šo sugu sastopamību un izplatību. Datubāzē reģistrētie novērojumi ir pieejami visiem sistēmas lietotājiem. Novērojumus var kopīgot, arī izmantojot lietotni Skandobs (lietotāji var lejupielādēt Skandobs-Touch no veikaliem App Store vai Google Play un lietot, lai ziņotu par plēsējiem vai pēdām, atrodoties dabā). Datubāzi atjaunina ik pēc 15 minūtēm. To pārvalda Rovdata – Norvēģijas Dabas pētniecības institūta (NINA) neatkarīga daļa.

—   
  Dialogs ar ieinteresētajām personām un to iesaistīšana

Atzīstot ar vilkiem saistīto konfliktu kulturālo un sociālo raksturu, tiek uzskatīts, ka līdzdalības procesiem ir ievērojams konfliktu mazināšanas potenciāls, jo īpaši tad, ja tie palielina ieinteresēto personu savstarpējo uzticēšanos (Young et al., 2016). Šādas pieejas piemērs ir ES platforma “Par cilvēku un lielo plēsēju līdzāspastāvēšanu” (sk. vadlīniju IV pielikuma 9. gadījuma analīzi). Šādas pieejas izmanto arī reģionālā un nacionālā līmenī. Daudzas dalībvalstis ir izveidojušas valsts mēroga platformas. Ar pilotprojekta palīdzību ES iestādes atbalsta arī reģionālo platformu izveidi Itālijā, Rumānijā, Spānijā, Francijā, Vācijā un Zviedrijā (Regional LC Platforms, 2019). Projekts LIFE EUROLARGECARNIVORES (2019) atbalsta arī sadarbību un informācijas apmaiņu starp lielo plēsēju karstajiem punktiem Eiropā.

Vēl viens pozitīvs ieinteresēto personu iesaistes piemērs ir Grupo Campo Grande (GCG). Tā ir valsts mērogā izveidota Spānijas ideju laboratorija, kurā darbojas cilvēki ar dažādu pieredzi un organizācijas, kas iesaistītas konfliktā starp ekstensīvu lopkopību un Pireneju pussalas vilku. Grupu 2016. gadā izveidoja Fundación Entretantos kā daļu no sociālās starpniecības iniciatīvas, kuras mērķis bija risināt konfliktu, kas saistīts ar Pireneju pussalas vilku un ekstensīvas lopkopības līdzāspastāvēšanu. Dalībnieki ir parakstījuši kopīgu deklarāciju un sadarbojas, lai mudinātu citus sekot savam piemēram (GCG, 2018).

—   
  Letāla vilku kontrole/izkaušana

Vēsturiski letāla vilku kontrole/izkaušana ir plaši izmantota, lai atbrīvotos no vilkiem un novērstu ar tiem saistītās sekas un konfliktus. Šādas prakses rezultātā vilki no sākotnējā Eiropas areāla lielākās daļas tika izskausti. Mūsdienās dažas letālās kontroles metodes dažādā līmenī joprojām izmanto vairākas Eiropas valstis, kuras apgalvo, ka to nolūks ir novērst vai samazināt lauksaimniecības dzīvnieku zaudējumus un uzlabot cilvēku iecietību pret vilkiem, arī dažas dalībvalstis, kurās šī suga ir iekļauta direktīvas IV pielikumā (stingras aizsardzības režīms).

Tomēr saskaņā ar pašreizējo politiku un saistītajiem tiesību aktiem konfliktus, kas saistīti ar vilku un citu aizsargājamo lielo plēsēju aizsardzību Eiropas daudzfunkcionālajās ainavās, nevar risināt tikai vai galvenokārt ar izkaušanu/letālu kontroli. Atkāpes, kas pieļauj letālu kontroli, ir iespējams un leģitīms instruments, un dalībvalstis var apsvērt tā izmantošanu, lai papildinātu citus iepriekš minētos konfliktu pārvaldības pasākumus, ievērojot visus Dzīvotņu direktīvas 16. panta 1. punktā minētos nosacījumus (sk. 5. punktu).

Šķiet, ka nav pārliecinošu pierādījumu par to, cik iedarbīga ir letālas kontroles izmantošana lauksaimniecības dzīvnieku plēšanas mazināšanā. Daži pētījumi liecina, ka letāla kontrole/izkaušana šķiet mazāk iedarbīga nekā lauksaimniecības dzīvnieku aizsardzības pasākumi (van Eeden et al, 2018, Santiago-Avila et al, 2018), un tā var faktiski palielināt uzbrukumus lauksaimniecības dzīvniekiem un konfliktus (Wielgus and Peebles, 2014; Fernández-Gil et al., 2016), iespējams tāpēc, ka izkaušana izjauc vilku bara struktūru.

Turklāt aizsargājamās sugas letālas kontroles/izkaušanas izmantošana atšķirībā no iepriekš minētajiem neletālajiem pasākumiem, pēc saglabāšanas speciālistu domām, ir pretrunīgs rīks (Lute et al, 2018), ko arvien vairāk apšauba liela sabiedrības daļa (30). Ņemot vērā iepriekš minēto, kā arī empīriskos pierādījumus, nav skaidrs, vai vilku izkaušana noved pie sociālo konfliktu palielināšanās vai samazināšanās.

Īsāk sakot, neletāli pasākumi, to vidū lauksaimniecības dzīvnieku apsaimniekošanas un aizsardzības pasākumi, lauksaimniecības dzīvnieku plēšanas riska un konfliktu mazināšanas aspektā šķiet rezultatīvāki, ilgtspējīgāki, mazāk strīdīgi un (vairumam cilvēku) pieņemamāki.

Dalībvalstu kompetentajām iestādēm, pieņemot lēmumus par saviem pārvaldības pasākumiem un īstenojot tos, būtu jāņem vērā visi šie elementi.

Visaptveroši vilka saglabāšanas/pārvaldības plāni

Vislabākā pieeja dalībvalstīs būtu vairākus iepriekš minētos pasākumus kombinēt, lai atbalstītu pareizo līdzāspastāvēšanas līmeni, un pielāgot tos vietējai situācijai. To visaptverošajos un saskanīgajos vilka saglabāšanas un pārvaldības plānos būtu jāizmanto arī visi pieejamie instrumenti un finansējuma avoti. Šajos plānos (ideālā gadījumā pārrobežu plānos tām kaimiņu dalībvalstīm, kurām ir kopīga vilka populācija (Linnell et al., 2008)) tiktu apskatīti visi attiecīgie apdraudējumi, konflikti, iespējas un vajadzības, kas saistītas ar vilkiem attiecīgajā dalībvalstī. Tas būtu labākais veids, kā panākt un uzturēt labvēlīgu vilka saglabāšanās stāvokli visā tā dabiskajā areālā, vienlaikus nodrošinot nepieciešamo pārvaldības elastību direktīvas noteiktajās robežās un saglabājot vai uzlabojot sabiedrības iecietību pret vilkiem (sabiedrības akceptētspēju).

5.   Līdzāspastāvēšanas pasākumu finansēšana

Atbalstu, kura mērķis ir palīdzēt atrisināt ar vilka saglabāšanu saistītos konfliktus, var piešķirt no ES fondiem, jo īpaši no programmas LIFE un Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA), kā arī no nacionālajiem līdzekļiem (valsts atbalsts).

| — | Programma LIFE
  , pamatojoties uz ikgadējiem uzaicinājumiem iesniegt priekšlikumus konkursa kārtībā, var finansēt demonstrējumu pasākumus un inovatīvu risinājumu izmēģināšanu attiecībā uz lauksaimniecības dzīvnieku aizsardzības pasākumiem, plēsonības riska novērtēšanu, zaudējumu kompensācijas shēmu ieviešanu, vietējo mežsargu un veterinārārstu apmācību par metodēm, kā novērtēt lauksaimniecības dzīvniekiem nodarīto kaitējumu. LIFE var finansēt arī mērķorientētus komunikācijas un informācijas pasākumus, kuru mērķis ir atrisināt cilvēka un vilka konfliktus. Jāņem vērā, ka LIFE nefinansē kārtējo pārvaldību. |
| --- | --- |

—

Programma LIFE
  , pamatojoties uz ikgadējiem uzaicinājumiem iesniegt priekšlikumus konkursa kārtībā, var finansēt demonstrējumu pasākumus un inovatīvu risinājumu izmēģināšanu attiecībā uz lauksaimniecības dzīvnieku aizsardzības pasākumiem, plēsonības riska novērtēšanu, zaudējumu kompensācijas shēmu ieviešanu, vietējo mežsargu un veterinārārstu apmācību par metodēm, kā novērtēt lauksaimniecības dzīvniekiem nodarīto kaitējumu. LIFE var finansēt arī mērķorientētus komunikācijas un informācijas pasākumus, kuru mērķis ir atrisināt cilvēka un vilka konfliktus. Jāņem vērā, ka LIFE nefinansē kārtējo pārvaldību.

| — | ELFLA var sniegt atbalstu preventīviem pasākumiem, piemēram, aizsargžogu vai ganu suņu iegādei (kurus kā neienesīgas investīcijas var finansēt līdz 100 % apmērā). Papildu darbaspēka izmaksas, ko lauksaimniekiem sagādā aizsargžogu pārbaudīšana un uzturēšana vai pārvietošana, kā arī ganu suņu barības un veterinārās izmaksas var segt agrovides un klimata maksājumi. ELFLA vairākās dalībvalstīs (piemēram, Grieķijā, Bulgārijā, Slovēnijā, Itālijā un Francijā) tiek izmantots, lai finansētu lauksaimniecības dzīvnieku aizsardzības pasākumus, piemēram, papildu izmaksas par ganīšanu, iežogošanu un ganu suņiem. ES platforma “Par cilvēku un lielo plēsēju līdzāspastāvēšanu” (sk. turpinājumā) ir sagatavojusi pārskatu par to, kur pašlaik tiek izmantotas lauku attīstības programmas (LAP) un kur tās varētu izmantot nākotnē (Marsden et al, 2016) (31). Gaidāmā kopējā lauksaimniecības politika preventīvus pasākumus un ganīšanas sistēmas varētu atbalstīt, izmantojot arī jaunās ekoshēmas (32). |
| --- | --- |

—

ELFLA var sniegt atbalstu preventīviem pasākumiem, piemēram, aizsargžogu vai ganu suņu iegādei (kurus kā neienesīgas investīcijas var finansēt līdz 100 % apmērā). Papildu darbaspēka izmaksas, ko lauksaimniekiem sagādā aizsargžogu pārbaudīšana un uzturēšana vai pārvietošana, kā arī ganu suņu barības un veterinārās izmaksas var segt agrovides un klimata maksājumi. ELFLA vairākās dalībvalstīs (piemēram, Grieķijā, Bulgārijā, Slovēnijā, Itālijā un Francijā) tiek izmantots, lai finansētu lauksaimniecības dzīvnieku aizsardzības pasākumus, piemēram, papildu izmaksas par ganīšanu, iežogošanu un ganu suņiem. ES platforma “Par cilvēku un lielo plēsēju līdzāspastāvēšanu” (sk. turpinājumā) ir sagatavojusi pārskatu par to, kur pašlaik tiek izmantotas lauku attīstības programmas (LAP) un kur tās varētu izmantot nākotnē (Marsden et al, 2016) (31). Gaidāmā kopējā lauksaimniecības politika preventīvus pasākumus un ganīšanas sistēmas varētu atbalstīt, izmantojot arī jaunās ekoshēmas (32).

| — | Ar ERAF Interreg instrumentu var atbalstīt projektus, kuru mērķis ir uzlabot pārrobežu sadarbību lielo plēsēju saglabāšanas un pārvaldības jomā, piemēram, saistībā ar dzīvotņu savienotību, zināšanu pārnesi, lauksaimniecības dzīvniekiem nodarītā kaitējuma novēršanu un citiem līdzāspastāvēšanas pasākumiem (33). |
| --- | --- |

—

Ar ERAF Interreg instrumentu var atbalstīt projektus, kuru mērķis ir uzlabot pārrobežu sadarbību lielo plēsēju saglabāšanas un pārvaldības jomā, piemēram, saistībā ar dzīvotņu savienotību, zināšanu pārnesi, lauksaimniecības dzīvniekiem nodarītā kaitējuma novēršanu un citiem līdzāspastāvēšanas pasākumiem (33).

| — | Nacionālais finansējums (valsts atbalsts) atbalstu līdz 100 % apmērā var sniegt preventīviem pasākumiem, iznīcinātā lauksaimniecības potenciāla atjaunošanai, piemēram, vilku nonāvēto lauksaimniecības dzīvnieku aizstāšanai, un vilku radīto zaudējumu kompensēšanai, piemēram, kompensācijām par nonāvētajiem dzīvniekiem un materiālo kaitējumu lauku saimniecības aktīviem, veterinārajām izmaksām un izmaksām, kas saistītas ar pazudušu dzīvnieku meklēšanu (34). |
| --- | --- |

—

Nacionālais finansējums (valsts atbalsts) atbalstu līdz 100 % apmērā var sniegt preventīviem pasākumiem, iznīcinātā lauksaimniecības potenciāla atjaunošanai, piemēram, vilku nonāvēto lauksaimniecības dzīvnieku aizstāšanai, un vilku radīto zaudējumu kompensēšanai, piemēram, kompensācijām par nonāvētajiem dzīvniekiem un materiālo kaitējumu lauku saimniecības aktīviem, veterinārajām izmaksām un izmaksām, kas saistītas ar pazudušu dzīvnieku meklēšanu (34).

