# Den Europæiske Unions C 517/22.

| | ISSN 1977-0871 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 517 |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 64. årgang22. december 2021 |

ISSN 1977-0871

Den Europæiske Unions

Tidende

C 517

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

64. årgang22. december 2021

---

| Indhold | Side |
| --- | --- |
| | I   Beslutninger og resolutioner, henstillinger og udtalelser |
| | UDTALELSER |
| | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg |
| | 563. plenarforsamling i Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg — Interactio, 22.9.2021-23.9.2021 |
| 2021/C 517/01 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om samhørighedspolitikkens rolle i bekæmpelsen af uligheder i den nye programmeringsperiode efter covid-19-krisen. Komplementaritet og eventuelle overlapninger med genopretnings- og resiliensfaciliteten og de nationale genopretningsplaner (initiativudtalelse) | 1 |
| 2021/C 517/02 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om sikring af mediefrihed og -pluralisme i Europa (initiativudtalelse) | 9 |
| 2021/C 517/03 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om nødforanstaltninger til støtte for beskæftigelse og indkomst under pandemikrisen (initiativudtalelse) | 16 |
| 2021/C 517/04 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om centrale komponenter i bæredygtigt kvalitetsarbejde under og efter genopretningen (Sonderende udtalelse på anmodning af det slovenske rådsformandskab) | 23 |
| 2021/C 517/05 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse mod en fair fødevareforsyningskæde (Sonderende udtalelse) | 38 |

Indhold

Side

I   Beslutninger og resolutioner, henstillinger og udtalelser

UDTALELSER

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

563. plenarforsamling i Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg — Interactio, 22.9.2021-23.9.2021

2021/C 517/01

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om samhørighedspolitikkens rolle i bekæmpelsen af uligheder i den nye programmeringsperiode efter covid-19-krisen. Komplementaritet og eventuelle overlapninger med genopretnings- og resiliensfaciliteten og de nationale genopretningsplaner (initiativudtalelse)

1

2021/C 517/02

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om sikring af mediefrihed og -pluralisme i Europa (initiativudtalelse)

9

2021/C 517/03

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om nødforanstaltninger til støtte for beskæftigelse og indkomst under pandemikrisen (initiativudtalelse)

16

2021/C 517/04

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om centrale komponenter i bæredygtigt kvalitetsarbejde under og efter genopretningen (Sonderende udtalelse på anmodning af det slovenske rådsformandskab)

23

2021/C 517/05

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse mod en fair fødevareforsyningskæde (Sonderende udtalelse)

38

---

| | III   Forberedende retsakter |
| --- | --- |
| | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg |
| | 563. plenarforsamling i Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg — Interactio, 22.9.2021-23.9.2021 |
| 2021/C 517/06 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Bedre regulering: sammen om bedre lovgivning (COM(2021) 219 final) | 45 |
| 2021/C 517/07 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af direktiv 2013/34/EU, direktiv 2004/109/EF, direktiv 2006/43/EF og forordning (EU) nr. 537/2014, for så vidt angår virksomheders bæredygtighedsrapportering (COM(2021) 189 final — 2021/0104 (COD)) | 51 |
| 2021/C 517/08 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Fremme af en europæisk tilgang til kunstig intelligens (COM(2021) 205 final) | 56 |
| 2021/C 517/09 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om harmoniserede regler for kunstig intelligens (retsakten om kunstig intelligens) og om ændring af visse af Unionens lovgivningsmæssige retsakter (COM(2021) 206 final — 2021/106 (COD)) | 61 |
| 2021/C 517/10 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om maskinprodukter (COM(2021) 202 final — 2021/0105 (COD)) | 67 |
| 2021/C 517/11 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget. EU-klassificeringssystemet, virksomhedernes bæredygtighedsrapportering, bæredygtighedspræferencer og tillidsforpligtelser: kanalisering af finansiering i retning af den europæiske grønne pagt (COM(2021) 188 final) | 72 |
| 2021/C 517/12 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om EU's strategi for bekæmpelse af menneskehandel 2021-2025 (COM(2021) 171 final) | 78 |
| 2021/C 517/13 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet — En EU-strategi for frivillig tilbagevenden og reintegration (COM(2021) 120 final) | 86 |
| 2021/C 517/14 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om en EU-strategi til bekæmpelse af organiseret kriminalitet 2021-2025 (COM(2021) 170 final) | 91 |
| 2021/C 517/15 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Rådets afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (COM(2021) 282 final — 2021/0137 (NLE)) | 97 |
| 2021/C 517/16 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Strategiske retningslinjer for en mere bæredygtig og konkurrencedygtig akvakultur i EU i perioden 2021-2030 (COM(2021) 236 final) | 103 |
| 2021/C 517/17 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om en ny strategi for en bæredygtig blå økonomi i EU — Omstilling af EU's blå økonomi med henblik på en bæredygtig fremtid (COM(2021) 240 final) | 108 |
| 2021/C 517/18 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om en handlingsplan for udviklingen af økologisk produktion (COM(2021) 141 final) | 114 |
| 2021/C 517/19 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/2222 med hensyn til den grænseoverskridende infrastruktur, der forbinder Unionen og Det Forenede Kongerige gennem den faste forbindelse under Den Engelske Kanal (COM(2021) 402 final — 2021/0228 (COD)) | 120 |
| 2021/C 517/20 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Rådets afgørelse om den holdning, der skal indtages på Den Europæiske Unions vegne i Det Regionale Styringsudvalg for transportfællesskabet i forbindelse med vedtagelsen af transportfællesskabets budget for 2022 (COM(2021) 479 final — 2021/0272 (NLE)) | 121 |
| 2021/C 517/21 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om visse bestemmelser for fiskeri i aftaleområdet for GFCM (Den Almindelige Kommission for Fiskeri i Middelhavet) (omarbejdning) (COM(2021) 434 final — 2021/0248 (COD)) | 122 |
| 2021/C 517/22 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1380/2013 af 11. december 2013 for så vidt angår begrænsning af adgangen til EU-farvande (COM(2021) 356 final — 2021/0176 (COD)) | 123 |

III   Forberedende retsakter

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

563. plenarforsamling i Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg — Interactio, 22.9.2021-23.9.2021

2021/C 517/06

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Bedre regulering: sammen om bedre lovgivning (COM(2021) 219 final)

(COM(2021) 219 final)

45

2021/C 517/07

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af direktiv 2013/34/EU, direktiv 2004/109/EF, direktiv 2006/43/EF og forordning (EU) nr. 537/2014, for så vidt angår virksomheders bæredygtighedsrapportering (COM(2021) 189 final — 2021/0104 (COD))

(COM(2021) 189 final — 2021/0104 (COD))

51

2021/C 517/08

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Fremme af en europæisk tilgang til kunstig intelligens (COM(2021) 205 final)

(COM(2021) 205 final)

56

2021/C 517/09

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om harmoniserede regler for kunstig intelligens (retsakten om kunstig intelligens) og om ændring af visse af Unionens lovgivningsmæssige retsakter (COM(2021) 206 final — 2021/106 (COD))

(COM(2021) 206 final — 2021/106 (COD))

61

2021/C 517/10

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om maskinprodukter (COM(2021) 202 final — 2021/0105 (COD))

(COM(2021) 202 final — 2021/0105 (COD))

67

2021/C 517/11

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget. EU-klassificeringssystemet, virksomhedernes bæredygtighedsrapportering, bæredygtighedspræferencer og tillidsforpligtelser: kanalisering af finansiering i retning af den europæiske grønne pagt (COM(2021) 188 final)

(COM(2021) 188 final)

72

2021/C 517/12

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om EU's strategi for bekæmpelse af menneskehandel 2021-2025 (COM(2021) 171 final)

(COM(2021) 171 final)

78

2021/C 517/13

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet — En EU-strategi for frivillig tilbagevenden og reintegration (COM(2021) 120 final)

(COM(2021) 120 final)

86

2021/C 517/14

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om en EU-strategi til bekæmpelse af organiseret kriminalitet 2021-2025 (COM(2021) 170 final)

(COM(2021) 170 final)

91

2021/C 517/15

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Rådets afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (COM(2021) 282 final — 2021/0137 (NLE))

(COM(2021) 282 final — 2021/0137 (NLE))

97

2021/C 517/16

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Strategiske retningslinjer for en mere bæredygtig og konkurrencedygtig akvakultur i EU i perioden 2021-2030 (COM(2021) 236 final)

(COM(2021) 236 final)

103

2021/C 517/17

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om en ny strategi for en bæredygtig blå økonomi i EU — Omstilling af EU's blå økonomi med henblik på en bæredygtig fremtid (COM(2021) 240 final)

(COM(2021) 240 final)

108

2021/C 517/18

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om en handlingsplan for udviklingen af økologisk produktion (COM(2021) 141 final)

(COM(2021) 141 final)

114

2021/C 517/19

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/2222 med hensyn til den grænseoverskridende infrastruktur, der forbinder Unionen og Det Forenede Kongerige gennem den faste forbindelse under Den Engelske Kanal (COM(2021) 402 final — 2021/0228 (COD))

(COM(2021) 402 final — 2021/0228 (COD))

120

2021/C 517/20

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Rådets afgørelse om den holdning, der skal indtages på Den Europæiske Unions vegne i Det Regionale Styringsudvalg for transportfællesskabet i forbindelse med vedtagelsen af transportfællesskabets budget for 2022 (COM(2021) 479 final — 2021/0272 (NLE))

(COM(2021) 479 final — 2021/0272 (NLE))

121

2021/C 517/21

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om visse bestemmelser for fiskeri i aftaleområdet for GFCM (Den Almindelige Kommission for Fiskeri i Middelhavet) (omarbejdning) (COM(2021) 434 final — 2021/0248 (COD))

(COM(2021) 434 final — 2021/0248 (COD))

122

2021/C 517/22

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1380/2013 af 11. december 2013 for så vidt angår begrænsning af adgangen til EU-farvande (COM(2021) 356 final — 2021/0176 (COD))

(COM(2021) 356 final — 2021/0176 (COD))

123

---

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

I Beslutninger og resolutioner, henstillinger og udtalelser

UDTALELSER

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

563. plenarforsamling i Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg — Interactio, 22.9.2021-23.9.2021

| 22.12.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 517/1 |
| --- | --- | --- | --- |

22.12.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 517/1

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om samhørighedspolitikkens rolle i bekæmpelsen af uligheder i den nye programmeringsperiode efter covid-19-krisen. Komplementaritet og eventuelle overlapninger med genopretnings- og resiliensfaciliteten og de nationale genopretningsplaner

(initiativudtalelse)

(2021/C 517/01)

| Ordfører: | Ioannis VARDAKASTANIS |
| --- | --- |
| Medordfører: | Judith VORBACH |

Ordfører:

Ioannis VARDAKASTANIS

Medordfører:

Judith VORBACH

| Plenarforsamlingens beslutning | 25.3.2021 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Forretningsordenens artikel 32, stk. 2 |
| | Initiativudtalelse |
| Kompetence | Sektionen for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed |
| Vedtaget i sektionen | 8.9.2021 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 23.9.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 563 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 211/0/6 |

Plenarforsamlingens beslutning

25.3.2021

Retsgrundlag

Forretningsordenens artikel 32, stk. 2

Initiativudtalelse

Kompetence

Sektionen for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed

Vedtaget i sektionen

8.9.2021

Vedtaget på plenarforsamlingen

23.9.2021

Plenarforsamling nr.

563

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

211/0/6

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Next Generation EU (NGEU) er ikke blot baseret på solidaritet mellem medlemsstaterne, men viser også, at medlemsstaterne har en fælles vision for fremtiden. Programmets tillidsfremmende effekt har allerede bidraget til at reducere risikoen for en dyb krise i nogle lande, og dens positive indvirkning vil virkelig kunne mærkes, når den faktiske udgiftsafholdelse starter. EØSU glæder sig meget over, at det er lykkedes EU at udvikle og vedtage en så vidtrækkende mekanisme på så kort tid, men mener, at der må gøres alt for at forbedre den yderligere og tackle eventuelle mangler. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU er generelt fortaler for en økonomisk og social politik med fokus på velstand, hvor borgernes velfærd prioriteres, og ingen lades i stikken. Denne udtalelse har fokus på, hvordan samhørighedspolitikken og NGEU — navnlig via flagskibet genopretnings- og resiliensfaciliteten (1) — kan afhjælpe uligheder. NGEU vil i realiteten bidrage til en opadgående konvergens mellem medlemsstaterne og kan også skabe et større finanspolitisk råderum til socialpolitiske foranstaltninger. Men i sidste ende er den store udfordring i de kommende år dog, i hvilken udstrækning og på hvilken måde uligheder i landene og ubalancer mellem regionerne kan bekæmpes ved hjælp af NGEU. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Uligheder udgjorde allerede et stort problem inden covid-19-pandemien. Krisen har tydeliggjort og forværret disse mangeårige kløfter i vores samfund yderligere, herunder den ulige fordeling af indkomst og velstand og den ulige adgang til sundhedspleje og uddannelse. Disse uligheder varierer alt efter køn, alder, uddannelsesmæssig baggrund og handicap samt på tværs af regioner, sektorer og erhverv. Pandemien har ramt kvinder og unge uforholdsmæssigt hårdt. Covid-19-smitteraten har været højest blandt de dårligst stillede, hvilket igen kan påvirke deres indkomst i en negativ retning. Ofte har fattigere mennesker heller ikke lige så store muligheder for at arbejde hjemmefra, hvilket har vist sig at være en vigtig faktor for at beholde jobbet. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | NGEU frembyder en helt unik mulighed, som EU bør udnytte til at afhjælpe manglerne i de sociale og økonomiske politikker og miljøpolitikkerne samt til at gennemføre en strategi, hvor fokus er på velstand. EØSU værdsætter, at de sociale mål, og navnlig målet om økonomisk, social og territorial samhørighed, er integreret i genopretnings- og resiliensfacilitetens seks søjler, og at vurderingskriterierne for de nationale genopretnings- og resiliensplaner omfatter deres sociale virkninger. Medlemsstaterne skal med rette også redegøre for, hvordan de nationale genopretnings- og resiliensplaner bidrager til ligestilling mellem kønnene og lige muligheder for alle. EØSU mener dog, at der bør være meget større og mere specifik fokus på retfærdig fordeling i de nationale genopretnings- og resiliensplaner og i NGEU som helhed. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | For at give de nationale genopretnings- og resiliensplaner en stærkere social dimension foreslår EØSU, at Kommissionen ikke blot fastlægger en metode til indberetning af sociale udgifter, sådan som det fremgår af artikel 29, stk. 4, i forordningen om genopretnings- og resiliensfaciliteten, men også fastlægger en metode til at vurdere de sociale virkninger af de strukturreformer, der foreslås i de nationale genopretnings- og resiliensplaner. I den forbindelse er det stærkt diskutabelt, at den delegerede retsakt, som skal indeholde de nærmere bestemmelser vedrørende den sociale dimension, først vil foreligge efter udarbejdelsen af de nationale genopretnings- og resiliensplaner og endda efter deres godkendelse. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | En af de store udfordringer er at sikre sammenhæng og synergier mellem samhørighedspolitikken og NGEU, navnlig genopretnings- og resiliensfaciliteten og REACT-EU. Det er vigtigt at undgå overlapninger og forvirring i forbindelse med programmernes gennemførelse, men det er også af afgørende betydning at sikre, at programmerne ikke er i strid med eller underminerer hinanden. Desuden kan den mulige prioritering af RRF-midler frem for samhørighedspolitikken som følge af presset for en hurtig udnyttelse mindske fokus på og evnen til at håndtere programmeringen og anvendelsen af samhørighedspolitikkens midler i perioden 2021-2027, hvilket kan bidrage til yderligere forsinkelser og problemer med samhørighedsmidlernes udnyttelse. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU finder det bekymrende, at samhørighedspolitikkens bestemmelserne om mindskelse af uligheder ikke i tilstrækkelig grad afspejles i bestemmelserne om anvendelsen af NGEU og genopretnings- og resiliensfaciliteten på grund af forskellige retsgrundlag (se punkt 3.4). Det er vigtigt, at den sociale dimension afspejles i NGEU og genopretnings- og resiliensfaciliteten i samme omfang og med samme tydelighed som i samhørighedspolitikken. Desuden bør samhørighedspolitikkens strenge regler om høring af interessenter og navnlig partnerskabsprincippet som minimum anvendes som model for RRF-procedurerne, så investeringerne effektivt kan rettes mod foranstaltninger, der skaber social inklusion og bekæmper ulighed. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | I betragtning af at udbetalingen af midler er betinget af gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, er det endnu vigtigere med en reform af det europæiske semester, også når det gælder minimumsstandarder for høring af arbejdsmarkedets parter og civilsamfundet, sådan som det fremgår af EØSU's resolution om inddragelse af det organiserede civilsamfund i genopretnings- og resiliensplanerne (2). I forbindelse med samhørighedspolitikken, NGEU og de landespecifikke henstillinger anbefaler EØSU kraftigt særligt fokus på alle de forskellige aspekter af ulighed, bestræbelserne på at opnå en bæredygtig og inklusiv vækst samt en tæt opfølgning på, hvordan midlerne er brugt. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | Derudover opfordrer EØSU til systematisk integration af den europæiske søjle for sociale rettigheder og den sociale resultattavle i NGEU og evalueringen af de nationale genopretnings- og resiliensplaner. I forbindelse med denne integration må det sikres, at NGEU er indrettet med sigte på skabelsen af anstændige arbejdspladser. Udbetalingen af midler fra genopretnings- og resiliensfaciliteten til virksomheder bør derfor være forbundet med visse kriterier som f.eks. anvendelse af kollektive overenskomster eller jobudbud af høj kvalitet på grundlag af nationale love og bestemmelser, der tager udgangspunkt i aftaler mellem arbejdsmarkedets parter på nationalt plan. Det skal sikres, at fordelene ved både genopretningen og den grønne og den digitale omstilling kommer alle, der lever i Den Europæiske Union, til gode. |
| --- | --- |

1.9.

2.   Generelle bemærkninger

| 2.1. | EU har længe sat sin lid til, at samhørighedspolitikken — og navnlig fonde som Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og Den Europæiske Socialfond — kunne mindske ulighederne både mellem og i medlemsstaterne. I 2020 udløste covid-19-pandemien et ekstraordinært systematisk og økonomisk chok og forværrede de eksisterende ubalancer mellem medlemsstaterne i en sådan grad, at samhørighedsfondene alene ikke kunne afhjælpe dem. Dette førte til oprettelsen af et nyt finansieringsinitiativ kaldet Next Generation EU (NGEU), som er en genopretningspakke på 750 mia. EUR, der skal fordeles mellem medlemsstaterne. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | NGEU er ikke kun baseret på solidaritet mellem medlemsstaterne, men også et vigtigt nybrud i den europæiske integrationsproces med f.eks. fælles gældshæftelse, hvormed der menes fælles udstedelse af obligationer og fælles gældsoptagelse. NGEU's tillidsfremmende effekt har allerede bidraget til at mindske risikoen for en dyb krise i nogle lande, og programmets positive indvirkning vil virkelig kunne mærkes, når den faktiske udgiftsafholdelse starter. Programmets fremmende effekt på den økonomiske vækst vil desuden bidrage til at mindske arbejdsløsheden. På lang sigt forventes NGEU at bidrage væsentligt til den miljømæssige, økonomiske og sociale bæredygtighed. EØSU opfatter NGEU som en helt enestående mulighed for at styrke den europæiske sociale model og skabe et konkurrencedygtigt og integreret EU ved at bidrage til en hurtig, retfærdig og bæredygtig økonomisk genopretning. I sidste ende er det sandsynligt, at alle medlemsstater bliver nettomodtagere (3). Endelig mener EØSU, at de europæiske fonde ikke blot er tal, målsætninger og frister, men også viser, at EU's medlemsstater har en fælles vision for fremtiden. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Genopretnings- og resiliensfaciliteten er det centrale element i NGEU med 672,5 mia. EUR i lån og tilskud til at støtte de reformer og investeringer, som EU's medlemsstater foretager. Målet er at mindske de økonomiske og sociale konsekvenser af coronaviruspandemien og gøre de europæiske økonomier og samfund mere bæredygtige, inkluderende, modstandsdygtige og bedre forberedt til udfordringerne og mulighederne i forbindelse med den grønne og den digitale omstilling. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.3.1. | Faciliteten er opbygget omkring seks »søjler«, herunder økonomisk, social og territorial samhørighed, sundhed og social modstandsdygtighed samt politikker for den næste generation, børn og unge. Medlemsstaterne skal fremme synergier og sørge for en nøje samordning mellem de nationale genopretnings- og resiliensplaner og programmeringen af samhørighedspolitikken. Desuden bør de nationale genopretnings- og resiliensplaner effektivt tackle de udfordringer, som følger af den stadig mere divergerende økonomiske udvikling og de forskellige genopretningsforløb, og som ikke identificeres direkte i forbindelse med det europæiske semester. De landespecifikke henstillinger for årene 2019 og 2020 er særligt relevante. |
| --- | --- |

2.3.1.

| 2.4. | Ud over genopretnings- og resiliensfaciliteten omfatter NGEU også genopretningsbistand til samhørighed og til områder i Europa (REACT-EU), hvortil der er afsat 47,5 mia. EUR. Det er et nyt initiativ, hvis formål er at forlænge kriseberedskabs- og kriseafhjælpningsforanstaltningerne i investeringsinitiativet som reaktion på coronavirusset og investeringsinitiativet som reaktion på coronavirusset plus. Sammenlignet med andre foranstaltninger er det disponible budget dog ret lille. Det kan derfor kun i begrænset omfang bidrage til en grøn, digital, bæredygtig, inkluderende og modstandsdygtig genopretning af økonomien. REACT-EU-midlerne vil blive stillet til rådighed for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU), Den Europæiske Socialfond (ESF) og Den Europæiske Fond for Bistand til de Socialt Dårligst Stillede. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Desuden vil der via samhørighedsprogrammerne for programmeringsperioden 2021-2027 blive bevilget i alt 377,8 mia. EUR til medlemsstaterne. Dette beløb vil blive tildelt gennem følgende fonde:






  — | Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU), som har til formål at rette op på udviklingsskævheder mellem regionerne |
| --- | --- | --- |

2.5.

—

Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU), som har til formål at rette op på udviklingsskævheder mellem regionerne

| — | Samhørighedsfonden, som støtter EU-projekter inden for de transeuropæiske transportnet, miljøinfrastruktur og projekter, der vedrører energieffektivitet og brugen af vedvarende energi eller bæredygtig mobilitet i byerne |
| --- | --- |

—

Samhørighedsfonden, som støtter EU-projekter inden for de transeuropæiske transportnet, miljøinfrastruktur og projekter, der vedrører energieffektivitet og brugen af vedvarende energi eller bæredygtig mobilitet i byerne

| — | Den Europæiske Socialfond (ESF) og |
| --- | --- |

—

Den Europæiske Socialfond (ESF) og

| — | den nyligt oprettede Fond for Retfærdig Omstilling |
| --- | --- |

—

den nyligt oprettede Fond for Retfærdig Omstilling

3.   Komplementariteter, synergier og huller mellem genopretnings- og resiliensfaciliteten og samhørighedspolitikken

| 3.1. | EØSU er generelt fortaler for en økonomisk og social politik med fokus på velstand, hvor borgernes velfærd prioriteres, og ingen lades i stikken. Nogle af de vigtigste politiske mål må være bæredygtig og inkluderende vækst, livskvalitet og mindskelse af uligheder. EØSU opfordrer til, at disse målsætninger integreres i forskellige politikområder, herunder skatte-, arbejdsmarkeds-, industri- og pengepolitikken. I forbindelse med det europæiske semester, rammen for økonomisk styring og den flerårige finansielle ramme anbefales det kraftigt, at der er større fokus på at løse problemet med stigende ulighed. I denne udtalelse er fokus på, hvordan samhørighedspolitikken og NGEU — navnlig via sit flagskib, som er genopretnings- og resiliensfaciliteten — kan afhjælpe disse uligheder. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Bruttoudbetalinger fra NGEU er ikke baseret på klare kriterier. NGEU vil derfor med stor sandsynlighed gøre det muligt for EU's svagere økonomier hurtigt at komme på fode igen og bidrage til reel opadgående konvergens, hvilket EØSU anser for yderst positivt. Det er imidlertid mindre klart, i hvilken udstrækning og på hvilken måde uligheder i landene og ubalancer mellem regionerne kan bekæmpes ved hjælp af NGEU. Under alle omstændigheder betyder overlapningerne mellem samhørighedspolitikken og NGEU, at også uønskede virkninger er meget sandsynlige. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.2.1. | Det er afgørende, at vilkårene i social- og beskæftigelsespolitikkerne er de samme, og NGEU-bestemmelserne bør kræve, at der foretages reformer med henblik derpå. EØSU gør opmærksom på sine forskellige forslag rettet mod at tackle uligheder i landene ved f.eks. at kæde de offentlige udbudssystemer sammen med bestemte kriterier og støtte programmer for sårbare grupper (f.eks. ungdomsgarantien). Jobkvalitet og kollektive overenskomstforhandlinger bør også fremmes i den forbindelse. |
| --- | --- |

3.2.1.

| 3.2.2. | Den støtte, som leveres via NGEU-fondene, kan lette presset på de offentlige budgetter og især udvide det finanspolitiske råderum i de mere gældstyngede lande, hvilket også kan anvendes til at forbedre de socialpolitiske foranstaltninger med det sigte at mindske uligheder. EØSU anbefaler endvidere, at der foretages en analyse af de faktorer, som har spillet en væsentlig rolle i forværringen af de offentlige finanser i nogle medlemsstater i lyset af covid-19-krisen. |
| --- | --- |

3.2.2.

| 3.3. | En af de store udfordringer er at sikre sammenhæng og synergier mellem samhørighedspolitikken og NGEU, navnlig genopretnings- og resiliensfaciliteten og REACT-EU. Når man ser på de nationale genopretnings- og resiliensplaner, der er blevet fremsendt og offentliggjort som led i processen for genopretnings- og resiliensfaciliteten, lader det ved første øjekast til, at programmerne under faciliteten og under samhørighedspolitikken har en række fælles mål (4). De processer, der bestemmer, hvad investeringerne anvendes til, lader dog til at være meget forskellige, og det rejser spørgsmålet om, hvorvidt de to kan fungere harmonisk sammen. Det er vigtigt at undgå overlapninger og forvirring i programmernes gennemførelse, men det er også af afgørende betydning at sikre, at programmerne ikke er i strid med eller underminerer hinanden. Principperne i samhørighedspolitikken — med de strenge regler om høring af interessenter — bør anvendes i procedurerne forbundet med genopretnings- og resiliensfaciliteten, så investeringerne effektivt kan rettes mod foranstaltninger, der skaber social inklusion. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Samhørighedspolitikken har en lang tradition for strategisk øremærkning af midler og ressourcer til sociale mål samt for partnerskab og obligatorisk nedsættelse af overvågningsudvalg, der repræsenterer en lang række interessenter og arbejdsmarkedets parter ved udvælgelsen af projekter. Selv om disse principper ikke er vandtætte i forhold til at sikre investeringer af høj kvalitet, er deres effektivitet dog generelt blevet dokumenteret over tid gennem revisioner og efterfølgende evalueringer. Desværre er denne bevisligt gode praksis kun delvis blevet anvendt ved udformningen af de nationale genopretnings- og resiliensplaner. EØSU opfordrer medlemsstaterne til at indføre praksis såsom oprettelsen af overvågningsudvalg i gennemførelsesfasen for de nationale genopretnings- og resiliensplaner. I overvågningsudvalgene bør der sidde repræsentanter for arbejdsmarkedets parter og civilsamfundsorganisationer. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | I den seneste forordning om fælles bestemmelser (5), som fastlægger, hvordan samhørighedsmidlerne anvendes, er reglerne for, hvorvidt foranstaltninger er støtteberettigede, ret klare. Der står f.eks. i artikel 73, at »med henblik på udvælgelsen af operationer skal forvaltningsmyndigheden opstille og anvende kriterier og procedurer, der er ikkediskriminerende, gennemsigtige, sikrer adgang for personer med handicap, sikrer ligestilling mellem kønnene«. EØSU finder det bekymrende, at samhørighedspolitikkens bestemmelser om mindskelse af uligheder ikke i tilstrækkelig grad afspejles i bestemmelserne om anvendelsen af NGEU og genopretnings- og resiliensfaciliteten på grund af forskellige retsgrundlag (se punkt 3.4). Det er vigtigt, at den sociale dimension afspejles i NGEU og genopretnings- og resiliensfaciliteten i samme omfang og med samme tydelighed som i samhørighedspolitikken. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | Hvad partnerskabet angår, står der i artikel 8, at »for så vidt angår partnerskabsaftalen og hvert program tilrettelægger og gennemfører hver medlemsstat et omfattende partnerskab«, som omfatter »relevante organer, der repræsenterer civilsamfundet, såsom miljøpartnere, ikkestatslige organisationer og organer, som er ansvarlige for at fremme social inklusion, grundlæggende rettigheder, rettigheder for personer med handicap, ligestilling mellem kønnene og ikkeforskelsbehandling«. I grundforudsætningerne i bilaget til forordningen slås det også tydeligt fast, at EU-finansiering ikke må bidrage til segregering af personer i institutionel pleje. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | Ligesom i samhørighedspolitikken er økonomisk, social og territorial samhørighed udtrykkeligt nævnt i genopretnings- og resiliensfacilitetens anvendelsesområde og mål. Da NGEU bygger på artikel 122 om nødsituationer i TEUF, der finder anvendelse ved uforudsigelige og alvorlige økonomiske vanskeligheder, er hovedprincippet i den forbindelse dog solidaritet. Genopretnings- og resiliensfaciliteten bygger derimod på artikel 175 i TEUF, hvilket indebærer, at samhørighed skal være et mål, der afspejles i de nationale genopretnings- og resiliensplaner (6). En svag territorial dimension i de nationale genopretnings- og resiliensplaner kan have potentielle konsekvenser for samhørighedspolitikken og den territoriale samhørighed, herunder for mindskelsen af de interne forskelle, de subnationale niveauers rolle og princippet om flerniveaustyring. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | Det er navnlig overlapningerne mellem samhørighedspolitikken og genopretnings- og resiliensfaciliteten på visse områder, herunder den grønne og den digitale omstilling, der giver anledning til bekymring. Hertil kommer, at de mange forskellige emneområder, der er omfattet af anvendelsesområdet for genopretnings- og resiliensfaciliteten, gør det sværere at fastlægge et klart fokus og sikre samordning med de samhørighedspolitiske foranstaltninger, når det gælder samhørighedspolitikkens afgrænsning af de forskellige kilder, hvilket er yderst vigtigt af de årsager, der er angivet nedenfor. Dette er endnu en grund til, at det organiserede civilsamfunds overvågning og inddragelse er af stor betydning. |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | Den mulige prioritering af RRF-midler frem for samhørighedspolitikken som følge af presset for en hurtig gennemførelse/udnyttelse (f.eks. hastekarakter, kortere varighed og en stram tidsplan for de nationale genopretnings- og resiliensplaner) kan mindske fokus på og evnen til at håndtere programmeringen og anvendelsen af samhørighedspolitikkens midler for perioden 2021-2027, hvilket kan bidrage til yderligere forsinkelser og problemer med samhørighedsmidlernes udnyttelse. |
| --- | --- |

3.9.

| 3.10. | Civilsamfundet og arbejdsmarkedets parter har gjort en utrættelig indsats for at sikre en stærk ordlyd i forordningen om fælles bestemmelser, som regulerer anvendelsen af samhørighedsmidlerne og andre EU-midler. Forordningen for perioden 2021-2027 fastlægger klart, hvordan midlerne skal bruges til at fremme social inklusion af marginaliserede grupper og ikke en yderligere segregering af dem. Den fastlægger ligeledes klare regler for inddragelsen af civilsamfundet og arbejdsmarkedets parter i udvælgelsen, styringen og overvågningen af EU-finansierede operationer. Dette står i stærk kontrast til genopretnings- og resiliensfaciliteten. I artikel 18, stk. 4, litra q), kræves det blot, at de nationale myndigheder leverer et sammendrag af høringsprocessen. I praksis har manglen på mere detaljerede lovbestemmelser om inddragelse af arbejdsmarkedets parter og civilsamfundet resulteret i en helt utilstrækkelig offentlig høring fra medlemsstaternes side og en ekstremt lav grad af gennemsigtighed, idet mange medlemsstater end ikke har offentliggjort deres udkast til nationale genopretnings- og resiliensplaner. |
| --- | --- |

3.10.

| 3.10.1. | EØSU er klar over, at tidsintervallet mellem NGEU's vedtagelse og fristen for de nationale genopretnings- og resiliensplaners fremsendelse var kort. EØSU mener dog, at medlemsstaterne burde have set en fuldstændig og meningsfuld høring af civilsamfundet og arbejdsmarkedets parter som en mulighed for at udarbejde nationale genopretnings- og resiliensplaner af høj kvalitet snarere end som en byrde, som mange medlemsstater valgte at vægre sig ved. |
| --- | --- |

3.10.1.

| 3.11. | Den manglende offentlige kontrol i udarbejdelsesperioden har medført bekymring for, at medlemsstaterne vil bruge genopretnings- og resiliensfaciliteten til at omgå de regler, der hindrer dem i at anvende samhørighedsmidler til visse typer investeringer. Dette har allerede vist sig at være tilfældet i nogle af de få udkast til nationale genopretnings- og resiliensplaner, der er blevet offentliggjort, navnlig hvad angår reglerne for investeringer i social inklusion. De regler, der er fastsat i forordningen om fælles bestemmelser og navnlig i dens grundforudsætninger, blev indført efter ønske fra civilsamfundet og arbejdsmarkedets parter. I de tilfælde hvor det ikke er nødvendigt at godtgøre, at foranstaltninger, som sideløbende finansieres via genopretnings- og resiliensfaciliteten, vil overholde de strenge principper i forordningen om fælles bestemmelser for at blive godkendt, er der langt mindre sikkerhed for, at disse principper vil blive respekteret. Selv om det må indrømmes, at forordningen om fælles bestemmelser ikke altid har været i stand til at hindre misbrug af midler, giver forordningen i det mindste et grundlag for at anfægte eller anmode om standsning af finansiering, der ikke opfylder grundforudsætningerne. I genopretnings- og resiliensfaciliteten er der usikkerhed om muligheden for at anfægte eller standse misbrug af midler. |
| --- | --- |

3.11.

| 3.12. | EØSU finder det kritisabelt, at partnerskabsprincippet ikke er blevet overholdt i forbindelse med udarbejdelsen af mange nationale genopretnings- og resiliensplaner. EØSU mener, at partnerskabsprincippet og inddragelsen af civilsamfundet er afgørende for effektive politikker og ejerskab. Partnerskabsprincippet hører med til samhørighedspolitikkens DNA. Vi har set gode eksempler på en aktiv inddragelse af borgerne, lokalsamfundene og civilsamfundet. Med henblik på gennemførelsen og en eventuel ændring af de nationale genopretnings- og resiliensplaner bør der indføres et mere ambitiøst system for høring af interessenter, hvor partnerskabsprincippet anvendes som model. På lokalt plan udgør lokalsamfundsdrevne udviklingsstrategier, integrerede territoriale investeringer i byerne, nyskabende foranstaltninger i byerne og det grænseoverskridende Interreg-samarbejde en lang række projekteksempler i hele EU, og dette bør også afspejles i gennemførelsen af de nationale genopretnings- og resiliensplaner. |
| --- | --- |

3.12.