Dalībvalstī (un ideālā gadījumā pāri to dalībvalstu robežām, kurām ir kopīga vilka populācija) ir vajadzīga visaptveroša pieeja ar vilkiem saistītu konfliktu mazināšanas pasākumu finansēšanai un atbalstīšanai.

Dalībvalstīm savos prioritārās rīcības plānos (PRP) būtu jāatspoguļo galvenie vilku saglabāšanas un ar tiem saistīto konfliktu jautājumi, jānosaka attiecīgās prioritātes un finansiālās vajadzības un jāizklāsta, kā dalībvalstis plāno tās īstenot. Atjauninātajā PRP veidnē (35) ietverta iedaļa (E.3.2.), kas īpaši paredzēta saskaņā ar ES Putnu direktīvu un Dzīvotņu direktīvu aizsargājamo sugu dzīvnieku radītā kaitējuma novēršanas, mazināšanas vai kompensēšanas prioritārajiem pasākumiem un ar tiem saistītajām izmaksām.

Turklāt visā Eiropā tiek izmantoti vairāki vēl inovatīvāki veidi, kā finansēt un atbalstīt līdzāspastāvēšanu.

| Inovatīva finansējuma piemēri

  Oriģināls un veiksmīgs inovatīva līdzāspastāvēšanas finansējuma piemērs ir Zviedrijas iniciatīva “saglabāšanas snieguma maksājumi” par tini. Tā paredz maksājumus, kas saistīti ar tiņa sekmīgu vairošanos, nevis kompensē ziemeļbriežu zaudējumu. Maksājumu pamatā ir dokumentētu tiņa vairošanās gadījumu skaits attiecīgajā rajonā neatkarīgi no plēsonības līmeņa. Piecus gadus pēc programmas ieviešanas tika konstatēts tiņa populācijas pieaugums. Reģistrēto vairošanās gadījumu skaits pieaudzis no 57 2002. gadā līdz 125 2012. gadā, un populācija paplašinās, aizņemot iepriekš neizmantotas teritorijas (Persson, 2015).
  Vēl viena veiksmīga inovatīvas finansēšanas sistēma ir “Klinšu ērgļa shēma”, kuras mērķis ir atalgot sāmu ziemeļbriežu audzētāju kopienu par sekmīgo klinšu ērgļa ligzdu un teritoriju izveidi Somijas Lapzemē (Eiropas Komisija, 2017). Kopš Somijas valdība 1998. gadā ieviesa šo shēmu, tiek ziņots, ka ziemeļbriežu ganu attieksme pret klinšu ērgļiem ir krasi mainījusies, jo suga tagad tiek uzskatīta par resursu, nevis kaitnieku.
  Arī ienākumu un nodarbinātības iespējas, ko rada dabā balstīts ekotūrisms, var palīdzēt uzlabot iecietību pret vilkiem un to līdzāspastāvēšanu ar attiecīgajām lauku kopienām. Spānijā reģions, kas atrodas uz ziemeļrietumiem no Zamoras (proti, Sierra de la Culebra), ir kļuvis par nozīmīgu vilku vērošanas tūrisma apgabalu, kas rada būtisku ekonomisko vērtību un ik gadu piesaista tūkstošiem apmeklētāju. Šādu tūrisma iniciatīvu gadījumā ir jārūpējas par to, lai tās netraucētu vilka saglabāšanai (piemēram, jāvairās no iztraucējumiem un migu vietām). Būtu jāapsver arī ietekme uz citām ieinteresēto personu grupām (piemēram, jācenšas lielos plēsējus nepievilināt apgabaliem, kuros ir lauksaimniecības dzīvnieki, un neveicināt situācijas, kurās cilvēki lielajiem plēsējiem saistās ar barības pieejamību).
  Cita veida iespējas ir izstrādātas Pjemontā, Itālijā (projekta LIFE WolfAlps satvarā). Ir izveidots vietējais marķējums (“Terre di Lupi” = vilku zeme), un uzsāktas vairākas iniciatīvas ar mērķi popularizēt sieru un citus produktus, kurus ražo lauksaimnieki, kas saimnieko apgabalos, kuros sastopami vilki, un īstenot preventīvus pasākumus, kas nodrošina līdzāspastāvēšanu.

  Natura 2000 2020. gada balvas ieguvējs kategorijā “sociālekonomiskie ieguvumi” bija projekts “Pro-Biodiversidad: shepherds as biodiversity conservators in Natura 2000” (“Pro-Biodiversidad: gani kā Natura 2000 teritoriju biodaudzveidības saglabātāji”). Tas uzskatāmi parādīja, kā lauksaimnieki un dabas saglabāšanas speciālisti var sadarboties, lai dabas saglabāšana vietējām kopienām sagādātu resursus un ieguvumus, nevis problēmas. Liela daļa Picos de Europa kalnu grēdas cieš ekonomiskus zaudējumus, ko rada lauku apvidu pamešana, ganību izzušana, maitēdāju barības avotu izzušana un ugunsgrēku risks. Fonds Fundación para la Conservación del Quebrantahuesos nolēma risināt šo problēmu, izveidojot īpašu sertifikācijas zīmolu Pro-Biodiversidad (“Biodaudzveidībai par!”), lai atbalstītu ekstensīvo aitkopību, apturētu lauku apvidu pamešanu un radītu biodaudzveidībai labvēlīgus apstākļus. Ar šīs shēmas palīdzību tiek maksāta augstāka cena par aitas gaļu, ko saražo lauksaimnieki, kuri pastāv līdzās ar vilkiem. |
| --- |

Inovatīva finansējuma piemēri

Oriģināls un veiksmīgs inovatīva līdzāspastāvēšanas finansējuma piemērs ir Zviedrijas iniciatīva “saglabāšanas snieguma maksājumi” par tini. Tā paredz maksājumus, kas saistīti ar tiņa sekmīgu vairošanos, nevis kompensē ziemeļbriežu zaudējumu. Maksājumu pamatā ir dokumentētu tiņa vairošanās gadījumu skaits attiecīgajā rajonā neatkarīgi no plēsonības līmeņa. Piecus gadus pēc programmas ieviešanas tika konstatēts tiņa populācijas pieaugums. Reģistrēto vairošanās gadījumu skaits pieaudzis no 57 2002. gadā līdz 125 2012. gadā, un populācija paplašinās, aizņemot iepriekš neizmantotas teritorijas (Persson, 2015).

Vēl viena veiksmīga inovatīvas finansēšanas sistēma ir “Klinšu ērgļa shēma”, kuras mērķis ir atalgot sāmu ziemeļbriežu audzētāju kopienu par sekmīgo klinšu ērgļa ligzdu un teritoriju izveidi Somijas Lapzemē (Eiropas Komisija, 2017). Kopš Somijas valdība 1998. gadā ieviesa šo shēmu, tiek ziņots, ka ziemeļbriežu ganu attieksme pret klinšu ērgļiem ir krasi mainījusies, jo suga tagad tiek uzskatīta par resursu, nevis kaitnieku.

Arī ienākumu un nodarbinātības iespējas, ko rada dabā balstīts ekotūrisms, var palīdzēt uzlabot iecietību pret vilkiem un to līdzāspastāvēšanu ar attiecīgajām lauku kopienām. Spānijā reģions, kas atrodas uz ziemeļrietumiem no Zamoras (proti, Sierra de la Culebra), ir kļuvis par nozīmīgu vilku vērošanas tūrisma apgabalu, kas rada būtisku ekonomisko vērtību un ik gadu piesaista tūkstošiem apmeklētāju. Šādu tūrisma iniciatīvu gadījumā ir jārūpējas par to, lai tās netraucētu vilka saglabāšanai (piemēram, jāvairās no iztraucējumiem un migu vietām). Būtu jāapsver arī ietekme uz citām ieinteresēto personu grupām (piemēram, jācenšas lielos plēsējus nepievilināt apgabaliem, kuros ir lauksaimniecības dzīvnieki, un neveicināt situācijas, kurās cilvēki lielajiem plēsējiem saistās ar barības pieejamību).

Cita veida iespējas ir izstrādātas Pjemontā, Itālijā (projekta LIFE WolfAlps satvarā). Ir izveidots vietējais marķējums (“Terre di Lupi” = vilku zeme), un uzsāktas vairākas iniciatīvas ar mērķi popularizēt sieru un citus produktus, kurus ražo lauksaimnieki, kas saimnieko apgabalos, kuros sastopami vilki, un īstenot preventīvus pasākumus, kas nodrošina līdzāspastāvēšanu.

Natura 2000 2020. gada balvas ieguvējs kategorijā “sociālekonomiskie ieguvumi” bija projekts “Pro-Biodiversidad: shepherds as biodiversity conservators in Natura 2000” (“Pro-Biodiversidad: gani kā Natura 2000 teritoriju biodaudzveidības saglabātāji”). Tas uzskatāmi parādīja, kā lauksaimnieki un dabas saglabāšanas speciālisti var sadarboties, lai dabas saglabāšana vietējām kopienām sagādātu resursus un ieguvumus, nevis problēmas. Liela daļa Picos de Europa kalnu grēdas cieš ekonomiskus zaudējumus, ko rada lauku apvidu pamešana, ganību izzušana, maitēdāju barības avotu izzušana un ugunsgrēku risks. Fonds Fundación para la Conservación del Quebrantahuesos nolēma risināt šo problēmu, izveidojot īpašu sertifikācijas zīmolu Pro-Biodiversidad (“Biodaudzveidībai par!”), lai atbalstītu ekstensīvo aitkopību, apturētu lauku apvidu pamešanu un radītu biodaudzveidībai labvēlīgus apstākļus. Ar šīs shēmas palīdzību tiek maksāta augstāka cena par aitas gaļu, ko saražo lauksaimnieki, kuri pastāv līdzās ar vilkiem.

6.   Direktīvas 16. pants: atkāpes no IV pielikumā iekļauto vilka populāciju stingras aizsardzības

Parasti visas vilka populācijas, kas uzskaitītas Dzīvotņu direktīvas IV pielikumā, ir stingri aizsargājamas un to īpatņus nedrīkst apzināti gūstīt, nonāvēt vai traucēt to dabiskajā areālā. Turklāt nedrīkst noplicināt vai iznīcināt to vairošanās un atpūtas vietas. Šī aizsardzība ir spēkā Natura 2000 teritorijās un ārpus tām.