4.   Bekæmpelse af uligheder ved hjælp af samhørighedspolitikken, Next Generation EU og genopretnings- og resiliensfaciliteten

| 4.1. | For de politiske beslutningstagere er der stadig stor uvished om, hvordan pandemien vil udvikle sig. Vækstprognoserne for perioden fra 2019 til 2023 er blevet nedjusteret i adskillige lande. Der vil være betydelige og stadig større forskelle i væksten i EU, hvilket i vid udstrækning kan henføres til pandemiens forskellige indvirkning på forskellige økonomiske sektorer. Lande med en stor turismesektor har således lidt meget, ligesom kunst og underholdning, samhandelen, rejse- og hotelbranchen og detailhandels- og transportsektoren også er blevet hårdt ramt (7). |
| --- | --- |

4.1.

| 4.1.1. | Dertil kommer, at pandemien har forværret mangeårige kløfter i vores samfund, herunder den ulige fordeling af indkomst og velstand, den ulige adgang til sundhedspleje og uddannelse og forskellig eksponering for miljøskader, og endvidere været årsag til social og økonomisk udstødelse. I Tyskland steg antallet af langtidsledige f.eks. til over 1 mio. Det var navnlig arbejdstagere i usikre ansættelsesforhold, som mistede deres job, idet antallet af arbejdstagere i usikre job, der blev ledige, steg med 40 %, hvoraf de fleste var unge og kvinder. Ulighederne varierer generelt efter køn, alder og uddannelsesmæssig baggrund og på tværs af regioner, sektorer og erhverv. Sårbare grupper, såsom personer med handicap og migranter, lider mest under konsekvenserne af sundhedskrisen. |
| --- | --- |

4.1.1.

| 4.2. | Generelt rammes den fattigere del af befolkningen hårdere end den rigere del af indkomsttab ved nedgangskonjunkturer. Alligevel er det ikke den fattigere del, der først kommer på fode igen, når der kommer et økonomisk opsving, hvilket betyder, at de sociale uligheder, der f.eks. skyldes en finanskrise, kan mærkes i årtier. Den øgede ulighed, som den aktuelle krise har medført, kan endda blive forstærket som følge af pandemiens negative konsekvenser. Covid-19-smitteraten har været højest blandt de dårligst stillede befolkningsgrupper, hvilket igen kan påvirke deres indkomst i en negativ retning. Ofte har fattigere mennesker heller ikke lige så store muligheder for at arbejde hjemmefra, hvilket har vist sig at være en vigtig faktor for at beholde jobbet. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.2.1. | Derudover blev de sektorer, hvor der er flest lavtlønnede arbejdstagere (f.eks. restauranter og rejse- og underholdningsbranchen), særlig hårdt ramt (8). I takt med at pandemien fremskyndede automatiseringen og digitaliseringen, herunder kunstig intelligens, steg efterspørgslen efter højt kvalificeret arbejdskraft, hvorimod de lavtuddannede arbejdstagere røg ud af arbejdsmarkedet (9). Det er endvidere sandsynligt, at langtidsledighed vil få langvarige virkninger såsom tab af færdigheder og dermed hindre, at de langtidsledige kan komme ind på arbejdsmarkedet igen. Desuden gik skole- og universitetslukningerne mest ud over samfundets sårbare grupper. |
| --- | --- |

4.2.1.

| 4.3. | EØSU ønsker at understrege, at pandemien ikke blot har påvirket den materielle velfærd, men at den også har haft en uforholdsmæssig stor indvirkning på folks sikkerhed og udøvelse af deres grundlæggende rettigheder. Det er ingen hemmelighed, at sundheds- og plejefaciliteter var arnesteder for smitte med høje dødstal, navnlig blandt ældre mennesker og personer med handicap. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.3.1. | I visse medlemsstater indførte de overbelastede hospitaler tillige et udvælgelsessystem for at bestemme, hvem der skulle have adgang til nødbehandling. I nogle tilfælde var der tale om alvorlig forskelsbehandling. Alder og handicap blev brugt som grund til at afvise patienter, hvilket tydeligt viste, hvordan regeringerne prioriterede de forskellige borgeres værdi. Det er yderst vigtigt, at dette aldrig sker igen, og at sårbare mennesker ikke behandles som andenrangsborgere. |
| --- | --- |

4.3.1.

| 4.4. | EØSU påpeger også, at der mangler data af høj kvalitet vedrørende velstandens fordeling. Allerede i 2016 konkluderede ECB imidlertid i sin undersøgelse om husholdningernes økonomi og forbrug, at der er store skævheder i fordelingen af husholdningernes nettovelstand i euroområdet, eftersom de rigeste 10 % ejer 51,2 % af den samlede nettoformue (10). Ifølge andre prognoser er fordelingen af velstanden endnu mere ulige, idet de anslår, at den rigeste ene procent af husholdningerne sidder på op til 32 % af den samlede velstand. Det er meget sandsynligt, at covid-19-krisen vil gøre den ulige fordeling af velstanden større. Overordnet set lader det til, at krisen har øget opsparingen. Husholdninger med lav indkomst har dog skåret mindre ned på deres udgifter end personer med en høj indkomst. Fordi det var nødvendigt for dem at sikre deres eksistensbehov, vendte husholdninger med lav indkomst hurtigere tilbage til niveauet før krisen end personer med en højere indkomst (11). |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | Kvinder er blevet ramt af pandemien i uforholdsmæssig høj grad. Af flere årsager har kvinder haft større risiko for at blive afskediget, blive bedt om at tage orlov eller sætte deres formelle arbejdstid ned. De er i højere grad repræsenteret i nogle af de erhverv, der blev hårdest ramt af nedlukningen, og en større del af dem var på deltid eller havde alternative former for ansættelseskontrakter. Virksomhederne har været tilbøjelige til først og fremmest at beskytte fastansatte arbejdstagere. Endvidere opsagde kvinder deres arbejde eller gik på nedsat tid på grund af de større børnepasningsforpligtelser, som skolelukningerne medførte. Desuden har pandemien gjort kønsskævheden større, når det gælder ubetalt arbejde i hjemmet (12). |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | Det er meningen, at NGEU skal være et af EU's vigtigste værktøjer til at modvirke krisens negative sociale virkninger, styrke den sociale modstandsdygtighed og øge beskæftigelsen. Planens succes afhænger dog af, hvordan den gennemføres. Det er vigtigt, at de forskellige ressourcer bruges effektivt og rettidigt, så genopretningen kan fuldføres. Desuden vil en effektiv brug af ressourcerne også skabe et tillidspræget klima mellem medlemsstaterne. Alt i alt er det afgørende, at NGEU ikke anvendes til blot at videreføre de investeringer, der allerede var planlagt inden pandemien, men også til at reagere meget klart og indføre reformer, der hjælper med at hindre, at covid-19-pandemiens værste virkninger for vores samfund gentager sig. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | EØSU værdsætter, at sociale mål, og navnlig målet om økonomisk, social og territorial samhørighed, er integreret i de seks søjler, at vurderingskriterierne for genopretnings- og resiliensplanerne omfatter deres sociale virkninger, og at medlemsstaterne skal redegøre for, hvordan genopretnings- og resiliensplanerne bidrager til ligestilling mellem kønnene og lige muligheder for alle. EØSU er dog bekymret over, at den sociale dimension måske ikke er tilstrækkeligt repræsenteret i de nationale genopretnings- og resiliensplaner, og at visse foranstaltninger kaldes »sociale«, selv om de ikke bidrager til opfyldelsen af de sociale mål, der er nævnt i forordningen. Indtil videre synes det ikke sandsynligt, at de sociale uligheder vil blive tacklet effektivt med de nationale genopretnings- og resiliensplaner. For at sikre at de enkelte nationale genopretnings- og resiliensplaner har en stærk social dimension, foreslår EØSU, at Kommissionen ikke blot fastlægger en metode til indberetning af sociale udgifter, sådan som det fremgår af artikel 29, stk. 4, i forordningen om genopretnings- og resiliensfaciliteten, men også fastlægger en metode til at vurdere de sociale virkninger af de strukturreformer, der foreslås i de nationale genopretnings- og resiliensplaner. Derudover bør der være større og mere specifik fokus på retfærdig fordeling. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | Genopretnings- og resiliensfaciliteten bør anvendes til reformer, der hjælper medlemsstaterne med at komme på fode igen efter pandemiens konsekvenser. EØSU opfordrer til, at investeringerne først og fremmest rettes mod de grupper, der er blevet hårdest ramt af covid-19-pandemien, og mener, at vi skal lære af, hvor sundhedskrisen ramte mennesker hårdest. Der bør særligt investeres i at hjælpe borgerne tilbage til beskæftigelse af høj kvalitet, navnlig kvinder, unge, langtidsledige, personer fra etniske minoriteter, personer med handicap og ældre, der som en procentdel af samfundet som helhed sandsynligvis vil blive større. Endelig bør det sikres, at pensionssystemerne er bæredygtige. |
| --- | --- |

4.8.

| 4.8.1. | Det er absolut nødvendigt at styrke de offentlige sundhedstjenester og den offentlige pleje, navnlig i de medlemsstater, hvor der under covid-19-krisen er blevet konstateret alvorlige mangler. EØSU er af den opfattelse, at genopretnings- og resiliensfaciliteten giver medlemsstaterne en unik mulighed for at foretage en reform af denne type tjenester og også for at tilbyde individualiseret støtte til borgerne i deres lokale omgivelser, herunder støtte til personlig hjælp og assistance i hjemmet. |
| --- | --- |

4.8.1.

| 4.9. | Derudover skal det sikres, at NGEU er indrettet med sigte på skabelsen af anstændige arbejdspladser. EØSU anbefaler, at man politisk vælger den tilgang, som allerede anvendes i forbindelse med de europæiske strukturfonde, dvs. at udbetalingen af RRF-midler kædes sammen med bestemte kriterier. Virksomheder bør f.eks. kun kunne modtage RRF-midler, hvis de anvender kollektive overenskomster eller tilbyder job af høj kvalitet på grundlag af nationale love og bestemmelser, der tager udgangspunkt i aftaler mellem arbejdsmarkedets parter på nationalt plan, accepterer at mindske antallet af usikre ansættelsesforhold (f.eks. tidsbegrænset, midlertidig beskæftigelse, hvor betingelserne udelukkende er bestemt af arbejdsgiveren) eller har stærke strukturer for medbestemmelse. |
| --- | --- |

4.9.

| 4.10. | De delegerede retsakter om resultattavlen for genopretning og resiliens og om metoden til indberetning af sociale udgifter, også til børn og unge, er endnu ikke blevet udarbejdet. EØSU giver sin klare opbakning til Europa-Parlamentets opfordring til Kommissionen om »at sikre fuld gennemsigtighed med hensyn til tidsplanen for godkendelse« af disse retsakter såvel som »en hurtig godkendelse af disse delegerede retsakter inden sommerpausen« (13). Det er stærkt diskutabelt, at de nærmere bestemmelser vedrørende den sociale dimension først vil foreligge efter udarbejdelsen af de nationale genopretnings- og resiliensplaner og endda efter deres godkendelse. |
| --- | --- |

4.10.

| 4.11. | Desværre mangler der også en specifik betingelse om brug af et vist beløb af RRF-midlerne til sociale projekter. Hvor stor en del af udgifterne, der er direkte knyttet til sociale mål, er således uklart, men lader til at være temmelig lille. EØSU efterlyser en klar redegørelse for andelen og tilrettelæggelsen af de udgifter og projekter, der er beregnet på opfyldelsen af sociale mål i almindelighed og social samhørighed i særdeleshed. Det bør også sikres, at de grønne og de digitale investeringer såvel som alle andre NGEU-udgifter gennemføres med respekt for målet om social bæredygtighed. Også her er der brug for et klarere billede af de planlagte investeringer. |
| --- | --- |

4.11.

| 4.12. | Det er problematisk, at genopretnings- og resiliensplanerne er afhængige af processen med det europæiske semester, de landespecifikke henstillinger og betingelser, eftersom der i de senere år har været en række diskutable anbefalinger med hensyn til f.eks. sundhedsudgifter og pensioner. I stedet for at knytte genopretnings- og resiliensfaciliteten til det europæiske semester ville en klar øremærkning af midlerne som en streng betingelse, der sikrer en effektiv udnyttelse af EU-midlerne, have været mere hensigtsmæssig. I betragtning af at udbetalingen af midler er betinget af gennemførelsen af de landespecifikke henstillinger, er det endnu vigtigere med en reform af det europæiske semester, også når det gælder minimumsstandarder for høring af arbejdsmarkedets parter og civilsamfundet, sådan som det fremgår af EØSU's resolution om inddragelse af det organiserede civilsamfund i genopretnings- og resiliensplanerne (14). Det er ligeledes nødvendigt med en effektiv inddragelse af de nationale parlamenter og Europa-Parlamentet. |
| --- | --- |

4.12.

| 4.12.1. | I forbindelse med samhørighedspolitikken, NGEU og de landespecifikke henstillinger anbefaler EØSU kraftigt særligt fokus på alle de forskellige aspekter af ulighed, bestræbelserne på at opnå en bæredygtig og inklusiv vækst samt en tæt opfølgning på, hvordan midlerne er brugt. Det skal sikres, at fordelene ved både genopretningen og den grønne og den digitale omstilling kommer alle europæere til gode, og at man husker arbejdet for at bekæmpe digital eksklusion og energifattigdom, som kan blive forværret af omstillingen. |
| --- | --- |

4.12.1.

| 4.12.2. | EØSU bifalder den fokus, der er på den europæiske søjle for sociale rettigheder og på den sociale resultattavle i processen med det europæiske semester — og dermed også på NGEU. EØSU opfordrer dog udtrykkeligt til, at disse integreres systematisk i NGEU og i evalueringen af de nationale genopretnings- og resiliensplaner. EØSU henviser navnlig til det positive signal fra topmødet i Porto om, at BNP ikke bør være den eneste måde at måle velstand på. NGEU bør ikke blot vurderes ud fra, hvordan planen fungerer sammen med det europæiske semester, men bør også betragtes som et middel til at skabe territorial og social samhørighed og gennemføre de respektive programmer. |
| --- | --- |

4.12.2.

| 4.13. | Alt taget i betragtning opfordrer EØSU Den Europæiske Union til at udnytte den helt unikke situation, der er skabt med NGEU, til at fremskynde og bane vej for de stærkt nødvendige strukturelle reformer og afhjælpe manglerne i de sociale og økonomiske politikker og miljøpolitikkerne samt gennemføre en strategi med fokus på velstand. I betragtning af fondenes langvarige virkning og anvendelse anbefaler EØSU, at der skabes konsensus blandt politiske partier, sociale interessenter, virksomheder, fagforeninger og civilsamfund, så det sikres, at den mulighed, der er blevet skabet, udnyttes med henblik på de bedst mulige resultater. EØSU mener, at de europæiske fonde ikke blot er tal, målsætninger og frister, men også viser, at EU's medlemsstater har en fælles vision for fremtiden. |
| --- | --- |

4.13.

Bruxelles, den 23. september 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/241 af 12. februar 2021 om oprettelse af genopretnings- og resiliensfaciliteten (EUT L 57 af 18.2.2021, s. 17).

1

(2)  Inddragelse af det organiserede civilsamfund i de nationale genopretnings- og resiliensplaner — Hvad virker, hvad virker ikke? — Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EUT C 155 af 30.4.2021, s. 1).

2

(3)  The nonsense of Next Generation EU net balance calculations, Bruegel.

3

(4)  Genopretnings- og resiliensfaciliteten, Kommissionen.

4

(5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/1060 af 24. juni 2021 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond Plus, Samhørighedsfonden, Fonden for Retfærdig Omstilling og Den Europæiske Hav-, Fiskeri- og Akvakulturfond og om finansielle regler for nævnte fonde og for Asyl-, Migrations- og Integrationsfonden, Fonden for Intern Sikkerhed og instrumentet for finansiel støtte til grænseforvaltning og visumpolitik (EUT L 231 af 30.6.2021, s. 159).

5

(6)  Genopretnings- og resiliensfaciliteten, Kommissionen.

6

(7)  The great COVID-19 divergence: managing a sustainable and equitable recovery in the European Union, Bruegel.

7

(8)  WP-2021-06_30032021.pdf.

8

(9)  Stantcheva_covid19_policy.pdf.

9

(10)  Den Europæiske Centralbank, The Household Finance and Consumption Survey: results from the second wave, nr. 18, december 2016.

10

(11)  Stantcheva_covid19_policy.pdf.

11

(12)  Stantcheva_covid19_policy.pdf.

12

(13)  Forslag til beslutning om Parlamentets ret til information om den igangværende vurdering af de nationale genopretnings- og resiliensplaner.

13

(14)  Inddragelse af det organiserede civilsamfund i de nationale genopretnings- og resiliensplaner — Hvad virker, hvad virker ikke? — Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg.

14

---

| 22.12.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 517/9 |
| --- | --- | --- | --- |

22.12.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 517/9

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om sikring af mediefrihed og -pluralisme i Europa

(initiativudtalelse)

(2021/C 517/02)

| Ordfører: | Christian MOOS |
| --- | --- |

Ordfører:

Christian MOOS

| Plenarforsamlingens beslutning | 20.2.2020 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Forretningsordenens artikel 32, stk. 2 |
| | Initiativudtalelse |
| Kompetence | Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab |
| Vedtaget i sektionen | 7.9.2021 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 22.9.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 563 |
| Resultat af afstemningen | |
| (for/imod/hverken for eller imod) | 223/2/8 |

Plenarforsamlingens beslutning

20.2.2020

Retsgrundlag

Forretningsordenens artikel 32, stk. 2

Initiativudtalelse

Kompetence

Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab

Vedtaget i sektionen

7.9.2021

Vedtaget på plenarforsamlingen

22.9.2021

Plenarforsamling nr.

563

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

223/2/8

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Mediefrihed, herunder journalisters sikkerhed, og mediepluralisme er hjørnesten i det liberale demokrati som fastlagt i EU-traktaterne af alle medlemsstaterne. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Selv om Europa i det store og hele fortsat er et kontinent med frie og mangfoldige medier, ses der alarmerende udviklingstendenser i EU. Nogle EU-medlemsstater er ikke længere liberale demokratier og underlægger de uafhængige medier politisk kontrol og begrænser aktivt mediepluralismen. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Trusler mod mediefriheden og aftagende mediepluralisme er ikke begrænset til nogle få medlemsstater, men er en generel tendens i hele EU. Alle medlemsstater skal hurtigst muligt tage skridt til at bevare mediefriheden og mediepluralismen. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Da nogle medlemsstater ikke er villige til at træffe de nødvendige foranstaltninger, er det EU-institutionernes pligt at håndhæve de europæiske værdier og sikre, at det liberale demokrati og retsstatsprincippet fungerer i alle EU-medlemsstater. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | De vigtigste udfordringer omfatter garanti for journalisters sikkerhed og uafhængighed i alle medlemsstater til enhver tid, beskyttelse af uafhængige medier mod politisk indflydelse og tiltag over for den svindende mediepluralisme, der er politisk motiveret og begrundet i økonomiske årsager. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EØSU bifalder den lange række af rapporter og initiativer fra Europa-Parlamentet (1) og Kommissionen. Dog understreger det, at opnåelse af konkrete forbedringer med hensyn til mediefrihed og -pluralisme på nationalt niveau er den vigtigste forestående opgave, sådan som det understreges i den årlige rapport for 2021 fra partnerorganisationerne i Europarådets platform til fremme af beskyttelse af journalistik og journalisters sikkerhed (2). |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU opfordrer Kommissionen til straks at anvende Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) 2020/2092 (3) om en generel ordning med konditionalitet til beskyttelse af Unionens budget til at imødegå den akutte trussel mod mediefriheden og -pluralismen i nogle medlemsstater. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EØSU bifalder Kommissionens plan om at foreslå foranstaltninger til at øge journalisters sikkerhed og understreger nødvendigheden af et lovforbud mod strategiske retssager mod offentligt engagement (SLAPP). |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | EØSU opfordrer Kommissionen til at gøre offentlige udbud i mediesektoren og offentlig støtte til medievirksomheder mere gennemsigtige og retfærdige. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EØSU støtter kraftigt Kommissionens plan om en »europæisk mediefrihedslov«, der skal give Kommissionen effektive retlige instrumenter til at håndhæve mediefriheden og mediepluralismen i det fælles marked. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | EØSU opfatter upartisk offentlig støtte til medievirksomheder som en investering i kvalitetsjournalistik, ligesom uafhængige og upartiske offentlige radio- og TV-selskaber udgør et nødvendigt bidrag til mediepluralismen. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | EØSU foreslår, at der oprettes et fuldstændigt uafhængigt europæisk public service-radio- og TV-selskab. |
| --- | --- |

1.12.

| 1.13. | EØSU understreger betydningen af videreudvikling af mediekompetencer og støtter forslaget om at oprette et europæisk agentur, der skal styrke EU-borgernes mediefærdigheder gennem uddannelsesprogrammer. |
| --- | --- |

1.13.

2.   Mediefrihed og -pluralisme som en forudsætning for demokrati

| 2.1. | Artikel 19 i verdenserklæringen om menneskerettighederne, artikel 10, stk. 1, i den europæiske menneskerettighedskonvention (EMRK) og artikel 11, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder sikrer retten til at søge, modtage og formidle oplysninger og idéer uden indblanding fra offentlige myndigheder og uden hensyn til landegrænser. Mediernes uafhængighed og pluralisme er afgørende for at sikre denne informationsfrihed. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Mediefrihed og -pluralisme, som garanteres i artikel 11, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, er ligeledes en forudsætning for demokrati. De skal respekteres på alle niveauer, således at EU's borgere effektivt kan udøve deres ret til at deltage i det demokratiske liv som fastlagt i artikel 10, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union (TEU). |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Et mangfoldigt medielandskab udgør sammen med politiske partier og civilsamfundet et nødvendigt bidrag til menings- og viljesdannelsen i den demokratiske beslutningsproces. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Uafhængige medier yder et nødvendigt bidrag til gennemførelsen af det gennemsigtighedsprincip, som EU-institutionerne og andre organer er bundet af i medfør af artikel 15 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF). |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Som den »fjerde statsmagt« fungerer undersøgende journalister som vagthunde, der holder øje med, hvad den udøvende, den lovgivende og den dømmende magt samt private virksomheder foretager sig. Dermed øger de de valgte beslutningstageres ansvarlighed på alle niveauer. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Medlemsstater med begrænset mediefrihed eller -pluralisme er ikke demokratier og krænker EU's værdier (artikel 2 i TEU) og mål (artikel 3 i TEU). |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | Selv om nogle EU-medlemsstater fortsat er blandt de globale frontløbere med hensyn til at garantere mediefrihed og -pluralisme, er trusler mod mediefriheden og aftagende mediepluralisme i EU ikke begrænset til enkelte lande — i hele EU er udviklingstendenserne negative i forskellig grad. |
| --- | --- |

2.7.

| 2.8. | Den svindende mediefrihed og mediepluralisme internt i EU underminerer EU's evne til at støtte demokratiet i sine nabolande, hvor nylige kriser i nogle lande har vist, at når det gælder mediefrihed, mediepluralisme og journalisters sikkerhed er situationen i de pågældende lande endnu værre. |
| --- | --- |

2.8.

| 2.9. | Nogle EU-medlemsstater kan ikke længere tælles blandt demokratiske stater og har i det seneste årti udviklet sig hurtigere mod autokratier end noget andet sted i verden. Indskrænkning af mediefrihed og -pluralisme er et kendetegn ved denne udvikling. |
| --- | --- |

2.9.

| 2.10. | Pandemien har yderligere fremskyndet denne udvikling, eller den er blevet brugt til at legitimere yderligere indhug i mediefriheden. |
| --- | --- |

2.10.

| 2.11. | Journalister uden Grænsers internationale pressefrihedsindeks for 2021 samt de årlige rapporter fra Freedom House om henholdsvis mediefrihed og frihed på nettet viser klart, at EU har svært ved at værne om egne værdier internt (4). |
| --- | --- |

2.11.

3.   Trusler mod mediefriheden og -pluralismen

3.1.   Truslen mod journalister

| 3.1.1. | For at medierne kan opfylde deres mission, skal journalister kunne arbejde uhindret og have tillid til, at de som enkeltpersoner til enhver tid er fuldt beskyttet af EU og alle dets medlemsstater. Det er nu ikke længere tilfældet. |
| --- | --- |

3.1.1.

| 3.1.2. | Siden 2015 er mindst 16 journalister blevet dræbt i EU under udførelse af eller som følge af deres arbejde. Daphne Caruana Galizia, Giorgos Karaivaz, Ján Kuciak og hans forlovede Martina Kušnírová, Lyra McKee, Peter de Vries og deres kolleger må ikke blive glemt. |
| --- | --- |

3.1.2.

| 3.1.3. | Journalister udsættes i stigende grad for verbale og fysiske overgreb, og især dækningen af protester og demonstrationer bliver farligere, idet faren kommer fra både demonstranter og ordensmagten. Med mere end hundrede tilfælde relateret til pandemien har truslen antaget et helt nyt omfang i Europa (5). |
| --- | --- |

3.1.3.

| 3.1.4. | I nogle europæiske lande uden for EU er situationen for journalister katastrofal, hvilket den hårde kurs over for uafhængige journalister i Belarus er et meget uhyggeligt eksempel på. |
| --- | --- |

3.1.4.

| 3.1.5. | Sociale medier og den gruppedynamik, der ses der, sænker tærsklen for chikane og trusler. Der findes koordinerede kampagner, der har til formål at forhindre mediernes eller individuelle journalisters arbejde. Det rejser spørgsmålet om et eventuelt behov for at regulere de sociale medieplatforme uden at indskrænke de grundlæggende frihedsrettigheder. |
| --- | --- |

3.1.5.

| 3.1.6. | Kvindelige journalister er mere udsatte end deres mandlige kolleger for verbale og fysiske overgreb samt onlinechikane og trusler, som ofte er kvindefjendske, af seksuel karakter eller mandschauvinistiske. |
| --- | --- |

3.1.6.

| 3.1.7. | I nogle medlemsstater er foranstaltninger til at imødegå desinformation og forbud mod injurier udformet, så de kan bruges til at kriminalisere kritisk rapportering og true journalister med fængsling eller høje bøder. |
| --- | --- |

3.1.7.

| 3.1.8. | Strategiske retssager mod offentligt engagement (SLAPP) bruges i stigende grad til at bringe civilsamfundsaktører og journalister til tavshed. |
| --- | --- |

3.1.8.

| 3.1.9. | De aktuelle økonomiske udfordringer, som medievirksomheder står over for, har ført til et fald i antallet af journalister med fast beskæftigelse. For freelancejournalister, der bliver mere og mere udsatte og sårbare, udgør retstvister en trussel mod deres levebrød, selv om der ikke er hold i de fremsatte påstande. |
| --- | --- |

3.1.9.

| 3.1.10. | Navnlig på lokalt plan er der hidtil usete »nyhedsørkener«, og ofte erstattes uafhængige medier af såkaldte kommunale nyheder, gratisaviser, der ejes af den lokale økonomiske og politiske elite, og som kan sætte mediefriheden og -pluralismen på spil. |
| --- | --- |

3.1.10.

| 3.1.11. | Formålet med truslerne er at fremkalde selvcensur. De underminerer mediefriheden i Europa. |
| --- | --- |

3.1.11.

3.2.   Trusler mod mediefriheden

| 3.2.1. | For at medierne kan operere frit, skal de retlige rammer, der garanterer deres frihed og mangfoldighed, sikre, at journalister og medievirksomheder kan udføre deres arbejde uden politisk indblanding. |
| --- | --- |

3.2.1.

| 3.2.2. | I en række medlemsstater er der alvorlig bekymring over uafhængigheden af medietilsynsmyndighederne, der i nogle tilfælde fungerer som et de facto-redskab for regeringerne til at øve indflydelse på medielandskabet. Reelt uafhængige organer for frivillig selvregulering af medierne kan være et middel til at skærme medierne mod politisk indflydelse. |
| --- | --- |

3.2.2.

| 3.2.3. | Nogle medlemsstater anvender diskriminerende skattelovgivning og målrettede reklamebudgetter til at påvirke medierne. |
| --- | --- |

3.2.3.

| 3.2.4. | Nogle medlemsstater har brugt faren for spredning af desinformation om pandemien til at legitimere indskrænkninger af pressefriheden og derved forhindre kritisk rapportering om krisehåndteringen. |
| --- | --- |

3.2.4.

| 3.2.5. | Offentlige medier, der er underlagt direkte politisk kontrol eller indirekte politisk kontrol via tilsynsmyndigheder, som ikke fuldt ud respekterer den journalistiske frihed, er en trussel mod mediefriheden. Der ses flere og flere forsøg på at udøve direkte politisk indflydelse på uafhængige mediers dækning samt verbale angreb fra politikere og sagsanlæg mod kritiske medier og journalister. |
| --- | --- |

3.2.5.

| 3.2.6. | I flere medlemsstater fører alt for tætte bånd mellem mediecheferne og regeringen eller dem, den har placeret på regeringskontorerne, samt politiske partiers eller staters ejerskab af medievirksomheder med en urimeligt stor markedsandel til betydelige indskrænkninger i mediefriheden og -pluralismen. |
| --- | --- |

3.2.6.

| 3.2.7. | Selv i velfungerende liberale demokratier rejses der tvivl om uafhængige og upartiske public service-radio- og TV-selskaber som garanti for meningsforskelle, og der stilles krav om politisk indflydelse på programmernes sammensætning og i det distribuerede indhold. |
| --- | --- |

3.2.7.

3.3.   Trusler mod mediepluralismen

| 3.3.1. | I løbet af de seneste tre år er konsolideringen på mediemarkedet i EU, herunder reklamemarkedet og distributionskanalerne, tiltaget markant og udgør ifølge observatoriet for mediepluralisme 2020 en mellemstor eller stor risiko for mediefriheden i EU (6). |
| --- | --- |

3.3.1.

| 3.3.2. | Ændringer i medieforbrugsmønstre som følge af den digitale revolution rejser tvivl om de etablerede mediers forretningsmodeller. Lokale aviser og små lokale medier, som er med til at sikre i mediepluralismen i EU, er særlig hårdt ramt. De bliver lette mål for politisk drevet konsolidering. |
| --- | --- |

3.3.2.

| 3.3.3. | De digitale mediers stadig større betydning øger de store platformes markedsstyrke — og dermed indflydelse på meningerne — og som udenlandske virksomheder omgår de ofte europæisk regulering. |
| --- | --- |

3.3.3.

| 3.3.4. | De økonomiske konsekvenser af pandemien, navnlig faldet i reklameindtægter, sætter ekstra fart i de igangværende ændringer på mediemarkedet og indskrænker mediepluralismen yderligere. |
| --- | --- |

3.3.4.

4.   Anbefalinger til at styrke mediefriheden og -pluralismen i Europa

4.1.   Generelle anbefalinger

| 4.1.1. | EØSU bemærker, at enkeltpersoner og regeringer, der gennem ord eller handlinger sætter spørgsmålstegn ved mediernes frihed eller pluralisme, er uegnede til at lede EU-institutionerne og dets organer og til at repræsentere EU. |
| --- | --- |

4.1.1.

| 4.1.2. | EØSU glæder sig over, at den korrigerende del af værktøjskassen for retsstatsprincippet, herunder mediefriheden og -pluralismen, med forordning (EU, Euratom) 2020/2092 om en generel ordning for konditionalitet til beskyttelse af Unionens budget er blevet styrket. |
| --- | --- |

4.1.2.

| 4.1.3. | EØSU bifalder, at Kommissionens rapport om retsstatssituationen, herunder landeovervågningen af mediepluralismen og mediefriheden, og debatten i Det Europæiske Råd også har styrket den forebyggende del af værktøjskassen for retsstatsprincippet i EU. |
| --- | --- |

4.1.3.

| 4.1.4. | EØSU opfordrer til, at effektiviteten af den forebyggende del styrkes ved i fremtiden at medtage de specifikke anbefalinger til reformer i medlemsstaterne i landekapitlerne i retsstatsrapporten, hvis gennemførelse evalueres i rapporten for det efterfølgende år. |
| --- | --- |

4.1.4.

| 4.1.5. | EØSU er fast besluttet på at gøre beskyttelsen af mediefriheden og -pluralismen til et fokusområde på konferencen om Europas fremtid for at øge bevidstheden om betydningen af denne udfordring og yderligere intensivere debatten om de nødvendige foranstaltninger. |
| --- | --- |

4.1.5.

4.2.   Anbefalinger vedrørende beskyttelse af journalister

| 4.2.1. | EØSU understreger, at den bedste beskyttelse for journalister er konsekvent retsforfølgelse af alle tilfælde af chikane, trusler og angreb mod dem. |
| --- | --- |

4.2.1.

| 4.2.2. | EØSU opfordrer Kommissionen til straks at anvende forordning (EU, Euratom) 2020/2092 om en generel ordning med konditionalitet til beskyttelse af Unionens budget til at imødegå den akutte trussel mod mediefriheden og -pluralismen i visse medlemsstater. Heri ligger naturligvis, at medlemsstater, som krænker mediefriheden, ikke får adgang til EU-midler. |
| --- | --- |

4.2.2.

| 4.2.3. | EØSU støtter Europa-Parlamentets holdning (7) om at anlægge passivitetssøgsmål mod Kommissionen i henhold til artikel 256 i TEUF. |
| --- | --- |

4.2.3.

| 4.2.4. | EØSU bifalder Kommissionens plan om at fremsætte konkrete forslag til konsekvent gennemførelse af ministerkomitéens henstilling om beskyttelse af journalistik og journalisters og andre medieaktørers sikkerhed (8) i alle EU-medlemsstater og om at overvåge overholdelsen heraf inden for rammerne af retsstatsrapporten. |
| --- | --- |

4.2.4.

| 4.2.5. | EØSU bifalder Kommissionens tilsagn om at yde økonomisk støtte til projekter vedrørende retlig og praktisk beskyttelse af journalister og foreslår, at der desuden ses på, hvordan det sikres, at medlemsstaternes sociale sikringsordninger dækker journalisters erhvervsrisici — navnlig freelancejournalisters. |
| --- | --- |

4.2.5.

| 4.2.6. | EØSU påpeger, at medlemsstaternes sikkerhedsmyndigheder er forpligtet til at beskytte journalister. Det foreslås at styrke politiets uddannelse i håndtering af journalister med inddragelse af nyhedsbureauer og journalistorganisationer for at fremme udvekslingen af bedste praksis. |
| --- | --- |

4.2.6.

| 4.2.7. | Med hensyn til beskyttelsen af journalister mod chikane og trusler på internettet gør EØSU opmærksom på sin udtalelse om bekæmpelse af ulovligt indhold på nettet (9) og fremhæver, at journalister er særligt sårbare som følge af deres meget synlige offentlige rolle. |
| --- | --- |

4.2.7.

| 4.2.8. | EØSU påpeger, at ligestilling mellem kønnene og beskyttelse af journalister, der tilhører mindretal, skal medtænkes i alle de foranstaltninger, der vedtages. |
| --- | --- |

4.2.8.

| 4.2.9. | EØSU anerkender, at garantien for princippet om gennemsigtighed og retten til informationsfrihed er blevet forbedret på EU-plan, men ikke i alle medlemsstater. Det opfordrer alle medlemsstater til uden slinger i valsen at overholde EU-standarderne og peger på behovet for yderligere forbedringer, herunder på EU-niveau (10). |
| --- | --- |

4.2.9.

| 4.2.10. | EØSU bifalder nedsættelsen af ekspertgruppen om SLAPP og Kommissionens plan om inden udgangen af 2021 at fremsætte et forslag om beskyttelse af journalister og civilsamfundet mod SLAPP. Det mener, at et lovforbud mod SLAPP går forud for supplerende foranstaltninger til støtte for de berørte. |
| --- | --- |

4.2.10.

| 4.2.11. | EØSU understreger vigtigheden af initiativer fra civilsamfundet, som f.eks. koalitionen mod SLAPP i Europa (CASE) (11), for at beskytte journalister mod SLAPP, og udvalget efterlyser øget EU-støtte. |
| --- | --- |

4.2.11.

| 4.2.12. | I forhold til SLAPP bemærker EØSU, at bestemmelserne i henholdsvis Bruxelles I (12)- og Rom II (13)-forordningen ikke må resultere i indskrænkning af retsbeskyttelsen som følge af valg af værneting til chikanerende søgsmål (injurieturisme). Det understreger behovet for at tage dette spørgsmål i betragtning ved den kommende revision af de to forordninger. |
| --- | --- |

4.2.12.

4.3.   Anbefalinger vedrørende en styrkelse af mediernes uafhængighed

| 4.3.1. | EØSU opfordrer Kommissionen til at supplere metoden i retsstatsrapporten ved at evaluere statslige og offentlige radio- og TV-selskabers uafhængighed. |
| --- | --- |

4.3.1.

| 4.3.2. | EØSU påpeger, at effektiv retsforfølgelse af korruption giver en vis beskyttelse mod statslig indblanding i medierne, og opfordrer derfor Kommissionen til ud over at håndhæve normer for korruptionsbekæmpelse at træffe alle nødvendige foranstaltninger uanset politiske hensyn for at sikre, at der ikke anvendes penge fra den nye flerårige finansielle ramme og genopretningsinstrumentet NextGenerationEU til at begrænse mediepluralismen eller til andre former for korruption. |
| --- | --- |

4.3.2.

| 4.3.3. | EØSU opfordrer alle medlemsstater til at oprette nationale åbenhedsregistre i lighed med det europæiske åbenhedsregister, da disse også gør kontakterne mellem politikere og cheferne for medievirksomheder gennemsigtige. Gennemsigtighedsregistre bør inkorporeres i et EU-dækkende gennemsigtighedsregister på flere niveauer. |
| --- | --- |

4.3.3.

| 4.3.4. | EØSU opfordrer Kommissionen til at undersøge, om pilotprojektet om oprettelse af en offentligt tilgængelig database med oplysninger om ejerskab i medieøkonomien kan udvikles på en sådan måde, at det kommer til at indeholde oplysninger om EU's, medlemsstaternes, regionale og lokale myndigheders, offentligretlige organers, offentlige virksomheders og private virksomheders fremme og indgåelse af kontrakter med medievirksomheder, hvori de ejer majoriteten af stemmerettighederne. |
| --- | --- |

4.3.4.

| 4.3.5. | EØSU opfordrer Kommissionen til at fremsætte et forslag til minimumsstandarder for alle offentlige udbud i hele EU og støtte til medievirksomheder fra de enheder, der er nævnt i punkt 4.3.4. |
| --- | --- |

4.3.5.

| 4.3.6. | EØSU bifalder Kommissionens forslag om at imødegå desinformation generelt (14) og i relation til covid-19 på de sociale medier (15), men peger på risikoen for, at medlemsstater måske vil bruge kampen mod desinformation som begrundelse for at indskrænke mediefriheden. Der er behov for straks at behandle problemet med desinformation og hadefuld tale indgående i bl.a. flere EØSU-udtalelser. |
| --- | --- |

4.3.6.

4.4.   Anbefalinger vedrørende en styrkelse af mediepluralismen

| 4.4.1. | EØSU finder det kritisabelt, at Kommissionens retsstatsrapport reducerer spørgsmålet om markedspluralisme til et spørgsmål om gennemsigtighed i medieejerskab, og at den negligerer graden af markedskonsolidering. Det opfordrer Kommissionen til at tilpasse metoden i rapporten, så den fremover bedre afspejler, i hvilket omfang mediepluralismen er i fare i alle medlemsstater. |
| --- | --- |

4.4.1.

| 4.4.2. | EØSU bifalder Kommissionens handlingsplan »Europas medier i det digitale årti« (16) og målene deri om at bevare nyhedsmedierne som et offentligt gode, og især at der afsættes EU-støtte til at forebygge, at mediepluralismen indskrænkes som en konsekvens af pandemien. |
| --- | --- |

4.4.2.

| 4.4.3. | EØSU understreger, at kvalitetsjournalistik kræver et bæredygtigt økonomisk grundlag, og opfordrer til fortsat EU-støtte til medievirksomheder som en investering i god journalistik. Investeringer vil kunne medvirke til at standse den konsolidering i mediesektoren, der truer pluralismen på mediemarkedet. Dette udelukker ikke medievirksomheders mulighed for lovligt at købe andre medier eller opbygge strategiske alliancer, da økonomisk bæredygtige medievirksomheder er en garant for deres uafhængighed, så længe gennemsigtighedsprincippet overholdes, og der ikke skabes monopoler. |
| --- | --- |

4.4.3.

| 4.4.4. | EØSU bemærker, at medievirksomhedernes værdi ligger i deres pluralisme, og at skabelsen af »nationale mastodonter« ødelægger denne værdi, som adskiller medierne og de kreative industrier fra andre økonomiske sektorer. |
| --- | --- |

4.4.4.

| 4.4.5. | Det svindende rum for uafhængige medier kræver, at der hurtigt etableres offentlige og private støttemekanismer til at opretholde journalistik som et offentligt gode. Der er behov for mere forskning for at sikre effektive offentlige støttemekanismer, der sikrer armslængdeprincippet og innovative, bæredygtige, nye forretningsmodeller for journalistik af almen interesse. |
| --- | --- |

4.4.5.

| 4.4.6. | EØSU støtter kraftigt Kommissionens plan om en »europæisk mediefrihedslov«, der skal give Kommissionen effektive retlige instrumenter til at håndhæve mediefriheden og mediepluralismen i alle EU-medlemsstater. EØSU opfordrer Kommissionen til at undersøge, hvordan EU's konkurrencelovgivning kan anvendes og udvikles til at standse yderligere konsolidering på mediemarkedet — navnlig den konsolidering, der drives af nationale regeringer — for at undgå, at mediemonopoler oprettes på nationale mediemarkeder i EU, navnlig af regeringer eller aktører tæt på dem. |
| --- | --- |

4.4.6.

| 4.4.7. | EØSU gør opmærksom på sin udtalelse om Kommissionens initiativ om et fælles system for en skat på indtægter fra levering af visse digitale tjenester (17) og påpeger, at denne skat formentlig vil opveje konkurrenceforvridninger mellem traditionelle og digitale medier (navnlig medier, der er baseret i udlandet). |
| --- | --- |

4.4.7.

| 4.4.8. | EØSU understreger betydningen af uafhængige og upartiske public service-radio- og TV-selskaber for at sikre mediepluralismen og henleder opmærksomheden på aftalen i protokol nr. 29 til TEU. |
| --- | --- |

4.4.8.

| 4.4.9. | EØSU bemærker, at det frie marked ikke er i stand til at levere medietjenester på radio- og TV-området i hele EU, og opfordrer derfor til, at der oprettes et uafhængigt og upartisk europæisk public service-radio- og TV-selskab. |
| --- | --- |

4.4.9.

| 4.4.10. | I alle tilfælde hvor det frie marked ikke er i stand til at sikre mediepluralismen, ser EØSU uafhængige og upartiske public service-radio- og TV-selskaber som en model til at sikre dette, herunder i trykte og online medier. |
| --- | --- |

4.4.10.

| 4.4.11. | EØSU understreger, at uhindret adgang til medierne er et grundlæggende element i mediefrihed, og er bekymret over de mere og mere udbredte former for direkte eller indirekte forskelsbehandling på grund af handicap i medierne. EØSU opfordrer til, at der vedtages lovgivning for at fjerne restriktiv praksis, der har den effekt, at enkeltpersoner får sværere ved eller helt forhindres i at deltage i mediefrihed og -pluralisme. |
| --- | --- |

4.4.11.

4.5.   Anbefalinger vedrørende styrkelse af mediekompetencer

| 4.5.1. | EØSU glæder sig over Kommissionens mange forslag rettet mod at forbedre borgernes mediekompetencer (18) med særligt fokus på digitale færdigheder. Dette er af største betydning for at øge borgernes evne til at stå imod desinformation. |
| --- | --- |

4.5.1.

| 4.5.2. | EØSU støtter forslaget om at oprette et europæisk agentur for uddannelse i medborgerskab for at styrke EU-borgernes mediefærdigheder gennem uddannelsesprogrammer. Det opfordrer Kommissionen til at undersøge muligheden for i god tid at oprette en sådan central institution og sikre, at et af dens ansvarsområder er uddannelse i håndtering af — især digitale — medier. |
| --- | --- |

4.5.2.

Bruxelles, den 22. september 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  Rapport udarbejdet af Magdalena Adamowicz, MEP, EP — Europa-Parlamentets beslutning af 25. november 2020 om styrkelse af mediefrihed: beskyttelse af journalister i Europa, hadefuld tale, desinformation og platformenes rolle (EUT C 425 af 20.10.2021, s. 28).

1

(2)  https://www.coe.int/en/web/media-freedom

2

(3)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) 2020/2092 af 16. december 2020 om en generel ordning med konditionalitet til beskyttelse af Unionens budget (EUT L 433 I af 22.12.2020, s. 1).

3

(4)  Journalister uden Grænser: 2021 World Press Freedom Index, https://rsf.org/en/ranking (tilgået: 24. maj 2021).

4

(5)  Det Internationale Presseinstitut: COVID-19: Number of Media Freedom Violations by Region, https://ipi.media/covid19-media-freedom-monitoring/ (tilgået: 8. april 2021).

5

(6)  Elda Brogi et al. 2020: Monitoring Media Pluralism in the Digital Age. Application of the Media Pluralism Monitor in the European Union, Albania and Turkey in the years 2018-2019, Fiesole, s. 50.

6

(7)  P9_TA(2021)0103.

7

(8)  CM/Rec(2016)4.

8

(9)  EUT C 237 af 6.7.2018, s. 19.

9

(10)  EUT C 487 af 28.12.2016, s. 51 og EUT C 13 af 15.1.2016, s. 192.

10

(11)  https://www.the-case.eu

11

(12)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1215/2012 af 12. december 2012 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (EUT L 351 af 20.2.2012, s. 1).

12

(13)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 864/2007, af 11. juli 2007 om lovvalgsregler for forpligtelser uden for kontrakt (Rom II-forordningen) (EUT L 199 af 31.7.2007, s. 40).

13

(14)  COM(2020) 790 final.

14

(15)  JOIN(2020) 8 final.

15

(16)  COM(2020) 784 final.

16

(17)  EUT C 367 af 10.10.2018, s. 73.

17

(18)  JOIN(2020) 8 final; COM(2020) 624 final; COM(2020) 784 final; COM(2020) 790 final.

18

---

| 22.12.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 517/16 |
| --- | --- | --- | --- |

22.12.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 517/16

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om nødforanstaltninger til støtte for beskæftigelse og indkomst under pandemikrisen

(initiativudtalelse)

(2021/C 517/03)

| Ordfører: | Cinzia DEL RIO |
| --- | --- |

Ordfører:

Cinzia DEL RIO

| Plenarforsamlingens beslutning | 26.4.2021 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Forretningsordenens artikel 32, stk. 2 |
| | Initiativudtalelse |
| Kompetence | Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab |
| Vedtaget i sektionen | 7.9.2021 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 22.9.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 563 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 211/1/4 |

Plenarforsamlingens beslutning

26.4.2021

Retsgrundlag

Forretningsordenens artikel 32, stk. 2

Initiativudtalelse

Kompetence

Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab

Vedtaget i sektionen

7.9.2021

Vedtaget på plenarforsamlingen

22.9.2021

Plenarforsamling nr.

563

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

211/1/4

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | EØSU bifalder EU's strategi for håndtering af pandemikrisen, for genopretning og modstandsdygtighed i medlemsstaternes økonomiske og sociale systemer og sundhedssystemer samt for beskyttelse af produktionssystemet, beskæftigelsen og indkomststøtten til borgerne. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU støtter indførelsen af SURE som et innovativt finansielt instrument for europæisk solidaritet til bevarelse af arbejdspladser og sikring af indkomststøtte til arbejdstagerne og hjælp til virksomhederne og som et instrument til integration og socioøkonomisk modstandsdygtighed i EU. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU fremhæver den samfundsmæssige værdi af SURE, der gennem udstedelsen af obligationer til finansiering af initiativer med sociale formål foregriber mekanismen i NextGenerationEU-programmet. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU glæder sig over SURE-initiativet, da det ved at finansiere ordninger med nedsat arbejdstid, forskellige former for indkomststøtte og støtte til virksomheder har beskyttet en fjerdedel af hele arbejdsstyrken gennem bevarelse af arbejdspladser og virksomhedernes produktionskapacitet og haft en positiv indvirkning på økonomien og arbejdsmarkedet. Disse data afdækker imidlertid ikke i tilstrækkelig grad, hvilke foranstaltninger landene helt konkret har finansieret, de nøjagtige beløb og de kategorier af arbejdstagere, der har været omfattet af støtten. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU foreslår, at der oprettes et observatorium for SURE's virkemåde, der skal eksistere, så længe instrumentet anvendes, og hvori arbejdsmarkedets parter og andre civilsamfundsorganisationer deltager. Observatoriets opgave skal være at overvåge og evaluere virkningerne af de finansierede foranstaltninger i de enkelte lande med bl.a. det formål at identificere velfungerende modeller for de fremtidige ordninger for nedsat arbejdstid og indkomststøtte i lignende krisesituationer. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | I økonomiske krisetider er det altafgørende, at der træffes hurtige beslutninger og valg. Netop derfor sætter EØSU pris på, at Kommissionen var hurtig til at indføre SURE og afslutte forhandlingerne med medlemsstaterne i løbet af kort tid og dermed viste sin evne til at reagere på en alvorlig krise. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU anbefaler, at anvendelsen af SURE kombineres med aktive arbejdsmarkedspolitikker og uddannelses- og omskolingsforløb med det sigte at skabe stabil beskæftigelse af kvalitet og dermed bekæmpe dårligt betalte, fragmenterede og ustabile former for arbejde, som ikke garanterer tilstrækkelig socialsikringsdækning, og som også påvirker de offentlige velfærdssystemer. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EØSU mener, at SURE er et af de instrumenter, der vil kunne give arbejdsgiverne et incitament til at beholde deres ansatte på trods af aftagende produktionsaktiviteter. Gennem kollektive overenskomster vil der kunne skabes incitamenter til foranstaltninger, der sikrer, at en del af arbejdstiden bruges på uddannelse. Virksomhederne kan nemlig tilpasse arbejdstagernes færdigheder ved at afsætte en del af arbejdstiden til uddannelse, da de arbejdstimer, personalet bruger på uddannelse, finansieres via SURE. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | EØSU understreger, at der er behov for en mere fuldstændig og sammenhængende definition af den europæiske sociale dimension og for samtidig at sikre Europas konkurrenceevne i en global sammenhæng, bl.a. på baggrund af de nye udfordringer forbundet med den grønne og digitale omstilling og med tanke på de foranstaltninger, der er indeholdt i handlingsplanen for den europæiske søjle for sociale rettigheder, herunder de foranstaltninger og investeringer, der skal støtte beskæftigelsen, uddannelse og aktive arbejdsmarkedspolitikker. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EØSU er enig i Kommissionens meddelelse om at suspendere den generelle undtagelsesklausul i stabilitets- og vækstpagten og opfordrer til et »skift« til en revideret ramme for økonomisk styring med en ny balance, der er orienteret mod at fremme produktive investeringer. Det er afgørende, at medlemsstaterne hjælpes til at få gjort deres offentlige finanser holdbare, således at tilliden til investeringer styrkes. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | EØSU er af den opfattelse, at inddragelse og deltagelse af arbejdsmarkedets parter tilfører EU-politikkerne og de nationale politikker en merværdi. Det er derfor vigtigt, at de også inddrages i de foranstaltninger, der medfinansieres via SURE, bl.a. gennem kollektive forhandlinger i de sektorer, der er hårdest ramt af krisen. Det er dog vigtigt, at inddragelsen af arbejdsmarkedets parter er reel og legitim og ikke blot formel. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | EØSU anerkender fuldt ud de positive resultater, som er blevet opnået med SURE, og som fremhæves i Kommissionens rapport fra marts 2021. Udvalget er — bl.a. i kraft af den overvågning og evaluering, der skal foretages af det observatorium om SURE's virkemåde, som EØSU foreslår oprettet — enig i forslaget om at videreføre SURE som et støtteinstrument for arbejdstagere og virksomheder, der kan anvendes med henblik på integration og socioøkonomisk modstandsdygtighed i EU i krisetider som den aktuelle. |
| --- | --- |

1.12.

| 1.13. | EØSU bifalder Kommissionens henstilling (EU) 2021/402 (1) (EASE), der som strategisk tilgang lægger op til gradvis at flytte fokus fra de nødforanstaltninger, der blev indført under pandemien, til nye foranstaltninger, der skal sikre et opsving med høj beskæftigelse, navnlig aktive arbejdsmarkedspolitikker såsom midlertidige ansættelsesincitamenter for sårbare grupper, muligheder for opkvalificering og omskoling og støtte til iværksætteri, herunder til den sociale økonomi. |
| --- | --- |

1.13.

2.   Indledning

| 2.1. | Europas økonomi har lidt stor skade som følge af den igangværende pandemi. EØSU bifalder de økonomiske og sociale foranstaltninger, som EU har truffet ved hjælp af ekstraordinære instrumenter for at imødegå konsekvenserne af pandemikrisen. Udvalget ser dem, som en stor mulighed for at skabe et mere retfærdigt og solidarisk Europa og en konkurrencedygtig social markedsøkonomi og for at tackle de nye udfordringer, der er forbundet med den grønne og digitale omstilling. Ud over NextGenerationEU-planen er der tale om følgende instrumenter:






  — | nationale foranstaltninger, som er vedtaget inden for rammerne af den fleksibilitet, der findes i EU's budgetregler |
| --- | --- | --- |

2.1.

—

nationale foranstaltninger, som er vedtaget inden for rammerne af den fleksibilitet, der findes i EU's budgetregler

| — | nationale foranstaltninger om likviditetsstøtte, som er vedtaget inden for rammerne af de midlertidige og fleksible statsstøtteregler |
| --- | --- |

—

nationale foranstaltninger om likviditetsstøtte, som er vedtaget inden for rammerne af de midlertidige og fleksible statsstøtteregler

| — | forhøjelse af de kreditlinjer for virksomheder, som er garanteret af Den Europæiske Investeringsbank (EIB) via oprettelsen af en ny garantifond |
| --- | --- |

—

forhøjelse af de kreditlinjer for virksomheder, som er garanteret af Den Europæiske Investeringsbank (EIB) via oprettelsen af en ny garantifond

| — | den europæiske stabilitetsmekanisme (ESM), som blev oprettet med en ændring af Lissabontraktaten med det formål at yde betingelsesløse lån på sundhedsområdet |
| --- | --- |

—

den europæiske stabilitetsmekanisme (ESM), som blev oprettet med en ændring af Lissabontraktaten med det formål at yde betingelsesløse lån på sundhedsområdet

| — | det europæiske instrument for midlertidig støtte til mindskelse af risiciene for arbejdsløshed i en nødsituation (SURE). |
| --- | --- |

—

det europæiske instrument for midlertidig støtte til mindskelse af risiciene for arbejdsløshed i en nødsituation (SURE).

| 2.2. | Formålet med denne udtalelse er at analysere virkningerne af de nødforanstaltninger, der har til formål at begrænse arbejdsløsheden, understøtte indkomster og hjælpe virksomhederne, med særligt fokus på SURE-instrumentet. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | I april 2020 var over 50 mio. arbejdstagere i forskellige europæiske lande omfattet af ordninger med nedsat arbejdstid (2) eller af lignende ad hoc-foranstaltninger for at kompensere for midlertidigt tab af hele eller dele af arbejdstiden. Eurofound har registreret 500 foranstaltninger, hvoraf størstedelen er hjælp til virksomheder (35 %), indkomststøtte (i tillæg til ordningerne med nedsat arbejdstid, 20 %) og beskyttelse af beskæftigelsen (13 %) (3). Virksomheder i fremstillings-, handels-, service-, turisme- og kultursektoren er blevet hårdest ramt af krisen (4). |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | I de fleste lande findes der støtteordninger for at kompensere for arbejdstimer, der ikke er blevet udført, og disse ordninger er det mest anvendte instrument til beskyttelse af arbejdspladser i økonomiske krisetider, idet de har positive virkninger for både arbejdstagerne og virksomhederne. I rapporten fra 2020 om præsentationen af SURE-programmet understreger Kommissionen, at »[v]ed at undgå unødvendige afskedigelser kan ordninger med nedsat arbejdstid forhindre et midlertidigt tilbageslag i at få mere alvorlige og langvarige negative konsekvenser for økonomien og arbejdsmarkedet i medlemsstaterne. Dette bidrager til at sikre familier en indkomst og bevare virksomheders produktionskapacitet og menneskelige kapital samt økonomien som helhed (5).« |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | I de lande, hvor den slags programmer allerede fandtes, har regeringerne truffet midlertidige foranstaltninger for at lette adgangen, gøre flere støtteberettigede, udvide dækningen og øge den økonomiske støtte. Forskellene landene imellem er imidlertid store (6). |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Disse foranstaltninger har gjort det muligt for virksomhederne — med begrænsede omkostninger eller omkostningsfrit — at kompensere for den nedsatte arbejdstid, så den svarer til nedgangen i de økonomiske aktiviteter, hvilket i høj grad har begrænset antallet af arbejdspladser, der var i fare for at blive nedlagt på grund af manglende likviditet. I flere EU-lande er visse kategorier af arbejdstagere i atypiske job ikke omfattet af de forskellige former for støtte, hvilket især gælder arbejdstagere med løsarbejde og i nogle tilfælde også vikarer og arbejdstagere med tidsbegrænsede kontrakter. I andre lande er den offentlige støtte til gengæld udvidet til at omfatte visse former for selvstændigt arbejde (7). I forhold til dækning, modtagere, varighed osv. kan det desuden konstateres, at landene har forskellige betingelser og kriterier for at få adgang til denne støtte (8). |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | Ordningerne med nedsat arbejdstid har været med til at hindre afskedigelser, som er forbundet med store omkostninger for både virksomhederne og arbejdstagerne. I andet kvartal af 2020 førte disse foranstaltninger til fastholdelse af arbejdspladser til en væsentlig reduktion af tabet af arbejdspladser, som anslås at være faldet fra 12 % til 4 % i OECD-landene. I EU viser tallene, at antallet af officielt ansatte arbejdstagere med nul arbejdstimer blev fordoblet til 17 % i andet kvartal af 2020 sammenlignet med samme periode i 2019 (9). |
| --- | --- |

2.7.

| 2.8. | Der må også tages højde for beskæftigelseskrisens virkninger for kvinder og unge, som ofte er ansat på atypiske kontrakter, er lavtlønnede og i højere grad har ustabile ansættelsesforhold, som ikke garanterer tilstrækkelig socialsikringsdækning. Derudover udgør de en meget stor del af arbejdsstyrken i turist-, hotel- og restaurationsbranchen, som er blevet særligt hårdt ramt, og inden for kultur, underholdning og sociale tjenester i den almennyttige sektor. Også i forbindelse med den økonomiske genopretning må der i samarbejde med arbejdsmarkedets parter påtænkes særlige reformer og foranstaltninger for at tackle de køns- og aldersmæssige uligheder, som allerede fandtes før krisen, og iværksættes kort-, mellemlang- og langsigtede foranstaltninger (10). |
| --- | --- |

2.8.

| 2.9. | Foruden foranstaltninger til udligning af den nedsatte arbejdstid har flere lande indført foranstaltninger til beskyttelse mod afskedigelser i virksomheder, der modtager offentlig støtte inden for rammerne af ordninger med nedsat arbejdstid. Dette er sket både for at undgå misbrug i krisetider og for at stille betingelser for brugen af national støtte og EU-støtte, der skal anvendes til at undgå afskedigelser og midlertidigt hjælpe virksomhederne på fode indtil genopretningen. I nogle lande indeholder de kollektive overenskomster forbud mod afskedigelser, hvis virksomheden modtager offentlig støtte (11). |
| --- | --- |

2.9.

| 2.10. | Kollektive forhandlinger har spillet en vigtig rolle i form af særlige aftaler og protokoller for dels at imødegå og håndtere sundhedskrisen på arbejdspladsen, dels indføre særlige midlertidige kontraktvilkår under pandemien med det formål at ændre arbejdstilrettelæggelsen og arbejdsvilkårene (f.eks. i Tyskland, Frankrig, Italien, Sverige, Spanien, Østrig og Danmark). I nogle lande er der også indført andre former for støtte til virksomheder (henstand med lån, udsættelse eller suspension af betalingen af skat, husleje eller socialsikringsbidrag), som udsætter betalingsforpligtelserne og har til formål at hjælpe virksomhederne, navnlig SMV'erne, og selvstændige erhvervsdrivende med at bevare arbejdspladser og give dem likviditet på kort sigt. |
| --- | --- |

2.10.

3.   SURE: egenskaber, forordning og første resultater

| 3.1. | EU's SURE-instrument er en midlertidig fond, der yder økonomisk støtte i form af lån på fordelagtige vilkår på op til 100 mia. EUR til medlemsstaterne, så de kan afværge arbejdsløshed, understøtte nedsat arbejdstid og yde indkomststøtte til alle arbejdstagere. Fonden vil være operationel indtil den 31. december 2022. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | De obligationer, som Kommissionen for første gang har udstedt inden for rammerne af SURE-instrumentet, er »sociale obligationer«, der giver investorerne i disse obligationer en garanti for, at de rejste midler reelt går til sociale formål. Efterspørgslen har været 10 gange større end udbuddet og har sikret et konkurrencedygtigt afkast på markedet. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Siden indførelsen af instrumentet har Rådet på Kommissionens forslag tildelt over 90 % af den samlede finansieringsramme til 19 medlemsstater (12). Heraf har 15 anvendt midlerne som bidrag til at finansiere ordninger med nedsat arbejdstid eller lignende foranstaltninger, og 14 lande har tillige finansieret støtteforanstaltninger for selvstændige erhvervsdrivende. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Nogle lande har ikke ansøgt om SURE-midler. Regeringerne har givet forskellige begrundelser: I nogle lande var de nationale midler tilstrækkelige til at dække de yderligere offentlige udgifter som følge af stigningen i arbejdsløsheden. Andre har kunnet rejse midlerne på markedet på lige så gunstige vilkår. I andre tilfælde skyldes beslutningen omkostningerne forbundet med den administrative procedure for at få adgang til SURE, mens andre lande har anvendt de midlertidige foranstaltninger, som Kommissionen har indført, vedrørende budgetfleksibilitet og fleksibilitet i forbindelse med statsstøtte (13). |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | På grundlag af rapporterne fra medlemsstaterne anslår Kommissionen i rapporten fra marts 2021 (14), at SURE i 2020 støttede mellem 25 og 30 mio. arbejdstagere svarende til en fjerdedel af alle erhvervsaktive i de støttemodtagende medlemsstater. Der er tale om ca. 21,5 mio. lønmodtagere og 5 mio. selvstændige erhvervsdrivende. Derudover har mellem 1,5 mio. og 2,5 mio. virksomheder udnyttet instrumentet, hvilket svarer til 12-16 % af virksomhederne i de støttemodtagende medlemsstater (15). |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | Det understreges i rapporten, at de offentlige støtteordninger, der finansieres med SURE-midler, reducerer lønomkostningerne for virksomhederne og yder en alternativ indkomststøtte til husholdningerne, hvilket giver bedre resultater end traditionel arbejdsløshedsunderstøttelse. Kommissionen understreger endvidere, at beskæftigelsesstøtteordningerne er mere effektive i de lande, som i forvejen havde nationale støtteordninger til afbødning af virkningerne af arbejdsløshed. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | Ved udgangen af 2020 var 80 % af de samlede planlagte offentlige udgifter til støtteberettigede foranstaltninger allerede blevet afholdt. Næsten alle medlemsstater har enten allerede brugt eller planlagt at bruge det samlede tildelte beløb inden for rammerne af SURE. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | Takket være Kommissionens høje kreditværdighed har medlemsstaterne sparet ca. 5,8 mia. EUR i renter ved at bruge SURE i forhold til, hvis de selv skulle have udstedt statsobligationer. Kommende udbetalinger vil sandsynligvis medføre yderligere besparelser. |
| --- | --- |

3.8.

4.   Generelle bemærkninger

| 4.1. | EØSU bifalder EU's strategi for håndtering af pandemikrisen, for genopretning og modstandsdygtighed i medlemsstaternes økonomiske og sociale systemer og sundhedssystemer samt for beskyttelse af beskæftigelsen. Udvalget mener, at strategien vil kunne bruges til at fastlægge en mere fuldstændig og sammenhængende definition af den europæiske sociale dimension og samtidig sikre Europas konkurrenceevne i en global sammenhæng. Handlingsplanen for gennemførelsen af den europæiske søjle for sociale rettigheder fastsætter de foranstaltninger, der skal gennemføres for at fremme de investeringer, der er nødvendige for en bæredygtig og inklusiv vækst. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | EØSU har flere gange understreget, at det er nødvendigt med større økonomisk og social konvergens i EU for at kunne styrke den europæiske sociale markedsøkonomis konkurrenceevne, sikre, at alle borgerne til fulde kan udnytte deres rettigheder og understøtte udviklingen af et arbejdsmarked, der kan tilpasse sig de igangværende forandringer med tiltag og strategier, der er forenelige med den europæiske søjle for sociale rettigheder og den grønne og den digitale omstilling. Det er helt afgørende, at medlemsstaterne gør god brug af den støtte, de modtager fra genopretnings- og resiliensfaciliteten (16). |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Det er vigtigt at understøtte væksten og produktiviteten i bæredygtige virksomheder, herunder også SMV'er og mikrovirksomheder. SURE er et velegnet instrument til at give arbejdsgiverne et incitament til at beholde deres ansatte, selv når produktionsaktiviteterne er aftagende. Der bør være incitamenter for kollektive overenskomster om bl.a. nye arbejdstidsordninger med det formål at åbne adgang for uddannelse og for støtteforanstaltninger for virksomheder med henblik på at bevare arbejdspladser og kompetencer og opretholde indtægter. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | SURE er et vigtigt instrument i forhold til at beskytte arbejdstagerne og mindske pandemiens alvorlige socioøkonomiske følgevirkninger for hele beskæftigelsessystemet. Dels yder det økonomisk støtte til de nationale ordninger med nedsat arbejdstid og lignende foranstaltninger — også i igangværende ansættelsesforhold, hvilket beskytter arbejdspladserne og begrænser arbejdsløsheden og arbejdstagernes indkomsttab, dels letter det virksomhedernes omkostninger til arbejdsløshedsunderstøttelse og socialsikringsbidrag, der i stor udstrækning dækkes af offentlige midler via nødforanstaltningerne. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | EØSU sætter pris på Kommissionens hurtige udarbejdelse af forslaget om oprettelse af SURE og de øjeblikkelige forhandlinger med medlemsstaterne, der blev afsluttet inden for få uger. Med SURE understreges vigtigheden af programmer vedrørende nedsættelse af arbejdstiden og indkomststøtte på kort sigt, og medlemsstaterne tilskyndes til at benytte sig af dem. Et af målene for det europæiske semester på mellemlang og lang sigt er at fremme investeringer med henblik på fuld og stabil beskæftigelse og på at afværge nye former for fattigdom ved hjælp af socialt bæredygtige strukturreformer. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | EØSU anser det for vigtigt med økonomisk støtte i form af lån fra EU til medlemsstaterne på fordelagtige vilkår og glæder sig over, at de obligationer, som Kommissionen udsteder, er »sociale obligationer« til specifikke formål. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | Finansieringen af ordninger med nedsat arbejdstid og de forskellige former for indkomststøtte har en positiv indvirkning på økonomien som helhed, fordi forholdet mellem arbejdsgiveren og arbejdstagerne opretholdes, hvilket bidrager til at bevare arbejdstagernes kompetencer og virksomhedernes produktionskapacitet. Hermed sikres det, at pandemien ikke får yderligere varige og negative konsekvenser for økonomien og arbejdsmarkedet. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | EØSU ser oprettelsen af SURE som endnu et skridt i retning mod et solidaritetsbaseret system i EU, som respekterer nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet, da det er en slags europæisk sikkerhedsnet, der kan styrkes med de europæiske obligationer, der vil blive brugt til at finansiere NextGenerationEU-programmet (17). EØSU understreger, at en stor fordel ved SURE er, at det viser, at EU om nødvendigt kan etablere en lånekapacitet og udstede et »fælles sikkerhedsaktiv« ved hjælp af fællesskabsmetoden frem for mellemstatslige aftaler som ESM og EFSF. |
| --- | --- |

4.8.

| 4.9. | EØSU opfordrer til en gennemgang af procedurerne for støtte og adgang til SURE-finansiering med henblik på at forenkle de administrative procedurer og rapporteringsmekanismerne. |
| --- | --- |

4.9.

| 4.10. | EØSU anbefaler, at anvendelsen af SURE kombineres med aktive offentlige politikker og uddannelses- og omskolingsforløb, der er til gavn for såvel arbejdstagere som virksomheder (18). Dette giver endnu en gang anledning til en debat om, hvordan arbejdsformidlinger bliver mere effektive, også i krisetider. I perioder med ufrivillig nedsættelse af arbejdstiden bør man fremme omskolings- og uddannelsesforløb, der kan hjælpe arbejdstagere over i nye faglærte og stabile job. Desværre er der kun få eksempler på aktive politikker på dette område (19). |
| --- | --- |

4.10.

| 4.11. | Efter EØSU's opfattelse bør SURE-foranstaltningerne i de enkelte medlemsstater dække alle arbejdstagere og alle former for selvstændig erhvervsvirksomhed og atypisk arbejde, som især de unge er beskæftiget i. |
| --- | --- |

4.11.

| 4.12. | De få tilgængelige data viser, at hverken EU-institutionerne eller de nationale institutioner aktivt har inddraget arbejdsmarkedets parter i, hvordan SURE-midlerne anvendes bedst. EØSU anbefaler en fast høringsmekanisme til dette formål. |
| --- | --- |

4.12.

| 4.13. | EØSU har studeret overslagene over personer og virksomheder, som har modtaget støtte fra SURE (20), og mener ikke, at tallene i tilstrækkelig grad afdækker, hvilke konkrete foranstaltninger der er blevet finansieret i de forskellige lande, omfanget af finansieringerne, eller hvilken indvirkning de har haft på evnen til at mindske risikoen for arbejdsløshed og beskytte indkomster. |
| --- | --- |

4.13.

5.   Særlige bemærkninger — hvilken indvirkning?

| 5.1. | Pandemikrisen har været en hård belastning for de økonomiske og sociale systemer og sundhedssystemerne i EU og har ramt menneskers liv og virksomhedernes aktiviteter og dermed øget ulighederne internt i de enkelte lande og i nogle tilfælde mellem landene. Derfor påpeger EØSU, at der er behov for en mere fuldstændig og sammenhængende definition af den europæiske sociale dimension, hvor der tages højde for de foranstaltninger, der er indeholdt i handlingsplanen for den europæiske søjle for sociale rettigheder, og for samtidig at sikre Europas konkurrenceevne i en global sammenhæng. |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | EØSU har allerede fremhævet (21), at det arbejde med at revidere rammen for den økonomiske styring i EU, som blev udsat indtil udgangen af 2022 med Kommissionens meddelelse af 20. marts 2020, må genoptages (22). EØSU er enig i meddelelsen for så vidt angår intentionen om at træffe beslutning om en fremtidig deaktivering af den generelle undtagelsesklausul i stabilitets- og vækstpagten på grundlag af en samlet vurdering af de økonomiske resultater baseret på kvantitative kriterier. Derfor opfordrer EØSU til et »skift« til en revideret ramme for økonomisk styring med en ny balance, der er orienteret mod velstand, og helst med forenklede regler og reduceret procyklikalitet, som afspejler situationen efter pandemien. Det er afgørende, at medlemsstaterne hjælpes til at få gjort deres offentlige finanser holdbare, således at tilliden til investeringer styrkes. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | Blandt foranstaltningerne i den økonomiske og sociale pakke til bekæmpelse af pandemiens virkninger bifalder EØSU vedtagelsen af SURE som et innovativt finansielt instrument for europæisk solidaritet, hvor man ved at foregribe mekanismen i NextGenerationEU-programmet for første gang har udstedt obligationer med sociale formål. |
| --- | --- |

5.3.

| 5.4. | SURE har vist sig at være et sikkerhedsnet, der i overensstemmelse med de nationale beskyttelsesbeføjelser beskytter de forskellige typer af eksisterende arbejdspladser og virksomheder. Dog skal de sociale beskyttelsesforanstaltninger, der indføres ved hjælp af SURE-midler, kombineres med aktive arbejdsmarkedspolitikker, så der skabes god og stabil beskæftigelse og systemer for tilpasning af færdigheder, og så dårligt betalte, fragmenterede og ustabile former for arbejde, som ikke garanterer tilstrækkelig socialsikringsdækning, og som også påvirker de offentlige velfærdssystemer, ryddes af vejen. |
| --- | --- |

5.4.

| 5.5. | EØSU bifalder Kommissionens »EASE«-henstilling, der er blevet vedtaget som led i gennemførelsen af den europæiske søjle for sociale rettigheder, og hvis sigte er effektiv og aktiv støtte til beskæftigelse efter covid-19-krisen. I henstillingen udstikkes en strategisk tilgang, hvor man gradvist overgår fra de indførte nødforanstaltninger under pandemien til de nødvendige nye foranstaltninger, der skal sikre en genopretning med øget beskæftigelse i især den grønne og digitale sektor. Effektive politikker til fremme af skabelsen af kvalitetsjob og jobmobilitet bør ledsages af effektive arbejdsformidlingstjenester, der leverer skræddersyet støtte til jobsøgende, navnlig unge, kvinder og sociale iværksættere. |
| --- | --- |

5.5.

| 5.6. | EØSU er af den opfattelse, at inddragelse og deltagelse af arbejdsmarkedets parter tilfører værdi, og det er derfor vigtigt, at de på både EU-niveau og nationalt niveau inddrages i drøftelserne, deltager i og er med til forhandlingerne om de foranstaltninger, der medfinansieres via SURE, bl.a. gennem kollektive forhandlinger i de sektorer, der er hårdest ramt af krisen. Det er dog vigtigt, at inddragelsen af arbejdsmarkedets parter er reel og legitim og ikke blot formel. |
| --- | --- |

5.6.

| 5.7. | EØSU finder det vigtigt at understrege, at SURE-midlerne også bør anvendes til at finansiere foranstaltninger til at begrænse spredningen af virus på arbejdspladsen. Det kan være sundheds- og sikkerhedsforanstaltninger vedrørende forebyggelse og beskyttelse med henblik på at mindske de omkostninger, som virksomhederne må afholde for at tilpasse produktionen til sikkerhedsprotokollerne. |
| --- | --- |

5.7.

| 5.8. | EØSU foreslår, at der oprettes et observatorium for SURE's virkemåde, der skal eksistere, så længe instrumentet anvendes, og hvori arbejdsmarkedets parter og andre civilsamfundsorganisationer aktivt deltager. Observatoriets opgave skal være at overvåge og evaluere virkningerne af de finansierede foranstaltninger i de enkelte lande ved at analysere den bedste praksis og de beskyttelsesordninger, som er blevet implementeret, med bl.a. det formål at identificere velfungerende modeller for de fremtidige ordninger for nedsat arbejdstid og indkomststøtte i lignende krisesituationer. |
| --- | --- |

5.8.

| 5.9. | EØSU anerkender fuldt ud de positive resultater, som er blevet opnået med SURE, og som fremhæves i Kommissionens rapport fra 2021. SURE-programmet sikrer medlemsstaterne midlertidig støtte til at hjælpe arbejdstagere og virksomheder med at overvinde krisen, redde arbejdspladser og bane vejen for den økonomiske og sociale genopretning. EØSU er bl.a. i kraft af den overvågning og evaluering, der skal foretages af observatoriet om SURE's virkemåde, enig i forslaget om at videreføre SURE som et støtteinstrument for arbejdstagere og virksomheder, der kan anvendes med henblik på integration og socioøkonomisk modstandsdygtighed i EU i krisetider som den aktuelle. Dette forslag udspringer af debatten mellem regeringer, arbejdsmarkedets parter og økonomiske interesseorganisationer, civilsamfundsorganisationer, akademikere og forskere i forskellige europæiske lande og internt i Kommissionen (23). |
| --- | --- |

5.9.

| 5.10. | I tilfælde af økonomiske kriser opfordrer EØSU EU-institutionerne til at spille en mere effektiv og understøttende rolle på det sociale område og især når det gælder reguleringen og finansieringen af støtteforanstaltninger for arbejdstagere og virksomheder. EU-institutionerne bør fremme en offentlig debat om etablering af en permanent europæisk arbejdsløshedsforsikringsordning med et andet retsgrundlag. I den forbindelse henviser EØSU til sin udtalelse om fælles minimumsstandarder (24). |
| --- | --- |

5.10.

Bruxelles, den 22. september 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  Kommissionens henstilling (EU) 2021/402 af 4. marts 2021 om en effektiv og aktiv støtte til beskæftigelse efter covid-19-krisen (EASE) (EUT L 80 af 8.3.2021, s. 1).

1

(2)  COVID-19: Implications for Employment and working life, Eurofound, marts 2021.

2

COVID-19: Implications for Employment and working life

(3)  COVID-19: Policy responses across Europe, Eurofound, juni 2020.

3

COVID-19: Policy responses across Europe

(4)  OECD Employment Outlook 2021, kap. 2.

4

OECD Employment Outlook 2021

(5)  COM(2021) 148 final. Status efter seks måneder, 22. marts 2021; se også Europa-Parlamentets briefingnotat SURE Implementation, april 2021.

5

Status efter seks måneder

SURE Implementation

(6)  OECD — Employment Outlook 2021, kap. 2, tabel 2.1 Job retention schemes in OECD countries — ibidem Eurofound.

6

OECD — Employment Outlook 2021

Job retention schemes in OECD countries

(7)  COVID-19: Policy responses across Europe, Eurofound, juni 2020.

7

COVID-19: Policy responses across Europe

(8)  Oplysninger fra OECD, ETUI, Kommissionen og Europa-Parlamentets faktablad.

8

(9)  COVID-19: Policy responses across Europe, Eurofound, juni 2020.

9

COVID-19: Policy responses across Europe

(10)  Analyser fra Kommissionen og Eurofound, se også ILO-UN Women Joint Programme
  , Policy tool,
  Assessing the gendered employment impacts of COVID-19 and supporting a gender-responsive recovery, marts 2021.

10

ILO-UN Women Joint Programme

, Policy tool,

Assessing the gendered employment impacts of COVID-19 and supporting a gender-responsive recovery

(11)  ETUI — Policy Brief No 7, 2020.

11

(12)  COM(2021) 148 final. Status efter seks måneder, 22. marts 2021; se også Europa-Parlamentets briefingnotat SURE Implementation, april 2021.og Kommissionens websted om SURE, som indeholder opdaterede oplysninger om bevillingerne til medlemsstaterne.

12

Status efter seks måneder

SURE Implementation

(13)  Eurofound, ibidem, kapitel (3) 2021.

13

(14)  COM(2021) 105 final, Meddelelse fra Kommissionen til Rådet — Et år siden covid-19 brød ud: finanspolitisk reaktion.

14

t år siden covid-19 brød ud: finanspolitisk reaktion

(15)  COM(2021) 148 final. Status efter seks måneder, 22. marts 2021; se også Europa-Parlamentets briefingnotat SURE Implementation, april 2021.

15

Status efter seks måneder

SURE Implementation

(16)  EØSU's resolution om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs bidrag til Kommissionens arbejdsprogram for 2022 (juni 2021) (EUT C 341 af 24.8.2021, s. 1).

16

(17)  Christina Katami, Protecting employment in 2021 and beyond: what can the new SURE instrument do?, ELIAMEP Policy Paper, 2021; L. Andor, Protecting Jobs and Incomes in Europe: Towards an EU Capacity for Employment Stabilisation in the Pandemic Period, 2021, in J. Caetano, I. Vieira, A. Caleiro, New Challenges for the Eurozone Governance.

17

Protecting employment in 2021 and beyond: what can the new SURE instrument do?

Protecting Jobs and Incomes in Europe: Towards an EU Capacity for Employment Stabilisation in the Pandemic Period

(18)  COVID-19: implications for employment and working life, Eurofound, marts 2021.

18

COVID-19: implications for employment and working life

(19)  OECD — Employment Outlook, kap. 2.5 Combining job retention policies with job reallocation, 2021, og Eurofound, ibidem med eksempler på vedtagne foranstaltninger i visse lande.

19

(20)  COM(2021) 148 final.

20

(21)  Resolution om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs bidrag til Kommissionens arbejdsprogram for 2022, vedtaget på plenarforsamlingen i juni 2021 (EUT C 341 af 24.8.2021, s. 1).

21

(22)  COM(2020) 123 final.

22

(23)  Jf. L. Andor og Christina Katami (fodnote 18); jf. Christina Katami, Protecting employment in 2021 and beyond: what can the new SURE instrument do?, ELIAMEP Policy Paper, 2021; L. Andor, Protecting Jobs and Incomes in Europe: Towards an EU Capacity for Employment Stabilisation in the Pandemic Period, 2021, in J. Caetano, I. Vieira, A. Caleiro, New Challenges for the Eurozone Governance og Eurofound + OECD (COVID-19: Implications for Employment and working life, Eurofound, marts 2021, COM(2021) 148 final. Status efter seks måneder, 22. marts 2021; se også Europa-Parlamentets briefingnotat SURE Implementation, april 2021).

23

COVID-19: Implications for Employment and working life

Status efter seks måneder

SURE Implementation

(24)  EØSU's udtalelse om fælles minimumsstandarder (EUT C 97 af 24.3.2020, s. 32); Beblavy Miroslav, Karolien Lenaerts, Feasibility and added value of a European Unemployment Benefits Scheme, CEPS, 2017.

24

Feasibility and added value of a European Unemployment Benefits Scheme

---

| 22.12.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 517/23 |
| --- | --- | --- | --- |

22.12.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 517/23

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om centrale komponenter i bæredygtigt kvalitetsarbejde under og efter genopretningen

(Sonderende udtalelse på anmodning af det slovenske rådsformandskab)

(2021/C 517/04)

| Ordfører: | Andrej ZORKO |
| --- | --- |

Ordfører:

Andrej ZORKO

| Anmodning fra det slovenske rådsformandskab | Brev af 19.3.2021 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab |
| Vedtaget i sektionen | 7.9.2021 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 23.9.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 563 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 146/24/54 |

Anmodning fra det slovenske rådsformandskab

Brev af 19.3.2021

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab

Vedtaget i sektionen

7.9.2021

Vedtaget på plenarforsamlingen

23.9.2021

Plenarforsamling nr.