Tomēr dažos izņēmuma gadījumos atļaut dažu atsevišķu vilku sagūstīšanu vai nonāvēšanu var būt pamatoti. Piemēram, lai novērstu būtiskus lauksaimniecības dzīvnieku zaudējumus vai pētniecības, monitoringa un pārvaldības nolūkos uzliktu vilkiem kaklasiksnas ar raidītāju, vai likvidētu pie barības pieradušus vai pārdrošus un potenciāli bīstamus īpatņus.

Dzīvotņu direktīvas 16. pants sagādā vajadzīgo elastību, kas dod iespēju risināt minētās situācijas, ļaujot dalībvalstīm pieņemt atkāpes no vispārējiem stingras aizsardzības noteikumiem un veikt iepriekš minētās darbības (nākamie punkti jālasa kopā ar dokumenta III daļu).

Atkāpes piešķiršanas priekšnoteikumi

Direktīvas 16. pantā ir paredzētas trīs pārbaudes, kas veicamas pirms atkāpes piešķiršanas. Kompetentajām valsts iestādēm ir uzskatāmi jāparāda:

| — | ka pastāv viens (vai vairāki) iemesli, kas minēti 16. panta 1. punkta a)–e) apakšpunktā, un tie jāpamato ar pietiekamiem pierādījumiem, |
| --- | --- |

—

ka pastāv viens (vai vairāki) iemesli, kas minēti 16. panta 1. punkta a)–e) apakšpunktā, un tie jāpamato ar pietiekamiem pierādījumiem,

| — | ka trūkst apmierinošas alternatīvas (t. i., problēmu nevar atrisināt veidā, kam atkāpe nav vajadzīga, proti, ar paņēmieniem, kas nav letāli, nepietiek), |
| --- | --- |

—

ka trūkst apmierinošas alternatīvas (t. i., problēmu nevar atrisināt veidā, kam atkāpe nav vajadzīga, proti, ar paņēmieniem, kas nav letāli, nepietiek),

| — | ka atkāpe neradīs nelabvēlīgu ietekmi uz attiecīgās sugas populāciju uzturēšanu labvēlīgā saglabāšanās stāvoklī to dabiskajā areālā. |
| --- | --- |

—

ka atkāpe neradīs nelabvēlīgu ietekmi uz attiecīgās sugas populāciju uzturēšanu labvēlīgā saglabāšanās stāvoklī to dabiskajā areālā.

Turpinājumā aprakstīta šo prasību piemērošana vilka gadījumā. Ir svarīgi atgādināt, ka šie noteikumi ir jāīsteno attiecīgajām valsts iestādēm, kam pienācīgi jāpamato un uzskatāmi jāparāda, ka visi 16. panta 1. punkta nosacījumi ir izpildīti. Tāpat valsts tiesu iestādēm ir jāpārbauda un jāpanāk prasību ievērošana konkrētā kontekstā un konkrētos gadījumos.

1.   
  Uzskatāmi parādīta viena vai vairāku 16. panta 1. punkta a)–e) apakšpunktā minētu iemeslu pastāvēšana

Direktīvas 16. panta 1. punktā minētie iemesli ir:

| a) | “aizsargāt savvaļas faunu un floru un saglabāt dabiskās dzīvotnes”; |
| --- | --- |

a)

“aizsargāt savvaļas faunu un floru un saglabāt dabiskās dzīvotnes”;

| b) | “novērst nopietnu kaitējumu, jo īpaši labībai, mājlopiem, mežiem, zivsaimniecībai un ūdeņiem un citiem īpašuma veidiem”; |
| --- | --- |

b)

“novērst nopietnu kaitējumu, jo īpaši labībai, mājlopiem, mežiem, zivsaimniecībai un ūdeņiem un citiem īpašuma veidiem”;

| c) | “rūpēties par veselības aizsardzību un sabiedrības drošību vai obligāti ievērot citas sevišķi svarīgas sabiedrības intereses, tostarp sociāla vai ekonomiska rakstura intereses un videi primāri svarīgas labvēlīgas pārveides”; |
| --- | --- |

c)

“rūpēties par veselības aizsardzību un sabiedrības drošību vai obligāti ievērot citas sevišķi svarīgas sabiedrības intereses, tostarp sociāla vai ekonomiska rakstura intereses un videi primāri svarīgas labvēlīgas pārveides”;

| d) | “izpētes un izglītības nolūkā atjaunot minēto sugu populācijas un reintroducēt minētās sugas, un veikt šī mērķa sasniegšanai vajadzīgās vairošanas darbības, tostarp augu mākslīgo pavairošanu”; |
| --- | --- |

d)

“izpētes un izglītības nolūkā atjaunot minēto sugu populācijas un reintroducēt minētās sugas, un veikt šī mērķa sasniegšanai vajadzīgās vairošanas darbības, tostarp augu mākslīgo pavairošanu”;

| e) | “stingri noteiktos apstākļos pēc izvēles principa un ierobežotā apmērā atļaut IV pielikumā uzskaitīto sugu atsevišķu īpatņu ieguvi vai turēšanu ierobežotā skaitā, ko nosaka kompetentās valsts iestādes”. |
| --- | --- |

e)

“stingri noteiktos apstākļos pēc izvēles principa un ierobežotā apmērā atļaut IV pielikumā uzskaitīto sugu atsevišķu īpatņu ieguvi vai turēšanu ierobežotā skaitā, ko nosaka kompetentās valsts iestādes”.

Attiecībā uz vilkiem piešķirtas atkāpes pamatojuma piemēri

| — | a) pamatojums visticamāk tiks izmantots reti. Uz to varētu atsaukties, piemēram, tādā gadījumā, kad vilki medī apdraudētas sugas savvaļas dzīvniekus un tā rezultātā sugas stāvoklis pasliktinās vēl vairāk. Tomēr jāatceras – tas, ka viena autohtonā suga medī citu autohtono sugu, ir dabisks process un ekosistēmas funkcionēšanas neatņemama daļa. Turklāt, pirms apsvērt jebkādu atkāpi, būtu jānoskaidro un faktiski jānovērš citi barības sugu apdraudējumi vai ierobežojošie faktori (piemēram, dzīvotņu noplicināšana, cilvēka radīti traucējumi, pārmērīga medīšana, domesticēto sugu konkurence utt.). |
| --- | --- |

—

a) pamatojums visticamāk tiks izmantots reti. Uz to varētu atsaukties, piemēram, tādā gadījumā, kad vilki medī apdraudētas sugas savvaļas dzīvniekus un tā rezultātā sugas stāvoklis pasliktinās vēl vairāk. Tomēr jāatceras – tas, ka viena autohtonā suga medī citu autohtono sugu, ir dabisks process un ekosistēmas funkcionēšanas neatņemama daļa. Turklāt, pirms apsvērt jebkādu atkāpi, būtu jānoskaidro un faktiski jānovērš citi barības sugu apdraudējumi vai ierobežojošie faktori (piemēram, dzīvotņu noplicināšana, cilvēka radīti traucējumi, pārmērīga medīšana, domesticēto sugu konkurence utt.).

| — | b) pamatojums: attiecībā uz vilkiem dalībvalstu izmantoto atkāpju mērķis bieži vien ir novērst smagu kaitējumu lauksaimniecības dzīvniekiem. Šā noteikuma mērķis ir nepieļaut smagu kaitējumu, tāpēc tas neprasa, lai kaitējums jau būtu radies. Tomēr ir uzskatāmi jāparāda smaga kaitējuma iespējamība, kas pārsniedz parasto uzņēmējdarbības risku, un jābūt pietiekamiem pierādījumiem, lai pamatotu, ka jebkura letālas kontroles metode, ko izmanto saskaņā ar atkāpi, smago kaitējumu novērš vai ierobežo rezultatīvi, samērīgi un ilgtspējīgi. Šo pamatojumu varētu izmantot, lai likvidētu vilkus, kas ganāmpulkam varētu nodarīt lielus postījumus, neraugoties uz to, ka atbilstoši preventīvie pasākumi (piemēram, vilku atturēšanai domāti elektriskie žogi un ganu suņi) ir pienācīgi īstenoti. |
| --- | --- |

—

b) pamatojums: attiecībā uz vilkiem dalībvalstu izmantoto atkāpju mērķis bieži vien ir novērst smagu kaitējumu lauksaimniecības dzīvniekiem. Šā noteikuma mērķis ir nepieļaut smagu kaitējumu, tāpēc tas neprasa, lai kaitējums jau būtu radies. Tomēr ir uzskatāmi jāparāda smaga kaitējuma iespējamība, kas pārsniedz parasto uzņēmējdarbības risku, un jābūt pietiekamiem pierādījumiem, lai pamatotu, ka jebkura letālas kontroles metode, ko izmanto saskaņā ar atkāpi, smago kaitējumu novērš vai ierobežo rezultatīvi, samērīgi un ilgtspējīgi. Šo pamatojumu varētu izmantot, lai likvidētu vilkus, kas ganāmpulkam varētu nodarīt lielus postījumus, neraugoties uz to, ka atbilstoši preventīvie pasākumi (piemēram, vilku atturēšanai domāti elektriskie žogi un ganu suņi) ir pienācīgi īstenoti.

| — | c) pamatojumu par sabiedrības veselību un drošību vai citām sevišķi svarīgām sabiedrības interesēm, tai skaitā sociālām vai ekonomiskām interesēm un videi primāri svarīgām labvēlīgām pārveidēm, var izmantot, lai pamatotu atturošas metodes, ar kurām aizbaida vai likvidē pie barības pieradušus vai ar cilvēkiem apradušus vai pārdrošus vilkus, kuri pastāvīgi tuvojas cilvēkiem, vai citus īpatņus vai vilku barus, kuru uzvedība ir nevēlama un bīstama.






  Sabiedrības veselības un drošības interesēs veikto pasākumu piemēri

  Vācijas iestāde Dokumentations und Beratungsstelle des Bundes zum Thema Wolf (DBBW) ir izstrādājusi vadlīnijas, kuru mērķis ir palīdzēt valsts pārvaldes iestādēm tikt galā ar pārdrošiem vilkiem un vilkiem, kuri izturas neparasti (Reinhardt et al, 2018). Pirmkārt, šīs vadlīnijas palīdz iestādēm saprast, vai vilks tiešām uzvedas neparasti. Pēc tam, ja šķiet, ka vilku vilina cilvēki vai suņi, ir ieteicama pakāpeniska pieeja atkarībā no reģistrēto incidentu smaguma, sākot ar pievilinātāju, piemēram, barības, aizvākšanu un atturošu (aversīvu) pieraduma veidošanu un – visnopietnākajos gadījumos – pat (letālu vai neletālu) vilka aizvākšanu.

  LCIE (Lielo plēsēju iniciatīva Eiropai: IUCN sugu izdzīvošanas komisijas speciālistu grupa) zinātniskie eksperti ir sagatavojuši būtībā līdzīgu politikas paziņojumu par pārdrošu vilku pārvaldību, kurā aprakstīti ieteicamie pasākumi, kas veicami dažādas vilku uzvedības gadījumā, kā arī pētniecības prioritātes (LCIE, 2019). |
| --- | --- |

—

c) pamatojumu par sabiedrības veselību un drošību vai citām sevišķi svarīgām sabiedrības interesēm, tai skaitā sociālām vai ekonomiskām interesēm un videi primāri svarīgām labvēlīgām pārveidēm, var izmantot, lai pamatotu atturošas metodes, ar kurām aizbaida vai likvidē pie barības pieradušus vai ar cilvēkiem apradušus vai pārdrošus vilkus, kuri pastāvīgi tuvojas cilvēkiem, vai citus īpatņus vai vilku barus, kuru uzvedība ir nevēlama un bīstama.

Sabiedrības veselības un drošības interesēs veikto pasākumu piemēri

Vācijas iestāde Dokumentations und Beratungsstelle des Bundes zum Thema Wolf (DBBW) ir izstrādājusi vadlīnijas, kuru mērķis ir palīdzēt valsts pārvaldes iestādēm tikt galā ar pārdrošiem vilkiem un vilkiem, kuri izturas neparasti (Reinhardt et al, 2018). Pirmkārt, šīs vadlīnijas palīdz iestādēm saprast, vai vilks tiešām uzvedas neparasti. Pēc tam, ja šķiet, ka vilku vilina cilvēki vai suņi, ir ieteicama pakāpeniska pieeja atkarībā no reģistrēto incidentu smaguma, sākot ar pievilinātāju, piemēram, barības, aizvākšanu un atturošu (aversīvu) pieraduma veidošanu un – visnopietnākajos gadījumos – pat (letālu vai neletālu) vilka aizvākšanu.

LCIE (Lielo plēsēju iniciatīva Eiropai: IUCN sugu izdzīvošanas komisijas speciālistu grupa) zinātniskie eksperti ir sagatavojuši būtībā līdzīgu politikas paziņojumu par pārdrošu vilku pārvaldību, kurā aprakstīti ieteicamie pasākumi, kas veicami dažādas vilku uzvedības gadījumā, kā arī pētniecības prioritātes (LCIE, 2019).

| Novērtējums par vilka uzvedību un risku, ko tas var radīt cilvēka drošībai, un ieteicamā rīcība (LCIE, 2019) |
| --- |
| Uzvedība | Novērtējums | Ieteicamā rīcība |
| Vilks tumsā pietuvojas apdzīvotām vietām | Nav bīstami | Rīcība nav nepieciešama |
| Vilks dienas laikā pārvietojas redzamības attālumā no apdzīvotām vietām / atsevišķām mājām | Nav bīstami | Rīcība nav nepieciešama |
| Pamanījis transportlīdzekļus vai cilvēkus, vilks uzreiz nebēg, bet apstājas un vēro | Nav bīstami | Rīcība nav nepieciešama |
| Vilks vairākas dienas tiek redzēts mazāk nekā 30 m attālumā no apdzīvotām mājām (vairāki gadījumi ilgā laika periodā) | Jāpievērš uzmanība.
  Iespējama problēma, ko rada spēcīgs apradums vai pozitīva pieraduma veidošanās | Jāanalizē situācija.
  Jāmeklē pievielinātāji un, ja izdodas atrast, jāaizvāc.
  Jāapsver atturošas (aversīvas) pieraduma veidošanas iespējas |
| Vilks atkārtoti ļauj cilvēkiem pietuvoties mazāk nekā 30 m attālumā | Jāpievērš uzmanība.
  Liecina par spēcīgu apradumu.
  Iespējama problēma, ko rada pozitīva pieraduma veidošanās. | Jāveic situācijas analīze.
  Jāapsver atturošas (aversīvas) pieraduma veidošanas iespējas |
| Vilks pats atkārtoti pietuvojas cilvēkiem tuvāk par 30 metriem. Šķiet, ka cilvēki vilku interesē | Jāpievērš uzmanība / situācija ir kritiska.
  Pozitīva pieraduma veidošanās un spēcīgs apradums var novest pie aizvien pārdrošākas uzvedības.
  Pastāv ievainojumu risks. | Jāapsver atturošas (aversīvas) pieraduma veidošanas iespējas.
  Ja atturoša (aversīva) pieraduma veidošana nav sekmīga vai praktiski iespējama, vilks jāaizvāc |
| Vilks uzbrūk cilvēkam vai to ievaino, lai gan nav izprovocēts | Situācija ir bīstama | Vilks jāaizvāc |

Novērtējums par vilka uzvedību un risku, ko tas var radīt cilvēka drošībai, un ieteicamā rīcība (LCIE, 2019)

Uzvedība

Novērtējums

Ieteicamā rīcība

Vilks tumsā pietuvojas apdzīvotām vietām

Nav bīstami

Rīcība nav nepieciešama

Vilks dienas laikā pārvietojas redzamības attālumā no apdzīvotām vietām / atsevišķām mājām

Nav bīstami

Rīcība nav nepieciešama

Pamanījis transportlīdzekļus vai cilvēkus, vilks uzreiz nebēg, bet apstājas un vēro

Nav bīstami

Rīcība nav nepieciešama

Vilks vairākas dienas tiek redzēts mazāk nekā 30 m attālumā no apdzīvotām mājām (vairāki gadījumi ilgā laika periodā)

Jāpievērš uzmanība.

Iespējama problēma, ko rada spēcīgs apradums vai pozitīva pieraduma veidošanās

Jāanalizē situācija.

Jāmeklē pievielinātāji un, ja izdodas atrast, jāaizvāc.

Jāapsver atturošas (aversīvas) pieraduma veidošanas iespējas

Vilks atkārtoti ļauj cilvēkiem pietuvoties mazāk nekā 30 m attālumā

Jāpievērš uzmanība.

Liecina par spēcīgu apradumu.

Iespējama problēma, ko rada pozitīva pieraduma veidošanās.

Jāveic situācijas analīze.

Jāapsver atturošas (aversīvas) pieraduma veidošanas iespējas

Vilks pats atkārtoti pietuvojas cilvēkiem tuvāk par 30 metriem. Šķiet, ka cilvēki vilku interesē

Jāpievērš uzmanība / situācija ir kritiska.

Pozitīva pieraduma veidošanās un spēcīgs apradums var novest pie aizvien pārdrošākas uzvedības.

Pastāv ievainojumu risks.

Jāapsver atturošas (aversīvas) pieraduma veidošanas iespējas.

Ja atturoša (aversīva) pieraduma veidošana nav sekmīga vai praktiski iespējama, vilks jāaizvāc

Vilks uzbrūk cilvēkam vai to ievaino, lai gan nav izprovocēts

Situācija ir bīstama

Vilks jāaizvāc

| — | d) pamatojumu, kas saistīts ar pētniecību, izglītību, populācijas atjaunošanu un reintroducēšanu, var izmantot, piemēram, lai vilkus atļautu uz laiku sagūstīt, lai tiem uzliktu kaklasiksnas ar raidītāju pētniecības vai monitoringa nolūkos vai lai tos pārvietotu saglabāšanas nolūkos.






  Vilka sagūstīšana pētniecības un monitoringa nolūkos (piemērs)

  2018. gadā Komisija vēstuļu apmaiņas ceļā piekrita Vācijas iestādēm, ka noteiktos apstākļos Padomes Regulu (EEK) Nr. 3254/91 (36) par kājķeramajām lamatām var interpretēt tā, lai no minētās regulas aizlieguma darbības jomas izslēgtu “mīkstās lamatas” (soft-catch traps). Šo lamatu loki nav aprīkoti ar tērauda zobiem, bet gan polsterēti ar gumiju, lai mazinātu dzīvnieku savainošanas risku notveršanas laikā. Tās uzskata par labāko pieejamo līdzekli, ar ko iespējams notvert dzīvu vilku monitoringa un pētniecības nolūkos, jo šīm lamatām ir lielāks sekmīguma rādītājs un mazāka varbūtība, ka dzīvnieks tiks savainots.
  Komisija uzskata, ka gadījumā, ja “mīkstās lamatas” ir vajadzīgas zinātniskajai pētniecībai vai monitoringam, kura mērķis ir uzlabot attiecīgās sugas saglabāšanās stāvokli, šādu lamatu iekļaušana regulas aizlieguma darbības jomā būtu pretrunā Regulā (EEK) Nr. 3254/91 izvirzītajam saglabāšanas mērķim. Tātad “mīksto lamatu” izmantošanu varētu paredzēt tikai saglabāšanas nolūkā, ja: i) nav apmierinošas alternatīvas; ii) netiek radīta nelabvēlīga ietekme uz labvēlīgu sugas saglabāšanās stāvokli; iii) tiek veikti visi piesardzības pasākumi, lai dzīvniekam nekaitētu un radītu pēc iespējas mazāku stresu.
  Praktiski šādas “mīkstās lamatas” būtu jāaprīko ar raidītāju, kas atbildīgās iestādes informē, tiklīdz dzīvnieks notverts. Lai pēc iespējas saīsinātu dzīvnieka stresa periodu un nepieļautu dzīvnieka pašsavainošanos, atbildīgajām iestādēm būtu jāiejaucas 30 minūšu laikā pēc informācijas saņemšanas. Profesionālam veterinārārstam dzīvnieks jāanestezē, jāaprīko ar raidītāju un pēc tam nekavējoties jāatlaiž savvaļā. |
| --- | --- |

—

d) pamatojumu, kas saistīts ar pētniecību, izglītību, populācijas atjaunošanu un reintroducēšanu, var izmantot, piemēram, lai vilkus atļautu uz laiku sagūstīt, lai tiem uzliktu kaklasiksnas ar raidītāju pētniecības vai monitoringa nolūkos vai lai tos pārvietotu saglabāšanas nolūkos.

Vilka sagūstīšana pētniecības un monitoringa nolūkos (piemērs)

2018. gadā Komisija vēstuļu apmaiņas ceļā piekrita Vācijas iestādēm, ka noteiktos apstākļos Padomes Regulu (EEK) Nr. 3254/91 (36) par kājķeramajām lamatām var interpretēt tā, lai no minētās regulas aizlieguma darbības jomas izslēgtu “mīkstās lamatas” (soft-catch traps). Šo lamatu loki nav aprīkoti ar tērauda zobiem, bet gan polsterēti ar gumiju, lai mazinātu dzīvnieku savainošanas risku notveršanas laikā. Tās uzskata par labāko pieejamo līdzekli, ar ko iespējams notvert dzīvu vilku monitoringa un pētniecības nolūkos, jo šīm lamatām ir lielāks sekmīguma rādītājs un mazāka varbūtība, ka dzīvnieks tiks savainots.

Komisija uzskata, ka gadījumā, ja “mīkstās lamatas” ir vajadzīgas zinātniskajai pētniecībai vai monitoringam, kura mērķis ir uzlabot attiecīgās sugas saglabāšanās stāvokli, šādu lamatu iekļaušana regulas aizlieguma darbības jomā būtu pretrunā Regulā (EEK) Nr. 3254/91 izvirzītajam saglabāšanas mērķim. Tātad “mīksto lamatu” izmantošanu varētu paredzēt tikai saglabāšanas nolūkā, ja: i) nav apmierinošas alternatīvas; ii) netiek radīta nelabvēlīga ietekme uz labvēlīgu sugas saglabāšanās stāvokli; iii) tiek veikti visi piesardzības pasākumi, lai dzīvniekam nekaitētu un radītu pēc iespējas mazāku stresu.

Praktiski šādas “mīkstās lamatas” būtu jāaprīko ar raidītāju, kas atbildīgās iestādes informē, tiklīdz dzīvnieks notverts. Lai pēc iespējas saīsinātu dzīvnieka stresa periodu un nepieļautu dzīvnieka pašsavainošanos, atbildīgajām iestādēm būtu jāiejaucas 30 minūšu laikā pēc informācijas saņemšanas. Profesionālam veterinārārstam dzīvnieks jāanestezē, jāaprīko ar raidītāju un pēc tam nekavējoties jāatlaiž savvaļā.

Kā paskaidrots 3.2.1. nodaļā, 16. panta 1. punkta e) apakšpunktā paredzētās atkāpes izņēmuma kārtā drīkst izmantot, lai saskaņā ar vairākiem stingriem papildu nosacījumiem atļautu konkrētu vilka īpatņu ieguvi vai turēšanu. Lietā C-674/17 EST ir apstiprinājusi, ka jēdziens “ieguve” ir jāsaprot kā tāds, kas ietver gan īpatņu sagūstīšanu, gan nonāvēšanu (37).