563

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

146/24/54

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Arbejdskvalitet er en af de grundlæggende komponenter i livskvalitet. Princippet om arbejdskvalitet for livskvalitet må efterleves som en forudsætning for bæredygtig social udvikling. EØSU er derfor af den faste overbevisning, at der skal være særlig fokus herpå i EU-politikkerne, da risikoen for ulighed, fattigdom, social udstødelse og unfair konkurrence må og skal forebygges. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU er af den faste overbevisning, at problemerne og udfordringerne i forbindelse med kvalitetsarbejde bør håndteres under overholdelse af principperne i den europæiske søjle for sociale rettigheder og 2030-dagsordenen for bæredygtig udvikling. Også ILO's internationale standarder for anstændigt arbejde (1) og Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (2) bør tages i betragtning i denne sammenhæng. Udvalget opfordrer derfor medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter til at finde løsninger som svar på de forandringer på arbejdsmarkedet, der er blevet fremskyndet af pandemien, inden for rammerne af den sociale dialog og de kollektive overenskomstforhandlinger. Dette bør ske på passende niveauer og i overensstemmelse med nationale forhold. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU mener, at EU og medlemsstaterne bør anlægge en mere ambitiøs tilgang i bestræbelserne på at støtte, koordinere og gennemføre indsatsen for aktive arbejdsmarkedspolitikker og samtidig beskytte arbejdstagernes grundlæggende rettigheder og sikre et bæredygtigt og konkurrencedygtigt erhvervsklima for virksomhederne i den globale økonomi. Den europæiske søjle for sociale rettigheder bør tjene som rettesnor for gennemførelsen af principperne for et socialt Europa, social retfærdighed og bæredygtig genopretning. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Med udgangspunkt i erfaringerne fra arbejdsmarkedet under pandemien kunne Kommissionen og medlemsstaterne med aktiv inddragelse af arbejdsmarkedets parter og andre interessenter overvåge effektiviteten af de eksisterende regler og om nødvendigt revidere dem og udvikle passende politikker med henblik på at sikre anstændigt og bæredygtigt kvalitetsarbejde. I den forbindelse kan der ses på beskyttelse af arbejdstagere og ordentlig arbejdstilrettelæggelse, der fører til højere produktivitet og innovation, og fremme af de positive aspekter af digitaliseringen, herunder arbejdstagernes behov for undervisning i digitale færdigheder, så deres beskæftigelsesegnethed øges (3). Der bør især være fokus på lovgivning og politikker vedrørende kunstig intelligens og sikring af, at alle interessenter har mulighed for at bidrage til indførelsen af nye løsninger gennem høring af og forhandlinger med arbejdstagerne og arbejdsgiverne. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU opfordrer Kommissionen til primært inden for rammerne af det styrkede europæiske semester og andre eksisterende mekanismer at etablere nye mekanismer og/eller (4) fortsætte med at identificere mellemlang- og langsigtede arbejdsmarkedsbehov. På den måde vil medlemsstaterne med aktiv inddragelse af arbejdsmarkedets parter og civilsamfundsorganisationer kunne planlægge og gennemføre beskæftigelsespolitikker med en lang tidshorisont, herunder planer om uddannelse og livslang læring for arbejdstagere og udvikle løsninger til afhjælpning af mangel på kvalifikationer. Det er også vigtigt at styrke de offentlige arbejdsformidlinger og deres samarbejde med den private sektor for at bidrage til en mere effektiv integration af de mest sårbare grupper på arbejdsmarkedet. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EØSU gentager, at aktive arbejdsmarkedspolitikker skal være effektive og målrettede for at opnå gode resultater på beskæftigelsesområdet (5) og fremhæver behovet for, at medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter engagerer sig i udviklingen af aktive arbejdsmarkedspolitikker, der fremmer kvalitetsarbejde. EØSU fremhæver også sin opbakning til en gradvis tilgang til fælles minimumsstandarder for arbejdsløshedsforsikring som garanti for kvalitetsarbejde i medlemsstaterne (6). |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | Medlemsstaterne er nødt til at skabe de nødvendige betingelser for at sikre, at tilstrækkeligt mange (kollektiv styring) deltager i udformningen og gennemførelsen af beskæftigelses- og arbejdsmarkedspolitikker. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EØSU opfordrer medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter til at styrke den sociale dialog på nationalt niveau. Udvalget anbefaler endvidere, at man udnytter den traditionelle sociale dialog til at inkludere andet, mere strategisk indhold orienteret mod bæredygtighed og løsninger. Det kunne f.eks. dreje sig om at foregribe de fremtidige behov i virksomhederne og behovet for arbejdstagere med bestemte kompetencer og færdigheder, fælles aktiviteter for uddannelse af arbejdstagere, sikring af en retfærdig omstilling til den digitale og grønne økonomi, udvikling af afbalancerede løsninger for platformsarbejde og regulering heraf og lignende vigtige udviklingsrelaterede spørgsmål. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | EØSU anerkender arbejdsmarkedsparternes og de kollektive overenskomsters betydning for opretholdelsen af balancen på arbejdsmarkedet. Relevant uddannelse for arbejdsmarkedets parter er yderst vigtig for den videre udvikling af den sociale dialog (7). Det har vist sig at være et både kritisk og centralt punkt for videreudviklingen af den sociale dialog, som også bør bruges til at sikre bæredygtigt kvalitetsarbejde. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EØSU mener, at Kommissionen og medlemsstaterne bør styrke kapaciteten hos arbejdsmarkedets parter og i civilsamfundet. Det er nødvendigt at skabe et miljø baseret på tillid til den sociale dialog, anerkende dens betydning og i rette tid inddrage arbejdsmarkedets parter og andre interessenter i udformningen af foranstaltninger og i selve beslutningsprocessen i det relevante omfang og i overensstemmelse med udviklingsbehovene. Der er behov for en stærk ramme for information og høring af arbejdstagerne for at kunne håndtere den grønne og digitale omstilling hensigtsmæssigt og samtidig sikre arbejdskvalitet (8). |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | EØSU anerkender, at genopretnings- og resiliensfaciliteten kan yde et positivt bidrag til at styrke og garantere arbejdskvaliteten og arbejdsmarkedets parters rolle i den forbindelse. Udvalget foreslår derfor, at Kommissionen afholder årlige møder med arbejdsmarkedets parter og civilsamfundsorganisationer for at indhente synspunkter om gennemførelsen af faciliteten. Da situationen i medlemsstaterne er forskellig, giver det mening at gennemføre høringer separat og i fællesskab formulere retningslinjer for og anbefalinger til, hvordan faciliteten fortsat kan gennemføres med succes. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | EØSU konstaterer, at genopretnings- og resiliensfaciliteten ikke direkte er rettet mod de faktorer, der skaber grundlaget for kvalitetsarbejde, og opfordrer derfor Kommissionen til at udbygge faciliteten i den henseende. Arbejdskvalitet er afgørende for at nå de mål, der er fastlagt i genopretnings- og resiliensfaciliteten. Sårbare grupper såsom arbejdstagere i usikre ansættelsesforhold og unge arbejdstagere, der er blevet hårdest ramt af pandemien, må ikke forbigås. |
| --- | --- |

1.12.

| 1.13. | EØSU opfordrer til, at det undersøges, hvordan udviklingen på arbejdsmarkedet kan overvåges på tættere hold i genopretningsperioden. Det er også nødvendigt at tage højde for ændringer i forretningsmodeller, som indvirker på den måde, arbejdet udføres på, og på arbejdstagernes grundlæggende rettigheder, såvel som for digitaliseringen og indførelsen af nye teknologier, idet der bør være særligt fokus på manglen på færdigheder og omstillingen på arbejdsmarkedet. Indvirkningen på arbejdets tilrettelæggelse og andre vigtige aspekter af kvalitetsarbejde bør undersøges nøje, idet der både bør ses på positive løsninger og farerne ved hurtig digitalisering. Udvalget understreger, at der skal tages hensyn til, at landene er forskellige, og til eftervirkningerne af pandemien for både samfundet og arbejdsmarkedet. Der skal foretages en helhedsvurdering af forandringerne. |
| --- | --- |

1.13.

2.   Baggrund

| 2.1. | EØSU anerkender, at »bæredygtigt kvalitetsarbejde« kan være mange ting og har mange facetter og påpeger, at det er en helhed af mange forskellige elementer, der direkte eller indirekte påvirker folks livskvalitet, arbejdstagernes rettigheder og arbejdstagernes sociale sikring. Samtidig anerkender EØSU, at arbejdsgivere og medlemsstater spiller en central rolle i bestræbelserne på at sikre kvalitetsarbejde, herunder med henblik på at fremme færdigheder, kvalitetsbeskæftigelse, nye og forskellige former for arbejde, sikkerhed, arbejdstagernes trivsel og virksomhedernes konkurrenceevne. Kommissionen lader til at være opmærksom herpå, eftersom et betydeligt antal programmer og en stor del af den økonomiske bistand under covid-19-pandemien, især SURE-programmet, har været rettet mod både den økonomiske genopretning og opretholdelsen af den sociale sikring. EØSU er af den faste overbevisning, at den økonomiske genopretning og udvikling af den europæiske økonomi ikke er mulig uden at opretholde og udbygge den sociale sikring, samtidig med at der sikres et konkurrencedygtigt erhvervsklima for europæiske virksomheder i den globale økonomi. Økonomisk og social genopretning må gå hånd i hånd. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | EØSU mener, at det er Kommissionens, medlemsstaternes og de europæiske og nationale arbejdsmarkedsparters ansvar at planlægge og gennemføre foranstaltninger til sikring af bæredygtigt kvalitetsarbejde. Der skal derfor hurtigst muligt og på grundlag af en fælles indsats fra alle relevante aktører udvikles og gennemføres en strategi og foranstaltninger til sikring af bæredygtigt kvalitetsarbejde. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Sikring af retfærdige, konkurrencedygtige betingelser for den europæiske økonomi, investeringer i innovation og udvikling, forebyggelse af social dumping, fremme af jobskabelse og rimelige arbejdsvilkår samt passende incitamenter bør være de centrale elementer i Den Europæiske Unions og medlemsstaternes strategier og kan i væsentlig grad bidrage til at løfte arbejdskvaliteten. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Under de rette betingelser kan europæisk erhvervsliv bidrage til bæredygtig velstand, flere kvalitetsjob og øget velfærd. Dette kræver gunstige rammevilkår, navnlig med hensyn til at sikre en pålidelig energiforsyning, kvalificeret arbejdskraft, en god transportinfrastruktur og effektive arbejdsmarkeder. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Bæredygtigt kvalitetsarbejde er en af de centrale komponenter i livskvalitet og bør sættes i sammenhæng med bæredygtig udvikling inden for rammerne af bæredygtig vækst og beskæftigelse, navnlig i forbindelse med en omstilling til grøn økonomi og digitalisering, der skal være retfærdig for alle interessenter. I den henseende gør EØSU især opmærksom på de udtalelser, som udvalget allerede har vedtaget om emnet. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | EØSU er helt overbevist om, at gennemførelsen af målene i 2030-dagsordenen for bæredygtig udvikling, især mål 8, der blev vedtaget af FN's 193 medlemsstater i 2015 (9), kan bidrage væsentligt til at sikre bæredygtigt kvalitetsarbejde, der også tager højde for økonomisk vækst samt fuld og produktiv beskæftigelse. Kommissionen bør især i genopretningsperioden i højere grad fokusere på at nå disse mål og tilskynde medlemsstaterne til at nå dem. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | EØSU påpeger endvidere, at gennemførelse af principperne i den europæiske søjle for sociale rettigheder og den dertil knyttede handlingsplan samt de relevante internationale juridiske standarder (10) er af allerstørste betydning i bestræbelserne på at sikre bæredygtigt kvalitetsarbejde. Udvalget har allerede vedtaget en række udtalelser i den sammenhæng og opfordrer EU-institutionerne og medlemsstaterne til med udgangspunkt i deres kompetencer at indtage en aktiv rolle under gennemførelsen sammen med arbejdsmarkedets parter og andre interessenter. |
| --- | --- |

2.7.

| 2.8. | Ved udformningen af foranstaltninger til sikring af bæredygtigt kvalitetsarbejde bør der tages hensyn til forskellige faktorer, der påvirker livskvaliteten, sikrer et anstændigt arbejde, mindsker uligheder og social eksklusion, forebygger fattigdom og sikrer en konkurrencedygtig europæisk økonomi. Samtidig skal der sikres en gnidningsløs omstilling til et digitalt og grønt samfund med en tilsvarende økonomi. Alle disse faktorer skal afstemmes med målene for bæredygtig udvikling, og arbejdsmarkedets parter og civilsamfundsorganisationerne skal inddrages aktivt i udformningen af foranstaltningerne. EØSU understreger i den sammenhæng betydningen af en bredere social konsensus. |
| --- | --- |

2.8.

| 2.9. | EØSU er bekendt med en række elementer, faktorer og forhold, der påvirker arbejdskvaliteten og dens fortsatte beståen, og udvalget har anerkendt dette i sin udtalelse (11). Der er tale om elementer såsom niveauet for og forudsigeligheden af arbejdstagernes løn, arbejdsformer og -metoder, arbejdsmiljø, sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, ansættelsesstabilitet, livslang læring, uddannelse af arbejdstagerne, regelmæssige og forudsigelige arbejdstider, beskyttelse af arbejdstagernes rettigheder, balance mellem arbejdsliv og privatliv samt en aktiv og effektiv social dialog. |
| --- | --- |

2.9.

| 2.10. | EØSU bemærker, at sikring af anstændigt arbejde er et af de vigtigste elementer til sikring af kvalitetsarbejde. Udvalget opfordrer derfor Kommissionen, medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter til at have større fokus på anstændigt arbejde og kvalitetsarbejde. |
| --- | --- |

2.10.

| 2.11. | EØSU er klar over, at tilstedeværelsen af de elementer, der udgør kvalitetsarbejde, også afhænger af de europæiske virksomheders modstandsdygtighed på det globale marked, situationen på det indre marked og de forskellige forretningsmodeller og økonomiske politikker. Udvalget opfordrer derfor Kommissionen og medlemsstaterne til sammen med arbejdsmarkedets parter at skabe rammevilkår, der tilskynder til bæredygtige investeringer og dermed skaber mulighed for, at arbejdsgiverne kan tilbyde kvalitetsarbejde på varig basis og bekæmpe illoyal praksis. Medlemsstaterne bør bidrage til, at dette hurtigt realiseres gennem forskellige incitamenter og politikker og hensigtsmæssige regler. |
| --- | --- |

2.11.

3.   Covid-19

| 3.1. | EØSU erkender, at de økonomiske aktiviteter er aftaget asymmetrisk under pandemien, og at SURE-mekanismen, som Kommissionen har indført under pandemien, har bidraget til at bevare mange arbejdspladser. For at undgå afskedigelser og forhindre, at folks indtægt bliver mere usikker, har medlemsstaterne indført forskellige arbejdsfordelingsordninger, løntilskud til ansatte, orlovsordninger (f.eks. for arbejdstagere i erhverv, hvis aktiviteter er blevet midlertidigt indstillet) med en procentvis nedgang i lønnen, forskellige aktive beskæftigelsespolitiske foranstaltninger, beskyttelse af unge og ældre, tilskud som delvis kompensation for indtægtstab og basisindkomst for visse grupper af personer mv. EØSU understreger imidlertid, at disse midlertidige foranstaltninger ikke bør overskygge behovet for robuste og bæredygtige økonomiske politikker i EU og medlemsstaterne, der sigter mod at skabe ny vækst og beskæftigelse. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.1.1. | EØSU beklager, at Kommissionen ikke aktivt har gjort relevant inddragelse af arbejdsmarkedets parter og andre interessenter til en vigtig betingelse for at kunne modtage disse midler. I visse medlemsstater er arbejdsmarkedets parter ikke blevet aktivt inddraget i udarbejdelsen af arbejdsmarkedsforanstaltninger og -politikker. Genopretningen og sikringen af kvalitetsarbejde vil blive vanskeligere i disse lande. |
| --- | --- |

3.1.1.

| 3.2. | EØSU erkender, at den måde, som visse arbejdsaktiviteter udføres på, har ændret sig under pandemien, og at visse ændringer vil bestå i genopretningsperioden og i tiden derefter. Det er derfor vigtigt at anerkende disse ændringer, håndtere dem rigtigt, overvåge dem og udvikle dem i retning af vedvarende arbejdskvalitet med det formål at skabe ekstra muligheder for virksomheder og arbejdstagere. Der bør især være fokus på effekten og konsekvenserne af digitaliseringen og af indførelsen af kunstig intelligens på arbejdspladserne. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | EØSU påpeger, at pandemien har sat fokus på visse økonomiske modeller og forretningsmodeller samt på arbejdsformer og -metoder, der enten blev overset eller fik for lidt opmærksomhed før pandemien. Det skal sikres, at disse mere hyppigt forekommende forretnings- og arbejdsformer ikke påvirker arbejdsmarkedet eller kvaliteten af arbejdet i negativ retning og ikke udgør illoyal praksis. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | EØSU glæder sig over Kommissionens henstilling om effektiv og aktiv støtte til beskæftigelse (EASE) efter covid-19-krisen og opfordrer medlemsstaterne til at prioritere arbejdsmarkedspolitikker på en måde, der gør investering i mennesker til et af de centrale elementer i overvindelsen af krisen under hensyntagen til behovet for grøn og digital omstilling. Medlemsstaterne bør medtage de EASE-foranstaltninger, der aftales med arbejdsmarkedets parter, i deres nationale genopretnings- og resiliensplaner. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | EØSU er bekymret for, at de europæiske arbejdstageres mentale sundhed har lidt betydelig skade under pandemien, hvilket især gælder de unge og dem, der har mistet deres arbejde (12). EØSU efterlyser derfor en helhedsorienteret, samlet tilgang, hvis mål er at kombinere ambitiøse sundheds- og sikkerhedspolitikker og politikker for mental sundhed. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | EØSU gentager de synspunkter og forslag, det har formuleret i adskillige udtalelser (13) om spørgsmål vedrørende fremtidens arbejde, digitalisering, hjemmearbejde, tilrettelæggelse af arbejdstid, livslang læring og videreuddannelse samt balancen mellem arbejde og privatliv. Alle udsagn om kvalitetsarbejde gælder for alle, der arbejder, uanset deres nationalitet. Derfor er spørgsmålet om indvandring og integration af tredjelandsstatsborgere vigtigt. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | I betragtning af de ændringer, som pandemien har affødt, den sideløbende udvikling af digitaliseringen og det forhold, at arbejdskvaliteten påvirkes af mange faktorer, fokuserer denne udtalelse kun på nogle af de aspekter, som det slovenske rådsformandskab har fremhævet, og som kræver særlig opmærksomhed, når det gælder udviklingen af kvalitetsarbejde. Disse aspekter omfatter: 1) tilpasning af arbejdsmiljøet til en aldrende befolkning, 2) uddannelse og livslang læring, 3) sikring af ligestilling, 4) hensyntagen til fordelene og fælderne ved digitalisering og kunstig intelligens og 5) arbejdsmarkedets parters rolle. |
| --- | --- |

3.7.

4.   Tilpasning af arbejdsmiljøet til en aldrende befolkning

| 4.1. | I takt med at Europas befolkning bliver ældre, bliver arbejdslivet også længere i de fleste medlemsstater, og den faktiske pensionsalder er stigende. Dette kræver, at der skabes passende arbejdsforhold for de ældre. Det handler først og fremmest om at tilpasse arbejdet til de ældres fysiske og mentale evner, samtidig med at det sikres, at deres kvalifikationsgrundlag er tidssvarende i forhold til arbejdsmarkedets behov. Forbedring af sundhedsbeskyttelsen på arbejdspladsen og adgang til livslang læring for ældre arbejdstagere er også nødvendige forudsætninger for arbejdskvalitet for de ældre arbejdstagere. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Sikring af passende arbejdsvilkår er overvejende arbejdsgivernes ansvar, men trepartssamarbejde mellem arbejdsmarkedets parter og regeringer spiller også en vigtig rolle i den forbindelse, da de med deres viden om arbejdsprocedurerne og om arbejdstagerne via social dialog og kollektive overenskomster på et passende niveau kan medvirke til at skabe et arbejdsmiljø, der reelt gør det muligt for ældre arbejdstagere at udføre deres arbejde. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Medlemsstaterne har også en vigtig rolle at spille. Gennem passende social beskyttelse, adgang til kvalitetssundhedstjenester og forskellige incitamenter og støtteordninger for arbejdsgiverne kan de bidrage til at skabe et arbejdsmiljø, der gør det muligt for folk at arbejde sikkert og effektivt, når de bliver ældre. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | EØSU foreslår, at der i forbindelse med det europæiske semester lægges større vægt på at gennemføre arbejdsmarkedspolitikker, der tager højde for den demografiske udvikling. Det er yderst vigtigt, at arbejdsmarkedets parter inddrages i strategier og i gennemførelsen af politikker og foranstaltninger, der vedrører ældre på arbejdsmarkedet, herunder hensigtsmæssig integration på arbejdsmarkedet. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | Der bør udvikles moderne og innovative måder, hvorpå yngre og ældre generationer kan arbejde sammen. Relevant gensidig udveksling af viden og erfaringer er vigtig. |
| --- | --- |

4.5.

5.   Uddannelse og livslang læring

| 5.1. | EØSU har i sine udtalelser gentagne gange understreget vigtigheden af livslang læring og uddannelse for både arbejdsløse og beskæftigede (14). |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | EØSU understreger betydningen af at foregribe arbejdstagernes og arbejdsgivernes behov for færdigheder i tide og foretage strategisk planlægning på området. Dette kræver, at arbejdsmarkedets parter samarbejder, særligt på sektor- og virksomhedsniveau. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | Der bør især fokuseres på de langtidsledige og dem, der længe har været væk fra arbejdsmarkedet. Langvarigt fravær fra arbejdsmarkedet svækker beskæftigelsesegnetheden betydeligt, ikke mindst i lyset af den hastige digitale udvikling (15). Med nedlukningen af visse aktiviteter og arbejdstagere, der som følge heraf har været hjemme, har pandemien forværret problemet. Derfor er der i disse situationer brug for effektive, aktive beskæftigelsespolitikker. |
| --- | --- |

5.3.

| 5.4. | Uddannelsesaktiviteterne bør fokusere på at gøre arbejdsgiverne tilstrækkeligt bevidste om betydningen af i tide at lægge planer for færdigheds- og kompetencebehovet til fremtidens arbejde. I den forbindelse anbefaler EØSU, at der lægges særlig vægt på planer for digital uddannelse af arbejdstagerne. |
| --- | --- |

5.4.

| 5.5. | EØSU anbefaler, at medlemsstaterne også overvejer økonomiske og skattemæssige incitamenter for at få arbejdsgiverne til at uddanne deres ansatte mere aktivt, enten i form af direkte finansiering eller som skattelettelser for virksomhederne. |
| --- | --- |

5.5.

6.   Sikring af ligestilling

| 6.1. | EØSU er af den opfattelse, at det under og efter genopretningen er helt afgørende at opretholde ligestillingen i forhold til personlige omstændigheder og forhindre alle former for diskriminerende praksis. Selv om de muligheder, som forskellige former for arbejde giver, anerkendes, er der også en risiko for, at disse kan øge uligheden blandt arbejdstagerne, herunder den manglende ligestilling mellem kønnene (16). Der skal sikres lige behandling af alle arbejdstagere ved hjælp af relevante midler, herunder såvel lovgivning som kollektive overenskomster. |
| --- | --- |

6.1.

| 6.2. | EØSU bemærker, at der ikke blev sikret ligestilling under pandemien, da de foranstaltninger, der blev truffet, ikke omfattede alle arbejdstagere og alle virksomheder. Små og mellemstore virksomheder, arbejdstagere i usikre former for arbejde, selvstændige erhvervsdrivende, migranter, unge og kvinder var i mange tilfælde udelukket fra at kunne søge erstatning for tab af indkomst eller ikke omfattet af foranstaltningerne. Følgen er, at fattigdommen og den sociale udstødelse er tiltaget under pandemien. En række virksomheder har også indstillet deres aktiviteter, hvilket har ført til tab af arbejdspladser. |
| --- | --- |

6.2.

| 6.3. | EØSU bemærker, at kvinders situation på arbejdsmarkedet er blevet markant forværret under pandemien (17), idet mange kvinder har mistet deres arbejde, balancen mellem arbejde og privatliv er blevet forværret, og usikkerheden i sidste ende er blevet større. |
| --- | --- |

6.3.

| 6.4. | Situationen for migranter på arbejdsmarkedet og for de unge, der har stadig sværere ved at finde et arbejde, er også blevet forværret. Dertil kommer, at de i højere grad har usikkert arbejde, hvilket ikke garanterer livskvaliteten. |
| --- | --- |

6.4.

| 6.5. | Uligheden afspejles primært i graden af indtægts- og ansættelsesstabilitet. EØSU er derfor af den klare opfattelse, at arbejdsmarkedspolitikker skal afhjælpe lønforskellen med foranstaltninger, der fremmer løngennemsigtigheden, tackler den horisontale og vertikale opdeling af arbejdsmarkedet, skaber incitamenter til fuldtidsarbejde for kvinder, fjerner begrænsninger som følge af ulønnet omsorgsarbejde og gennemfører princippet om lige løn for arbejde af samme værdi. Der bør også træffes foranstaltninger til sikring af, at arbejdstagernes rettigheder respekteres. Social dialog med fokus på kollektive overenskomstforhandlinger inden for atypiske aktiviteter såsom husarbejde, omsorgsarbejde, platformsarbejde og lign. bør også fremmes. |
| --- | --- |

6.5.

7.   Digitalisering og kunstig intelligens

| 7.1. | Digitaliseringen har stor indvirkning på arbejdsmarkedsforholdene med både positive og negative konsekvenser, når arbejdsgiverne digitaliserer arbejdsprocesserne. |
| --- | --- |

7.1.

| 7.2. | Digitale løsninger giver endvidere anledning til bekymring vedrørende overenskomsten mellem arbejdstagere og arbejdsgivere. Sikring af bæredygtige komponenter af kvalitetsarbejde kræver, at udviklingen på arbejdsmarkedet overvåges, og at der findes de rette mekanismer til at beskytte arbejdstagernes grundlæggende rettigheder uden at hæmme udviklingen af digitale løsninger. EU, medlemsstaterne, arbejdsmarkedets parter og andre interessenter bør alle deltage i arbejdet for at finde rimelige løsninger, der fjerner borgernes bekymringer. EØSU understreger, at øget digitalisering i arbejdslivet kan give fordele, samtidig med at den skaber udfordringer. I den forbindelse anerkender EØSU, at en hurtig gennemførelse af de europæiske arbejdsmarkedsparters rammeaftale om digitalisering kan spille en vigtig rolle (18). |
| --- | --- |

7.2.

| 7.3. | Der er et presserende behov for at håndtere kunstig intelligens på arbejdspladsen, navnlig for at forhindre diskriminerende praksis, ulovlig overvågning af arbejdstagerne — herunder retten til at være offline — og anden skadelig behandling af arbejdstagerne. Arbejdsmarkedets parter må inkluderes i det arbejde, der skal føre til vedtagelse og gennemførelse af lovgivning om kunstig intelligens. |
| --- | --- |

7.3.

Bruxelles, den 23. september 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  https://www.ilo.org/global/topics/decent-work/lang--en/index.htm

1

(2)  EUT C 326 af 26.10.2012, s. 391.

2

(3)  EUT C 374 af 16.9.2021, s. 16.

3

(4)  Afhængigt af situationen i medlemsstaterne.

4

(5)  EUT C 125 af 21.4.2017, s. 10, punkt 3.19.

5

(6)  EUT C 97 af 24.3.2020, s. 32; EUT C 429 af 11.12.2020, s. 159, punkt 1.6.

6

(7)  Voss, Eckhard, Broughton, Andrea, Pulignano, Valeria, Franca, Valentina, Rodriguez, Contreras, Ricardo. Exploring the connections between EU- and national-level social dialogue. Luxembourg: Den Europæiske Unions Publikationskontor, 2018.

7

Exploring the connections between EU- and national-level social dialogue

Luxembourg:

, 2018.

(8)  F.eks. EØSU's resolution om Portotopmødet, EUT C 286 af 16.7.2021, s. 6 og EUT C 341 af 24.8.2021, s. 23.

8

(9)  Ændring af vores samfund: 2030-dagsordenen for bæredygtig udvikling.

9

(10)  ILO-standarder og artikel 151 og 156 i TEUF.

10

(11)  EUT C 125 af 21.4.2017, s. 10, punkt 3.4.

11

(12)  Eurofound (2021), Living, working and COVID-19 (Update April 2021): Mental health and trust decline across EU as pandemic enters another year, Den Europæiske Unions Publikationskontor, Luxembourg, s. 4.

12

(13)  EUT C 129 af 11.4.2018, s. 44, EUT C 197 af 8.6.2018, s. 45, EUT C 237 af 6.7.2018, s. 8, EUT C 367 af 10.10.2018, s. 15, EUT C 440 af 6.12.2018, s. 37, EUT C 232 af 14.7.2020; s. 18.

13

(14)  Som påpeget i EUT C 374 af 16.9.2021, s. 38.

14

(15)  Arbejdstagernes digitale færdigheder og uddannelse varierer meget fra EU-land til EU-land, hvilket øger den ulige situation for arbejdstagerne. I 2019 tilbød i gennemsnit færre end 25 % af virksomhederne i EU digital uddannelse, fra 6 % i Rumænien til 37 % i Finland.

15

(16)  EUT C 220 af 9.6.2021, s. 13.

16

(17)  https://eige.europa.eu/news/covid-19-derails-gender-equality-gains

17

(18)  The European Social Partners framework agreement_and_studies/2020-06-22_agreement_on_digitalisation_-_with_signatures.pdf.

18

---

BILAG

Følgende ændringsforslag opnåede mindst en fjerdedel af stemmerne, men blev forkastet under debatten (forretningsordenens artikel 43, stk. 2):

ÆNDRINGSFORSLAG 3

Fremsat af:

ARDHE Christian

HOŠTÁK Martin

KONTKANEN Mira-Maria

LE BRETON Marie-Pierre

SOC/685

Centrale komponenter i bæredygtigt kvalitetsarbejde under og efter genopretningen

Punkt 2.9

Ændres som følger:

| Udtalelse | Ændringsforslag |
| --- | --- |
| EØSU er bekendt med en række elementer, faktorer og forhold, der påvirker arbejdskvaliteten og dens fortsatte beståen, og udvalget har anerkendt dette i sin udtalelse (11). Der er tale om elementer såsom niveauet for og forudsigeligheden af arbejdstagernes løn, arbejdsformer og -metoder, arbejdsmiljø, sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, ansættelsesstabilitet, livslang læring, uddannelse af arbejdstagerne, regelmæssige og forudsigelige arbejdstider, beskyttelse af arbejdstagernes rettigheder, balance mellem arbejdsliv og privatliv, en aktiv og effektiv social dialog osv. | EØSU er bekendt med en række elementer, faktorer og forhold, der påvirker arbejdskvaliteten og dens fortsatte beståen, og udvalget har anerkendt dette i sin udtalelse (11). Der er tale om elementer såsom niveauet for og forudsigeligheden af arbejdstagernes løn, arbejdsformer og -metoder
  , herunder behovet for forskellige former for arbejde og fleksibilitet inden for rammerne af den sociale dialog
  , arbejdsmiljø, sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, ansættelsesstabilitet, livslang læring, uddannelse af arbejdstagerne, regelmæssige og forudsigelige arbejdstider, beskyttelse af arbejdstagernes rettigheder, balance mellem arbejdsliv og privatliv, en aktiv og effektiv social dialog osv. |

Udtalelse

Ændringsforslag

EØSU er bekendt med en række elementer, faktorer og forhold, der påvirker arbejdskvaliteten og dens fortsatte beståen, og udvalget har anerkendt dette i sin udtalelse (11). Der er tale om elementer såsom niveauet for og forudsigeligheden af arbejdstagernes løn, arbejdsformer og -metoder, arbejdsmiljø, sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, ansættelsesstabilitet, livslang læring, uddannelse af arbejdstagerne, regelmæssige og forudsigelige arbejdstider, beskyttelse af arbejdstagernes rettigheder, balance mellem arbejdsliv og privatliv, en aktiv og effektiv social dialog osv.

EØSU er bekendt med en række elementer, faktorer og forhold, der påvirker arbejdskvaliteten og dens fortsatte beståen, og udvalget har anerkendt dette i sin udtalelse (11). Der er tale om elementer såsom niveauet for og forudsigeligheden af arbejdstagernes løn, arbejdsformer og -metoder
  , herunder behovet for forskellige former for arbejde og fleksibilitet inden for rammerne af den sociale dialog
  , arbejdsmiljø, sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, ansættelsesstabilitet, livslang læring, uddannelse af arbejdstagerne, regelmæssige og forudsigelige arbejdstider, beskyttelse af arbejdstagernes rettigheder, balance mellem arbejdsliv og privatliv, en aktiv og effektiv social dialog osv.

Resultat af afstemningen:

| For: | 92 |
| --- | --- |
| Imod: | 120 |
| Hverken for eller imod: | 15 |

For:

92

Imod:

120

Hverken for eller imod:

15

ÆNDRINGSFORSLAG 4

Fremsat af:

ARDHE Christian

HOŠTÁK Martin

KONTKANEN Mira-Maria

LE BRETON Marie-Pierre

SOC/685

Centrale komponenter i bæredygtigt kvalitetsarbejde under og efter genopretningen

Punkt 3.3

Ændres som følger:

| Udtalelse | Ændringsforslag |
| --- | --- |
| EØSU påpeger, at pandemien har sat fokus på visse økonomiske modeller og forretningsmodeller samt på arbejdsformer og -metoder, der enten blev overset eller fik for lidt opmærksomhed før pandemien.
  Det skal sikres, at
  disse mere hyppigt forekommende forretnings- og arbejdsformer ikke påvirker arbejdsmarkedet eller kvaliteten af arbejdet i negativ retning og ikke udgør illoyal praksis. | EØSU påpeger, at pandemien har sat fokus på visse økonomiske modeller og forretningsmodeller samt på arbejdsformer og -metoder, der enten blev overset eller fik for lidt opmærksomhed før pandemien.
  Selvom det er vigtigt at styrke iværksætteri og iværksættervenlige politikker på både europæisk og nationalt plan og fremme en bæredygtig udvikling af
  disse mere hyppigt forekommende forretnings- og arbejdsformer
  bør det sikres, at de
  ikke påvirker arbejdsmarkedet eller kvaliteten af arbejdet i negativ retning og ikke udgør illoyal praksis. |

Udtalelse

Ændringsforslag

EØSU påpeger, at pandemien har sat fokus på visse økonomiske modeller og forretningsmodeller samt på arbejdsformer og -metoder, der enten blev overset eller fik for lidt opmærksomhed før pandemien.
  Det skal sikres, at
  disse mere hyppigt forekommende forretnings- og arbejdsformer ikke påvirker arbejdsmarkedet eller kvaliteten af arbejdet i negativ retning og ikke udgør illoyal praksis.

EØSU påpeger, at pandemien har sat fokus på visse økonomiske modeller og forretningsmodeller samt på arbejdsformer og -metoder, der enten blev overset eller fik for lidt opmærksomhed før pandemien.
  Selvom det er vigtigt at styrke iværksætteri og iværksættervenlige politikker på både europæisk og nationalt plan og fremme en bæredygtig udvikling af
  disse mere hyppigt forekommende forretnings- og arbejdsformer
  bør det sikres, at de
  ikke påvirker arbejdsmarkedet eller kvaliteten af arbejdet i negativ retning og ikke udgør illoyal praksis.

Resultat af afstemningen:

| For: | 90 |
| --- | --- |
| Imod: | 125 |
| Hverken for eller imod: | 16 |

For:

90

Imod:

125

Hverken for eller imod:

16

ÆNDRINGSFORSLAG 5

Fremsat af:

ARDHE Christian

HOŠTÁK Martin

KONTKANEN Mira-Maria

LE BRETON Marie-Pierre

SOC/685

Centrale komponenter i bæredygtigt kvalitetsarbejde under og efter genopretningen

Punkt 6.2

Ændres som følger:

| Udtalelse | Ændringsforslag |
| --- | --- |
| EØSU bemærker, at der ikke blev sikret ligestilling under pandemien, da de foranstaltninger, der blev truffet, ikke omfattede alle arbejdstagere og alle virksomheder. Små og mellemstore virksomheder, arbejdstagere i
  usikre
  former for arbejde, selvstændige erhvervsdrivende, migranter, unge og kvinder var i mange tilfælde udelukket fra at kunne søge erstatning for tab af indkomst eller ikke omfattet af foranstaltningerne. Følgen er, at fattigdommen og den sociale udstødelse er tiltaget under pandemien. En række virksomheder har også indstillet deres aktiviteter, hvilket har ført til tab af arbejdspladser. | EØSU bemærker, at der ikke blev sikret ligestilling under pandemien, da de foranstaltninger, der blev truffet, ikke omfattede alle arbejdstagere og alle virksomheder. Små og mellemstore virksomheder, arbejdstagere i
  mindre stabile og sikre
  former for arbejde, selvstændige erhvervsdrivende, migranter, unge og kvinder var i mange tilfælde udelukket fra at kunne søge erstatning for tab af indkomst eller ikke omfattet af foranstaltningerne. Følgen er, at fattigdommen og den sociale udstødelse er tiltaget under pandemien. En række virksomheder har også indstillet deres aktiviteter, hvilket har ført til tab af arbejdspladser. |

Udtalelse

Ændringsforslag

EØSU bemærker, at der ikke blev sikret ligestilling under pandemien, da de foranstaltninger, der blev truffet, ikke omfattede alle arbejdstagere og alle virksomheder. Små og mellemstore virksomheder, arbejdstagere i
  usikre
  former for arbejde, selvstændige erhvervsdrivende, migranter, unge og kvinder var i mange tilfælde udelukket fra at kunne søge erstatning for tab af indkomst eller ikke omfattet af foranstaltningerne. Følgen er, at fattigdommen og den sociale udstødelse er tiltaget under pandemien. En række virksomheder har også indstillet deres aktiviteter, hvilket har ført til tab af arbejdspladser.

EØSU bemærker, at der ikke blev sikret ligestilling under pandemien, da de foranstaltninger, der blev truffet, ikke omfattede alle arbejdstagere og alle virksomheder. Små og mellemstore virksomheder, arbejdstagere i
  mindre stabile og sikre
  former for arbejde, selvstændige erhvervsdrivende, migranter, unge og kvinder var i mange tilfælde udelukket fra at kunne søge erstatning for tab af indkomst eller ikke omfattet af foranstaltningerne. Følgen er, at fattigdommen og den sociale udstødelse er tiltaget under pandemien. En række virksomheder har også indstillet deres aktiviteter, hvilket har ført til tab af arbejdspladser.

Resultat af afstemningen:

| For: | 88 |
| --- | --- |
| Imod: | 138 |
| Hverken for eller imod: | 14 |

For:

88

Imod:

138

Hverken for eller imod:

14

ÆNDRINGSFORSLAG 6

Fremsat af:

ARDHE Christian

HOŠTÁK Martin

KONTKANEN Mira-Maria

LE BRETON Marie-Pierre

SOC/685

Centrale komponenter i bæredygtigt kvalitetsarbejde under og efter genopretningen

Punkt 6.3

Ændres som følger:

| Udtalelse | Ændringsforslag |
| --- | --- |
| EØSU bemærker, at kvinders situation på arbejdsmarkedet er blevet markant forværret under pandemien (17), idet mange kvinder har mistet deres arbejde, balancen mellem arbejde og privatliv er blevet forværret, og
  usikkerheden
  i sidste ende er blevet større. | EØSU bemærker, at kvinders situation på arbejdsmarkedet er blevet markant forværret under pandemien (17), idet mange kvinder har mistet deres arbejde, balancen mellem arbejde og privatliv er blevet forværret, og
  udfordringen med at finde mere stabil og sikker beskæftigelse
  i sidste ende er blevet større. |

Udtalelse

Ændringsforslag

EØSU bemærker, at kvinders situation på arbejdsmarkedet er blevet markant forværret under pandemien (17), idet mange kvinder har mistet deres arbejde, balancen mellem arbejde og privatliv er blevet forværret, og
  usikkerheden
  i sidste ende er blevet større.

EØSU bemærker, at kvinders situation på arbejdsmarkedet er blevet markant forværret under pandemien (17), idet mange kvinder har mistet deres arbejde, balancen mellem arbejde og privatliv er blevet forværret, og
  udfordringen med at finde mere stabil og sikker beskæftigelse
  i sidste ende er blevet større.