Ar 16. panta 1. punkta e) apakšpunktu pamatotas atkāpes mērķis principā nebūtu sajaucams ar to atkāpju mērķiem, kas pamatotas ar direktīvas 16. panta 1. punkta a)–d) apakšpunktu, un tādēļ pirmā minētā norma par pamatu atkāpes pieņemšanai var tikt izmantota vienīgi gadījumos, uz kuriem pārējās minētās normas neattiecas (38). Ja atkāpes mērķis atbilst kādam no 16. panta 1. punkta a)–d) apakšpunktiem, atkāpes jāpamato ar vienu (vai vairākiem) no šiem apakšpunktiem. Atkāpēm (un to izmantošanas iemesliem) jābūt pārskatāmām. Piemēram, ja galvenais mērķis ir novērst smagu kaitējumu lauksaimniecības dzīvniekiem/īpašumam, jāizmanto b) apakšpunkts. Ja ar cilvēkiem apradis vilks izturas bīstami, jāizmanto c) apakšpunkts. Turklāt e) apakšpunkts nav vispārējs noteikums, kas izmantojams jebkāda veida nonāvēšanai.

Tāpat kā attiecībā uz jebkuru atkāpi, kas piešķirta saskaņā ar 16. pantu, valstu lēmumi, ar kuriem atļauj nonāvēšanu, pamatojoties uz minētā panta e) apakšpunktu, būtu jāpieņem izņēmuma kārtā konkrētiem un skaidriem mērķiem, kas atbilst direktīvas mērķiem (2. pants), un tie pienācīgi jāpamato.

Lietā C-674/17 EST atzina, ka cīņa pret nelikumīgām vilku medībām (malumedniecību) principā varētu būt mērķis, ko sasniedz, pieļaujot atkāpi saskaņā ar 16. panta 1. punkta e) apakšpunktu, ar nosacījumu, ka šī rīcība palīdz uzturēt vai atjaunot labvēlīgu attiecīgās sugas saglabāšanās stāvokli tās dabiskajā areālā. Šādā gadījumā valsts iestādei, kas pieļauj atkāpi, tā jāpamato ar stingri zinātniskiem datiem, attiecīgā gadījumā arī ar salīdzinošiem datiem par šādas atkāpes ietekmi uz vilka saglabāšanās stāvokli. Ja atkāpes mērķis ir apkarot malumedniecību, iestādei jāņem vērā arī jaunākās aplēses par malumedniecības un mirstības līmeni, pamatojoties uz visām piešķirtajām atkāpēm. Tāpēc šādām atkāpēm, kas piešķirtas malumedniecības apkarošanai, būtu jāspēj attiecīgās populācijas malumedniecību samazināt tādā apmērā, ka atkāpei kopumā būtu labvēlīga ietekme uz vilka populācijas lielumu.

Turklāt atkāpēm, kas pamatotas ar 16. panta 1. punkta e) apakšpunktu, salīdzinājumā ar atkāpēm, kas minētas 16. panta 1. punkta a)–d) apakšpunktā, jāatbilst restriktīviem papildu nosacījumiem. Šīs atkāpes izmantošana ir atļauta stingri uzraudzītos apstākļos ar skaidrām atļaujām, kurās norādīta vieta, laiks un daudzums un prasīta stingra kontrole pār teritoriju, laiku un personām, lai panāktu efektīvu izpildi. Turklāt atkāpe jāizmanto tikai selektīvi, ierobežotā apmērā, un tai jāattiecas uz ierobežotu skaitu īpatņu.

Attiecībā uz selektivitāti atkāpei jāattiecas uz īpatņiem, kas ir noteikti pēc iespējas konkrētākā un atbilstošākā veidā, ņemot vērā atkāpes mērķi. Tāpēc, kā Tiesa uzsvērusi lietā C-674/17, var būt nepieciešams atkāpi ierobežot, norādot ne tikai sugu, uz kuru atkāpe attiecas, vai konkrētus īpatņu veidus vai grupas, bet arī atsevišķi identificētus īpatņus (39).

Attiecībā uz “ierobežotu skaitu” šis skaits katrā gadījumā ir atkarīgs no populācijas apmēra (īpatņu skaita), tās saglabāšanās stāvokļa un bioloģiskajiem parametriem. “Ierobežotais skaits” jānosaka, pamatojoties uz stingri zinātniskiem datiem par ģeogrāfiskajiem, klimatiskajiem, vidiskajiem un bioloģiskajiem faktoriem, kā arī datiem par reproduktīvajiem rādītājiem un kopējo dabisko mirstību gadā. Lēmumos piešķirt atkāpi šis “ierobežotais skaits” ir skaidri jānorāda.

2.   
  Apmierinošas alternatīvas neesība

Otrais nosacījums ir “apmierinošas alternatīvas neesība”. Tas nozīmē, ka preventīvas un neletālas metodes vienmēr jāapsver vispirms (atkāpe ir galējais līdzeklis). Alternatīvas ir atkarīgas no apsveramās atkāpes konteksta un konkrētajiem mērķiem, un tajās būtu jāņem vērā labākās zināšanas un pieredze, kas katrā situācijā pieejama.

Piemēram, lauksaimniecības dzīvniekiem nodarīta kaitējuma gadījumā pirms atkāpju piešķiršanas prioritāte ir jāpiešķir neletālām alternatīvām un pareizi jāīsteno piemēroti un saprātīgi preventīvie pasākumi, kas mazina plēsonības risku, piemēram, ganīšana, ganu suņu izmantošana, lauksaimniecības dzīvnieku pasargāšana ar žogiem vai ganāmpulka alternatīva apsaimniekošana (piemēram, atnešanās kontrole). Atkāpes var atļaut tikai tad, ja šādas alternatīvas darbības ir īstenotas un ir izrādījušās neiedarbīgas vai tikai daļēji iedarbīgas vai ja šāda veida alternatīvas darbības konkrētajā gadījumā nav iespējams īstenot, lai atrisinātu (atlikušo) problēmu.

Attiecībā uz pārdrošiem vilkiem un/vai vilkiem, kuri izturas neparasti, vai pie barības pieradušiem vilkiem konkrētu cēloņu (piemēram, barība, kas pievilina vilku sliktas atkritumu apsaimniekošanas dēļ) aizvākšanai un atturošai (aversīvai) pieraduma veidošanai vajadzētu būt pirmajiem risinājumiem, kas jāapsver, lai vilkus aizbiedētu un mēģinātu mainīt to uzvedību, atturot tos no tuvošanās cilvēkiem (piemēram, izmantojot vairāku veidu atturošus un neletālus līdzekļus) (Reinhardt et al, 2018). Ja šādi alternatīvi risinājumi ir apsvērti un nav izrādījušies apmierinoši vai konkrētajā gadījumā īstenojami, atkāpi drīkst pieļaut.

Attiecībā uz iepriekš minētajām atkāpēm, kuru mērķis ir samazināt malumedniecību, EST (lietas C-674/17 48., 49. un 50. punkts) uzsvēra arī to, ka tas vien, ka tiek veiktas tādas nelikumīgas darbības kā malumedniecība, vai ar to monitoringu saistītas grūtības nevar būt pietiekams iemesls, lai dalībvalsti atbrīvotu no pienākuma nodrošināt saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas IV pielikumu aizsargājamas sugas aizsargāšanu. Gluži pretēji – šādā situācijā tai ir pienākums drīzāk izvēlēties šo nelikumīgo darbību stingru un iedarbīgu kontroli un izmantot metodes, kas respektē direktīvas 12.–14. pantā un 15. panta a) un b) punktā noteiktos aizliegumus. Lai pamatotu vajadzību pēc atkāpes, dalībvalstij būtu jāsniedz skaidrs un pietiekams pamatojums tam, ka nav apmierinošas alternatīvas, ar ko varētu sasniegt aplūkotās atkāpes pamatojumam norādītos mērķus, atsaucoties uz citu apmierinošu risinājumu neesību vai uz attiecīgiem tehniskajiem, juridiskajiem un zinātniskajiem ziņojumiem.

3.   
  Populācijas uzturēšana labvēlīgā saglabāšanās stāvoklī

Trešais nosacījums ir tāds, ka “atkāpe negatīvi neietekmēs attiecīgo sugu populāciju saglabāšanu labvēlīgā aizsardzības statusā [saglabāšanās stāvoklī] to dabiskās izplatības areālā”.

Saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas 1. panta i) punktu “sugas aizsardzības statuss” [saglabāšanās stāvoklis] ir uz attiecīgo sugu iedarbojošos ietekmju kopums, kas ilgtermiņā var ietekmēt šīs sugas populāciju izplatību un skaitliskumu dalībvalstu teritorijā. Sugas saglabāšanās stāvoklis ir labvēlīgs, ja i) “ilgtermiņā suga sevi atražo un ir dzīvotspējīga konkrētās dabiskās dzīvotnes sastāvdaļa”, ii) “sugas dabiskās izplatības areāls nav samazinājies, un šķiet, ka tas nemazināsies arī tuvākajā laikā” un iii) “dzīvotne ir un šķiet, ka arī turpmāk būs pietiekami plaša tās populāciju ilglaicīgai uzturēšanai”. Papildu informācija atrodama vadlīnijās par ziņošanu saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas 17. pantu.

Lai izpildītu šo nosacījumu (t. i., lai atkāpe nekaitētu attiecīgās sugas populāciju uzturēšanai labvēlīgā saglabāšanās stāvoklī tās dabiskajā areālā), ir jānovērtē atkāpes iespējamā ietekme gan uz attiecīgo populāciju, gan uz sugas saglabāšanās stāvokli dalībvalsts teritorijā.

Lēmumiem par atkāpju izmantošanu un novērtējumam par atkāpju iespējamo ietekmi uz attiecīgās populācijas saglabāšanās stāvokli ir jābalstās uz precīzām zināšanām par attiecīgo vilka populāciju un tās attīstības tendencēm. Būtu arī pienācīgi jānovērtē atkāpju papildu un kumulatīvā ietekme, ņemot vērā jebkādu citu tiešu vai netiešu nelabvēlīgu ietekmi, ko rada cilvēka darbība (arī nejauša un nelikumīga nonāvēšana). Tas nepieciešams, lai nodrošinātu, ka lēmums nekaitē populācijas saglabāšanās stāvoklim.

Lietā C-674/17 (57.–61. punkts) EST ir uzsvērusi, ka atkāpe saskaņā ar 16. panta 1. punktu jāpamato, izmantojot kritērijus, kas nodrošina attiecīgās sugas dinamikas un sociālās stabilitātes ilgtermiņa saglabāšanu. Tāpēc būtu pienācīgi jānovērtē visu atkāpju kumulatīvā demogrāfiskā un ģeogrāfiskā ietekme uz attiecīgo populāciju kopā ar jebkādu citu dabisku vai cilvēka izraisītu mirstību.

Novērtējums jāveic “vietējā līmenī un šīs dalībvalsts teritorijā kopumā vai, attiecīgā gadījumā, ja šīs dalībvalsts teritorijā ietilpst vairāki bioģeogrāfiskie reģioni, – attiecīgā bioģeogrāfiskā reģiona teritorijā, vai, ja sugas dabiskās izplatības areālam tas nepieciešams un ciktāl tas iespējams, arī pārrobežu ietekme”. Tomēr “šādas izvērtēšanas vajadzībām nevar ņemt vērā attiecīgās populācijas dabiskās izplatības areāla daļu, kas iestiepjas trešās valsts teritorijā, kurai nav pienākuma ievērot to sugu stingru aizsardzību, kas ir nozīmīgas Savienībai”.

Lietā C-342/05 Tiesa sprieda, ka atkāpes, kas skar populācijas, kuru saglabāšanās stāvoklis ir nelabvēlīgs, var būt pieļaujamas “izņēmuma kārtā” gadījumos, “ja ir pierādīts, ka ar tām netiks vēl vairāk pasliktināts populācijas nelabvēlīgais aizsardzības statuss [saglabāšanās stāvoklis] vai kavēta tās labvēlīgā aizsardzības statusa [saglabāšanās stāvokļa] atjaunošana”. Tiesa secināja, ka “nevar izslēgt, ka ierobežota īpatņu skaita nonāvēšana neietekmē Dzīvotņu direktīvas 16. panta 1. punktā noteikto mērķi saglabāt vilkus labvēlīgā aizsardzības statusā [saglabāšanās stāvoklī] to dabiskās izplatības areālā. Tādējādi saistībā ar attiecīgo sugu šāda atkāpe būtu neitrāla”.

Šādu pieeju EST apstiprinājusi lietā C-674/17 (66.–69. punkts) ar papildu atsauci uz piesardzības principu: “Attiecībā uz kādas sugas nelabvēlīga aizsardzības statusa [saglabāšanās stāvokļa] ietekmi uz iespējamību piešķirt atkāpes saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas 16. panta 1. punktu, Tiesa jau ir nospriedusi, ka šādu atkāpju izdarīšana ir iespējama izņēmuma kārtā, ja ir pienācīgi pierādīts, ka ar tām netiks vēl vairāk pasliktināts populācijas nelabvēlīgais aizsardzības statuss [saglabāšanās stāvoklis] vai kavēta tās labvēlīgā aizsardzības statusa [saglabāšanās stāvokļa] atjaunošana.” Tomēr, “ja pēc labāko pieejamo zinātnisko datu pārbaudes joprojām pastāv nenoteiktība attiecībā uz jautājumu, vai šāda atkāpe nekaitē izmiršanas riskam pakļautas sugas populācijas labvēlīga aizsardzības statusa [saglabāšanās stāvokļa] saglabāšanai vai atjaunošanai, dalībvalstij ir jāatturas no šādas atkāpes noteikšanas un īstenošanas”.

Tāpēc atkāpes attiecībā uz pavisam nedaudzu īpatņu nonāvēšanu katrā atsevišķā gadījumā var piešķirt pat tad, ja sugas saglabāšanās stāvoklis (vēl) nav labvēlīgs, ar nosacījumu, ka atkāpe ir neitrāla attiecībā uz sugas saglabāšanās stāvokli, kas nozīmē, ka tā nekavē sasniegt mērķi atjaunot un uzturēt vilka populāciju labvēlīgā saglabāšanās stāvoklī tās dabiskajā areālā. Tāpēc atkāpes vispārējā ietekme uz populācijas dinamiku, dabisko areālu, populācijas struktūru un veselību (arī uz ģenētiskajiem aspektiem) vai attiecīgās vilka populācijas savienotības vajadzībām var nebūt negatīva.

Tātad, jo mazāk labvēlīgs ir saglabāšanās stāvoklis un tendences, jo mazāk ticams, ka šo trešo nosacījumu var izpildīt un ka atkāpju piešķiršana būs pamatota, izņemot ārkārtas apstākļus. Tāpēc būtisks trešā nosacījuma izpildes novērtēšanas aspekts ir sugas saglabāšanās stāvoklis un tendences (bioģeogrāfiskajā un populācijas līmenī), kas pamatojas uz pareizām zināšanām un datiem.

Atkāpes un labvēlīga saglabāšanās stāvokļa un sugai izstrādātu plānu ietekme

Piemērots un visaptverošs vilka saglabāšanas un pārvaldības plāns var nodrošināt labu vispārēju satvaru visu vajadzīgo rīku un pasākumu īstenošanai, tostarp iespējamai atkāpju izmantošanai. Ja šādi plāni tiek pienācīgi īstenoti un parāda uzskatāmus rezultātus labvēlīga saglabāšanās stāvokļa ziņā, Dzīvotņu direktīvas 16. pantā ir paredzēta nepieciešamā elastība, ko dod atkāpju izmantošana.

Atkāpes no stingras vilka aizsardzības var būt labāk pamatotas, ja dalībvalstī tiek izveidots un pienācīgi īstenots visaptverošs piemērotu, iedarbīgu un verificējamu pasākumu kopums, lai nodrošinātu rezultatīvu aizsardzību un sasniegtu vai uzturētu labvēlīgu sugas saglabāšanās stāvokli.

Tā tas būtu gadījumā, ja:

| — | pastāv piemērots vilka saglabāšanas un atjaunošanas plāns, kas tiek pilnībā un pareizi īstenots un labi monitorēts un kura mērķis ir nodrošināt labvēlīgu saglabāšanās stāvokli un novērst sociālekonomiskos konfliktus, |
| --- | --- |

—

pastāv piemērots vilka saglabāšanas un atjaunošanas plāns, kas tiek pilnībā un pareizi īstenots un labi monitorēts un kura mērķis ir nodrošināt labvēlīgu saglabāšanās stāvokli un novērst sociālekonomiskos konfliktus,

| — | plāna pamatā ir labākie pieejamie zinātniskie dati un stabila vilka populācijas monitoringa sistēma, |
| --- | --- |

—

plāna pamatā ir labākie pieejamie zinātniskie dati un stabila vilka populācijas monitoringa sistēma,

| — | tiek īstenoti visi vajadzīgie preventīvie un kompensācijas pasākumi, |
| --- | --- |

—

tiek īstenoti visi vajadzīgie preventīvie un kompensācijas pasākumi,

| — | tiek īstenoti atbilstoši pasākumi, lai iedarbīgi cīnītos pret malumedniecību (piemēram, kriminālatbildības noteikšana, izpildes panākšana un izpratnes veicināšana) un lai vērstos pret visiem citiem cilvēka izraisītas mirstības faktoriem (piemēram, nonāvēšanu uz autoceļiem), |
| --- | --- |

—

tiek īstenoti atbilstoši pasākumi, lai iedarbīgi cīnītos pret malumedniecību (piemēram, kriminālatbildības noteikšana, izpildes panākšana un izpratnes veicināšana) un lai vērstos pret visiem citiem cilvēka izraisītas mirstības faktoriem (piemēram, nonāvēšanu uz autoceļiem),

| — | visi pārējie vilka saglabāšanas apdraudējumi (piemēram, hibridizācija) attiecīgajā teritorijā ir sekmīgi novērsti, |
| --- | --- |

—

visi pārējie vilka saglabāšanas apdraudējumi (piemēram, hibridizācija) attiecīgajā teritorijā ir sekmīgi novērsti,

| — | tiek pienācīgi novērsti citi ganību dzīvnieku mirstības cēloņi (piemēram, klaiņojoši suņi), |
| --- | --- |

—

tiek pienācīgi novērsti citi ganību dzīvnieku mirstības cēloņi (piemēram, klaiņojoši suņi),

| — | ir skaidri noteikti atkāpju mērķi un nosacījumi, un atkāpes ir pamatotas ar piemērotiem zinātniskajiem datiem. Ir pierādīts, ka nav pieejamas apmierinošas alternatīvas un ka atkāpes ietvaros izmantotā letālā metode ir vienīgais veids, kā novērst vai ierobežot nopietno kaitējumu vai sasniegt citus atkāpju mērķus saskaņā ar attiecīgajiem tiesību aktiem. Atkāpes novērtē un lēmumu par tām pieņem katrā gadījumā atsevišķi, |
| --- | --- |

—

ir skaidri noteikti atkāpju mērķi un nosacījumi, un atkāpes ir pamatotas ar piemērotiem zinātniskajiem datiem. Ir pierādīts, ka nav pieejamas apmierinošas alternatīvas un ka atkāpes ietvaros izmantotā letālā metode ir vienīgais veids, kā novērst vai ierobežot nopietno kaitējumu vai sasniegt citus atkāpju mērķus saskaņā ar attiecīgajiem tiesību aktiem. Atkāpes novērtē un lēmumu par tām pieņem katrā gadījumā atsevišķi,

| — | paredzētā atkāpe nekaitē populācijas saglabāšanās stāvoklim ne vietējās populācijas līmenī, ne visā sugas dabiskajā areālā. |
| --- | --- |

—

paredzētā atkāpe nekaitē populācijas saglabāšanās stāvoklim ne vietējās populācijas līmenī, ne visā sugas dabiskajā areālā.

ATSAUCES

Andersen, R., Linnell, J. D. C. and Solberg, E. J. (2006). The future role of large carnivores on terrestrial trophic interactions: the northern temperate view. Large herbivore ecology, ecosystem dynamics and conservation: 413.-448. lpp. Danell, K., Bergström, R., Duncan, P. un Pastor, J. (Eds.). Kembridža: Cambridge University Press.

Barkham, P. Denmark Gets Its First Wild Wolf Pack in 200 Years, THE GUARDIAN, 2017. gada 4. maijs.http://www.theguardian.com/environment/2017/may/04/denmark-gets-its-first-wild-wolf-pack-in-200-years

Bassi, E., Gazzola, A., Bongi, P., Scandura, M., Apollonio, M. (2020). Relative impact of human harvest and wolf predation on two ungulate species in Central Italy. In Ecological Research 35. sēj., 4. izd. https://esj-journals.onlinelibrary.wiley.com/doi/full/10.1111/1440-1703.12130

Bath, A. J. un Majic, A. (2001). Human dimensions in wolf management in Croatia: understanding attitudes and beliefs of residents in Gorski kotar, Lika and Dalmatia towards wolves and wolf management. Large Carnivore Initiative for Europe. www.lcie.org

Boffey, D. Pioneering Wolf Becomes First Sighted in Belgium for a Century, THE GUARDIAN, 2018. gada 22. janvāris, http://www.theguardian.com/environment/2018/jan/22/pioneering-female-becomes-first-wolf-in-belgium-in-a-century

Boitani, L. (2003). Wolf conservation and recovery. Wolves: behavior, ecology, and conservation, 317.-340. lpp. Mech, L. D. un Boitani, L. (Eds.). Čikāga: University of Chicago Press.

Boitani, L. et al (2015). Key actions for Large Carnivore populations in Europe. Lietišķās ekoloģijas institūts (Roma, Itālija). Ziņojums Vides ģenerāldirektorātam, Eiropas Komisija, Brisele. https://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/pdf/key_actions_large_carnivores_2015.pdf

Breitenmoser, U., Breitenmoser-Würsten, C., Carbyn, L. N. un Funk, S. M. (2001). Assessment of carnivore reintroductions. Carnivore conservation: 241.-281. lpp. Gittleman, J. L., Funk, S. M., Macdonald, D. W. un Wayne, R. K. (Eds.). Kembridža: Cambridge University Press.

Breitenmoser, U. (1998). Large predators in the Alps: the fall and rise of man's competitors. Biological Conservation 83(3): 279.-289. lpp.

Carpio, Antonio & Acevedo, Pelayo & Apollonio, Marco. (2020). Wild ungulate overabundance in Europe: contexts, causes, monitoring and management recommendations. Mammal Review. 51. 10.1111/mam.12221.

https://onlinelibrary.wiley.com/doi/epdf/10.1111/mam.12221

| | CDP News (2018) Carnivore Damage Prevention News: http://www.medwolf.eu/index.php/cdpnews.html; |
| --- | --- |

CDP News (2018) Carnivore Damage Prevention News: http://www.medwolf.eu/index.php/cdpnews.html;

| | http://www.protectiondestroupeaux.ch/en/cdpnews/. |
| --- | --- |

http://www.protectiondestroupeaux.ch/en/cdpnews/.

Chapron, G., P. Kaczensky, J. Linnell, M. von Arx et al. (2014). Recovery of large carnivores in Europe’s modern human-dominated landscapes, Science, 2014. gada 19. decembris: 346. sēj., 6216. izd., 1517.–1519. lpp.

Eiropas Padome (2014), Ieteikums Nr. 173 (2014) par pelēkā vilka (Canis lupus) un mājas suņa (Canis lupus familiaris) hibridizāciju, https://rm.coe.int/0900001680746351.

Eiropas Savienības Tiesa (2007). Lieta C-342/05. Tiesas (otrās palātas) 2007. gada 14. jūnija spriedums. Eiropas Komisija/Somijas Republika. Valsts pienākumu neizpilde – Direktīva 92/43/EEK – Dabisko dzīvotņu aizsardzība – Savvaļas fauna un flora – Vilku medības.