Resultat af afstemningen:

| For: | 80 |
| --- | --- |
| Imod: | 143 |
| Hverken for eller imod: | 10 |

For:

80

Imod:

143

Hverken for eller imod:

10

ÆNDRINGSFORSLAG 7

Fremsat af:

ARDHE Christian

HOŠTÁK Martin

KONTKANEN Mira-Maria

LE BRETON Marie-Pierre

SOC/685

Centrale komponenter i bæredygtigt kvalitetsarbejde under og efter genopretningen

Punkt 6.4

Ændres som følger:

| Udtalelse | Ændringsforslag |
| --- | --- |
| Situationen for migranter på arbejdsmarkedet og for de unge, der har stadig sværere ved at finde et arbejde, er også blevet forværret. Dertil kommer, at de i højere grad har
  usikkert
  arbejde
  , hvilket ikke garanterer livskvaliteten
  . | Situationen for migranter på arbejdsmarkedet og for de unge, der har stadig sværere ved at finde et arbejde, er også blevet forværret. Dertil kommer, at de i højere grad har
  svært ved at finde stabilt og fast
  arbejde. |

Udtalelse

Ændringsforslag

Situationen for migranter på arbejdsmarkedet og for de unge, der har stadig sværere ved at finde et arbejde, er også blevet forværret. Dertil kommer, at de i højere grad har
  usikkert
  arbejde
  , hvilket ikke garanterer livskvaliteten
  .

Situationen for migranter på arbejdsmarkedet og for de unge, der har stadig sværere ved at finde et arbejde, er også blevet forværret. Dertil kommer, at de i højere grad har
  svært ved at finde stabilt og fast
  arbejde.

Resultat af afstemningen:

| For: | 80 |
| --- | --- |
| Imod: | 143 |
| Hverken for eller imod: | 10 |

For:

80

Imod:

143

Hverken for eller imod:

10

ÆNDRINGSFORSLAG 8

Fremsat af:

BARRERA CHAMORRO Maria del Carmen

MEYNENT Denis

SALIS-MADINIER Franca

ZORKO Andrej

SOC/685

Centrale komponenter i bæredygtigt kvalitetsarbejde under og efter genopretningen

Punkt 6.5

Ændres som følger:

| Udtalelse | Ændringsforslag |
| --- | --- |
| Uligheden afspejles primært i graden af indtægts- og ansættelsesstabilitet. EØSU er derfor af den klare opfattelse, at arbejdsmarkedspolitikker skal afhjælpe lønforskellen med foranstaltninger, der fremmer løngennemsigtigheden, tackler den horisontale og vertikale opdeling af arbejdsmarkedet, skaber incitamenter til fuldtidsarbejde for kvinder, fjerner begrænsninger som følge af ulønnet omsorgsarbejde og gennemfører princippet om lige løn for arbejde af samme værdi. Der bør også træffes foranstaltninger til sikring af, at arbejdstagernes rettigheder respekteres. Social dialog med fokus på kollektive overenskomstforhandlinger inden for atypiske aktiviteter såsom husarbejde, omsorgsarbejde, platformsarbejde og lign. bør også fremmes. | Uligheden afspejles primært i graden af indtægts- og ansættelsesstabilitet. EØSU er derfor af den klare opfattelse, at arbejdsmarkedspolitikker skal afhjælpe lønforskellen med
  bindende
  foranstaltninger, der fremmer løngennemsigtigheden, tackler den horisontale og vertikale opdeling af arbejdsmarkedet, skaber incitamenter til fuldtidsarbejde for kvinder, fjerner begrænsninger som følge af ulønnet omsorgsarbejde og gennemfører princippet om lige løn for arbejde af samme værdi. Der bør også træffes foranstaltninger til sikring af, at arbejdstagernes rettigheder respekteres. Social dialog med fokus på kollektive overenskomstforhandlinger inden for atypiske aktiviteter såsom husarbejde, omsorgsarbejde, platformsarbejde og lign. bør også fremmes. |

Udtalelse

Ændringsforslag

Uligheden afspejles primært i graden af indtægts- og ansættelsesstabilitet. EØSU er derfor af den klare opfattelse, at arbejdsmarkedspolitikker skal afhjælpe lønforskellen med foranstaltninger, der fremmer løngennemsigtigheden, tackler den horisontale og vertikale opdeling af arbejdsmarkedet, skaber incitamenter til fuldtidsarbejde for kvinder, fjerner begrænsninger som følge af ulønnet omsorgsarbejde og gennemfører princippet om lige løn for arbejde af samme værdi. Der bør også træffes foranstaltninger til sikring af, at arbejdstagernes rettigheder respekteres. Social dialog med fokus på kollektive overenskomstforhandlinger inden for atypiske aktiviteter såsom husarbejde, omsorgsarbejde, platformsarbejde og lign. bør også fremmes.

Uligheden afspejles primært i graden af indtægts- og ansættelsesstabilitet. EØSU er derfor af den klare opfattelse, at arbejdsmarkedspolitikker skal afhjælpe lønforskellen med
  bindende
  foranstaltninger, der fremmer løngennemsigtigheden, tackler den horisontale og vertikale opdeling af arbejdsmarkedet, skaber incitamenter til fuldtidsarbejde for kvinder, fjerner begrænsninger som følge af ulønnet omsorgsarbejde og gennemfører princippet om lige løn for arbejde af samme værdi. Der bør også træffes foranstaltninger til sikring af, at arbejdstagernes rettigheder respekteres. Social dialog med fokus på kollektive overenskomstforhandlinger inden for atypiske aktiviteter såsom husarbejde, omsorgsarbejde, platformsarbejde og lign. bør også fremmes.

Resultat af afstemningen:

| For: | 102 |
| --- | --- |
| Imod: | 113 |
| Hverken for eller imod: | 16 |

For:

102

Imod:

113

Hverken for eller imod:

16

ÆNDRINGSFORSLAG 10

Fremsat af:

ARDHE Christian

HOŠTÁK Martin

KONTKANEN Mira-Maria

LE BRETON Marie-Pierre

SOC/685

Centrale komponenter i bæredygtigt kvalitetsarbejde under og efter genopretningen

Punkt 7.3

Ændres som følger:

| Udtalelse | Ændringsforslag |
| --- | --- |
| Der er
  et presserende behov for at håndtere
  kunstig intelligens
  på arbejdspladsen, navnlig for at forhindre diskriminerende praksis, ulovlig overvågning af arbejdstagerne — h
  erunder retten til at være offline — o
  g anden skadelig behandling af arbejdstagerne. Arbejdsmarkedets parter må inkluderes i det arbejde, der skal føre til vedtagelse og gennemførelse af lovgivning om kunstig intelligens. | For at sikre en gennemsigtig og afbalanceret udvikling af kunstig intelligens er der
  et presserende behov for at håndtere
  denne
  på arbejdspladsen, navnlig for at
  dæmpe ubegrundede bekymringer, fremme arbejdstagernes autonomi,
  forhindre diskriminerende praksis, ulovlig overvågning af arbejdstagerne og anden skadelig behandling af arbejdstagerne. Arbejdsmarkedets parter må inkluderes i det arbejde, der skal føre til vedtagelse og gennemførelse af lovgivning om kunstig intelligens. |

Udtalelse

Ændringsforslag

Der er
  et presserende behov for at håndtere
  kunstig intelligens
  på arbejdspladsen, navnlig for at forhindre diskriminerende praksis, ulovlig overvågning af arbejdstagerne — h
  erunder retten til at være offline — o
  g anden skadelig behandling af arbejdstagerne. Arbejdsmarkedets parter må inkluderes i det arbejde, der skal føre til vedtagelse og gennemførelse af lovgivning om kunstig intelligens.

For at sikre en gennemsigtig og afbalanceret udvikling af kunstig intelligens er der
  et presserende behov for at håndtere
  denne
  på arbejdspladsen, navnlig for at
  dæmpe ubegrundede bekymringer, fremme arbejdstagernes autonomi,
  forhindre diskriminerende praksis, ulovlig overvågning af arbejdstagerne og anden skadelig behandling af arbejdstagerne. Arbejdsmarkedets parter må inkluderes i det arbejde, der skal føre til vedtagelse og gennemførelse af lovgivning om kunstig intelligens.

Resultat af afstemningen:

| For: | 88 |
| --- | --- |
| Imod: | 136 |
| Hverken for eller imod: | 10 |

For:

88

Imod:

136

Hverken for eller imod:

10

ÆNDRINGSFORSLAG 11

Fremsat af:

ARDHE Christian

HOŠTÁK Martin

KONTKANEN Mira-Maria

LE BRETON Marie-Pierre

SOC/685

Centrale komponenter i bæredygtigt kvalitetsarbejde under og efter genopretningen

Punkt 1.1

Ændres som følger:

| Udtalelse | Ændringsforslag |
| --- | --- |
| Arbejdskvalitet er en af de grundlæggende komponenter i livskvalitet.
  Princippet om arbejdskvalitet for livskvalitet må efterleves som en forudsætning for bæredygtig social udvikling
  . EØSU er derfor af den faste overbevisning, at
  der skal være særlig fokus herpå i EU-politikkerne, da
  risikoen for ulighed, fattigdom, social udstødelse og unfair konkurrence
  må og skal forebygges
  . | Arbejdskvalitet er en af de grundlæggende komponenter i livskvalitet
  og bør sættes i sammenhæng med bæredygtig udvikling inden for rammerne af bæredygtig vækst og beskæftigelse, navnlig i forbindelse med omstillingen til grøn økonomi og digitalisering. Samtidig anerkender EØSU arbejdsgivernes rolle med hensyn til at fremme færdigheder, beskæftigelse, forskellige former for arbejde, sikkerhed, arbejdstagernes trivsel og virksomhedernes konkurrenceevne
  . EØSU er derfor af den faste overbevisning, at
  kvaliteten af arbejdet som en del af den økonomiske vækst og beskæftigelsen bør være i fokus i EU-politikkerne, eftersom den kan yde et væsentligt dobbelt bidrag til fremme af bæredygtig vækst, beskæftigelse og produktivitet og samtidig modvirke
  risikoen for ulighed, fattigdom, social udstødelse og unfair konkurrence. |

Udtalelse

Ændringsforslag

Arbejdskvalitet er en af de grundlæggende komponenter i livskvalitet.
  Princippet om arbejdskvalitet for livskvalitet må efterleves som en forudsætning for bæredygtig social udvikling
  . EØSU er derfor af den faste overbevisning, at
  der skal være særlig fokus herpå i EU-politikkerne, da
  risikoen for ulighed, fattigdom, social udstødelse og unfair konkurrence
  må og skal forebygges
  .

Arbejdskvalitet er en af de grundlæggende komponenter i livskvalitet
  og bør sættes i sammenhæng med bæredygtig udvikling inden for rammerne af bæredygtig vækst og beskæftigelse, navnlig i forbindelse med omstillingen til grøn økonomi og digitalisering. Samtidig anerkender EØSU arbejdsgivernes rolle med hensyn til at fremme færdigheder, beskæftigelse, forskellige former for arbejde, sikkerhed, arbejdstagernes trivsel og virksomhedernes konkurrenceevne
  . EØSU er derfor af den faste overbevisning, at
  kvaliteten af arbejdet som en del af den økonomiske vækst og beskæftigelsen bør være i fokus i EU-politikkerne, eftersom den kan yde et væsentligt dobbelt bidrag til fremme af bæredygtig vækst, beskæftigelse og produktivitet og samtidig modvirke
  risikoen for ulighed, fattigdom, social udstødelse og unfair konkurrence.

Resultat af afstemningen:

| For: | 79 |
| --- | --- |
| Imod: | 136 |
| Hverken for eller imod: | 11 |

For:

79

Imod:

136

Hverken for eller imod:

11

ÆNDRINGSFORSLAG 12

Fremsat af:

ARDHE Christian

HOŠTÁK Martin

KONTKANEN Mira-Maria

LE BRETON Marie-Pierre

SOC/685

Centrale komponenter i bæredygtigt kvalitetsarbejde under og efter genopretningen

Punkt 1.2

Nyt punkt tilføjes:

Placering: efter det eksisterende punkt — på samme niveau

| Udtalelse | Ændringsforslag |
| --- | --- |
| | EØSU understreger, at der er behov for en omfattende og velfokuseret indsats for at sikre et omstillingsparat, modstandsdygtigt og rummeligt arbejdsmarked i medlemsstaterne, herunder som følge af pandemien med særligt fokus på at skabe fleksible job. EØSU påpeger imidlertid, at udviklingen på arbejdsmarkedet skal støttes, ikke overreguleres eller hindres. Der bør lægges særlig vægt på nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet for så vidt angår EU's og medlemsstaternes kompetencer og de forskellige instrumenter, de råder over. Med hensyn til at sikre et solidt økonomisk fundament til støtte for fair omstilling i Europa bør der fokuseres på at skabe en retfærdig, stabil og forudsigelig lovramme for erhvervslivet, samt at undgå administrative byrder for virksomhederne. |

Udtalelse

Ændringsforslag

EØSU understreger, at der er behov for en omfattende og velfokuseret indsats for at sikre et omstillingsparat, modstandsdygtigt og rummeligt arbejdsmarked i medlemsstaterne, herunder som følge af pandemien med særligt fokus på at skabe fleksible job. EØSU påpeger imidlertid, at udviklingen på arbejdsmarkedet skal støttes, ikke overreguleres eller hindres. Der bør lægges særlig vægt på nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet for så vidt angår EU's og medlemsstaternes kompetencer og de forskellige instrumenter, de råder over. Med hensyn til at sikre et solidt økonomisk fundament til støtte for fair omstilling i Europa bør der fokuseres på at skabe en retfærdig, stabil og forudsigelig lovramme for erhvervslivet, samt at undgå administrative byrder for virksomhederne.

Resultat af afstemningen:

| For: | 79 |
| --- | --- |
| Imod: | 144 |
| Hverken for eller imod: | 7 |

For:

79

Imod:

144

Hverken for eller imod:

7

ÆNDRINGSFORSLAG 15

Fremsat af:

ARDHE Christian

HOŠTÁK Martin

KONTKANEN Mira-Maria

LE BRETON Marie-Pierre

SOC/685

Centrale komponenter i bæredygtigt kvalitetsarbejde under og efter genopretningen

Punkt 1.12

Ændres som følger:

| Udtalelse | Ændringsforslag |
| --- | --- |
| EØSU konstaterer, at genopretnings- og resiliensfaciliteten ikke direkte er rettet mod de faktorer, der skaber grundlaget for kvalitetsarbejde, og opfordrer derfor Kommissionen til at
  udbygge
  faciliteten
  i den henseende
  . Arbejdskvalitet er afgørende for at nå de mål, der er fastlagt i genopretnings- og resiliensfaciliteten. Sårbare grupper
  såsom arbejdstagere i usikre ansættelsesforhold og unge arbejdstagere
  , der er blevet hårdest ramt af pandemien, må ikke forbigås. | EØSU konstaterer, at genopretnings- og resiliensfaciliteten ikke direkte er rettet mod de faktorer, der skaber grundlaget for kvalitetsarbejde, og opfordrer derfor Kommissionen til at
  sikre, at der på passende vis tages højde for disse faktorer ved gennemførelsen af
  faciliteten. Arbejdskvalitet er afgørende for at nå de mål, der er fastlagt i genopretnings- og resiliensfaciliteten. Sårbare grupper, der er blevet hårdest ramt af pandemien, må ikke forbigås. |

Udtalelse

Ændringsforslag

EØSU konstaterer, at genopretnings- og resiliensfaciliteten ikke direkte er rettet mod de faktorer, der skaber grundlaget for kvalitetsarbejde, og opfordrer derfor Kommissionen til at
  udbygge
  faciliteten
  i den henseende
  . Arbejdskvalitet er afgørende for at nå de mål, der er fastlagt i genopretnings- og resiliensfaciliteten. Sårbare grupper
  såsom arbejdstagere i usikre ansættelsesforhold og unge arbejdstagere
  , der er blevet hårdest ramt af pandemien, må ikke forbigås.

EØSU konstaterer, at genopretnings- og resiliensfaciliteten ikke direkte er rettet mod de faktorer, der skaber grundlaget for kvalitetsarbejde, og opfordrer derfor Kommissionen til at
  sikre, at der på passende vis tages højde for disse faktorer ved gennemførelsen af
  faciliteten. Arbejdskvalitet er afgørende for at nå de mål, der er fastlagt i genopretnings- og resiliensfaciliteten. Sårbare grupper, der er blevet hårdest ramt af pandemien, må ikke forbigås.

Resultat af afstemningen:

| For: | 82 |
| --- | --- |
| Imod: | 140 |
| Hverken for eller imod: | 8 |

For:

82

Imod:

140

Hverken for eller imod:

8

---

(11)  EUT C 125 af 21.4.2017, s. 10, punkt 3.4.

(11)  EUT C 125 af 21.4.2017, s. 10, punkt 3.4.

(17)  https://eige.europa.eu/news/covid-19-derails-gender-equality-gains.

(17)  https://eige.europa.eu/news/covid-19-derails-gender-equality-gains.

---

| 22.12.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 517/38 |
| --- | --- | --- | --- |

22.12.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 517/38

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse mod en fair fødevareforsyningskæde

(Sonderende udtalelse)

(2021/C 517/05)

| Ordfører: | Branko RAVNIK |
| --- | --- |
| Medordfører: | Peter SCHMIDT |

Ordfører:

Branko RAVNIK

Medordfører:

Peter SCHMIDT

| Anmodning om udtalelse | Brev fra det slovenske rådsformandskab, 19.3.2021 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø |
| Vedtaget i sektionen | 9.9.2021 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 22.9.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 563 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 211/1/6 |

Anmodning om udtalelse

Brev fra det slovenske rådsformandskab, 19.3.2021

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø

Vedtaget i sektionen

9.9.2021

Vedtaget på plenarforsamlingen

22.9.2021

Plenarforsamling nr.

563

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

211/1/6

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | EØSU glæder sig over EU-direktivet om urimelig handelspraksis i landbrugs- og fødevareforsyningskæden som et skridt hen imod tackling af ubalancen i magtforholdet i hele kæden. Urimelig handelspraksis er et komplekst fænomen med omfattende samfundsmæssige konsekvenser, og regulering spiller en central rolle i denne kontekst. Udvalget opfordrer indtrængende medlemsstaterne til at gennemføre og implementere direktivet og tackle urimelig handelspraksis som en hastesag. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Den europæiske fødevareforsyningskæde viste sig at være bemærkelsesværdigt modstandsdygtig under covid-19-udbruddet. Forbrugerne havde altid adgang til næsten alle fødevarer. Selv om arbejdstagere i hele fødevareforsyningskæden var udsat for smittefare, gjorde de et fantastisk stykke arbejde. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | De første erfaringer viser imidlertid, at der også er betydelige adfærdsændringer i forbindelse med produktion, distribution og forbrug. EØSU går ind for, at der gives støtte til omstillingen af Europas fødevaresystemer, således at de gøres mere miljømæssigt, økonomisk og socialt bæredygtige, modstandsdygtige, rimelige og inklusive, og at de frem for alt stiller sunde, bæredygtigt producerede sikre fødevarer til rådighed for de europæiske forbrugere. EØSU bemærker, at samarbejde (snarere end konkurrence) mellem fødevarekædens aktører er afgørende for at fremme et mere modstandsdygtigt og bæredygtigt fødevaresystem med henblik på at sikre en rimelig andel til aktørerne og undgå ringeagt. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU understreger sin anbefaling om, at svagere leverandører, navnlig landbrugere, betales en rimelig og retfærdig pris, som giver leverandørerne mulighed for at have en indtægt, der kan sikre investeringer, innovation og bæredygtig produktion (1). Der bør indføres en mekanisme til opfølgning på overvågningen af bruttoværditilvækstens fordeling i fødevareforsyningskæden. I henhold til Kommissionens tal faldt primærproducentens andel af bruttoværditilvæksten i fødevareforsyningskæden fra 31 % i 1995 til 23,4 % i 2015 (de senest tilgængelige tal). |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU understreger endvidere sin anbefaling om at tackle urimelig handelspraksis, der ikke anses for at være inden for rammerne af direktivets minimumskrav (2), og glæder sig over adskillige medlemsstaters bestræbelser på at håndtere udfordringer såsom køb under produktionsomkostningerne, »double race«-auktioner eller beskyttelse af alle aktører i forsyningskæden, uafhængigt af deres størrelse og deres position i fødevarekæden. EØSU glæder sig over, at Kommissionen har besluttet at regulere urimelig handelspraksis i fødevareforsyningskæden. EØSU beklager imidlertid, at Kommissionen ikke har fremmet en harmoniseret tilgang for at undgå fragmentering af det indre marked. EØSU mener, at fremtidige supplerende foranstaltninger bør være forenelige med det indre marked og være genstand for en egentlig konsekvensanalyse. Ikke desto mindre glæder EØSU sig over, at medlemsstaterne omsætter og implementerer direktivet i national ret, hvilket sikrer mere retfærdighed i fødevareforsyningskæden, og opfordrer til en mere harmoniseret tilgang i fremtiden. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EØSU opfordrer medlemsstaterne til at vedtage love, der beskytter alle virksomhedsaktører. Størrelse er ikke nødvendigvis en indikator for markedsstyrke, og derfor bør alle virksomhedsaktører, store som små, beskyttes mod urimelig handelspraksis. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU opfordrer desuden medlemsstaterne til at oprette mekanismer, der gør det muligt for dem at overvåge, evaluere og håndhæve implementeringen af gennemførelseslovgivningen, samt oprette fora for dialog i samarbejde med interessenterne. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | På nuværende tidspunkt sætter ubalancen i den økonomiske styrke og forhandlingsstyrken i de europæiske (men også globale) fødevaresystemer pres på landbrugssektoren og lønningerne, skaber faldende investeringspotentiale for små og mellemstore fødevarevirksomheder og truer lokale, familieejede detailvirksomheders eksistens. Der er derfor brug for evidensbaserede, korrigerende mekanismer for at sikre en afbalanceret udvikling for aktører i den europæiske fødevareforsyningskæde samt sikre, at de får en rimelig andel af de økonomiske fordele ved fødevareproduktionen og -distributionen inden for og uden for EU, og dermed skabe bæredygtige fødevaresystemer. Kommissionen har ikke draget konklusioner af konsekvensanalyserne af fra jord til bord-strategien. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | EØSU fremhæver vigtigheden af, at alle interessenter har passende redskaber og informationer til at drage nytte af direktivet. EØSU opfordrer derfor Kommissionen, medlemsstaterne og Tjenesten for EU's Optræden Udadtil til at sikre, at interessenterne kender deres rettigheder samt procedurerne til at implementere dem, bl.a. med hensyn til tværnational handel, både inden for EU og fra tredjelande. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EØSU gentager, at fremme af mere retfærdig handelspraksis bør være en del af en omfattende fødevare- og handelspolitik for EU, der omfatter hele forsyningskæden samt sikrer implementeringen af FN's mål for bæredygtig udvikling. |
| --- | --- |

1.10.

2.   Introduktion

| 2.1. | Urimelig handelspraksis defineres som »en praksis mellem virksomheder, der afviger fra god praksis på handelsområdet, er i strid med god tro og redelig handlemåde, og som en handelspartner ensidigt påtvinger en« (3). Fødevareforsyningskæden er særligt udsat for urimelig handelspraksis på grund af stor ubalance i magtbalancen mellem aktører. Urimelig handelspraksis kan forekomme på alle trin i forsyningskæden, og urimelig handelspraksis i et led af kæden kan have indvirkning på andre dele af kæden, afhængigt af de involverede aktørers markedsstyrke (4). |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Som nærmere beskrevet i EØSU's udtalelse om En mere fair forsyningskæde for fødevarer, som blev vedtaget i 2016 (5), og Forbedring af fødevareforsyningskæden, som blev vedtaget i 2018 (6), har koncentrationen af forhandlingsstyrke ført til misbrug af dominerende forhandlingspositioner og resulteret i, at svagere aktører er blevet stadig mere sårbare over for urimelig handelspraksis. Dette betyder en overførsel af den økonomiske risiko fra markedet og op igennem forsyningskæden og har især negative konsekvenser for forbrugerne og visse aktører, f.eks. landbrugere, arbejdstagere og SMV'er. I henhold til Kommissionens tal faldt primærproducentens andel af bruttoværditilvæksten i fødevareforsyningskæden fra 31 % i 1995 til 23,4 % i 2015 (de senest tilgængelige tal). Ifølge Kommissionen er problemet med urimelig handelspraksis blevet anerkendt af alle interessenter i fødevareforsyningskæden, og det er blevet rapporteret, at de fleste operatører har været udsat for urimelig handelspraksis (7). |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/633 (8) om urimelig handelspraksis i landbrugs- og fødevareforsyningskæden blev vedtaget i april 2019. Direktivet er kort, koncist og baseret på få nøgleprincipper. Medlemsstaterne blev forpligtet til at gennemføre direktivet i national lovgivning inden 1. maj 2021 og til at anvende det seks måneder senere. Dette er en del af en bredere forvaltningsdagsorden, der har til formål at skabe en mere effektiv og retfærdig fødevareforsyningskæde, og som også omfatter producentsamarbejde og foranstaltninger til at øge markedsgennemsigtigheden. Fra jord til bord-strategien (9) har også til formål at bidrage til at forbedre landbrugernes position i fødevareforsyningskæden. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Det slovenske rådsformandskab har anmodet EØSU om at udarbejde en sonderende udtalelse om, hvordan man effektivt opfylder direktivets mål i praksis, om medlemsstaternes bedste praksis med hensyn til regulering af fødevareforsyningskæden samt om de tiltag, der er nødvendige for at undgå, at denne proces går i stå. |
| --- | --- |

2.4.

3.   EØSU's holdning til urimelig handelspraksis

| 3.1. | I sin udtalelse fra 2018 (10) glædede EØSU sig over Kommissionens forslag om at reducere forekomsten af urimelig handelspraksis som et nødvendigt første skridt til at beskytte svagere aktører, navnlig landbrugere, arbejdstagere og visse aktører, og for at forbedre forvaltningen i fødevareforsyningskæden. Et regelsæt og en lovramme med effektive og robuste håndhævelsesmekanismer er den måde, hvorpå man effektivt kan bekæmpe urimelig handelspraksis på EU-niveau. Dette blev gentaget i EØSU's udtalelse fra 2020 om fra jord til bord-strategien (11). |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | EØSU beklagede imidlertid, at Kommissionen kun indførte en fælles minimumsstandard for beskyttelse i hele EU, som forbyder et begrænset antal former for urimelig handelspraksis. Der er behov for et forbud mod alle former for urimelig praksis. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Med hensyn til håndhævelsen glædede EØSU sig over Kommissionens forslag om at oprette en harmoniseret EU-ramme for håndhævelsesmyndigheder. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Ud over at løse problemerne med urimelig handelspraksis anbefalede EØSU, at Kommissionen tilskynder til og støtter forretningsmodeller, der gør fødevareforsyningskæden bæredygtig og mere velafbalanceret og forbedrer effektiviteten med henblik på at styrke svagere aktørers position. |
| --- | --- |

3.4.

4.   Gennemførelse og implementering af direktivet om urimelig handelspraksis — status

| 4.1. | Medlemsstaterne er på nuværende tidspunkt i gang med at gennemføre og implementere direktivet (12). De fleste sammenslutninger af landbrugere, fagforeninger og fødevareforarbejdningsvirksomheder mener, at de planlagte foranstaltninger ikke er tilstrækkelige til at beskytte dem. Ikke desto mindre støttede ovennævnte aktører de planlagte foranstaltninger til implementering af direktivet om urimelig handelspraksis og opfordrede endda til at sætte højere mål, mens detailhandlere i nogle tilfælde gav udtryk for andre holdninger. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Kommissionen vil inden november 2021 fremlægge en foreløbig rapport om gennemførelse af direktivet og i 2025 en evaluering af direktivets effektivitet. Denne evaluering vil være baseret på medlemsstaternes årlige rapporter og resultater fra Kommissionens undersøgelser, der retter sig mod interessenter og vedrører urimelig handelspraksis i fødevareforsyningskæden (13). EØSU opfordrer Kommissionen til også at høre køberne og indsamle deres erfaringer med direktivet. Den samarbejdsmekanisme, der er indført ved direktivet, bør være et passende forum, hvor håndhævelsesmyndighederne og Kommissionen kan drøfte direktivets effektivitet på grundlag af medlemsstaternes årlige rapporter. På disse regelmæssige møder kan bedste praksis, men også mangler identificeres, og medlemsstaternes tilgange kan sammenlignes. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | EØSU glæder sig over, at Kommissionen har besluttet at regulere illoyal handelspraksis i fødevareforsyningskæden. EØSU beklager imidlertid, at Kommissionen ikke har fremmet en harmoniseret tilgang, hvilket skaber fragmentering i det indre marked. Ikke desto mindre glæder EØSU sig over, at medlemsstaterne omsætter og implementerer direktivet i national ret, hvilket sikrer mere retfærdighed i fødevareforsyningskæden, og opfordrer til en mere harmoniseret tilgang i fremtiden. |
| --- | --- |

4.3.

5.   God praksis i forbindelse med gennemførelses-/implementeringsprocessen

| 5.1. | EØSU glæder sig over de ambitiøse nationale gennemførelseslove (i det følgende benævnt: »god praksis«), der forbyder nogle former for urimelig handelspraksis, der er tilladt under visse betingelser i direktivet. Eksempelvis forbuddet mod at returnere usolgte varer til leverandøren uden at betale for dem eller videregive køberens opbevaringsomkostninger til leverandøren, der er blevet vedtaget med tysk gennemførelseslovgivning (14). |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | EØSU glæder sig over indførelsen af artikler i gennemførelseslovene, der forbyder køb under produktionsomkostningerne. Dette gælder også samtlige aktører. Dette er tilfældet i spansk lovgivning (15), der, ud over at forbyde samtlige aktører at købe under produktionsomkostningerne, også forbyder ødelæggelse af værdi langs fødevareforsyningskæden. De italienske lovgivende myndigheder har ligeledes fået anvisninger om at behandle dette i gennemførelseslovgivningen (16). I Tyskland vil Forbundsdagen foretage en revision af et muligt forbud mod køb under produktionsomkostningerne inden for rammerne af evalueringen, der vil finde sted to år efter ikrafttrædelsen. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | Dette er en del af en mere omfattende pakke af tiltag, der fremmes af Kommissionen, herunder eksempelvis markedsobservatorier for priser (17), der er af afgørende betydning med henblik på at støtte gennemsigtighed og rimelighed i sektoren. Derudover bør vigtigheden af gensidighed i international handel også nævnes (18). |
| --- | --- |

5.3.

| 5.4. | EØSU glæder sig over lovgivning, der udpeger en ombudsmand til overvågning af lovenes implementering. I Spanien er der oprettet et uafhængigt agentur (AICA), som skal overvåge implementeringen af lovgivningen, mens en ombudsmand har mandat til at tilskynde til frivillige adfærdskodekser. I Tyskland vil dem, der berøres af urimelig handelspraksis, kunne fremsætte anonyme klager til en uafhængig ombudsmand, herunder rapportering af urimelig praksis, der ikke er anført i lovgivningen. Ombudsmanden vil også kunne iværksætte undersøgelser og videresende overtrædelser til forbundskontoret for landbrug og fødevarer samt overvåge produktionsomkostninger og prisudviklingen (19). |
| --- | --- |

5.4.

| 5.5. | Størrelse er ikke nødvendigvis en indikator for markedsstyrke, og derfor bør alle virksomhedsaktører, store som små, beskyttes mod urimelig handelspraksis. EØSU opfordrer medlemsstaterne til at vedtage love, der beskytter alle virksomhedsaktører. Hvis dette mål ikke nås, anerkender det de lande, hvis love dækker større aktører, som minimum inden for nøglesektorer. I Tyskland bevares f.eks. grænsen på 350 mio. EUR for landbrugs-, fiskeri- og fødevareproduktionsvirksomheder, men for kød, frugt, grøntsager og gartneriprodukter sættes grænsen ved en omsætning på 4 mia. EUR, hvilket resulterer i, at flere aktører beskyttes af loven (20). Den foreløbige belgiske lov fjerner den »trinvise tilgang«, der tilbyder beskyttelse mod urimelig handelspraksis for alle virksomhedsaktører under grænsen på 350 mio. EUR, uafhængigt af deres størrelse i forhold til køberen. Spanien tilbyder særlig beskyttelse for primærproducenter, men alle aktører, uanset størrelse og/eller markedsposition, er beskyttet ved lov. |
| --- | --- |

5.5.

| 5.6. | »Double race«-auktioner (21) har være sat i forbindelse med alvorlige negative konsekvenser for landbrugere (22), som grundet ubalancen i magtforholdet mellem købere og sælgere de facto tvinges til at deltage i denne praksis. Forbud mod »double race«-auktioner ville bidrage til at undgå tilfælde, hvor leverandører tvinges til at sælge deres varer under produktionsomkostningerne. Da direktivets gennemførelsesproces endnu ikke er afsluttet i Italien, følger EØSU med stor interesse med i de igangværende drøftelser om muligheden for at forbyde »double race«-auktioner i landet, hvor den lovgivende myndighed har fået anvisninger om at behandle dette problem i gennemførelsesloven. |
| --- | --- |

5.6.

| 5.7. | EØSU mener desuden, at god praksis også omfatter forpligtelsen til at have skriftlige kontrakter for alle aktiviteter og at opbevare disse i en database af hensyn til mere gennemsigtighed og kontrol. Den spanske lov omfatter en sådan forpligtelse, hvilket har en yderst positiv indflydelse på handelsforbindelserne. Kontrakten bør bl.a. omhandle kvalitet, varighed, pris, prisindikator, genforhandling, fornyelse og opsigelse med frist. |
| --- | --- |

5.7.

| 5.8. | EØSU glæder sig over den klausul i den tyske lov, der fastsætter en første evaluering to år efter lovens ikrafttrædelse, samt det faktum, at Forbundsdagen, ud over at gennemgå overholdelsen af de eksisterende forbud, muligvis også udvider listen over forbudte former for urimelig handelspraksis (23). Udvalget noterer sig også den foreløbige belgiske lov, der giver mulighed for til enhver tid, via et kongeligt dekret og efter høring af interessenter, at tilføje former for urimelig handelspraksis til listen. |
| --- | --- |

5.8.

6.   Konstaterede mangler

| 6.1. | EØSU fastholder, at alle de former for urimelig handelspraksis, der er nævnt i direktivet, kan have en negativ indvirkning på de svageste aktører i kæden, herunder den såkaldte grå praksis. Svagere leverandører kan føle sig tvunget til at indgå en aftale med en mere magtfuld køber med kontraktbetingelser, der ikke er i leverandørens interesse. Selv om muligheden for et generelt forbud mod alle former for urimelig handelspraksis er blevet drøftet i adskillige medlemsstater, har det vist sig at være vanskeligt at nå dette ambitionsniveau uden indgriben fra EU. EØSU har i sin udtalelse fra 2018 på lignende vis opfordret til et omfattende forbud mod urimelig handelspraksis samt efterlyst muligheden for, at medlemsstaterne kan udvide listen over forbudte former for urimelig handelspraksis. Det er stadig uvist, hvilke revisionsmekanismer der vil blive indført med gennemførelseslovene. |
| --- | --- |

6.1.

| 6.2. | Direktivet giver leverandører, leverandørforeninger og nonprofitorganisationer, der handler på vegne af leverandører, retten til at indgive klager. EØSU er imidlertid bekymret for, at der muligvis kan være tilfælde, hvor ulovlig urimelig handelspraksis finder sted, og hvor en berørt part (f.eks. en arbejdstager) får relevante informationer, men hvor håndhævelsesmyndighederne ikke er i stand til at håndtere dette, fordi der ikke foreligger nogen formel klage fra en berørt part eller pågældendes organisation. Eftersom berørte parter kan være tilbageholdende med at indgive klager, selv om deres rettigheder ikke respekteres, opfordrer EØSU Kommissionen til at føre tæt tilsyn med og vurdere, i hvilket omfang der er brug for ændringer med henblik på bedre at kunne beskytte de mest sårbare parter, der er afhængige af aktører, såsom arbejdstagere, landbrugere og fiskere. Direktivet om forbud mod urimelig handelspraksis forudsætter ikke en skriftlig kontrakt. Det forudsætter imidlertid et salgsforhold. EØSU understreger derfor sit forslag om at udvide beskyttelsen til tilfælde, hvor urimelig handelspraksis finder sted, men hvor der ikke foreligger nogen (skriftlig) kontrakt. EØSU har allerede opfordret til, at der indføres en ret til at anlægge kollektive søgsmål (24). |
| --- | --- |

6.2.

| 6.3. | Direktivets trinvise tilgang indebærer, at en aktør, der er svag med hensyn til markedsstyrke, men stor, hvad angår omsætning, i visse situationer ikke er beskyttet af loven. Dette indebærer usikkerhed for leverandører, der ikke er bevidste om deres forretningspartneres årlige omsætning. EØSU opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at overvåge og håndtere de negative konsekvenser af denne trinvise tilgang og til at overveje at beskytte alle virksomhedsaktører, uafhængigt af deres størrelse. |
| --- | --- |

6.3.

| 6.4. | Stabile, afbalancerede og langsigtede forretningsforbindelser mellem fødevarekædens aktører kan hjælpe landbrugerne, som gennem tiden har taget en mindre og yderligere faldende procentdel af den endelige pris, med i højere grad at tilegne sig en del af produkternes merværdi. Regionale og kvalitetsrelaterede aspekter kan bevare merværdien i regionen i modsætning til import af råvarer fra tredjelande med overvejende lavere produktionsstandarder end i EU. Bedre oprindelsesmærkning ville skabe større gennemsigtighed i fødevareforsyningskæden. |
| --- | --- |

6.4.