Horvātijas Kultūras ministrija (2010) Wolf Management Plan in the Republic of Croatia for the period 2010–2015. http://www.life-vuk.hr/eng/wolf-management-plan/wolf-management-plan-in-croatia/wolf-management-plan-in-the-republic-of-croatia-for-the-period-2010%E2%80%932015-837.html

Decker, D. J., Brown, T. L. un Siemer, W. F. (2001). Human dimensions of wildlife management in North America. Bethesda, Merilenda, ASV: The Wildlife Society.

DREAL (2018). Direction regionale de l’Environnement, de l’Amènagement et du Logement Website : Données surs les dommages. http://www.auvergne-rhone-alpes.developpement-durable.gouv.fr/protocole-dommages-a3854.html

DBBW (2018). Tīmekļvietne Dokumentations- und Beratungsstelle des Bundes zum Thema Wolf (DBBW). https://www.dbb-wolf.de/

Decker, D. J., Brown, T. L. un Siemer, W. F. (2001). Human dimensions of wildlife management in North America. Bethesda, Merilenda, ASV: The Wildlife Society.

Echegaray, J. un Vila, C. (2010). Noninvasive monitoring of wolves at the edge of their distribution and the cost of their conservation. Animal Conservation, 13 (2): 157.–161. lpp.

Eiropas Komisija (2017), Golden Eagle conservation scheme – Finland, Farming for Biodiversity – The results-based agri-environment schemes, Eiropas Komisijas tīmekļvietne. http://ec.europa.eu/environment/nature/rbaps/fiche/golden-eagle-conservation-scheme-finland_en.htm

EU LC Platform (2019) EU Platform on Coexistence between people and large carnivores, case studies. http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/case_studies.htm

Fernández-Gil A, Naves J, Ordiz A, Quevedo M, Revilla E, Delibes M (2016) Conflict Misleads Large Carnivore Management and Conservation: Brown Bears and Wolves in Spain. PLoS ONE 11(3): e0151541. https://doi.org/10.1371/journal.pone.0151541

Fernández-Gil, S. Cadete da Rocha Pereira, S Dias Ferreira Pinto, I. Di Silvestre (2018) Large Carnivore Management Plans of Protection: Best Practices in EU Member States. http://www.europarl.europa.eu/thinktank/en/document.html?reference=IPOL_STU(2018)596844

GCG (2018) Grupo Campo Grande para la coexistencia del lobo y la ganaderia extensiva: Declaration of the Campo Grande Group toward the coexistence of the iberian wolf and extensive stock-raising. http://www.entretantos.org/wp-content/uploads/2018/08/DeclaracionGCG_v3_eng.pdf

Gtowaciflski, Z. & Profus, P. (1997). Potential impact of wolves Canis lupus on prey populations in Eastern Poland. In Biological Conservation 80 (1997) 99.–106. lpp.

Hovardas, T., K. Marsden, S. Psaroudas, Y. Mertzanis, K. Brandt (2017) Case studies for coexistence: examples of good practice in sup-porting coexistence between people and large carnivores. http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/pdf/144_case%20studies%20analysis%20report.pdf

Kojola, I., P. Helle, S. Heikkinen (2011) Susikannan viimeaikaiset muutokset Suomessa eri aineistojen valossa, Suomen Riista 65: http://jukuri.luke.fi/handle/10024/530616

Kojola, I., Huitu, O., Toppinen, K., Heikura, K., Heikkinen, S. un Ronkainen, S. (2004). Predation on European forest reindeer (Rangifer tarandus) by wolves (Canis lupus) in Finland. Journal of Zoology, Londona 263(3): 229.–236. lpp.

KORA (2016) Wolves living in proximity to humans. https://www.kora.ch/fileadmin/file_sharing/5_Bibliothek/52_KORA_Publikationen/520_KORA_Berichte/KORA_Bericht_76_Wolves_living_in_proximity_to_humans.pdf

Kontaktbüro Wölfe in Sachsen (2019) Kontaktbüro Wölfe in Sachsen tīmekļa vietne. https://www.wolf-sachsen.de/en/wolfsregion/the-contact-office

LCIE (2018) Large Carnivore Initiative for Europe tīmekļvietne. http://www.lcie.org/Large-carnivores/Wolf-

LCIE (2019) policy support statements of the Large Carnivore Initiative for Europe (LCIE): Management of bold wolves. https://lciepub.nina.no/pdf/636870453845842163_PPS_bold%20wolves.pdf

Leonard, J. A., Echegaray, J., Randi, E. & Vilà, C. (2014). Impact of hybridization on the conservation

of wild canids. 170.-184. lpp. En: Gompper, M.E. (Ed). Free ranging dogs and wildlife conservation. Oxford University Press, Oksforda, Apvienotā Karaliste. 312. lpp.

Liberg, O, G. Chapron, P. Wabakken, H. Pedersen, N. Hobbs, H. Sand (2011) Shoot, shovel and shut up. Proceedings of the Royal Society B: 279. sēj., 1730. izd. https://doi.org/10.1098/rspb.2011.1275

LIFE DINALP BEAR (2016) Non-consumptive use of brown bears in tourism: guidelines for responsible practices. http://dinalpbear.eu/wp-content/uploads/Odgovorno-opazovanje-medvedov-v-severnih-Dinaridih_EN_web.pdf

LIFE EUROLARGECARNIVORES (2019) LIFE EUROLARGECARNIVORES: Improving coexistence with large carnivores. https://www.eurolargecarnivores.eu/en/

Linnell un Alleau (2016) Predators That Kill Humans: Myth, Reality, Context and the Politics of Wolf Attacks on People. Problematic Wildlife, DOI: 10.1007/978-3-319-22246-2_17: https://www.researchgate.net/publication/301267098_Predators_That_Kill_Humans_Myth_Reality_Context_and_the_Politics_of_Wolf_Attacks_on_People

Linnell, J. et al. (2002). The fear of wolves: A review of wolf attacks on humans. NINA Oppdragsmelding 731:1-65 Tronheima, 2002. gada janvāris. https://mobil.wwf.de/fileadmin/fm-wwf/Publikationen-PDF/2002.Review.wolf.attacks.pdf

Linnell, J. D. C., Brøseth, H., Solberg, E. J. un Brainerd, S. M. (2005). The origins of the southern Scandinavian wolf population: potential for natural immigration in relation to dispersal distances, geography and Baltic ice. Wildlife Biology 11: 383.-391. lpp.

Linnell, J. D. C., Nilsen, E. B., Lande, U. S., Herfindal, I., Odden, J., Skogen, K., Andersen, R. un Breitenmoser, U. (2005). Zoning as a means of mitigating conflicts with large carnivores: principles and reality. In People & Wildlife: conflict or co-existence? 162.–175. lpp. Woodroffe, R., Thirgood, S. un Rabinowitz, a. (Eds.). Kembridža: Cambridge University Press.

Linnell, J.D.C., Odeen J., Smith, M.E:e. Aanes, r. un Swenson, J.E. (1999) Large carnivores that kill livestock: do. ‘problem individuals’ really exist? Wildlife Society Bulletin 1999, 27(3):698-705.

Linnell, J. D. C., Promberger, C., Boitani, L., Swenson, J. E., Breitenmoser, U. un Andersen, R. (2005). The linkage between conservation strategies for large carnivores and biodiversity: the view from the ‘half-full’ forests of Europe. In Carnivorous animals and biodiversity: does conserving one save the other?: 381.–398. lpp. Ray, J. C., Redford, K. H., Steneck, R. S. un Berger, J. (Eds.). Vašingtona: Island Press.

Linnell J., V. Salvatori un L. Boitani (2008). Guidelines for population level management plans for large carnivores in Europe [“Vadlīnijas par lielo plēsēju populācijas līmeņa pārvaldības plāniem Eiropā.”] Eiropas Lielo plēsēju iniciatīvas ziņojums, kas sagatavots Eiropas Komisijai (līgums 070501/2005/424162/MAR/B2). http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/pdf/guidelines_for_population_level_management.pdf

Linnell, J. (2013). From conflict to coexistence: insights from multi-disciplinary research into the relationships between people, large carnivores and institutions (līgums Nr.°070307/2012/629085/SER/B3). John D. C. Linnell Norwegian Institute for Nature Research (NINA), PO Box 5685 Sluppen, NO-7485 Trondheim, NORVĒĢIJA. 2013. http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/pdf/task_4_conflict_coexistence.pdf

Linnell, J. (2014) The symbolic wolf: Competing visions of the European landscapes. LCIE blog: http://www.lcie.org/Blog/ArtMID/6987/ArticleID/65/The-symbolic-wolf-Competing-visions-of-the-European-landscapes

Linnell, J (2016). First wolf reproduction in Austria since 19th century. http://www.lcie.org/Blog/ArtMID/6987/ArticleID/87/First-wolf-reproduction-in-Austria-since-19th-century

Linnell, J. D. C. un Cretois, B. (2018). Pētījums Lauksaimniecības komitejai – The revival of wolves and other large predators and its impact on farmers and their livelihood in rural regions of Europe, Eiropas Parlaments, Struktūrpolitikas un kohēzijas politikas departaments, Brisele. http://www.europarl.europa.eu/thinktank/en/document.html?reference=IPOL_STU%282018%29617488 Linnell, J. D. C., Kovtun, E. un Rouart, I. (2021). Wolf attacks on humans: an update for 2002–2020. NINA Report 1944 Norwegian Institute for Nature Research.

https://brage.nina.no/nina-xmlui/bitstream/handle/11250/2729772/ninarapport1944.pdf?sequence=1&isAllowed=y

Lute, M.L., Carter N.H., López-Bao J.V., Linnell, J.D.C. (2018). Conservation professionals agree on challenges to coexisting with large carnivores but not on solutions. Biological Conservation, 218. sēj., 2018, 223.–232. lpp. https://www.sciencedirect.com/science/article/pii/S0006320717316166

Marsden, K. Hovardas, T. Spyros Psaroudas, S. Mertzanis, Y. Callisto, Baatz, U. (2016). ES Lielo plēsēju platforma: Supporting good practice for coexistence – presentation of examples and analysis of support through the EAFRD. Platformas sekretariāts Eiropas Komisijas Vides ģenerāldirektorātam, pakalpojuma līgums Nr. 07.0202/2015/713809/SER/ENV/B.3. http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/pdf/160906_LC%20Platform-case%20studies%20and%20RD.pdf

Marucco F, Boitani L. (2012). Wolf population monitoring and livestock depredation preventive measures in Europe. Hystrix 23(1): 1-4. doi:10.4404/hystrix-23.1-6364.

MTES, MAA (2018) French National action plan 2018-2023 on the wolf and stock-rearing. http://www.auvergne-rhone-alpes.developpement-durable.gouv.fr/IMG/pdf/nap_wolf_and_stock-rearing_activities_2018-2023.pdf

Mykrä, S., M. Pohja-Mykrä, T. Vuorisalo (2017) Hunters’ attitudes matter: diverging bear and wolf population trajectories in Finland in the late nineteenth century and today. European Journal of Wildlife Research. https://link.springer.com/article/10.1007/s10344-017-1134-1

Odden, J., Linnell, J. D. C., Moa, P. F., Herfindal, I., Kvam, T. un Andersen, R. (2002). Lynx depredation on domestic sheep in Norway. Journal of Wildlife Management 66(1): 98.–105. lpp.

Persson, J., Geir R. Rauset Guillaume Chapron. Paying for an Endangered Predator Leads to Population Recovery. Conservation Letters 8(5) Pirmais izdevums: 2015. gada 30. marts. https://doi.org/10.1111/conl.12171

Pohja-Mykrä, M. (2016) Felony or act of justice? – Illegal killing of large carnivores as defiance of authorities. Journal of Rural Studies, 44., 46.-54. lpp. https://doi.org/10.1016/j.jrurstud.2016.01.003

Proteggi il tuo bestiame (2019) Proteggi il tuo bestiame tīmekļa vietne. http://www.protezionebestiame.it/

Regional LC Platforms (2019) Regional platforms on people and large carnivores tīmekļvietne. http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/regional_platforms.htm

Reinhardt et al. (2018). Konzept im Umgang mit Wölfen, die sich Menschen gegenüber auffällig verhalten – Empfehlungen der DBBW –BfN Skript 502. https://www.bfn.de/fileadmin/BfN/service/Dokumente/skripten/Skript502.pdf

Ziņojumi saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas 17. pantu. Paskaidrojumi un vadlīnijas par 2013.–2018. gada periodu. Galīgā versija – 2017. gada maijs. EBbiodaudzveidības tematiskais centrs (ETC/BD). http://cdr.eionet.europa.eu/help/habitats_art17. Rigg R, Find’o S, Wechselberger M, Gorman M, Sillero-Zubiri C, MacDonald D. (2011). Mitigating carnivore-livestock conflict in Europe: lessons from Slovakia 2011. Oryx, 45(2): 272.–280. lpp. doi: 10.1017/S0030605310000074.

Rigg, R., T. Skrbinšek, J. Linnell (2014) Engaging stakeholders in wildlife monitoring a pilot study of wolves in Slovakia using non-invasive genetic sampling. http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/pdf/pa_slovakia_finalreport.pdf

Ripple, W.J. un Beschta, R.L. (2012). Large predators limit herbivore densities in northern forest ecosystems. European Journal of Wildlife Research, 58. sēj., 733.–742. lpp., (2012). https://link.springer.com/article/10.1007/s10344-012-0623-5

Salvatori, V., Ed. (2012). Large carnivore conservation and Management in Europe: the contribution of EC co-funded LIFE projects. Istituto di Ecologia Applicata, Via B. Eustachio 10. 00161 Roma, ITĀLIJA. 2013. http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/pdf/task_2_life_and_lc.pdf

Salvatori, V., Godinho, R., Braschi, C., Boitani, L., Ciucci P. (2019). High levels of recent wolf x dog introgressive hybridization in agricultural landscapes of central Italy. European Journal of Wildlife Research, 65., 73.–87. lpp. doi.org/10.1007/s10344-019-1313-3.

Santiago-Avila FJ, Cornman AM, Treves A (2018) Killing wolves to prevent predation on livestock may protect one farm but harm neighbours. PLoS ONE 13(1): e0189729. https://doi.org/10.1371/journal.pone.0189729

Skogen, K., Haaland, H., Brainerd, S. un Hustad, H. (2003). Local views on large carnivores and their management: a study in four municipalities (Lokale syn på rovvilt og rovviltforvaltning. En undersøkelse i fire kommuner: Aurskog-Høland, Lesja, Lierne og Porsanger). Norwegian Institute for Nature Research Fagrapport 070: 1.-30. lpp.

Skogen, K. un Krange, O. (2003). A wolf at the gate: The anti-carnivore alliance and the symbolic construction of community. Sociologia Ruralis 43(3): 309.-325. lpp.

Sundqvist, A.K., Ellegren, H. un Vilà, C. (2008). Wolf or dog? Genetic identification of predator from saliva collected around bite wounds on prey. Conservation Genetics, 9 (5): 1275.-1279. lpp.

Tasch, B. (2017). First Official Proof of Wolf in Luxembourg Since 1893, LUXEMBOURG TIMES, 2017. gada 1. septembris. http://luxtimes.lu/archives/1112-first-official-proof-of-wolf-in-luxembourg-since-1893

Trouwborst, A. un F.M. Fleurke (2018). Killing Wolves Legally – Exploring the Scope for Lethal Wolf Management under European Nature Conservation Law. Journal of International Wildlife Law and Policy, iespiešanā.

van Eeden LM, Eklund A, Miller JRB, López-Bao JV, Chapron G, Cejtin MR, Crowther MS, Dickman CR, Frank J, Krofel M, Macdonald DW, McManus J, Meyer TK, Middleton AD, Newsome TM, Ripple WJ, Ritchie EG, Schmitz OJ, Stoner KJ, Tourani M, Treves A. (2018) Carnivore conservation needs evidence-based livestock protection. PLoS Biol., 18. septembris;16(9):e2005577. doi. 10.1371/journal.pbio.2005577.

Wielgus RB, Peebles KA (2014) Effects of Wolf Mortality on Livestock Depredations. PLoS ONE 9(12): e113505. https://doi.org/10.1371/journal.pone.0113505

Young, J. C., Searle, K., Butler, A., Simmons, P., Watt A. D., Jordan, A. (2016). The role of trust in the resolution of conservation conflicts, Biological Conservation, 195. sēj., 196.–202. lpp.

ES platforma lielo plēsēju jautājumos:

| | http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/coexistence_platform.htm |
| --- | --- |

http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/coexistence_platform.htm

Reģionālā platforma lielo plēsēju jautājumos:

| | http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/regional_platforms.htm |
| --- | --- |

http://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/regional_platforms.htm

---

(1)  https://link.springer.com/article/10.1007/s10344-012-0623-5

(2)  https://www.eea.europa.eu/publications/state-of-nature-in-the-eu-2020

(3)  Atbilstoši Dzīvotņu direktīvas 17. pantam Rumānija, Lietuva, Latvija, Igaunija un Itālija ir ziņojušas, ka vilka saglabāšanās stāvoklis visos šo valstu bioģeogrāfiskajos reģionos ir labvēlīgs.

(4)  https://science.sciencemag.org/content/346/6216/1517

(5)  https://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/promoting_management.htm

(6)  https://nature-art17.eionet.europa.eu/article17/species/summary/?period=5&group=Mammals&subject=Canis+lupus®ion=

(7)  https://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/STUD/2018/617488/IPOL_STU(2018)617488_EN.pdf

(8)  IUCN Sarkanā grāmata (2018): https://www.iucnredlist.org/ja/species/3746/144226239. Citos nesenos datos attiecībā uz Pireneju pussalas, Alpu rietumu un centrālās daļas un Karēlijas populāciju dažos gadījumos atrodami nedaudz citādi skaitļi nekā iepriekš minētajā pētījumā.

(9)  https://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/pdf/key_actions_large_carnivores_2015.pdf

(10)  LIFE09 NAT/ES/000533 INNOVATION AGAINST POISON; LIFE Antidoto LIFE07 NAT/IT/000436; LIFE PLUTO LIFE13 NAT/IT/000311; LIFE WOLFALPS LIFE12/NAT/IT/000807; WOLFLIFE (LIFE13 NAT/RO/000205).

(11)  Salvatori, V et al (2020) European agreements for nature conservation need to explicitly address wolf-dog hybridisation. https://www.sciencedirect.com/science/article/pii/S000632071931674X

(12)  Salvatori, V et al. (2019).

(13)  https://rm.coe.int/0900001680746351

(14)  http://www.auvergne-rhone-alpes.developpement-durable.gouv.fr/IMG/pdf/20200327bilandommages2019_especes.pdf

(15)  https://www.dbb-wolf.de/Wolfsvorkommen/territorien/karte-der-territorien

(16)  https://www.slu.se/globalassets/ew/org/centrb/vsc/vsc-dokument/vsc-publikationer/rapporter/viltskadestatistikrapporter/viltskadestatistik-2018-1-webb.pdf

(17)  “Lai gan jāatzīst, ka iespējamība, ka vilks uzbruks cilvēkiem, ir lielāka par nulli (..), patlaban Eiropā ir vairāk nekā 12 000 vilku, bet Ziemeļamerikā vairāk nekā 50 000 vilku, no kuriem daudzi dzīvo netālu no miljoniem cilvēku, tomēr pēdējo desmitgažu laikā pierādīti ir tikai daži uzbrukumu gadījumi.” Predators_That_Kill_Humans_Myth_Reality_Context_and_the_Politics_of_Wolf_Attacks_on_People [“Plēsoņas, kas nogalina cilvēkus. Ar vilka uzbrukumiem cilvēkam saistītie mīti, realitāte, konteksts un rīcībpolitika”] https://www.researchgate.net/publication/301267098 .

(18)  Kā piemēru skatīt nagaiņu medības pēdējos gados Francijā. http://www.oncfs.gouv.fr/Tableaux-de-chasse-ru599/-Grands-ongules-Tableaux-de-chasse-nationaux-news467

(19)  Sk. arī Carpio et al (2020) Wild ungulate overabundance in Europe: contexts, causes, monitoring and management recommendations [Savvaļas nagaiņu pārpilnība Eiropā: konteksts, cēloņi, monitorings un pārvaldības ieteikumi].

(20)  Piemēram, konfliktējoši uzskati par tradicionālajām ražošanas ainavām, kultūras mantojuma ainavām, atpūtas ainavām, dabas saglabāšanas ainavām vai daudzfunkcionālām ainavām. Vai konflikti un spriedze, kas saistīti ar pāreju no aizejošā, tradicionālā (un lauku) dzīvesveida uz mūsdienu (un pilsētas) dzīvesveidu.

https://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/pdf/task_4_conflict_coexistence.pdf

https://www.lcie.org/Blog/ArtMID/6987/ArticleID/65/The-symbolic-wolf-Competing-visions-of-the-European-landscapes

(21)  https://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/promoting_best_practices.htm

(22)  https://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/coexistence_platform.htm

(23)  https://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/case_studies.htm.

(24)  https://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/STUD/2018/596844/IPOL_STU(2018)596844_EN.pdf

(25)  https://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/pdf/Briefing%20note%20state%20aid_EU%20Platform.pdf

(26)  http://www.protectiondestroupeaux.ch/en/cdpnews/

(27)  https://www.miteco.gob.es/es/biodiversidad/temas/conservacion-de-especies/especies-silvestres/ce-silvestres-interacciones.aspx

(28)  http://ex.lifewolfalps.eu/wp-content/uploads/2014/05/LWA_brochure-E3_168x240_5mm-abbondanzaBassa.pdf

(29)  https://www.loupfrance.fr/suivi-du-loup/situation-du-loup-en-france/

(30)  Savanta ComRes 2020. gada veiktā sabiedriskās domas aptauja sešās dalībvalstīs liecina, ka vairums cilvēku ir pret vilku nonāvēšanu, pat ja tie uzbrūk lauksaimniecības dzīvniekiem. https://www.eurogroupforanimals.org/news/new-poll-shows-eu-citizens-stand-wolves

(31)  https://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/case_studies_sub_rural_development_programmes.htm

(32)  https://ec.europa.eu/info/sites/info/files/food-farming-fisheries/key_policies/documents/factsheet-agri-practices-under-ecoscheme_en.pdf

(33)  Sk. piemēram, Slovēnijas un Horvātijas kopīgo projektu “Carnivora Dinarica”: https://www.carnivoradinarica.eu/en/. Papildinformācija par Interreg projektiem biodaudzveidības jomā: https://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/financing/docs/Interreg%20Natura2000.pdf.

(34)  https://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/species/carnivores/pdf/Briefing%20note%20state%20aid_EU%20Platform.pdf

(35)  https://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/financing/docs/PAF%20format%20EN.docx

(36)  Padomes Regula (EEK) Nr. 3254/91 (1991. gada 4. novembris), ar ko aizliedz Kopienā lietot kāju lamatas un ievest Kopienā noteiktu savvaļas dzīvnieku sugu kažokādas un gatavās preces no valstīm, kurās tos ķer ar kāju lamatām vai slazdošanas metodēm, kas neatbilst starptautiskajiem humānas slazdošanas standartiem (OV L 308, 9.11.1991., 1. lpp.).

(37)  Sprieduma 32. punkts.

(38)  Sk. 37. punktu lietā C-674/17: “Līdz ar to ar Dzīvotņu direktīvas 16. panta 1. punkta e) apakšpunktu pamatotas atkāpes mērķis principā nebūtu sajaucams ar to atkāpju mērķiem, kas pamatotas ar šīs direktīvas 16. panta 1. punkta a)–d) apakšpunktu, un tādēļ pirmā minētā norma par pamatu atkāpes pieņemšanai var tikt izmantota vienīgi gadījumos, uz kuriem pārējās minētās normas neattiecas.”

(39)  Lieta C-674/17, 73. punkts.

---