7.   Svagheder i landbrugsfødevareforsyningskæden, der er blevet synlige på grund af covid-19-pandemien

| 7.1. | Den europæiske fødevareforsyningskæde viste sig generelt at være bemærkelsesværdigt modstandsdygtig under covid-19-krisen. Forbrugerne havde altid adgang til næsten alle fødevarer. Selv om arbejdstagere i hele fødevareforsyningskæden var udsat for smittefare, gjorde de et fantastisk stykke arbejde. Covid-19-udbruddet har imidlertid indvirkninger på hele det globale landbrugsfødevaresystem. Det udøver et symmetrisk, men asynkront chok på de globale og nationale fødevaresystemer, der påvirker: 1) kanaler for udbud og efterspørgsel på forskellige tidspunkter; 2) alle elementerne i fødevaresystemet, fra primærproduktion til forarbejdning af fødevarer, detailhandel og fødevaretjenester (hotel-, restaurant- og cateringsektoren), internationale handels- og logistiksystemer samt mellemefterspørgsel og endelig efterspørgsel; 3) faktormarkeder (arbejds- og kapitalmarked) samt mellemvarer i produktionen. Disse indvirkningers transmissionskanaler omfatter talrige makroøkonomiske faktorer (f.eks. valutakurser, energipriser, adgang til finansmarkeder) og frem for alt nedgang i makroøkonomiske aktiviteter og stigende arbejdsløshed. |
| --- | --- |

7.1.

| 7.2. | Begrænsninger for arbejdskraftens frie bevægelighed (Kommissionen har udstedt retningslinjer for personer med vigtige funktioner, f.eks. sæsonarbejdere) fra den ene medlemsstat til den anden har haft indvirkninger på mange områder inden for fødevareproduktion og -bearbejdning (f.eks. frugt- og grøntsagshøst samt forarbejdning af kød og mælkeprodukter), der er afhængige af sæsonarbejdere fra andre medlemsstater eller tredjelande. Derudover lever og arbejder migrantarbejdere ofte under dårlige forhold og er udsat for høj infektionsrisiko, hvilket har vist sig med udbruddene på slagterier og kødforarbejdningsvirksomheder i hele verden. Dette skaber både et alvorligt folkesundhedsproblem og et brud i fødevareforsyningskæden. |
| --- | --- |

7.2.

| 7.3. | Denne pandemi har, på grund af forstyrrelser i fødevaretransporten grundet inddæmningstiltag og logistiske afbrydelser, desuden også medført protektionisme, der har indvirkninger på import og eksport af fødevarer. Samtidig har mange understreget betydningen af regionalt producerede fødevarer i EU og de traditionelle fordele ved korte forsyningskæder og lokal produktion og handel. Korte forsyningskæder og lokal produktion og handel har vist sig at være endnu mere attraktive under krisen, eftersom folk har ledt efter nye og mere direkte måder at købe deres fødevarer på, og producenter har fundet nye afsætningskanaler for deres produkter. Et af de vigtigste aspekter er imidlertid den nye bevidsthed om behovet for at fortsætte med at drive rimelig og bæredygtig handel på regionalt og internationalt niveau. Handelsbegrænsninger kan bringe stabiliteten i fare, hvilket især vil have konsekvenser for lavindkomstgrupperne. |
| --- | --- |

7.3.

| 7.4. | Nedlukningen har tvunget hotel- og restaurationsbranchen og dele af fødevareindustrien (hotel- og restaurationssektoren, branchen for udespisning og fødevareleveringstjenester, grossister og detailhandlende i turistområder) i knæ, hvilket har haft vidtgående konsekvenser. Ud over virksomhederne selv har afbrydelsen af aktiviteterne også ødelagt det faste fødevareforsyningssystem, som mange landbrugere og leverandører af landbrugsprodukter var afhængige af. Leverandører af friske varer var hårdt ramt. Højkvalitetsvin, -ost og -kød, der normalt sælges på restauranter, blev erstattet af standardprodukter, der blev købt i supermarkeder og indtaget derhjemme (FAO, 2020; OECD, 2020). Nogle producenter reagerede på dette ved at rykke tættere ind på detail- eller onlinemarkeder, hvor de i mange tilfælde fandt rigtig gode kompromiser og aftaler, men mange var ikke i stand til at tilpasse sig den nye situation og mistede kunder og indkomst. Landboturismen, der ofte hjælper landbrugere med at gøre deres indkomstkilder mere varierede, var ligeledes hårdt ramt af covid-19-restriktionerne. |
| --- | --- |

7.4.

| 7.5. | Covid-19-krisen fremskyndede markant skiftet til onlineindkøb, og dette ser ud til at fortsætte. En nylig McKinsey-undersøgelse (25) har vist, at onlinesalget af dagligvarer i Europa steg med 55 % i 2020, og skiftet forventes at fortsætte, idet 50 % af de forbrugere, der har anvendt onlinekanaler under pandemien, har til hensigt at fortsætte. |
| --- | --- |

7.5.

| 7.6. | Udbruddet af covid-19 og dets hurtige spredning på verdensplan er et stort chok for EU's økonomi og den globale økonomi. Der blev truffet umiddelbare og omfattende finansielle og likviditetsforanstaltninger samt politiske foranstaltninger for at støtte de sektorer, der var hårdest ramt. EU har en omfattende værktøjskasse af markedsinterventionsforanstaltninger, og flere af disse blev aktiveret under covid-19-krisen for at støtte landbrugsindkomsterne. Gennemslagskraften var imidlertid begrænset, da der i realiteten ikke var nogen midler i EU-budgettet til finansiering af yderligere nødforanstaltninger for landbruget i det sidste år af budgetperioden 2014-2020. |
| --- | --- |

7.6.

| 7.7. | Endelig har Kommissionen iværksat en europæisk grøn pagt, der også har konsekvenser for landbruget (fra jord til bord-strategien samt biodiversitetsstrategien), og med Next Generation EU-stimuluspakken blev yderligere 7,5 mia. EUR reserveret til ELFUL. Konsekvensanalyserne af fra jord til bord-strategien er foruroligende for EU. Ikke desto mindre opfordrer EØSU til en mere afbalanceret politisk støtte til fordel for landbrugsfødevaresektoren sammenlignet med nogle andre dele af økonomien, hvor den økonomiske struktur er meget mere modstandsdygtig og rentabiliteten meget højere. |
| --- | --- |

7.7.

8.   De næste skridt

| 8.1. | Det råderum, som direktivet overlader til medlemsstaterne til udarbejdelse af love til implementering af direktivet, har givet hver af dem mulighed for at indføre skræddersyet lovgivning, der passer til deres nationale kontekst. Som nævnt ovenfor, har nogle medlemsstater løftet ambitionsniveauet over minimumsharmoniseringsstandarderne i direktivet og vedtaget love, der tilbyder yderligere beskyttelse for leverandører fra og uden for EU. |
| --- | --- |

8.1.

| 8.2. | Selv om det forventes, at leverandører fra en specifik medlemsstat vil have nem adgang til detaljerne i deres nationale gennemførelseslov (herunder klagemekanismen og den kompetente myndighed), er dette muligvis ikke tilfældet for leverandører, der eksporterer deres varer til andre medlemsstater, eller for leverandører fra tredjelande, der eksporterer deres varer til EU. EØSU glæder sig over Kommissionens bestræbelser på at formidle informationer med offentliggørelsen af Brochuren om direktivet om urimelig handelspraksis (26), men påpeger, at dette dokument kun indeholder informationer med relation til minimumsharmoniseringsstandarder. Med henblik på at tilbyde passende redskaber til eksportører således at disse kan drage nytte af de nationale gennemførelseslove, opfordrer EØSU Kommissionen til at sikre, at alle de vigtigste informationer vedrørende hver af lovene er let tilgængelige for eksportører. |
| --- | --- |

8.2.

| 8.3. | EØSU understreger, at det er i alle interessenters interesse, at direktivet finder anvendelse på ethvert forretningsforhold, hvor som minimum køber eller sælger er en EU-virksomhed, også når sælger er en aktør uden for EU. EØSU opfordrer Kommissionen og Tjenesten for EU's Optræden Udadtil til at udnytte muligheden for, at EU-delegationer i tredjelande kan stille informationer til rådighed for leverandører uden for EU. Disse informationer skal række ud over direktivets generelle retningslinjer og omfatte praktiske informationer om detaljer og håndhævelsesmyndigheder i medlemsstaterne. |
| --- | --- |

8.3.

| 8.4. | EØSU glæder sig over, at forsyningskæden for landbrugsfødevarer betragtes som et strategisk økosystem for den europæiske genopretning og opfordrer til yderligere samarbejde i forsyningskæden og dialog med interessenter for at lette overgangen til mere bæredygtige fødevaresystemer på en måde, der er så inklusiv som muligt. I den forbindelse bemærker EØSU betydningen, mangfoldigheden og omfanget af de initiativer, der iværksættes i hele fødevareforsyningskæden for at støtte omstillingen til bæredygtighed ved at investere i fremme af bæredygtig og lokal produktion. |
| --- | --- |

8.4.

Bruxelles, den 22. september 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  EØSU's udtalelse om Forbedring af fødevareforsyningskæden (EUT C 440 af 6.12.2018, s. 165).

1

Forbedring af fødevareforsyningskæden

(2)  EØSU's udtalelse om Fremme af mere fair forsyningskæder for fødevarer (EUT C 34 af 2.2.2017, s. 130) og EØSU's udtalelse om Forbedring af fødevareforsyningskæden (EUT C 440 af 6.12.2018, s. 165).

2

Fremme af mere fair forsyningskæder for fødevarer

Forbedring af fødevareforsyningskæden

(3)  Kommissionen, 2014.

3

(4)  Taskforcen vedrørende landbrugsmarkederne, 2016.

4

(5)  EØSU's udtalelse om Forbedring af fødevareforsyningskæden (EUT C 34 af 2.2.2017, s. 130).

5

Forbedring af fødevareforsyningskæden

(6)  EØSU's udtalelse om Forbedring af fødevareforsyningskæden (EUT C 440 af 6.12.2018, s. 165).

6

Forbedring af fødevareforsyningskæden

(7)  Meddelelse fra Kommissionen, 2014.

7

(8)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/633 af 17. april 2019 om urimelig handelspraksis i relationer mellem virksomheder i landbrugs- og fødevareforsyningskæden (OJ L 111, 25.4.2019, p. 59).

8

(9)  Fra jord til bord-strategien.

9

(10)  EØSU's udtalelse om Forbedring af fødevareforsyningskæden (EUT C 440 af 6.12.2018, s. 165).

10

Forbedring af fødevareforsyningskæden

(11)  EØSU's udtalelse om En jord til bord-strategi for et fair, sundt og miljøvenligt fødevaresystem (EUT C 429 af 11.12.2020, s. 268).

11

En jord til bord-strategi for et fair, sundt og miljøvenligt fødevaresystem

(12)  National gennemførelse ved medlemsstaterne.

12

(13)  Kommissionens websted.

13

(14)  Den afventer godkendelse i Forbundsrådet og er således endnu ikke officielt meddelt til Kommissionen. Berammet til den 28.5.2021.

14

(15)  Ley 12/2013, de 2 de agosto, de medidas para mejorar el funcionamiento de la cadena alimentaria. Denne lov vil blive ændret ved et lovforslag, der drøftes på nuværende tidspunkt, og som på spansk omtales som Proyecto de Ley por el que se modifica la Ley 12/2013 de medidas para mejorar el funcionamiento de la cadena alimentaria.

15

Proyecto de Ley por el que se modifica la Ley 12/2013 de medidas para mejorar el funcionamiento de la cadena alimentaria

(16)  Gazzetta Ufficiale della Repubblica Italiana 23.4.2021.

16

(17)  Kommissionens markedsobservatorier. Se også eksemplet med et overvågningsprogram for priser og overskud i den franske fødevaresektor.

17

(18)  EØSU's udtalelse om EU-handelspolitikkens forenelighed med den europæiske grønne pagt (EUT C 429 af 11.12.2020, s. 66).

18

EU-handelspolitikkens forenelighed med den europæiske grønne pagt

(19)  Forbundskontoret for landbrug og fødevarers websted.

19

(20)  Denne klausul gælder kun indtil maj 2025, og grænsen vil derefter falde til 350 mio. EUR.

20

(21)  »Double race«-auktioner er mekanismer, der anvendes af købere til at sætte leverandører op mod hinanden i onlineauktioner, der annonceres med kort varsel, og hvor leverandører tilskyndes til at tilbyde deres varer til den lavest mulige pris.

21

(22)  Oxfam-undersøgelse.

22

(23)  Evalueringen omfatter også resultaterne af en undersøgelse af et muligt forbud mod køb af fødevare- og landbrugsprodukter under deres produktionsomkostninger.

23

(24)  EØSU's udtalelse om Forbedring af fødevareforsyningskæden (EUT C 34 af 2.2.2017, s. 130).

24

Forbedring af fødevareforsyningskæden

(25)  https://www.mckinsey.com/industries/retail/our-insights/disruption-and-uncertainty-the-state-of-european-grocery-retail-2021

25

(26)  Kommissionens brochure.

26

---

III Forberedende retsakter

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

563. plenarforsamling i Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg — Interactio, 22.9.2021-23.9.2021

| 22.12.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 517/45 |
| --- | --- | --- | --- |

22.12.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 517/45

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Bedre regulering: sammen om bedre lovgivning

(COM(2021) 219 final)

(2021/C 517/06)

| Ordfører: | Heiko WILLEMS |
| --- | --- |

Ordfører:

Heiko WILLEMS

| Anmodning om udtalelse | Brev fra Kommissionen, 1.7.2021 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Det Indre Marked, Produktion og Forbrug |
| Vedtaget i sektionen | 2.9.2021 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 22.9.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 563 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 231/0/4 |

Anmodning om udtalelse

Brev fra Kommissionen, 1.7.2021

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Det Indre Marked, Produktion og Forbrug

Vedtaget i sektionen

2.9.2021

Vedtaget på plenarforsamlingen

22.9.2021

Plenarforsamling nr.

563

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

231/0/4

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | EØSU bifalder, at bedre regulering også prioriteres højt af den nye Kommission. Det opfordrer Kommissionen og EU-lovgiverne til hele tiden at uddybe og fremme alle aspekter af EU-systemet for bedre regulering og i deres arbejde systematisk anvende værktøjerne og retningslinjerne for bedre regulering. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU understreger, at bedre regulering er et centralt element i god forvaltning og lovgivning. Bedre regulering kan være en faktor i at sikre gennemsigtige, ansvarlige og deltagelsesbaserede politiske beslutningsprocesser, der udmønter sig i regler, der bygger på evidens, er underlagt en uafhængig kontrol og er enkle, klare, sammenhængende, virkningsfulde, holdbare, egnede til formålet, forholdsmæssige, fremtidssikrede og lette at gennemføre. Dette er en afgørende forudsætning for demokratisk legitimitet og borgernes tillid til EU og EU's institutioner. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU understreger, at værktøjerne til bedre regulering skal forblive politikneutrale og holdes klart adskilt fra den politiske beslutningstagning, som er en opgave for de udpegede og retmæssige politiske organer. De økonomiske, miljørelaterede og sociale aspekter af EU-lovgivningen bør altid indgå på lige fod, idet der skal foretages en både kvantitativ og kvalitativ analyse med henblik på evaluering af deres indvirkning. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU henleder opmærksomheden på, at covid-19-pandemien er en sundhedsmæssig, social og økonomisk krise, som ikke er set magen til i Europa siden 1945. Udvalget opfordrer derfor Kommissionen til under de nuværende helt usædvanlige omstændigheder at være særlig opmærksom på de mange forskellige virkninger af sundhedsmæssig, social og økonomisk karakter af de foreslåede tiltag med det formål at understøtte en hurtig og fuldstændig genopretning. |
| --- | --- |

1.4.

2.   Generelle bemærkninger

| 2.1. | EØSU bemærker, at meddelelsen er betydeligt forsinket. Udvalget opfordrer indtrængende Kommissionen til at genvinde den tabte tid, præcisere sine forslag i forhold til nedenstående bemærkninger og gennemføre de foreslåede tiltag så hurtigt som muligt. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | EØSU understreger, at bedre regulering kan medvirke til at skabe de bedst mulige lovrammer for borgerne, arbejdstagerne, erhvervslivet og de offentlige myndigheder. Udvalget betoner, at bedre regulering bør kunne bidrage til at gennemføre det indre marked på alle områder, forbedre dets funktion og styrke dets modstandsdygtighed og konkurrenceevne, fremme forskning og innovation, anspore til bæredygtig vækst og skabelse af kvalitetsjob, understøtte den grønne og den digitale omstilling og styrke det indre markeds sociale dimension og den sociale markedsøkonomi som fastlagt i artikel 3 i TEUF. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | EØSU opfordrer Kommissionen til fortsat at fremme principperne for og værktøjerne til bedre regulering i alle dens tjenestegrene, herunder bl.a. gennem regelmæssig uddannelse af de ansatte på alle niveauer for at sikre opmærksomhed omkring og overholdelse af disse principper og værktøjer. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Med henvisning til sine tidligere udtalelser (1) minder EØSU om, at bedre regulering »ikke går på »mere« eller »mindre« regulering i EU eller en deregulering af specifikke politiske områder eller en underminering af andre prioriterede områder og dermed en anfægtelse af de værdier, EU står for, nemlig social sikring, miljøbeskyttelse og grundlæggende rettigheder« (2). Udvalget understreger desuden, at bedre regulering ikke må overbureaukratisere EU's politiske beslutningsprocesser eller erstatte politiske beslutninger med tekniske procedurer. |
| --- | --- |

2.4.

3.   Særlige bemærkninger

| 3.1. | EØSU er det institutionelle talerør for det organiserede civilsamfund i EU og fungerer som mellemled mellem EU's lovgivere på den ene side og civilsamfundets organisationer og arbejdsmarkedets parter på den anden side. EØSU har opbygget stor erfaring og ekspertise vedrørende alle spørgsmål, der har med bedre regulering at gøre. Udvalget vil i det følgende præsentere sin vurdering af specifikke aspekter i meddelelsen samt andre aspekter, som meddelelsen ikke omhandler, men som udvalget mener er vigtige at fremhæve. |
| --- | --- |

3.1.

3.2.   Nærhed og proportionalitet

| 3.2.1. | EØSU minder om sine anbefalinger vedrørende nærhed og proportionalitet i sine tidligere udtalelser (3). Udvalget gentager, at Unionen kun bør træffe foranstaltninger under fuld overholdelse af disse principper, og hvis en fælles indsats bringer merværdi til alle. For at sikre dette opfordrer udvalget Kommissionen til at gennemføre alle forslag fremsat af »taskforcen om nærhedsprincippet, proportionalitetsprincippet og mindre, men mere effektivt« (4). |
| --- | --- |

3.2.1.

3.3.   Indsamling af dokumentation og offentlige høringer

| 3.3.1. | EØSU hilser Kommissionens erklæring om at ville strømline og lette indsamlingen af dokumentation velkommen. Udvalget bifalder endvidere målet om en bedre inddragelse af relevante interessenter og forskermiljøet i den politiske beslutningstagning og om at lette den offentlige adgang til dokumentation, der ligger til grund for lovgivningsforslag. |
| --- | --- |

3.3.1.

| 3.3.2. | Med hensyn til interessenthøring henviser EØSU til sin udtalelse (5) og udtalelsen fra Refitplatformen (6), som udvalget var med til at udforme. Udvalget understreger, at offentlige høringer er en vigtig del af indsamlingen af dokumentation, og at disse aldrig må gøres til en proformaforestilling, hvor resultatet er givet på forhånd. Kommissionen bør altid bestræbe sig på at høre dem, der vil blive mest påvirket af de foreslåede foranstaltninger, og sikre repræsentativitet. Offentlige høringer bør desuden ikke indvirke på EØSU's rådgivende funktion eller arbejdsmarkedets parters autonomi eller særlige rettigheder, som de er fastlagt i traktaterne, især ikke når det gælder sociale og beskæftigelsesrelaterede anliggender (social dialog). |
| --- | --- |

3.3.2.

| 3.3.3. | EØSU opfordrer Kommissionen til at overholde retningslinjerne i kapitel VII i »Værktøjskassen til bedre regulering« om interessenthøringer (7) nøje, når den planlægger og gennemfører høringer. Udvalget fremhæver især, at spørgeskemaer altid bør være klare og tydelige, enkle og brugervenlige, være i et redigerbart format, indeholde mulighed for åbne svar og bemærkninger, give mulighed for at uploade yderligere dokumenter og undgå ledende spørgsmål. |
| --- | --- |

3.3.3.

| 3.3.4. | EØSU minder Kommissionen om, at udvalgets repræsentative funktion gør det velegnet til at hjælpe med at finde frem til de interessenter, der vil blive mest påvirket af de foreslåede politiske foranstaltninger. EØSU opfordrer Kommissionen til i højere grad at rådføre sig med udvalget, når det udvikler høringsstrategier og identificerer de relevante målgrupper. |
| --- | --- |

3.3.4.

| 3.3.5. | EØSU bifalder Kommissionens intention om at informere interessenterne bedre om, hvordan deres bidrag bruges. En ordentlig tilbagemelding om, hvordan deres bidrag har dannet grundlag for beslutningsprocessen, er afgørende for at sikre befolkningens fortsatte tillid til og deltagelse i den politiske beslutningstagning. |
| --- | --- |

3.3.5.

| 3.3.6. | EØSU opfordrer Kommissionen til at svare på den anmodning, som udvalget for længe siden har fremsat, om at forklare, hvordan den helt konkret vægter bidrag, der modtages under offentlige høringer i forhold til, hvor repræsentative de er. I en tid med desinformation, massekampagner (f.eks. gennem de sociale medier) og brugen af botter får denne vægtning stadig større betydning. |
| --- | --- |

3.3.6.

3.4.   Konsekvensanalyser

| 3.4.1. | EØSU minder om sin udtalelse (8) om, hvordan man kan forbedre det europæiske konsekvensanalyseøkosystem. |
| --- | --- |

3.4.1.

| 3.4.2. | EØSU understreger, at Kommissionen pr. automatik bør understøtte ethvert lovgivningsforslag med en fuldt gennemarbejdet konsekvensanalyse. Hvis Kommissionen undlader at gøre dette, skal den i detaljer redegøre for årsagerne til sin beslutning og fremlægge al information og data, der underbygger og/eller understøtter forslaget. |
| --- | --- |

3.4.2.

| 3.4.3. | EØSU opfordrer Europa-Parlamentet og Rådet til at leve op til deres forpligtelse i medfør af den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning (9) og gennemføre deres egne konsekvensanalyser af væsentlige ændringer under lovgivningsprocesserne, herunder af ændringer foretaget under trepartsforhandlinger. Udvalget foreslår, at Kommissionen og lovgiverne sammen med Udvalget for Forskriftskontrol udvikler et fælles sæt kriterier til at definere »væsentlig« og til lettere at kunne afgøre, hvornår ændringsforslag kræver yderligere konsekvensanalyse. |
| --- | --- |

3.4.3.

| 3.4.4. | EØSU minder om sin opfordring (10) til Kommissionen om at oprette en intelligent evalueringsmatrix, således at der kan foretages en dynamisk modellering af konsekvenserne af betydelige ændringer, som foreslås af medlovgiverne, ved at objektivere virkningerne af en række parametre og kvalitative data. I den henseende opfordrer EØSU til at iværksætte et pilotprojekt om intelligent modellering. |
| --- | --- |

3.4.4.

| 3.4.5. | EØSU finder resultaterne af 2020-årsrapporten (11) fra Udvalget for Forskriftskontrol om kvaliteten af Kommissionens konsekvensanalyser bekymrende, idet det fremgår, at Udvalget for Forskriftkontrol i 2020 udstedte langt færre positive udtalelser (12 % af alle udtalelser) og flere negative udtalelser (46 % af alle udtalelser). Videre står der, at den gennemsnitlige kvalitetsscore også var væsentligt lavere sammenlignet med de foregående år. I mange tilfælde skyldtes den lave kvalitet manglen på tilstrækkelig tid til at udarbejde konsekvensanalysen på grund af ambitiøse politiske tidsfrister for levering af Kommissionens nye prioriteter. EØSU opfordrer derfor kraftigt Kommissionen til at sætte realistiske tidsfrister for altid at give sine tjenestegrene mulighed for at udarbejde fuldt gennemarbejdede konsekvensanalyser. |
| --- | --- |

3.4.5.

| 3.4.6. | EØSU finder det bekymrende, at det i rapporten fra Udvalget for Forskriftskontrol konkluderes, at Kommissionens angivelse af valgmuligheder ofte ikke var fyldestgørende. De angivne valgmuligheder syntes ofte at fokusere på de foretrukne (politiske) valg uden at inkludere de alternative valgmuligheder, som havde opbakning fra de vigtigste interessentgrupper. I andre konsekvensanalyser blev centrale valgmuligheder udeladt, fordi nogle afdelinger mente, at de først havde brug for politisk vejledning. EØSU understreger, at formålet med konsekvensanalyser er at fremlægge dokumentation og analyse til brug for at træffe politiske beslutninger og ikke at retfærdiggøre Kommissionens foretrukne valg. EØSU opfordrer kraftigt Kommissionen til at afholde sig fra forudindtaget rapportering. |
| --- | --- |

3.4.6.

| 3.4.7. | EØSU glæder sig over Kommissionens intention om at »integrere De Forenede Nationers verdensmål for bæredygtig udvikling«, hvilket er i tråd med udvalgets tidligere opfordring (12), og indrette konsekvensanalyser således, at de understøtter »den dobbelte omstilling«. Ydermere påpeger udvalget, at konsekvensanalyser skal være en faktuel, evidensbaseret og politisk neutral øvelse, og konsekvensanalyseprocessen må ikke være rettet mod at retfærdiggøre et politisk foretrukket resultat og heller ikke erstatte de kompetente organers politiske beslutningstagning. Relevante konsekvenser må ikke rangordnes efter politiske præferencer, men skal altid analyseres på lige fod. EØSU vil være særligt opmærksom på den praktiske gennemførelse af denne mainstreaming under revisionen af værktøjskassen til bedre regulering, som det om nødvendigt vil behandle i en supplerende udtalelse. |
| --- | --- |

3.4.7.

| 3.4.8. | EØSU fremhæver behovet for systematisk at »tænke småt først« og gøre udstrakt anvendelse af »SMV-testen« i konsekvensanalyser. Udvalget minder Kommissionen om de 10 principper, der skal fungere som en rettesnor i den politiske beslutningstagning om SMV'er, som fastlagt i »Small Business Act« for Europa (SBA). Det understreger, at for SMV'er, og særligt for mikrovirksomheder, skal EU-lovgivningen være effektiv og nem at anvende. EØSU bifalder, at det af meddelelsen fremgår, at EU's SMV-repræsentant vil blive hørt i forbindelse med konsekvensanalysedrøftelser, og opfordrer SMV-repræsentanten til at indgå i en struktureret dialog og et struktureret samarbejde med nationale organisationer, der repræsenterer SMV-interesser. Endelig opfordrer EØSU Kommissionen til at begrænse byrderne for SMV'er, herunder mikrovirksomheder, og mere systematisk vurdere muligheden for mindre krævende ordninger, sådan som der lægges op til i værktøj nr. 22 i værktøjskassen for bedre regulering, uden at det må skade opfyldelsen af de i lovgivningen fastlagte mål eller etablerede normer og standarder. Dette kan ske ved hjælp af en individuel vurdering med henblik på at kortlægge, om alle SMV'er er berørt, eller om det kun gælder mikrovirksomheder. |
| --- | --- |

3.4.8.

| 3.4.9. | EØSU minder om sin tidligere udtalelse (13), hvor det udtaler, at konsekvensanalyser også kan og skal gennemføres systematisk for alle delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter. Det minder Kommissionen om, at »blot fordi der er foretaget en konsekvensanalyse af den lovgivningsmæssige tekst, der ligger til grund for de delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter, betyder det ikke, at man kan undlade at gennemføre en konsekvensanalyse af de afledte retsakter. Hver individuel retsakt skal evalueres selvstændigt [...]«. |
| --- | --- |

3.4.9.

| 3.4.10. | EØSU bifalder, at Kommissionen meddeler, at den vil integrere strategisk fremsynethed i den EU-politiske beslutningstagning, og henviser til sin egen udtalelse om emnet (14). Som repræsentant for en lang række synspunkter fra alle medlemsstater og som observatør i det europæiske strategi- og politikanalysesystem (ESPAS) kan EØSU nemt levere vigtigt input og vigtig information til fremsynsprocessen. |
| --- | --- |

3.4.10.

3.5.   Udvalget for Forskriftskontrol

| 3.5.1. | EØSU er meget tilfreds med det arbejde, som Udvalget for Forskriftskontrol gør for at sikre myndighedstilsyn. For at sikre at udvalget kan udfylde sit mandat fuldt ud, opfordrer EØSU Kommissionen til at sikre, at det har tilstrækkelige ressourcer og kompetencer til rådighed. |
| --- | --- |

3.5.1.

| 3.5.2. | EØSU påpeger, at Udvalget for Forskriftskontrol ikke formelt er uafhængigt. Fire ud af dets syv medlemmer er medlemmer af Kommissionen. For at sikre en bedre balance foreslår EØSU, at Udvalget for Forskriftskontrol bliver udvidet med endnu et eksternt medlem. |
| --- | --- |

3.5.2.

3.6.   Mindskelse af byrder og »én ind, én ud«-princippet

| 3.6.1. | EØSU konstaterer, at det er Kommissionens intention at begrænse strømmen af reguleringsomkostninger og -byrder som følge af ny lovgivning og at reducere unødvendige eksisterende omkostninger og byrder for borgerne, erhvervslivet og de offentlige myndigheder. I den anledning gentager udvalget sin opfordring til en kvalitativ tilgang til at supplere den kvantitative analyse, hvor også de forventede fordele af lovgivningen tages i betragtning (15). Udvalget har i en udtalelse anført (16), at »[r]eguleringsomkostningerne bør stå i et rimeligt forhold til den nytteværdi, de skaber«. EØSU understreger derfor, at proportionalitetsprincippet stadig er af afgørende betydning, når der indføres ny lovgivning. Herudover bør Kommissionen altid vurdere omkostningerne ved ikke at handle, f.eks. i relation til uddybningen af det indre marked samt sociale og miljømæssige udfordringer. |
| --- | --- |

3.6.1.

| 3.6.2. | Ligeledes understreger EØSU, at en mindskelse af byrderne ikke må føre til afharmonisering i det indre marked eller skabe et pres for deregulering. Mindskelse af byrderne må ikke undergrave de politiske mål, sænke EU's høje økonomiske, sociale og miljømæssige standarder eller forhindre vedtagelsen af nye initiativer, når disse skaber en klar merværdi. Men byrder skal mindskes, når de beviseligt ikke er nødvendige for at opnå det politiske mål. |
| --- | --- |

3.6.2.

| 3.6.3. | Med hensyn til »én ind, én ud«-princippet, hvorefter der for hver gang et lovforslag skaber nye byrder for borgere og virksomheder, skal fjernes en eksisterende byrde på EU-niveau inden for samme politikområde, finder EØSU det bekymrende, at meddelelsen trods Kommissionens udmeldinger om det modsatte ikke indeholder de nærmere operationelle og metodiske oplysninger vedrørende princippets anvendelse. Dette gør det vanskeligt for EØSU at kontrollere de mulige fordele og udfordringer forbundet med anvendelsen af »én ind, én ud«-princippet. Udvalget opfordrer derfor Kommissionen til at fremlægge disse nærmere oplysninger så hurtigt som muligt og forbeholder sig retten til at komme med en yderligere vurdering af metodologien bag »én ind, én ud«-princippet, når de foreligger. |
| --- | --- |

3.6.3.

| 3.6.4. | EØSU understreger, at selv om »én ind, én ud«-princippet kan være et værktøj til bedre regulering, må det ikke betragtes som et værktøj, der alene kan mindske byrderne. Det skal i stedet fungere som et supplement til og i synergi med de eksisterende EU-værktøjer til bedre regulering, herunder konsekvensanalyser, offentlige høringer, evalueringer og forskriftskontrol. EØSU glæder sig over Kommissionens forsikring om, at »én ind, én ud«-princippet ikke vil blive anvendt mekanisk eller baseret på på forhånd fastlagte talbaserede mål, men anvendt på grundlag af en konkret vurdering, hvor det afgøres, hvad præcist, der kan forenkles, strømlines eller fjernes under hensyntagen til fordelene ved den pågældende lovgivning. Udvalget vil være særlig opmærksom på, at Kommissionen omsætter denne forsikring til praksis. Udvalget fremhæver endvidere Fit for Future-platformen, som det er medlem af, og platformens rolle i at rådgive Kommissionen om forenkling af EU-lovgivningen og mindskelse af unødvendige byrder, idet det samtidig skal sikres, at EU's politikker er fremsynede og relevante set i lyset af de nye udfordringer, herunder den sociale, miljømæssige, geopolitiske, teknologiske og digitale udvikling. |
| --- | --- |

3.6.4.

| 3.6.5. | EØSU understreger, at implementeringen af »én ind, én ud«-princippet skal ses som en fælles indsats mellem institutionerne, der kræver et tæt samarbejde mellem alle EU's institutioner gennem hele lovgivningsprocessen. I overensstemmelse med punkt 3.4.3 i denne udtalelse opfordrer EØSU Europa-Parlamentet og Rådet til at sikre, at EU-lovgivningen når sine mål på den mest omkostningseffektive måde. Dette kræver et tæt samarbejde mellem lovgiverne og Kommissionen hele vejen gennem den politiske beslutningsproces, og at medlemsstaterne informerer Kommissionen om omkostningerne og fordelene ved EU-lovgivningen, efter at den er blevet gennemført. |
| --- | --- |

3.6.5.

| 3.6.6. | EØSU bifalder Kommissionens intentioner om i hver konsekvensanalyse at give et skøn over både de administrative omkostninger og de tilpasningsomkostninger, som det foreslåede tiltag vil medføre. Det noterer sig dog, at kun administrative omkostninger vil blive kompenseret af »én ind, én ud«-instrumentet, mens tilpasningsomkostninger skal kompenseres via andre instrumenter såsom genopretnings- og resiliensfaciliteten, fondene til samhørigheds- og landbrugspolitikken og mekanismen for retfærdig omstilling. Eftersom tilpasningsomkostninger kan udgøre en betydelig byrde for virksomheder og især for SMV'er og mikrovirksomheder, opfordrer udvalget Kommissionen til — tillige med omkostningsoverslag — at inkludere konkrete forslag til støtteforanstaltninger for virksomheder i deres tilpasning til og overholdelse af nye lovrammer og således, at de kan fastholde jobs og tilbyde uddannelse og omskoling for arbejdstagerne. |
| --- | --- |

3.6.6.

| 3.6.7. | EØSU bemærker, at det er Kommissionens intention automatisk at betragte 27 nationale lovgivninger som »ud«, når de erstattes med én harmoniseret ramme. Dette er udtryk for en mekanisk tilgang, som Kommissionen ellers hævder ikke at ville anvende. Harmonisering medfører ikke pr. automatik effektiviseringsgevinster. Virkningerne deraf må vurderes fra sag til sag. Udvalget opfordrer derfor Kommissionen til altid at træffe beslutninger om, hvad der skal »ud« på baggrund af en individuel cost-benefit-analyse. |
| --- | --- |

3.6.7.

| 3.6.8. | For så vidt angår fleksibiliteten i forbindelse med »én ind, én ud«-princippet beder EØSU Kommissionen om at redegøre for kriterierne for, hvordan den vil træffe afgørelse om fritagelser og »særlige omstændigheder« for handel. |
| --- | --- |

3.6.8.

| 3.6.9. | EØSU konstaterer, at »én ind, én ud«-princippet kun vil blive anvendt på initiativer, der er omfattet af Kommissionens årlige arbejdsprogram for 2022, hvilket udelukker de store politiske initiativer, som er blevet fremlagt i den første halvdel af Kommissionens mandatperiode. Kommissionen lever dermed ikke op til det løfte, som kommissionsformand Ursula von der Leyen formulerede i sit dokument om arbejdsmetoder (17) og i sine opgavebeskrivelser til kommissærerne, om, at kollegiet vil anvende »én ind, én ud«-princippet på hvert lovgivningsforslag, der skaber nye byrder. |
| --- | --- |

3.6.9.

| 3.6.10. | EØSU opfordrer Kommissionen til at etablere en passende rapporteringsramme vedrørende gennemførelsen af »én ind, én ud«-princippet for at sikre en ordentlig evaluering i de kommende år. |
| --- | --- |

3.6.10.

3.7.   Fit for Future-platformen

| 3.7.1. | EØSU hilser oprettelsen af Fit for Future-platformen (herefter benævnt »platformen«) velkommen. Udvalget minder om, at platformen har mandat i forhold til efterfølgende evaluering ikke forslag til ny lovgivning. Udvalget vil deltage aktivt i dette arbejde. |
| --- | --- |

3.7.1.

| 3.7.2. | EØSU påpeger, at indsendelser via hjemmesiden »Deltag i debatten: Forenkling!« fortsat skal bidrage til platformens årlige arbejdsprogram, selv om de ikke er omfattet af bilag II i Kommissionens arbejdsprogram. Herudover bør platformen fortsat kunne rådgive Kommissionen om horisontale arbejdsgange vedrørende bedre regulering. |
| --- | --- |

3.7.2.

| 3.7.3. | EØSU foreslår, at den person eller den organisation, som fremsender bidrag til platformen, modtager begrundet opfølgende feedback fra Kommissionen om, hvordan sagen er blevet behandlet. |
| --- | --- |

3.7.3.

3.8.   Efterfølgende overvågning og evalueringer

| 3.8.1. | EØSU er stærk tilhænger af »evaluering først« og opfordrer Kommissionen til at sikre, at det bliver anvendt systematisk. |
| --- | --- |

3.8.1.

| 3.8.2. | Udvalget glæder sig over det succesfulde samarbejde med Kommissionen om arbejdet med efterfølgende evalueringer, hvor dets medvirken har vist sig at være nyttigt med hensyn til at styrke Kommissionens evalueringer med input fra det organiserede civilsamfund. Udvalget opfordrer til en fortsat styrkelse af dette samarbejde. Det opfordrer også indtrængende til, at EØSU's evalueringer bliver inkluderet i det planlagte samlede dokumentationsregister — den fælles lovgivningsportal. |
| --- | --- |

3.8.2.

| 3.8.3. | Med hensyn til overvågning af gennemført EU-lovgivning advarer EØSU om, at overvågnings- og rapporteringsforpligtelser til at indsamle nødvendig information og data altid skal stå i et rimeligt forhold til udbyttet heraf og ikke må bebyrde borgere, virksomheder og offentlige myndigheder i unødvendigt omfang. |
| --- | --- |

3.8.3.

| 3.8.4. | EØSU noterer sig med bekymring resultaterne i rapporten fra Udvalget for Forskriftskontrol. Som rapporten udtrykker det, så afspejlede konklusionerne af evalueringen ikke de konstaterede problemstillinger korrekt. Udvalget for Forskriftskontrol udtrykte med jævne mellemrum bekymring for, at konklusionerne var selektive fortolkninger af dokumentationen eller ikke var klare nok med hensyn til svaghederne ved den indsamlede dokumentation. Dette er en afgørende svaghed, da det forhindrer evalueringen i at udfylde sin vigtigste funktion som en læringsproces. EØSU opfordrer kraftigt Kommissionen til at rapportere objektivt om EU-lovgivningens funktionsdygtighed. |
| --- | --- |

3.8.4.

| 3.8.5. | EØSU finder det bekymrende, at Kommissionens tjenestegrene ikke er forpligtet til at indsende en ny evalueringsrapport i tilfælde af en negativ udtalelse fra Udvalget for Forskriftskontrol. Udvalget foreslår, at man for evalueringer anvender den samme ordning som for konsekvensanalyser og forpligter Kommissionens tjenestegrene til at revidere rapporterne i tilfælde af en negativ første udtalelse med henblik på formelt at opnå en positiv udtalelse fra Udvalget for Forskriftskontrol. |
| --- | --- |

3.8.5.

3.9.   Gennemførelse og håndhævelse

| 3.9.1. | Vedrørende gennemførelse og håndhævelse henviser EØSU til anbefalingerne i sin udtalelse (18). |
| --- | --- |

3.9.1.

| 3.9.2. | EØSU bifalder Kommissionens langsigtede handlingsplan for bedre gennemførelse og håndhævelse af reglerne for det indre marked (19) og opfordrer til en hurtig gennemførelse af de foreslåede tiltag. |
| --- | --- |

3.9.2.

| 3.9.3. | EØSU gentager, at de fleste regelbyrder for borgerne og erhvervslivet fortsat skabes på nationalt niveau som følge af de nationale myndigheders procedure for og metode til omsætning af EU-lovgivningen og deres uhensigtsmæssige gennemførelse af denne. Hvis de nationale lovgivere bruger deres skønsbeføjelser og tilføjer krav på nationalt plan, bør dette ske på en gennemsigtig måde, og de bør give meddelelse herom til Kommissionen og andre nationale myndigheder med en redegørelse for årsagen hertil i overensstemmelse med deres forpligtelse i medfør af den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning. Medlemsstaterne bør også være opmærksomme på de mulige konsekvenser for integriteten af det indre marked og for, at det kan fungere korrekt, når de tilføjer ekstra krav, og de bør om muligt undgå foranstaltninger, der skaber betydelige forstyrrelser og fragmentering. |
| --- | --- |

3.9.3.

| 3.9.4. | EØSU mener endvidere som anført i sine udtalelser (20), at forordninger principielt bør prioriteres frem for direktiver for at undgå uoverensstemmelser i lovrammerne i EU og for at understøtte integrationen af det indre marked. EØSU bemærker dog, at det eksisterende niveau for beskyttelse af borgere, forbrugere, arbejdstagere og miljøet ikke må blive lavere. |
| --- | --- |

3.9.4.

Bruxelles, den 22. september 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  EUT C 13 af 15.1.2016, s. 192 og EUT C 262 af 25.7.2018, s. 22.

1

(2)  COM(2015) 215 final.

2

(3)  EUT C 487 af 28.12.2016, s. 51 og EUT C 262 af 25.7.2018, s. 22.

3

(4)  C(2017) 7810.

4

(5)  EUT C 383 af 17.11.2015, s. 57.

5

(6)  Refitplatformens udtalelse om henstilling XXII.4.a ved DIHK og XXII.4.b ved en borger om høringsmekanismerne for interessenter. Vedtagelsesdato: 7.6.2017.

6

(7)  Værktøjskassen til bedre regulering, Kommissionen (europa.eu).

7

(8)  EUT C 434 af 15.12.2017, s. 11.

8

(9)  EUT L 123 af 12.5.2016, s. 1 (https://eur-lex.europa.eu/legal-content/DA/TXT/PDF/?uri=CELEX:32016Q0512(01)&from=DA)

9

(10)  EUT C 14 af 15.1.2020, s. 72.

10

(11)  https://ec.europa.eu/info/sites/default/files/rsb_report_2020_en_0.pdf.

11

(12)  EUT C 14 af 15.1.2020, s. 72.

12

(13)  EUT C 262 af 25.7.2018, s. 22.

13

(14)  EUT C 220 af 9.6.2021, s. 67.

14

(15)  EUT C 434 af 15.12.2017, s. 11.

15

(16)  EUT C 487 af 28.12.2016, s. 51.

16

(17)  P(2019) 2.

17

(18)  EUT C 262 af 25.7.2018, s. 22.

18

(19)  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/DA/TXT/PDF/?uri=CELEX:52020DC0094&rid=1.

19

(20)  EUT C 18 af 19.1.2011, s. 95.

20

---

| 22.12.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 517/51 |
| --- | --- | --- | --- |

22.12.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 517/51

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af direktiv 2013/34/EU, direktiv 2004/109/EF, direktiv 2006/43/EF og forordning (EU) nr. 537/2014, for så vidt angår virksomheders bæredygtighedsrapportering

(COM(2021) 189 final — 2021/0104 (COD))

(2021/C 517/07)

| Ordfører: | Marinel Dănuț MURESAN |
| --- | --- |

Ordfører:

Marinel Dănuț MURESAN

| Anmodning om udtalelse | Rådet for den Europæiske Union, 22.6.2021
  Europa-Parlamentet, 23.6.2021 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 50 og 114 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug |
| Vedtaget i sektionen | 2.9.2021 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 22.9.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 563 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 226/0/7 |

Anmodning om udtalelse

Rådet for den Europæiske Union, 22.6.2021

Europa-Parlamentet, 23.6.2021

Retsgrundlag

Artikel 50 og 114 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug

Vedtaget i sektionen

2.9.2021

Vedtaget på plenarforsamlingen

22.9.2021

Plenarforsamling nr.

563

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

226/0/7

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | EØSU bifalder forslaget til direktiv om virksomheders bæredygtighedsrapportering og mener, at bæredygtighedsrapportering af høj kvalitet vil være et vigtigt element i gennemførelsen af den europæiske grønne pagt, herunder de ambitiøse mål i Fit for 55-pakken. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Navnlig vil direktivets udvidelse til at omfatte alle store virksomheder, der opfylder visse kriterier, samt børsnoterede SMV'er støtte omstillingen af den europæiske økonomi i tråd med Parisaftalen, og det samme gælder Den Europæiske Rådgivende Regnskabsgruppes mandat til at udvikle sammenhængende EU-standarder for ikkefinansiel rapportering. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Efter handlingsplanen for finansiering af bæredygtig vækst glæder EØSU sig over Kommissionens fokus på at stimulere indberetningen af bæredygtighedsoplysninger af høj kvalitet fra virksomheder og finansielle institutioner. Det vil kræve en samlet indsats fra både den offentlige og private sektor at nå dette resultat, men de retlige rammer for bæredygtig finansiering og virksomhedsrapportering spiller også en væsentlig rolle i den forbindelse. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU opfordrer medlovgiverne til at evaluere de drifts- og administrationsomkostninger, der er forbundet med en gradvis og frivillig inddragelse af SMV'er i direktivets anvendelsesområde, og overveje eventuelle yderligere støtteforanstaltninger med henblik på at lette administrative og driftsmæssige byrder i dette afgørende segment af økonomien. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU glæder sig i høj grad over Kommissionens præcisering af og tilslutning til princippet om »dobbelt væsentlighed« og beskrivelsen heraf i forslagets afsnit 3. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EØSU støtter det mandat, som Den Europæiske Rådgivende Regnskabsgruppe (EFRAG) har fået til at udarbejde den tekniske rådgivning til udvikling af en europæisk ikkefinansiel rapporteringsstandard. Ved fastsættelsen af denne standard er det vigtigt at inddrage alle interessenter, der har en væsentlig interesse i udarbejdelsen og anvendelsen af bæredygtighedsrapportering: De relevante finansielle og ikkefinansielle virksomhedsinteressenter, arbejdsmarkedets parter og civilsamfundet skal sikres en klar rolle i alle faser. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU tilskynder Kommissionen, de europæiske tilsynsmyndigheder og medlovgiverne til at sikre en nøje afstemning — hvad angår indhold og koordination — af de forskellige komponenter i rammen for bæredygtighedsrapportering, herunder dem der vedrører finansielle institutioner. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EØSU opfordrer også Kommissionen og EFRAG til at se nærmere på, hvorvidt særskilte landespecifikke rapporteringskrav om bæredygtighedsrisici og -virkninger for alle virksomheder, der er omfattet af anvendelsesområdet, kan tilskynde til indberetning af mere detaljerede og væsentlige oplysninger. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | Endelig tilskynder EØSU Kommissionen til at se på mulighederne for at styrke formidlingen af færdigheder inden for finansielle forhold og bæredygtighed. Det foreliggende forslag vil sikre, at virksomheder og finansielle institutioner kan levere nøjagtige oplysninger til slutbrugere, fremtidige begunstigede og andre slutinvestorer, men der er brug for en supplerende indsats, så de med tilstrækkelig tillid kan kanalisere deres opsparing over i bæredygtige investeringer. EØSU glæder sig derfor over de tilsagn, der er givet i den henseende som led i strategien for finansiering af omstillingen til en bæredygtig økonomi (1). |
| --- | --- |

1.9.

2.   Kommissionens forslag

| 2.1. | Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/95/EU (2) om ikkefinansiel rapportering (direktiv) om ændring af regnskabsdirektivet blev vedtaget i 2014. Virksomheder, der er omfattet af anvendelsesområdet for direktivet om ikkefinansiel rapportering, skulle rapportere for første gang i henhold til direktivets bestemmelser i 2018 (for regnskabsåret 2017). |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | I overensstemmelse med direktivet om ikkefinansiel rapportering offentliggjorde Kommissionen i 2017 ikkebindende rapporteringsretningslinjer for virksomheder (3). I 2019 offentliggjorde den yderligere retningslinjer om rapportering af klimarelaterede oplysninger (4). Disse retningslinjer har ikke i tilstrækkelig grad forbedret kvaliteten af de oplysninger, som virksomhederne giver i henhold til direktivet om ikkefinansiel rapportering. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Kommissionen gav tilsagn om at foreslå en revision af direktivet om ikkefinansiel rapportering i den europæiske grønne pagt og i sit arbejdsprogram for 2020 (5). |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | I marts 2018 udgav Kommissionen handlingsplanen for finansiering af bæredygtig vækst (6), der understregede behovet for yderligere standardisering af de ikkefinansielle oplysninger, som skal indberettes af virksomheder, og som er nødvendige for at træffe oplyste investeringsbeslutninger. Som opfølgning på handlingsplanen offentliggjorde Kommissionen tre lovgivningsforslag, der yderligere har defineret de oplysninger, som kræves af virksomheder til dette formål, nemlig klassificeringsforordningen (7), forordningen om oplysninger om bæredygtig finansiering (8) og forordningen om benchmark for lille CO2-effekt (9). |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | I sin initiativbetænkning om bæredygtig finansiering fra maj 2018 opfordrede Europa-Parlamentet til en yderligere udvikling af rapporteringskravene inden for rammerne af direktivet om ikkefinansiel rapportering (10). I sin beslutning fra december 2020 om bæredygtig virksomhedsledelse glædede Parlamentet sig over, at Kommissionen har forpligtet sig til at revidere direktivet om ikkefinansiel rapportering, og det gentog sin opfordring til en udvidelse af anvendelsesområdet for direktivet om ikkefinansiel rapportering til at omfatte yderligere kategorier af virksomheder og bifaldt Kommissionens tilsagn om at udvikle ikkefinansielle rapporteringsstandarder i EU (11). Europa-Parlamentet tilkendegav også, at ikkefinansielle redegørelser, der offentliggøres af virksomheder i henhold til direktivet om ikkefinansiel rapportering, bør underkastes en obligatorisk revision. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Direktivet om ikkefinansiel rapportering er sammen med forordningen om oplysninger om bæredygtig finansiering og klassificeringsforordningen centrale komponenter i de krav om bæredygtighedsrapportering, der ligger til grund for EU's strategi for bæredygtig finansiering. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | Formålet med dette forslag er derfor at forbedre bæredygtighedsrapporteringen og dermed sikre en bedre udnyttelse af det indre markeds potentiale til at bidrage til overgangen til et fuldt bæredygtigt og inklusivt økonomisk og finansielt system i overensstemmelse med den europæiske grønne pagt, herunder Fit for 55-pakken, og FN's mål for bæredygtig udvikling. |
| --- | --- |

2.7.

3.   Generelle bemærkninger

| 3.1. | Europa er i øjeblikket på vej ud af en sundhedskrise, der har sat fokus på vigtigheden af et modstandsdygtigt finansielt og økonomisk system som beskyttelse mod uventede kriser i fremtiden. Som påpeget af Den Europæiske Centralbank har pandemien tjent som en kraftig påmindelse om, at det kræver en grundlæggende strukturel ændring af vores økonomi at forhindre klimaændringer i at påføre den globale økonomi permanent skade, hvilket er ensbetydende med systematiske ændringer i den måde energi produceres og forbruges på (12). Samtidig understreger ECB, at hvis der ikke sættes hurtigt ind, kan det få alvorlige følger for hele menneskeheden, navnlig de fattigste og mest sårbare. Ikkefinansiel virksomhedsrapportering af høj kvalitet kan i høj grad være med til at sikre, at der tages behørigt hensyn til begge dimensioner af dette problem. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Samtidig vil fremskridt med kapitalmarkedsunionen sikre, at europæisk industri, hvis rygrad består af SMV'er, der bidrager med over halvdelen af det europæiske BNP (13), fortsat vil blomstre, skabe kvalitetsbeskæftigelse og bidrage til EU's konkurrenceevne på lang sigt. Disse fremskridt er betinget af, at kapital tildeles virksomheder, der omstiller sig for at opfylde målene i Parisaftalen, og som vil støtte målene i den europæiske grønne pagt. Derudover skal det sikres, at uddannelse i finansielle forhold og bæredygtig udvikling bliver en integreret del af EU's målsætninger. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Sammenlignelige, relevante virksomhedsoplysninger af høj kvalitet, der tager udgangspunkt i det dobbelte væsentlighedsperspektiv, er en vigtig forudsætning for at sikre, at den finansielle sektor kan vurdere ikkefinansielle og finansielle kunder og modparters bæredygtighedsprofil og formår at støtte sine kunder i at opfylde Parisaftalens mål. EØSU tilskynder medlovgiverne til at sikre, at det foreliggende forslag opfylder dette vigtige mål, der vil danne grundlag for en bæredygtig genopretning efter covid-19-pandemien, samt sikre det indre markeds konkurrenceevne og vækst på lang sigt. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Den Europæiske Rådgivende Regnskabsgruppe har fået til opgave at udvikle de tekniske standarder (»standarder«), der skal omsætte lovteksten til praksis. Efter EFRAG's endelige rapport om emnet (14) opfordrer EØSU EU's platform for bæredygtig finansiering og den internationale platform for bæredygtig finansiering til i tæt samarbejde med EFRAG at finde en passende detaljeringsgrad for standarderne, som kan sikre, at de rapporterende enheder leverer oplysninger, der er væsentlige og sammenlignelige. Som følge af den hurtige udvikling inden for bæredygtighedsrapportering på internationalt plan, herunder den udbredte brug af rammerne fra Global Reporting-initiativet (GRI), Sustainability Accounting Standards Board (SASB) og Rådet for Finansiel Stabilitets taskforce om klimarelaterede finansielle oplysninger (TCFD) blandt både virksomheder og finansielle institutioner, anbefaler EØSU, at standarderne tager udgangspunkt i disse rammers centrale bestemmelser. Som det også er påpeget af EFRAG, bør det internationale samarbejde på dette område dog ikke spænde ben for EU's ambitioner som global leder inden for bæredygtighed hvad angår omfanget og hastigheden af udviklingen af EU's lovgivningsmæssige ramme. Denne proces bør forløbe så robust som muligt ved at sikre en afbalanceret repræsentation af centrale interessentgrupper, herunder arbejdsmarkedets parter, i EFRAG's forvaltningsstruktur. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | Indførelse af en ensartet praksis for bæredygtighedsrapportering i alle EU's 27 jurisdiktioner vil være altafgørende for at kunne sikre sammenlignelige data af høj kvalitet. Idet der ikke blev valgt en forordning som juridisk instrument opfordrer EØSU medlovgiverne til at sikre, at forhandlingerne udmønter sig i et resultat, der er fleksibelt nok til, at det ikke bliver nødvendigt at foretage omfattende tilpasninger af direktivets bestemmelser i forbindelse med gennemførelsesprocessen. Dette element vil være altafgørende for at sikre ensartede rapporteringskrav i alle 27 EU-medlemsstater, undgå markedsfragmentering og fremme en fri kapitalstrøm i alle jurisdiktioner. Selv om EØSU forventer, at de kommende standarder vil blive anvendt ensartet i alle 27 medlemsstater, er det vigtigt at fremhæve betydningen af at sikre, at gennemførelsen af direktivet om virksomheders bæredygtighedsrapportering samt udarbejdelsen af standarder resulterer i rapportering af sammenlignelige og væsentlige bæredygtighedsoplysninger af høj kvalitet i alle 27 medlemsstater. Tidligere empirisk arbejde foretaget af civilsamfundet har vist, at der findes væsentlige regionale forskelle, hvilket kan underminere dette mål (15). |
| --- | --- |

3.5.

4.   Særlige bemærkninger

4.1.   Anvendelsesområde

| 4.1.1. | EØSU glæder sig over direktivets udvidede anvendelsesområde, der nu også omfatter børsnoterede SMV'er — med undtagelse af dem, der er noteret på multilaterale handelsfaciliteter eller på SMV-vækstmarkeder — samt bestemmelserne om frivillig rapportering for ikkebørsnoterede SMV'er og den treårige overgangsperiode og forenklede standard for børsnoterede SMV'er. I lyset af de betydelige administrative og driftsmæssige byrder, som påhviler SMV'erne med hensyn til at tilvejebringe de rigtige oplysninger og udarbejde deres rapporter, og som er blevet endnu større som følge af covid-19-pandemien, støtter EØSU forslagets nuværende anvendelsesområde i den henseende. Denne afbalancerede tilgang vil udstikke en forudsigelig kurs for, hvordan SMV'erne kan indfri de stigende forventninger om bæredygtighedsoplysninger blandt deres investorer og øvrige interessenter, og samtidig give den nødvendige fleksibilitet og tid til at opfylde disse krav gradvist og frivilligt. |
| --- | --- |

4.1.1.

| 4.1.2. | EØSU anbefaler, at Kommissionen hurtigt gennemfører en specifik konsekvensanalyse og cost-benefit-analyse af virkningerne af indfasningsperioden og den forenklede rapporteringsstandard for både børsnoterede og ikkebørsnoterede SMV'er. Et væsentligt element i denne analyse bør være konkret empirisk dokumentation og anbefalinger vedrørende direktivets anvendelse på børsnoterede og ikkebørsnoterede SMV'er, der er aktive i højrisikosektorer, inden for en rimelig frist. Hvis det viser sig at være nødvendigt, bør Kommissionen også overveje yderligere støtteforanstaltninger til at bistå SMV'erne med at opfylde de kommende rapporteringskrav. |
| --- | --- |

4.1.2.

4.2.   Afdækning af risici og virkninger i de samlede værdikæder

| 4.2.1. | EØSU glæder sig over det foreslåede direktivs tilgang, der medtager krav til rapportering af oplysninger om den samlede værdikæde for virksomheder, som er omfattet af dets anvendelsesområde. I betragtning af moderne værdikæders kompleksitet anbefaler EØSU nogle tydeligere og mere detaljerede kriterier for, hvornår tilgangen med rapportering for den samlede værdikæde skal følges, i overensstemmelse med det foreslåede direktivs bestemmelse om, at denne rapportering skal ske, »for så vidt det er relevant«, jf. betragtning 29. Da aktiviteter i værdikæder er forbundet med betydelige miljømæssige, sociale og ledelsesmæssige risici og konsekvenser, vil EØSU gerne understrege, at disse yderligere specifikationer ikke ændrer ved kravet om at rapportere på en måde, der fremmer fuld gennemsigtighed med hensyn til virkningerne af de aktiviteter, der finder sted i værdikæder. |
| --- | --- |

4.2.1.

4.3.   Tilpasning af rapporteringskrav med hensyn til tidsramme og indhold

| 4.3.1. | EØSU understreger, at forslagets succes afhænger af en omhyggelig koordination og tilpasning af rapporteringskrav mellem direktivet om virksomheders bæredygtighedsrapportering og andre retlige rammer. Især da det vedrører behovene hos de omfattede virksomheder, der både bruger og udarbejder ikkefinansielle oplysninger, er det vigtigt at sikre, at der vil være tilstrækkelig tid til rådighed til indsamling, vurdering og indberetning af de relevante oplysninger. Denne koordination bør sikre, at de omfattede finansielle virksomheders ikkefinansielle kunder er forpligtet til at indberette de nødvendige oplysninger som første led, så de finansielle virksomheder efterfølgende kan vurdere dem og udarbejde deres egen indberetning. |
| --- | --- |

4.3.1.

| 4.3.2. | Kommissionen og medlovgiverne bør vurdere disse krav til koordination, navnlig da de har betydning for de omfattede virksomheder, der vil være underlagt krav om bæredygtighedsrapportering i henhold til kapitalkravsforordningen (16), artikel 8 i klassificeringsforordningen, de delegerede retsakter til forordningen om oplysninger om bæredygtig finansiering (17) samt eventuelle kommende standarder vedrørende udviklingen af et socialt klassificeringssystem og andre klassificeringssystemer. Opfyldelsen af disse krav vil afhænge af tilgængeligheden af oplysninger af høj kvalitet, der indberettes på grundlag af det foreliggende forslag. De oplysninger, der kræves via indberetningerne under direktivet om virksomheders bæredygtighedsrapportering, bør have samme omfang som de oplysninger, der skal indberettes under disse tilknyttede krav, herunder kravene i de delegerede retsakter til klassificeringsforordningen, der om nødvendigt kan præciseres nærmere i det foreslåede direktiv og i EFRAG's arbejde med at udvikle standarderne. |
| --- | --- |

4.3.2.

4.4.   Revision

| 4.4.1. | EØSU anerkender betydningen af at sikre verificerbarhed og en høj kvalitet af de ikkefinansielle oplysninger, der indberettes under det foreslåede direktiv. Revision har afgørende betydning i den forbindelse, og EØSU glæder sig over forslagets anbefalinger til brugen af begrænset revision til bekræftelse af de omfattede virksomheders ikkefinansielle oplysninger. |
| --- | --- |

4.4.1.

| 4.4.2. | I mangel af en fælles aftalt ramme for rimelig revision af bæredygtighedsoplysninger og i lyset af den meget foreløbige karakter af visse former for ikkefinansielle oplysninger, anbefales det, at revisionskravene fastholdes på vurderingsniveauet for begrænset revision. |
| --- | --- |

4.4.2.

4.5.   Menneskerettigheder

| 4.5.1. | EØSU bifalder den mere detaljerede opstilling af bæredygtighedsrelaterede emner, der skal indberettes oplysninger om, herunder emner vedrørende indvirkningen på sårbare lokalsamfund og arbejdstagere. Sammenholdt med de planlagte fremskridt med fremlæggelsen af et forslag om bæredygtig virksomhedsledelse mener EØSU, at det foreliggende forslag udgør en vigtig mulighed for at udvikle en praktisk ramme for vurdering af de finansielle risici forbundet med forretningsaktiviteter, der påvirker lokalsamfund, og samtidig fremme en god forståelse af forretningsaktiviteters indvirkning på disse lokalsamfund. Den yderligere specificering af både rapporterings- og due diligence-kravene bør finde den rette balance mellem behovene hos arbejdsmarkedets parter gennem en ret til formel høring. |
| --- | --- |

4.5.1.

| 4.5.2. | EØSU opfordrer medlovgiverne til at overveje en tydeligere definition af, hvilke interessenter der skal tages i betragtning og høres i denne proces, og sikre, at disse krav er i fuld overensstemmelse med bestemmelserne i det kommende forslag om bæredygtig virksomhedsledelse. Proceduren, som virksomhederne skal følge for at opfylde kravene om høring af interessenter, bør styrkes ved kun at udpege de mest relevante interessenter, samtidig med at det sikres, at den er udformet hensigtsmæssigt og enkelt og ikke skaber unødig kompleksitet for de virksomheder, der er omfattet af det foreslåede direktivs udvidede anvendelsesområde. |
| --- | --- |

4.5.2.

4.6.   Overgangsplan

| 4.6.1. | EØSU anerkender virksomhedernes behov for at tiltrække finansiering i overgangsfasen. Forslagets fokus på nødvendigheden af at rapportere om forretningsmodellers og -strategiers forenelighed med overgangen til en bæredygtig økonomi og med begrænsningen af den globale opvarmning til 1,5 oC er derfor helt afgørende. I betragtning af Det Internationale Energiagenturs rapport om opnåelse af netto-nul-målet inden 2050 (18) vil solide oplysninger af høj kvalitet bidrage til at opfylde dette krav i det foreslåede direktiv og være en afgørende faktor i bestræbelserne på at sikre, at virksomhederne har troværdige overgangsplaner, samtidig med at banker og kapitalmarkeder kan hjælpe dem med at nå deres mål. EØSU støtter en større detaljeringsgrad i kravene til dokumentation af denne tilpasning på en forholdsmæssig måde. Disse krav bør omfatte flere oplysninger om de overgangsscenarier, virksomhederne har vedtaget, samt de elementer, der afgør, om de er forenelige med målet om en retfærdig omstilling. |
| --- | --- |

4.6.1.

4.7.   Udvikling af EU's ikkefinansielle rapporteringsstandarder

| 4.7.1. | EØSU gentager sin støtte til det mandat, EFRAG har fået til at yde teknisk rådgivning vedrørende udvikling af ikkefinansielle rapporteringsstandarder i EU. EØSU vil gerne gøre opmærksom på, at dette mandat forudsætter, at rådgivningen ydes »på passende vis under hensyntagen til offentligt tilsyn og gennemsigtighed«, herunder høring af en række forskellige interessenter i forbindelse med udviklingen af standarderne. Udvalget understreger vigtigheden af at sikre, at fagforeninger og arbejdsmarkedets øvrige parter, SMV'er og andre interessenter med en stor interesse i udviklingen af standarderne, herunder finansielle og ikkefinansielle virksomheder og civilsamfundsorganisationer, inddrages og høres i hele den tekniske rådgivnings udviklingsfase. I den forbindelse støtter EØSU EFRAG's indsats for at indhente interessenternes synspunkter om udviklingen af en passende procedure (19) og forventer et resultat, der sikrer, at alle førnævnte interessenter inddrages. |
| --- | --- |

4.7.1.

Bruxelles, den 22. september 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  COM(2021) 390 final.

1

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/95/EU af 22. oktober 2014 om ændring af direktiv 2013/34/EU for så vidt angår offentliggørelse af ikkefinansielle oplysninger og oplysninger om mangfoldighed for visse store virksomheder og koncerner (EUT L 330 af 15.11.2014, s. 1).

2

(3)  Kommissionens meddelelse C(2017) 4234 final (EUT C 215 af 5.7.2017, s. 1).

3

(4)  Kommissionens meddelelse C(2019) 4490 final (EUT C 209 af 20.6.2019, s. 1).

4

(5)  Meddelelse fra Kommissionen om den europæiske grønne aftale (COM(2019) 640 final), og Kommissionens tilpassede arbejdsprogram (COM(2020) 440 final).

5

(6)  COM(2018) 97 final.

6

(7)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/852 af 18. juni 2020 om fastlæggelse af en ramme til fremme af bæredygtige investeringer og om ændring af forordning (EU) 2019/2088 (EUT L 198 af 22.6.2020, s. 13).

7

(8)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/2088 af 27. november 2019 om bæredygtighedsrelaterede oplysninger i sektoren for finansielle tjenesteydelser (EUT L 317 af 9.12.2019, s. 1).

8

(9)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/2089 af 27. november 2019 om ændring af forordning (EU) 2016/1011, for så vidt angår EU-benchmarks for klimaovergangen, Paristilpassede EU-benchmarks og bæredygtighedsrelaterede oplysninger om benchmarks (EUT L 317 af 9.12.2019, s. 17).

9

(10)  Europa-Parlamentets beslutning af 29. maj 2018 om bæredygtig finansiering (2018/2007(INI)) (EUT C 76 af 9.3.2020, s. 23).

10

(11)  Europa-Parlamentets beslutning af 17. december 2020 om bæredygtig virksomhedsledelse (2020/2137(INI)) (EUT C 445 af 29.10.2021, s. 94).

11

(12)  https://www.ecb.europa.eu/press/key/date/2020/html/ecb.sp200717~1556b0f988.en.html

12

(13)  https://ec.europa.eu/growth/smes_da

13

(14)  https://ec.europa.eu/info/sites/default/files/business_economy_euro/banking_and_finance/documents/210308-report-efrag-sustainability-reporting-standard-setting_en.pdf

14

(15)  https://www.allianceforcorporatetransparency.org/assets/Research_Report_EUKI_2020.pdf, s. 51.

15

(16)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 af 26. juni 2013 om tilsynsmæssige krav til kreditinstitutter og investeringsselskaber og om ændring af forordning (EU) nr. 648/2012 (EUT L 176 af 27.6.2013 s. 1).

16

(17)  C(2021) 2800 final.

17

(18)  https://www.iea.org/reports/net-zero-by-2050

18

(19)  https://www.efrag.org/Assets/Download?assetUrl=%2fsites%2fwebpublishing%2fSiteAssets%2fEFRAG%2520Due%2520Process%2520Procedures_V04.pdf

19

---

| 22.12.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 517/56 |
| --- | --- | --- | --- |

22.12.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 517/56

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Fremme af en europæisk tilgang til kunstig intelligens

(COM(2021) 205 final)

(2021/C 517/08)

| Ordfører: | Marie-Françoise GONDARD-ARGENTI |
| --- | --- |

Ordfører:

Marie-Françoise GONDARD-ARGENTI

| Anmodning om udtalelse | Kommissionen, 1.7.2021 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Vedtaget i sektionen | 2.9.2021 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 22.9.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 563 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 235/0/7 |

Anmodning om udtalelse

Kommissionen, 1.7.2021

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Vedtaget i sektionen

2.9.2021

Vedtaget på plenarforsamlingen

22.9.2021

Plenarforsamling nr.

563

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

235/0/7

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU) glæder sig over denne revision af den koordinerede plan for kunstig intelligens, der er et resultat af Kommissionens og medlemsstaternes fælles indsats, og opfordrer til en hurtig gennemførelse af planen gennem inddragelse af alle berørte aktører. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU støtter Kommissionens helhedsorienterede tilgang til strategien for opnåelse af inklusiv og bæredygtig kunstig intelligens, der bygger på indførelsen af et ekspertise- og tillidsmiljø. Forslagene til henholdsvis en plan og en forordning, som hver især er genstand for en separat udtalelse, er de to søjler, hvorpå Europa skal positionere sig som en global aktør inden for kunstig intelligens. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | For at opnå de forventede økonomiske, sociale, miljømæssige og folkesundhedsmæssige fordele for alle europæiske borgere uden nogen form for forskelsbehandling bør planen bringe ny dynamik til uddannelsesområdet gennem inddragelse af etiske og miljømæssige spørgsmål, livslang læring og kompetenceudvikling samt udfordringer forbundet med innovation og støtte til arbejdstagere og virksomheder, såvel store som små. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | På arbejdsmarkedet er tillid nøglen til succes. Kunstig intelligens er ingen undtagelse fra dette princip. EØSU finder det rimeligt, at denne nye plan giver den sociale dialog og arbejdsmarkedets parter en nøglerolle gennem hele processen. Spørgsmålet om kompetencer er ganske vist væsentligt, men overvejelserne bør omfatte alle problematikker i forbindelse med automatisering på arbejdspladsen. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU anbefaler, at Kommissionen inden for de politiske rammer, den har til hensigt at fastlægge, giver medlemsstaterne et kraftigt incitament til at styrke den sociale og civile dialog om problematikker og redskaber i forbindelse med kunstig intelligens. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EØSU minder om, at tillid bunder i den enkeltes ret — det være sig arbejdstagere, forbrugere eller borgere — til at få forklaret de algoritmiske processer, for så vidt som disse har betydning for den enkeltes liv og omgivelser. Den nye koordinerede plan bør leve op til dette krav om gennemsigtighed og forklarlighed og være en uadskillelig del af alle borgeres ret til at anfægte beslutninger, der udelukkende træffes ved hjælp af en algoritme. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | Efter EØSU's opfattelse kan EU blive en troværdig global leder inden for kunstig intelligens, hvis der sker en fejlfri koordinering mellem EU's institutioner, medlemsstaterne og det organiserede civilsamfund — arbejdsmarkedets parter, forbrugerne og borgerne — og hvis deres respektive ansvarsområder defineres tydeligt. Koordinering mellem EU's institutioner, mellem disse og medlemsstaterne og indbyrdes mellem medlemsstaterne vil maksimere den samlede virkning og samtidig sikre en hurtig og sammenhængende gennemførelse af investeringspolitikker og -programmer. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | Kunstig intelligens er grundlæggende global, men direkte afhængig af omfanget af udrulningen. Ved at gøre medlemsstaterne til nøgleaktører i den globale udrulning af kunstig intelligens udgør den koordinerede plan grundstenen i den europæiske AI-strategi. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | EØSU glæder sig over, at den reviderede koordinerede plan indeholder forslag om konkrete tiltag til fremme af gennemførelsen af de nationale strategier og styrkelse af synergierne. Planen antager dog først sin fulde betydning gennem et tæt samspil med den europæiske datastrategi — etableringen af et europæisk dataområde og databeskyttelse — og strategien for cybersikkerhed. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | For at afbøde manglen på bindende koordinering slår EØSU til lyd for, at der indføres et permanent system for overvågning af de opnåede fremskridt gennem resultatindikatorer, der udarbejdes af de berørte aktører. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | EØSU opfordrer medlemsstaterne til at anvende genopretnings- og resiliensfaciliteten — samt andre finansielle instrumenter såsom Horisont Europa, programmet for et digitalt Europa og InvestEU — for at støtte udviklingen og indførelsen af kunstig intelligens, især blandt små virksomheder. Det fremgår af en nylig rapport fra EIB, hvilke skridt der bør tages (1). |
| --- | --- |

1.11.

2.   Generelle bemærkninger

| 2.1. | Kommissionen agter at sikre EU et globalt lederskab inden for menneskecentreret, inklusiv, sikker, bæredygtig og pålidelig kunstig intelligens. På baggrund af erfaringerne fra sundhedskrisen ønsker Kommissionen at fremskynde investeringerne, styrke de aktuelle foranstaltninger og nøje afstemme disse for at fremme synergier og smidighed (2). EØSU støtter en hurtig og beslutsom anvendelse af denne tilgang for at styrke EU's interne og internationale ekspertise. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | EØSU noterer sig de fremskridt, der er gjort siden den første koordinerede plan fra 2018. Den ajourførte plan udstikker klare prioriteter, nemlig investeringer i infrastrukturer og deling af data, fremme af ekspertise gennem mobilisering af innovation og færdigheder samt sikring af pålidelighed og gennemsigtighed langs hele værdikæden. Investeringen på 7 mia. EUR i 2019 (+ 30 %) anses for opmuntrende. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Den koordinerede plan er i pagt med respekten for de grundlæggende og sociale rettigheder og retten til ikkediskrimination ved brugen af algoritmer. Denne udtalelse er uløseligt forbundet med udtalelsen om det fælles forslag til forordning, der omhandler de etiske aspekter og fastlægger harmoniserede regler (3). |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Efter EØSU's opfattelse udgør den etiske ramme og en anerkendt og fælles standard ledsaget af en koordineret plan de nødvendige og strukturerende katalysatorer, som er garant for, at europæerne vil bakke op om kunstig intelligens, samtidig med at de udgør en konkurrencefordel og et aktiv på globalt plan. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Borgernes tillid er direkte betinget af en ret til at få algoritmerne forklaret og muligheden for at anfægte enhver afgørelse, der påvirker deres liv. Udviklerne af kunstig intelligens og applikationer i forbindelse hermed bør være yderst påpasselige. Det samme gælder brugerne, og der bør foretages regelmæssige revisioner og tests. Mennesket skal bevare kontrollen over beslutningerne. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | EØSU er bekymret over risikoen for fragmentering som følge af indbyrdes afvigende nationale strategier og opfordrer landene til i EU's interesse at øge samarbejdet, navnlig når det gælder cybersikkerhed, hvor staterne har hovedkompetencen, men som udgør rygraden i planen. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | EØSU udtrykker et stærkt ønske om bæredygtig kunstig intelligens, såvel hvad angår de økonomiske, sociale og miljømæssige mål som efterlevelsen af det økonomiske, sociale og miljømæssige ansvar. |
| --- | --- |

2.7.

3.   Særlige bemærkninger

| 3.1. | Kommissionens fuldt berettigede ambitioner kræver, at den samarbejder med medlemsstaterne, den private sektor og det organiserede civilsamfund for:






  — | at fremme investeringerne i kunstig intelligens med henblik på en hurtig og modstandsdygtig økonomisk og social genopretning baseret på avancerede digitale løsninger |
| --- | --- | --- |

3.1.

—

at fremme investeringerne i kunstig intelligens med henblik på en hurtig og modstandsdygtig økonomisk og social genopretning baseret på avancerede digitale løsninger

| — | i tide at udrulle de strukturer og programmer, der skal til for at udnytte de berettigede fordele som pionerer inden for teknologisk produktion og udnyttelse |
| --- | --- |

—

i tide at udrulle de strukturer og programmer, der skal til for at udnytte de berettigede fordele som pionerer inden for teknologisk produktion og udnyttelse

| — | at optimere sammenhængen i politikkerne for at undgå spredning og sammen håndtere denne globale udfordring. |
| --- | --- |

—

at optimere sammenhængen i politikkerne for at undgå spredning og sammen håndtere denne globale udfordring.

| 3.2. | EØSU bifalder Kommissionens ønske om at anvende mindst 1 mia. EUR årligt mellem 2021 og 2027 under programmet for et digitalt Europa og Horisont Europa, idet den forventede løftestangseffekt vil øge de offentlige og private investeringer i kunstig intelligens til op mod 20 mia. EUR årligt i samme periode. Genopretnings- og resiliensfaciliteten vil forstærke denne løftestangseffekt. |
| --- | --- |

3.2.

3.3.   Skabe gunstige betingelser — data og infrastrukturer

| 3.3.1. | EØSU opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at styrke samarbejdet og koordineringen i forbindelse med styringen af kunstig intelligens, dvs. i forbindelse med iværksættelsen af de nationale strategier, delingen af viden, ekspertise og god praksis, for at fremme udviklingen og udnyttelsen af kunstig intelligens og håndtere de globale udfordringer i forbindelse hermed. |
| --- | --- |

3.3.1.

| 3.3.2. | Udbud, tilgængelighed og fri bevægelighed af data er forudsætninger for udvikling af kunstig intelligens, og det samme gælder strategien vedrørende data, databeskyttelse og cybersikkerhed. EØSU minder om, at gnidningsfri udveksling af personoplysninger beror på tæt koordinering og streng overholdelse af den generelle forordning om databeskyttelse. Standardisering kan i lighed med datasikkerhed og datagennemsigtighed udgøre en konkurrencemæssig fordel i den internationale konkurrence (4). EØSU bifalder udviklingen af et europæisk dataområde og specifikke sektorielle områder. |
| --- | --- |

3.3.2.

| 3.3.3. | Bortset fra visse AI-systemer, som ikke er afhængige af data, afhænger resultaterne af kunstig intelligens direkte af mængden og kvaliteten af de tilgængelige data og af, hvor relevante de er. EØSU anser det således for vigtigt med et optimeret potentiale, der fremmer fleksibel, interoperabel og sikker udveksling af data. EØSU bifalder kortlægningen af nøglesektorer såsom industriel produktion, den grønne pagt, mobilitet, sundhed, finansvæsen og energi for præcist at følge udviklingen og vurdere de opnåede fremskridt. |
| --- | --- |

3.3.3.

| 3.3.4. | EØSU støtter:






  — | målsætningen om en betydelig styrkelse af den disponible computerkraft i Europa til udnyttelse og værdiforøgelse af data i realtid og målsætningen om at skabe og producere de nødvendige processorer i EU inden for rammerne af et program for bæredygtig udvikling |
| --- | --- | --- |

3.3.4.

—

målsætningen om en betydelig styrkelse af den disponible computerkraft i Europa til udnyttelse og værdiforøgelse af data i realtid og målsætningen om at skabe og producere de nødvendige processorer i EU inden for rammerne af et program for bæredygtig udvikling

| — | begrebet data af almindelig interesse, hvorved forstås det offentliges dataåbenhed til egen nytte eller fremme af delingen af data, som skønnes vigtige (5), idet der tilføjes data fra aktører, der opererer på det europæiske område, men som i øvrigt ikke deltager i EU's industripolitik. |
| --- | --- |

—

begrebet data af almindelig interesse, hvorved forstås det offentliges dataåbenhed til egen nytte eller fremme af delingen af data, som skønnes vigtige (5), idet der tilføjes data fra aktører, der opererer på det europæiske område, men som i øvrigt ikke deltager i EU's industripolitik.

| 3.3.5. | EØSU forventer et forstærket engagement fra medlemsstaternes side med hensyn til forskning og innovation med henblik på at udvikle de nødvendige strukturer, infrastrukturer og instrumenter til alles bedste og bidrage til EU's suverænitet på AI-området. |
| --- | --- |

3.3.5.

3.4.   Fremme ekspertise fra laboratorium til marked — innovation og partnerskaber

| 3.4.1. | EØSU støtter den helhedsorienterede tilgang, der sigter mod at gøre EU til et område med ekspertise, lige fra grundforskning og innovation til markedsføring. EØSU finder det vigtigt, at EU og medlemsstaterne fremskynder samarbejdet for at skabe gunstige vilkår for innovation, for de kommercielle perspektiver ved kunstig intelligens og for udvikling af talent og færdigheder i overensstemmelse med den europæiske vision om menneskecentreret kunstig intelligens baseret på tillid. EØSU konstaterer med tilfredshed, at de horisontale samarbejdsstrukturer støtter disse ambitioner. |
| --- | --- |

3.4.1.

| 3.4.2. | EØSU glæder sig over Kommissionens ambition om at fremme forsøg, styrke de regionale digitale innovationsknudepunkter i samarbejde med nationale og regionale initiativer og dele erfaringerne. Disse innovationsknudepunkter og on-demand-platforme gør det sammen med målrettet økonomisk støtte lettere for de mindste virksomheder og SMV'er at tilegne sig kunstig intelligens. EØSU finder det vigtigt at støtte opstarts- og vækstvirksomheder samt traditionelle SMV'er med udviklingen af kunstig intelligens. |
| --- | --- |

3.4.2.

| 3.4.3. | EØSU understreger imidlertid, at denne ekspertiseklyngepolitik ikke må skade den normale og vedvarende finansiering af »almindelige« forskningslaboratorier, hvilket kan risikere at forsinke fremkomsten af disruptive teknologier. |
| --- | --- |

3.4.3.

| 3.4.4. | EØSU går ind for at fremme tilpasningsprogrammer for organisationer, mikrovirksomheder og SMV'er gennem udvikling af målrettede støttenetværk. Det ville være ønskeligt, om de initiativer, der er truffet for at støtte mikrovirksomheders og SMV'ers adgang til kunstig intelligens (Testing and experimentation facilities (TEFs), Digital Innovation Hubs (DHI) og AI-on demand platforms), styrkes og evalueres med hensyn til deres praktiske virkninger for de nævnte virksomheder, så der kan skabes forbedringer. |
| --- | --- |

3.4.4.

| 3.4.5. | Et nyligt studie bestilt af EØSU viser, i hvor høj grad »opskalering« er et nødvendigt forløb, hvad enten der er tale om adgang til de påkrævede færdigheder, til datasamlinger for algoritmer eller til den nødvendige finansiering eller om søgen efter et tilstrækkeligt rummeligt marked for at sikre hurtig afskrivning af dyr infrastruktur. De politiske beslutningstagere skal derfor prioritere mikrovirksomheder og SMV'er og fremlægge tilpassede politikker. I betragtning af de økonomiske skader forårsaget af pandemien udgør støtte til opstarts- og vækstvirksomheder samt traditionelle SMV'er inden for udvikling af kunstig intelligens nu en absolut nødvendighed. |
| --- | --- |

3.4.5.

| 3.4.6. | EØSU bifalder udviklingen af »sandkasser« til afprøvning af nye idéer under praksisbetonede betingelser og til fremme af smidighed. EØSU slår til lyd for en bedre deling af resultater og gensidig anerkendelse af disse uden grænser. |
| --- | --- |

3.4.6.

| 3.4.7. | Ekspertisen inden for forskningen afspejler talent og færdigheder på laboratorierne, men også brugernes tillid til kunstig intelligens. EØSU ønsker derfor, at studieordningerne på videregående uddannelser skaber talent af verdensklasse inden for innovation og kommerciel udvikling. Udvalget opfordrer EU til at sikre vilkår, der gør det muligt at bevare talentet og tiltrække færdigheder fra udlandet. EØSU ønsker et stabilt og tillidsvækkende globalt kommercielt miljø, der giver virksomheder og arbejdstagere større muligheder for at bruge kunstigintelligens til fremme af forskning og innovation. |
| --- | --- |

3.4.7.

| 3.4.8. | Civilsamfundsorganisationerne bør støttes i forbindelse med gennemførelsen af AI-løsninger og være blandt modtagerne af midler og ressourcer, som er afsat til kunstig intelligens. Dette gælder navnlig sociale tjenester under fuld respekt for privatlivets fred og for reglerne om behandling og lagring af oplysninger, herunder biometriske data. |
| --- | --- |

3.4.8.

3.5.   Sikre, at kunstig intelligens fungerer for borgerne — færdigheder og tillid

| 3.5.1. | EØSU støtter Kommissionens strategi, der bygger på indførelsen af et ekspertise- og tillidsmiljø. Denne tilgang er omhandlet i hvidbogen fra 2019 (6). Da uddannelse er nøglen til større ekspertise og øget tillid til kunstig intelligens, påhviler det uddannelsessystemerne at opfylde en lang række behov, lige fra grundlæggende kundskaber og generel indsigt til erhvervelse af specialiseret viden og færdigheder på et højt niveau (7). |
| --- | --- |

3.5.1.

| 3.5.2. | EØSU glæder sig over vedtagelsen af den nye handlingsplan for digital uddannelse. Planen, som er blevet vedtaget af Kommissionen for perioden 2020-2027, skal sikre en bedre indsigt i, hvad kunstig intelligens er, og hvordan den fungerer, helt fra grundskolen til universitetsniveau, og den skal derudover sikre fornyelse af færdigheder. |
| --- | --- |

3.5.2.

| 3.5.3. | EØSU ønsker, at medlemsstaterne udvikler et tilbud om undervisning i kunstig intelligens, der også omfatter de dertil knyttede etiske og miljømæssige aspekter, og opfordrer til udveksling af god praksis med henblik på at fremme mangfoldighed i adgangen til uddannelse samt i udviklingen og anvendelsen af kunstig intelligens. Udbredelsen af kunstig intelligens og anvendelsen heraf til fordel for alle kræver en tværfaglig tilgang samt en række bindeled. |
| --- | --- |

3.5.3.

| 3.5.4. | EØSU mener, at arbejdsmarkedets parter er vigtige aktører med hensyn til at foregribe udviklingen i færdigheder og ændringer i jobfunktioner. Den sociale dialog er afgørende for at hjælpe arbejdstagere, der er berørt af automatiseringen af deres opgaver. |
| --- | --- |

3.5.4.

| 3.5.5. | EØSU understreger betydningen af et samarbejde mellem regeringer, uddannelsesinstitutioner, arbejdsmarkedets parter og de berørte civilsamfundsorganisationer med henblik på at udforme og iværksætte nye uddannelses- og efteruddannelsesprogrammer, der primært er bestemt for ledige. Uddannelser, der er tilpasset mikrovirksomheder og SMV'er, er nødvendige for både virksomheder og ansatte. |
| --- | --- |

3.5.5.

| 3.5.6. | EØSU beklager, at planen ikke behandler potentielle fælles overvejelser omkring arbejdsmarkedet og dets fremtid i forbindelse med automatiseringen. At sikre arbejdstagernes tillid til AI-anvendelser forudsætter en styrket social dialog, som er nødvendig for at indføre AI-systemer, der har konsekvenser for arbejdstagerne, bl.a. på ledelsesplanet og med hensyn til menneskelige ressourcer. Over for mulige nedlæggelser af arbejdspladser, øget ulighed og omlægning af produktionssektorer er det nødvendigt at sikre en perfekt koordinering mellem medlemsstaterne i tæt samarbejde med virksomhederne, de regionale og lokale myndigheder, arbejdsmarkedets parter og formidlende organer med henblik på at:






  — | udvikle institutionaliserede, varige og fremadrettede kapaciteter inden for automatisering |
| --- | --- | --- |

3.5.6.

—

udvikle institutionaliserede, varige og fremadrettede kapaciteter inden for automatisering

| — | udvikle innovative og proaktive ordninger for omstilling af arbejdspladser og færdigheder |
| --- | --- |

—

udvikle innovative og proaktive ordninger for omstilling af arbejdspladser og færdigheder

| — | sikre komplementaritet ikke kun for at »udvikle kunstig intelligens« på arbejdspladserne, men også for at kortlægge ændringer i kultur og praksis og fastlægge standarder for »god komplementaritet«, der fremmer personlig udfoldelse. |
| --- | --- |

—

sikre komplementaritet ikke kun for at »udvikle kunstig intelligens« på arbejdspladserne, men også for at kortlægge ændringer i kultur og praksis og fastlægge standarder for »god komplementaritet«, der fremmer personlig udfoldelse.

| 3.5.7. | Da tillid er grundstenen i et digitalt samfund, værdsætter EØSU i høj grad Kommissionens tilgang på alle områder, der er egnede til at sikre den fælles interesse og navnlig borgernes, forbrugernes samt arbejdstagernes og virksomhedernes interesse, herunder virksomheder inden for den sociale økonomi, med henblik på at styrke tilliden til kunstig intelligens i almindelighed. Det gælder bl.a. med hensyn til beskyttelsen af grundlæggende rettigheder, cybersikkerhed, databeskyttelse, intellektuel ejendomsret samt bæredygtig og effektiv udnyttelse af ressourcerne for ikke at glemme reguleringsspørgsmål i tilknytning til innovation. Det er vigtigt præcist at kortlægge de eventuelle farer ved misbrug af kunstig intelligens og at foreslå egnede løsninger. EØSU støtter de foranstaltninger, Kommissionen har planlagt for at styrke sikkerheden på alle områder og tilpasse den retlige ramme til de udfordringer, som kunstig intelligens rejser. Udvalget minder i denne forbindelse om det organiserede civilsamfunds pionerrolle, f.eks. i tilknytning til evalueringen af risiciene i forbindelse med ansigtsgenkendelse. |
| --- | --- |

3.5.7.

| 3.5.8. | EØSU støtter til fulde ambitionen om at fremme den europæiske vision om bæredygtig og pålidelig kunstig intelligens på verdensplan ved at tilskynde til fastsættelsen af globale standarder på AI-området og ved at udvikle partnerskaber og fælles initiativer med tredjelande. |
| --- | --- |

3.5.8.

3.6.   Udvikle et strategisk førerskab inden for sektorer med stor indvirkning

| 3.6.1. | EØSU bifalder Kommissionens realistiske tilgang, der består i at koncentrere sin indsats omkring sektorer, hvor lederskab på AI-området er nødvendigt, nemlig klima og miljø, sundhed, robotteknologi og automatisering, offentlige tjenester, offentlig sikkerhed herunder terrorbekæmpelse og migrationspolitikker, intelligent mobilitet, landbrug og dermed forbundne sektorer. |
| --- | --- |

3.6.1.

| 3.6.2. | EØSU anser digital omstilling for et nøgleinstrument for dekarbonisering og miljøforvaltning, og samtidig er det vigtigt at sikre, at en eventuel negativ indvirkning af AI-baserede løsninger på klimaet, miljøet og energiforbruget begrænses. Anvendelsen af kunstig intelligens ved forvaltningen af energi- og transportsystemer og i industri- og landbrugsprocesser forbedrer energieffektiviteten og fremmer den cirkulære økonomi og en bæredygtig forvaltning af naturressourcerne. Dette bidrager til øget produktivitet og økonomisk effektivitet. Kunstig intelligens tilvejebringer desuden midlerne til bedre at forstå og kontrollere klima- og miljøfænomenerne. |
| --- | --- |

3.6.2.

| 3.6.3. | EØSU opfordrer til, at de muligheder, kunstig intelligens frembyder, udnyttes inden for forskning i sygdommes oprindelse, udvikling af nye molekyler, avanceret medicinsk udstyr og pleje og i forbindelse med undersøgelse, diagnostik og behandling, f.eks. inden for bekæmpelse af kræft. Det europæiske sundhedsdataområde, der planlægges under fuld respekt for privatlivets fred og personoplysninger, udgør en vigtig etape hen imod fuld udnyttelse af AI-potentialet. Den daglige hjælp, som robotter yder patienter, ældre og personer med handicap illustrerer fordelene ved en robotekspertise, der er mindre optaget af teknologiske bedrifter end af interaktionen mellem mennesker og robotter. |
| --- | --- |

3.6.3.

Bruxelles, den 22. september 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  Artificial intelligence, blockchain and the future of Europe.

1

(2)  EUT C 240 af 16.7.2019, s. 51.

2

(3)  Udtalelse fra EØSU om forordningen om kunstig intelligens (se side 61 i denne EUT)).

3

(4)  »La norme sans la force: l'énigme de la puissance européenne« (»Standardisering uden tvang: hemmeligheden bag europæisk indflydelse«), Zaki Laïdi, 2005.

4

(5)  Forordning om europæisk datastyring.

5

(6)  EUT C 364 af 28.10.2020, s. 87.

6

(7)  EUT C 14 af 15.1.2020, s. 46.

7

---

| 22.12.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 517/61 |
| --- | --- | --- | --- |

22.12.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 517/61

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om harmoniserede regler for kunstig intelligens (retsakten om kunstig intelligens) og om ændring af visse af Unionens lovgivningsmæssige retsakter

(COM(2021) 206 final — 2021/106 (COD))

(2021/C 517/09)

| Ordfører: | Catelijne MULLER |
| --- | --- |

Ordfører:

Catelijne MULLER

| Anmodning om udtalelse | Europa-Parlamentet, 7.6.2021
  Rådet, 15.6.2021 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 114 i traktaten om Den Europæiske Unions Funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug |
| Vedtaget i sektionen | 2.9.2021 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 22.9.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 563 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 225/03/06 |

Anmodning om udtalelse

Europa-Parlamentet, 7.6.2021

Rådet, 15.6.2021

Retsgrundlag

Artikel 114 i traktaten om Den Europæiske Unions Funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug

Vedtaget i sektionen

2.9.2021

Vedtaget på plenarforsamlingen

22.9.2021

Plenarforsamling nr.

563

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

225/03/06

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU) glæder sig over, at Kommissionens forslag til en retsakt om kunstig intelligens ikke alene behandler de risici, der er forbundet med kunstig intelligens (AI), men også højner standarderne væsentligt for den kvalitet, funktion og pålidelighed, som EU kræver af kunstig intelligens. EØSU glæder sig især over, at retsakten om kunstig intelligens sætter sundhed, sikkerhed og grundlæggende rettigheder i centrum og har global rækkevidde. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU ser muligheder for forbedringer, når det gælder anvendelsesområdet for samt definitionen og præciseringen af de forbudte former for AI-praksis, konsekvenserne af de kategorivalg, der foretages i forbindelse med »risikopyramiden«, virkningerne af kravene om risikoafbødning i forbindelse med højrisiko-AI, muligheden for at håndhæve retsakten og forholdet mellem retsakten og eksisterende lovgivning og andre nyligt fremsatte lovgivningsforslag. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU understreger, at kunstig intelligens aldrig har fungeret uden lovgivning. Retsakten om kunstig intelligens kan som følge af dens brede anvendelsesområde og dens forrang som en EU-forordning skabe spændinger i forhold til eksisterende national og europæisk lovgivning og relaterede lovgivningsforslag. EØSU anbefaler, at betragtning (41) ændres for at tage højde for og tydeliggøre sammenhængen mellem retsakten om kunstig intelligens og eksisterende og kommende lovgivning. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU anbefaler desuden, at kunstig intelligens defineres tydeligere ved at lade bilag I udgå, foretage lettere ændringer i artikel 3 og udbrede anvendelsesområdet for retsakten om kunstig intelligens til at omfatte »ældre AI-systemer« og AI-komponenter til store IT-systemer inden for området frihed, sikkerhed og retfærdighed som anført i bilag IX. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | Endelig anbefaler EØSU, at forbuddene vedrørende »subliminale teknikker« og »udnyttelse af sårbarheder« præciseres for at afspejle forbuddet mod skadelig manipulation, og at »skade på grundlæggende rettigheder, demokrati og retssikkerhed« tilføjes som en betingelse for disse forbud. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EØSU mener ikke, at det hører hjemme i EU at bedømme EU-borgeres troværdighed på baggrund af deres sociale adfærd og personlighedstræk, uanset hvilken aktør der foretager bedømmelsen. EØSU anbefaler at udvide dette forbuds anvendelsesområde til også at omfatte private organisationers og halvoffentlige myndigheders sociale pointsystemer. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU efterlyser et forbud mod brug af kunstig intelligens til automatiseret biometrisk genkendelse på offentlige og private steder, undtagen til verifikation i specifikke tilfælde, og til automatiseret genkendelse af menneskelige adfærdsmæssige signaler på offentlige og private steder, undtagen i meget specifikke tilfælde såsom til visse sundhedsformål, hvor genkendelse af en patients følelser kan være nyttigt. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | Den »listebaserede« tilgang til kunstig intelligens med høj risiko risikerer at normalisere og udbrede en række AI-systemer og -anvendelser, som fortsat er stærkt kritisable. EØSU advarer om, at overholdelse af de krav, der er fastsat for AI-systemer med mellemhøj og høj risiko, ikke nødvendigvis nedbringer risikoen for at skade sundheden, sikkerheden og de grundlæggende rettigheder for al høj-risiko-AI. Udvalget anbefaler, at der i retsakten om kunstig intelligens tages højde for denne situation. Som minimum bør retsakten tilføjes kravene i de etiske retningslinjer for troværdig kunstig intelligens vedrørende i) menneskers ageren, ii) overholdelse af privatlivets fred, iii) diversitet, ikkeforskelsbehandling og retfærdighed, iv) forklarlighed og v) miljømæssig og social trivsel. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | I tråd med den tilgang til kunstig intelligens, hvor mennesket bevarer kontrollen, som EØSU længe har været fortaler for, anbefaler udvalget på det kraftigste, at retsakten om kunstig intelligens foreskriver, at visse beslutninger fortsat skal træffes af mennesker — navnlig på områder, hvor disse beslutninger har moralske aspekter og retslige eller samfundsmæssige følger, f.eks. inden for retsvæsenet, retshåndhævelse, sociale tjenester, sundhedspleje, boliger, finansielle tjenesteydelser, arbejdslivet og uddannelse. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EØSU anbefaler at gøre overensstemmelsesvurderinger foretaget af tredjepart obligatoriske for al kunstig intelligens med høj risiko. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | EØSU anbefaler at indføre en klage- og søgsmålsmekanisme for organisationer og borgere, der har lidt skade som følge af et AI-system eller en AI-praksis og -anvendelse, som falder inden for anvendelsesområdet for retsakten om kunstig intelligens. |
| --- | --- |

1.11.

2.   Forslag til forordning om kunstig intelligens — retsakten om kunstig intelligens

| 2.1. | EØSU glæder sig over, at Kommissionens forslag til retsakt om kunstig intelligens ikke alene behandler de risici, der er forbundet med kunstig intelligens, men også højner standarderne væsentligt for den kvalitet, funktion og pålidelighed, som EU kræver af kunstig intelligens. |
| --- | --- |

2.1.

3.   Overordnede bemærkninger — retsakten om kunstig intelligens

Formål og anvendelsesområde

| 3.1. | EØSU bifalder både formålet med og anvendelsesområdet for retsakten om kunstig intelligens. EØSU glæder sig især over, at sundhed, sikkerhed og grundlæggende rettigheder er omdrejningspunktet i retsakten om kunstig intelligens. Udvalget glæder sig desuden over de eksterne virkninger af retsakten om kunstig intelligens, som sikrer, at kunstig intelligens, der udvikles uden for EU, skal overholde de samme retlige standarder, hvis den anvendes eller har virkninger inden for EU. |
| --- | --- |

3.1.

Definition af kunstig intelligens

| 3.2. | Definitionen af kunstig intelligens (artikel 3, stk. 1, sammen med bilag I til retsakten om kunstig intelligens) har ført til drøftelser blandt AI-forskere, da AI-forskere ikke betragter en del af eksemplerne i bilag I som kunstig intelligens og mener, at der mangler flere vigtige AI-teknikker. EØSU ser ikke nogen merværdi i bilag I og anbefaler, at det helt fjernes fra retsakten om kunstig intelligens. Udvalget anbefaler endvidere at ændre definitionen i artikel 3, nr. 1, som følger:
  »system med kunstig intelligens« (AI-system): software, der automatisk for et givet sæt mål, som er fastsat af mennesker, kan generere output såsom indhold, forudsigelser, anbefalinger eller beslutninger, der påvirker det miljø, som det interagerer med.« |
| --- | --- |

3.2.

»system med kunstig intelligens« (AI-system): software, der automatisk for et givet sæt mål, som er fastsat af mennesker, kan generere output såsom indhold, forudsigelser, anbefalinger eller beslutninger, der påvirker det miljø, som det interagerer med.«

Sundhed, sikkerhed og grundlæggende rettigheder — risikopyramiden

| 3.3. | Det anerkendes i den trinvise »risikopyramide« (fra lav/mellemhøj risiko over høj risiko til uacceptabel risiko), som anvendes til at kategorisere en række generelle AI-praksisser og områdespecifikke AI-anvendelser, at ikke al kunstig intelligens udgør en risiko, og at ikke alle risici er lige store eller kræver samme risikobegrænsende foranstaltninger. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Den valgte tilgang rejser to vigtige spørgsmål. Det første spørgsmål er, om de risikobegrænsende foranstaltninger (for kunstig intelligens med lav, mellemhøj og høj risiko) i tilstrækkelig grad afhjælper risiciene for at skade sundheden, sikkerheden og de grundlæggende rettigheder? Det andet spørgsmål er, om vi er klar til at lade kunstig intelligens træde i stedet for menneskelig beslutningstagning — selv i meget vigtige processer som f.eks. inden for retshåndhævelse og retsvæsenet? |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | Med hensyn til det første spørgsmål advarer EØSU om, at overholdelse af de krav, der er fastsat for kunstig intelligens med mellemhøj og høj risiko, ikke nødvendigvis begrænser risikoen for at skade sundheden, sikkerheden og de grundlæggende rettigheder i alle tilfælde. Dette behandles mere grundigt i afsnit 4. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | Med hensyn til det andet spørgsmål mangler der i retsakten om kunstig intelligens en forståelse af, at kunstig intelligens skal forbedre den menneskelige beslutningstagning og den menneskelige intelligens og ikke erstatte den. Retsakten om kunstig intelligens tager udgangspunkt i princippet om, at kunstig intelligens — når kravene til kunstig intelligens med mellemhøj og høj risiko er opfyldt — i vid udstrækning kan erstatte menneskelig beslutningstagning. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | EØSU anbefaler på det kraftigste, at retsakten om kunstig intelligens foreskriver, at visse beslutninger fortsat skal træffes af mennesker — navnlig på områder, hvor disse beslutninger indebærer moralske aspekter og retslige eller samfundsmæssige følger, f.eks. inden for retsvæsenet, retshåndhævelse, sociale tjenester, sundhedspleje, boliger, finansielle tjenesteydelser, arbejdslivet og uddannelse. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | AI-systemer fungerer ikke uden lovgivning. På nuværende tidspunkt finder en række retligt bindende regler på europæisk, nationalt og internationalt plan allerede anvendelse på eller er relevante for AI-systemer. De retslige kilder omfatter, men er ikke begrænset til: EU's primære ret (EU-traktaterne og chartret om grundlæggende rettigheder), afledt EU-ret (såsom den generelle forordning om databeskyttelse, direktivet om produktansvar, forordningen om fri udveksling af andre data end personoplysninger, direktivet om bekæmpelse af forskelsbehandling, direktivet om forbrugerlovgivning og direktivet om sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen), FN's menneskerettighedstraktater og Europarådets konventioner (såsom den europæiske menneskerettighedskonvention) og talrige love i EU-medlemsstaterne. Ud over de horisontalt gældende regler findes der en række områdespecifikke regler, som gælder for bestemte AI-anvendelser (f.eks. forordningen om medicinsk udstyr i sundhedssektoren). EØSU anbefaler, at betragtning 41 ændres for at afspejle dette. |
| --- | --- |

3.8.

4.   Specifikke bemærkninger og anbefalinger — retsakten om kunstig intelligens

Forbudte AI-praksisser

| 4.1. | EØSU er enig i, at de i artikel 5 omhandlede AI-praksisser ikke har nogen sociale fordele og bør forbydes. Udvalget finder dog visse formuleringer uklare, hvilket kan vanskeliggøre fortolkningen af nogle af forbuddene og gøre det nemt at omgå dem. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Det er dokumenteret, at subliminale teknikker ikke alene kan medføre fysisk eller psykisk skade (de nuværende betingelser for, at dette særlige forbud kan finde anvendelse), men også — afhængigt af i hvilken kontekst de anvendes i — andre negative personlige, samfundsmæssige eller demokratiske virkninger, som f.eks. ændret adfærd ved afstemninger. Endvidere er det ofte ikke den subliminale teknik i sig selv, men snarere beslutningen om, hvem den subliminale teknik skal rettes mod, som drives af kunstig intelligens. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | For at formidle, hvad forordningen om kunstig intelligens sigter mod at forbyde i artikel 5, stk. 1, litra a), dvs. at manipulere mennesker til skadelig adfærd, anbefaler EØSU, at stykket ændres som følger: »(...) et AI-system, der udvikles til, sigter mod eller bruges til i væsentlig grad at fordreje en persons adfærd på en måde, der skader eller sandsynligvis vil skade den pågældende persons, en anden persons eller en gruppe af personers grundlæggende rettigheder, herunder deres fysiske eller psykiske sundhed og sikkerhed, eller skader eller sandsynligvis vil skade demokratiet og retsstaten«. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | EØSU anbefaler at ændre den forbudte praksis med udnyttelse af sårbarheder i artikel 5, stk. 1, litra b), tilsvarende for at medtage skade på grundlæggende rettigheder, herunder fysisk eller psykisk skade. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | EØSU bifalder forbuddet mod »sociale pointsystemer« i artikel 5, stk. 1, litra c). EØSU anbefaler, at forbuddet mod sociale pointsystemer også finder anvendelse på private organisationer og halvoffentlige myndigheder og ikke kun på offentlige myndigheder. EØSU mener ikke, at det i EU bør være tilladt at bedømme EU-borgernes troværdighed på grundlag af deres sociale adfærd eller personlighedstræk, uanset hvilken aktør der udfører bedømmelsen. Hvis det blev tilladt, ville EU åbne op for, at sociale pointsystemer kunne bruges mange forskellige steder, f.eks. på arbejdspladsen. Betingelserne i nr. i) og ii) bør præciseres for klart at skelne mellem, hvad der betragtes som »sociale pointsystemer«, og hvad der kan betragtes som en acceptabel form for evaluering til et bestemt formål, dvs. på det tidspunkt, hvor de oplysninger, der anvendes til evalueringen, ikke længere bør betragtes som relevante eller med rimelighed kan relateres til målet med evalueringen. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | Forordningen om kunstig intelligens sigter mod at forbyde biometrisk fjernidentifikation i realtid (med f.eks. ansigtsgenkendelse) til retshåndhævelse og at kategorisere det som »højrisikobetonet«, når det anvendes til andre formål. Dette medfører, at efterfølgende biometrisk genkendelse og nærbiometrisk genkendelse fortsat er tilladt. Den betyder også, at biometrisk genkendelse, der ikke har til formål at identificere en person, men snarere at vurdere en persons adfærd ud fra vedkommendes biometriske karakteristika (mikroudtryk, gangart, temperatur, hjertefrekvens osv.) er tilladt. Begrænsningen til »retshåndhævelsesformål« baner vejen for biometrisk identifikation og alle andre former for biometrisk genkendelse, der ikke har til formål at identificere en person, herunder alle nævnte former for »følelsesgenkendelse« til alle andre formål, af alle andre aktører på alle offentlige og private steder, herunder på arbejdspladsen, i butikker, på stadioner, i teatre osv. Det åbner op for en verden, hvor vi konstant bliver »følelsesmæssigt vurderet« uanset formålet. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | I retsakten om kunstig intelligens kategoriseres »følelsesgenkendelse« overordnet set som lavrisikobetonet, dog med undtagelse af få anvendelsesområder, der kategoriseres som højrisikobetonet. Denne type biometrisk genkendelse kaldes også »affektgenkendelse« og somme tider »adfærdsgenkendelse«. Alle disse AI-metoder er yderst indgribende, har intet solidt videnskabeligt grundlag og kan i høj grad være skadelig for en række af EU-chartrets grundlæggende rettigheder, såsom retten til menneskelig værdighed, retten til personlig integritet (herunder mental integritet) og retten til privatlivs fred. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | Overordnet set i tråd med opfordringen fra Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse og Det Europæiske Databeskyttelsesråd af 21. juni 2021 om et forbud mod anvendelse af kunstig intelligens til automatisk genkendelse af menneskelige træk på offentlige steder og visse andre anvendelser af kunstig intelligens, der kan føre til urimelig forskelsbehandling, opfordrer EØSU til:






  — | Et forbud mod brug af kunstig intelligens til automatiseret biometrisk genkendelse på offentlige og private steder (såsom genkendelse af ansigter, gangart, stemmeføring og andre biometriske kendetegn), undtagen til verifikation i specifikke tilfælde (f.eks. til at give adgang til sikkerhedsmæssigt følsomme områder). |
| --- | --- | --- |

4.8.

—

Et forbud mod brug af kunstig intelligens til automatiseret biometrisk genkendelse på offentlige og private steder (såsom genkendelse af ansigter, gangart, stemmeføring og andre biometriske kendetegn), undtagen til verifikation i specifikke tilfælde (f.eks. til at give adgang til sikkerhedsmæssigt følsomme områder).

| — | Et forbud mod brug af kunstig intelligens på offentlige og private steder til automatiseret genkendelse af menneskelige adfærdsmæssige. |
| --- | --- |

—

Et forbud mod brug af kunstig intelligens på offentlige og private steder til automatiseret genkendelse af menneskelige adfærdsmæssige.

| — | Et forbud mod AI-systemer, der bruger biometri til at kategorisere enkeltpersoner i grupper på grundlag af etnicitet, køn, politisk eller seksuel orientering eller andet grundlag, på hvilket det i henhold til artikel 21 i EU's charter er forbudt at forskelsbehandle. |
| --- | --- |

—

Et forbud mod AI-systemer, der bruger biometri til at kategorisere enkeltpersoner i grupper på grundlag af etnicitet, køn, politisk eller seksuel orientering eller andet grundlag, på hvilket det i henhold til artikel 21 i EU's charter er forbudt at forskelsbehandle.

| — | Et forbud mod anvendelse af kunstig intelligens til at drage konklusioner om en fysisk persons følelser, adfærd, hensigt eller træk undtagen i meget specifikke tilfælde såsom til visse sundhedsformål, hvor genkendelse af en patients følelser er vigtig. |
| --- | --- |

—

Et forbud mod anvendelse af kunstig intelligens til at drage konklusioner om en fysisk persons følelser, adfærd, hensigt eller træk undtagen i meget specifikke tilfælde såsom til visse sundhedsformål, hvor genkendelse af en patients følelser er vigtig.

Højrisiko-AI

| 4.9. | I afgørelsen af, hvorvidt der under overholdelse af strenge betingelser skal gives tillades til en AI-praksis eller -anvendelse, der udgør en risiko for sundheden, sikkerheden eller de grundlæggende rettigheder, har Kommissionen set på to elementer, nemlig i) om den pågældende AI-praksis eller -anvendelse kan have nogen social nyttevirkning, og ii) om risikoen for at skade sundheden, sikkerheden og de grundlæggende rettigheder, som denne anvendelse medfører, ikke desto mindre kan afhjælpes ved at opfylde en række krav. |
| --- | --- |

4.9.

| 4.10. | EØSU bifalder, at disse krav tilpasses dele af de etiske retningslinjer for troværdig kunstig intelligens (»EGTAI«). Fem vigtige EGTAI-krav behandles imidlertid ikke specifikt i retsaktens krav til højrisiko-AI, nemlig i) menneskers ageren, ii) privatlivets fred, iii) diversitet, ikkeforskelsbehandling og rimelighed, iv) forklarlighed og v) miljømæssig og social trivsel. EØSU mener, at man hermed spiller en chance, da mange af de risici, som kunstig intelligens indebærer, handler om beskyttelse af privatlivets fred, forudindtagethed, udelukkelse, uforklarlige resultater af AI-beslutninger, underminering af menneskers ageren og miljøet, og de afspejles alle i EU's grundlæggende rettigheder. |
| --- | --- |

4.10.

| 4.11. | EØSU anbefaler, at disse krav føjes til kravene i afsnit III i kapitel 2 i retsakten om kunstig intelligens, således at retsakten bedre kan beskytte vores sundhed, sikkerhed og grundlæggende rettigheder effektivt mod negative virkninger af kunstig intelligens, der anvendes af såvel offentlige myndigheder som private organisationer. |
| --- | --- |

4.11.

| 4.12. | EØSU bifalder den tætte kobling mellem retsakten om kunstig intelligens og EU's harmoniseringslovgivning. Udvalget anbefaler desuden, at anvendelsesområdet for retsakten om kunstig intelligens og kravene til højrisiko-AI udvides til at gælde ud over »AI-sikkerhedskomponenter« eller situationer, hvor selve AI-systemet udgør et produkt, som er omfattet af EU's harmoniseringslovgivning som anført i bilag II. Dette skyldes, at kunstig intelligens — ikke blot, når den anvendes som sikkerhedskomponenter i disse produkter — kan indebære risici, og at AI-systemet ikke altid er et produkt i sig selv. F.eks. når det bruges som led i et diagnostisk eller prognostisk værktøj på det medicinske område eller en AI-drevet termostat, der regulerer en kedel. |
| --- | --- |

4.12.

| 4.13. | EØSU advarer dog om, at den valgte »listebaserede« tilgang for højrisiko-AI i bilag III kan føre til legitimering, normalisering og standardisering af en lang række AI-praksisser, der stadig er stærkt kritisable, og hvor den samfundsmæssige nytte er tvivlsom eller helt mangler. |
| --- | --- |

4.13.

| 4.14. | Endvidere kan risikoen for at skade sundheden, sikkerheden og de grundlæggende rettigheder ikke nødvendigvis altid afhjælpes gennem overholdelse af de fem krav til højrisiko-AI, navnlig når det gælder mindre omtalte grundlæggende rettigheder, der kan påvirkes af kunstig intelligens, såsom retten til menneskelig værdighed, uskyldsformodningen, retten til rimelige og retfærdige arbejdsforhold, forenings- og forsamlingsfriheden og retten til at strejke for blot at nævne nogle stykker. |
| --- | --- |

4.14.

| 4.15. | EØSU anbefaler på det kraftigste at tilføje forvaltning og drift af telekommunikations- og internetinfrastruktur til punkt 2 i bilag III. EØSU anbefaler også at udvide anvendelsesområdet for dette punkt til at gælde andet end AI-sikkerhedskomponenter. |
| --- | --- |

4.15.

| 4.16. | AI-systemer til fastsættelse af adgangen til uddannelse og til evaluering af studerende risikerer at skade de studerendes sundhed, sikkerhed og grundlæggende rettigheder. Onlineovervågningsværktøjer til f.eks. markering af »mistænkelig adfærd« og »tegn på snyd« ved onlineeksaminer ved brug af enhver form for biometrisk måling og adfærdssporing er ekstremt indgribende og har intet videnskabeligt grundlag. |
| --- | --- |

4.16.

| 4.17. | Anvendelsen af AI-systemer til overvågning, sporing og evaluering af arbejdstagere vækker stor bekymring i forhold til arbejdstageres grundlæggende ret til rimelige og retfærdige arbejdsforhold, til information og høring samt til afskedigelse på et berettiget grundlag. Tilføjelsen af disse AI-systemer til højrisikolisten vil sandsynligvis give anledning til konflikt med nationale arbejdsmarkedslove og kollektive overenskomster vedrørende (u)rimelig afskedigelse, sunde og sikre arbejdsforhold og information af arbejdstagere. EØSU efterlyser en garanti for, at arbejdstagerne og arbejdsmarkedets parter inddrages og oplyses fuldt ud i beslutningsprocessen om anvendelsen af kunstig intelligens på arbejdspladsen og om udviklingen, indkøbet og anvendelsen heraf. |
| --- | --- |

4.17.

| 4.18. | Kravene om »menneskeligt tilsyn« er navnlig relevant på arbejdsmarkedet, fordi tilsynet vil blive udført af en arbejdstager eller en gruppe af arbejdstagere. EØSU understreger, at disse arbejdstagere bør undervises i, hvordan opgaven skal udføres. I betragtning af at disse arbejdstagere forventes at få mulighed for at se bort fra AI-systemets output eller endda beslutte ikke at anvende det, bør der endvidere indføres foranstaltninger for at undgå frygten for negative konsekvenser (såsom degradering eller afskedigelse), hvis en sådan beslutning træffes. |
| --- | --- |

4.18.

| 4.19. | Anvendelsen af AI-systemer, når det gælder adgang til og udnyttelse af offentlige tjenesteydelser er bredere end anvendelsen af AI-systemer, når det gælder adgang til og udnyttelse af centrale private tjenesteydelser. I sidstnævnte tilfælde er det kun kreditvurderingen (kreditværdighed), som foretages ved hjælp af kunstig intelligens, og som derved betragtes som højrisikobetonet. EØSU anbefaler at udvide anvendelsesområdet for punkt 5, litra b), i bilag III til at omfatte AI-systemer beregnet til bedømmelse af berettigelse til væsentlige private tjenesteydelser. |
| --- | --- |

4.19.

| 4.20. | Kunstig intelligens, der anvendes af retshåndhævende myndigheder og i forbindelse med forvaltningen af migration, asyl og grænsekontrol til individuelle (strafferetlige og sikkerhedsmæssige) risikovurderinger, risikerer at skade uskyldsformodningen, retten til forsvar og retten til asyl som fastsat i EU's charter. AI-systemer søger i det store hele blot sammenfald af karakteristika fundet i andre »tilfælde«. Mistanken i disse tilfælde er ikke baseret på en faktisk mistanke om en strafferetlig handling eller en forseelse begået af en bestemt person, men blot på karakteristika, som personen tilfældigvis deler med dømte forbrydere (såsom adresse, indkomst, nationalitet, gæld, beskæftigelse, adfærd, venners og familiemedlemmers adfærd osv.). |
| --- | --- |

4.20.

| 4.21. | Anvendelsen af kunstig intelligens i forbindelse med retspleje og demokratiske processer er særdeles følsomt og bør håndteres mere nuanceret og undersøges mere nøje, end hvad der for nuværende er tilfældet. Anvender man blot systemer til at hjælpe retlige myndigheder med at undersøge og fortolke fakta og lovgivning og med at anvende lovgivningen på konkrete fakta, overser man nemt den omstændighed, at domsafsigelse handler om meget mere end at finde mønstre i historiske data (hvilket i princippet er det, som aktuelle AI-systemer gør). I retsakten formodes det desuden, at disse former for kunstig intelligens kun er til støtte for retsvæsenet, mens fuldt automatiserede retlige afgørelser falder uden for anvendelsesområdet. EØSU beklager også, at der ikke er nogen omtale af AI-systemer eller -anvendelser i forbindelse med demokratiske processer som f.eks. valg. |
| --- | --- |

4.21.

| 4.22. | Udvalget anbefaler, at der tilføjes en bestemmelse, der tager højde for situationer, hvor det enten er åbenlyst eller afklaret under den forudgående overensstemmelsesvurdering, at de seks krav ikke i tilstrækkelig grad vil afhjælpe risikoen for skade på sundheden, sikkerheden og menneskerettighederne (f.eks. ved at ændre artikel 16, litra g), i retsakten om kunstig intelligens). |
| --- | --- |

4.22.

Forvaltningspraksis og retshåndhævelse

| 4.23. | EØSU bifalder den forvaltningsstruktur, som retsakten om kunstig intelligens fastlægger. Udvalget anbefaler, at Det Europæiske Udvalg for Kunstig Intelligens regelmæssigt holder obligatoriske meningsudvekslinger med den brede offentlighed, herunder med arbejdsmarkedets parter og NGO'er. |
| --- | --- |

4.23.

| 4.24. | EØSU anbefaler stærkt at udvide anvendelsesområdet for retsakten for kunstig intelligens til også at omfatte »ældre AI-systemer«, dvs. systemer, der allerede er i brug eller installeres, inden retsakten om kunstig intelligens træder i kraft, for at undgå, at aktører hurtigt tager forbudt kunstig intelligens med høj og mellemhøj risiko i brug med det mål for øje at undgå overensstemmelseskravene. Derudover anbefaler EØSU kraftigt ikke at udelukke kunstig intelligens, der er en del af store IT-systemer inden for området med frihed, sikkerhed og retfærdighed som anført i bilag IX fra anvendelsesområdet for retsakten om kunstig intelligens. |
| --- | --- |

4.24.

| 4.25. | Som følge af de komplekse krav og ansvarlighedsaktiviteter samt egenvurderingen er der risiko for, at proceduren reduceres til tjeklister, og at overholdelse af kravene kan bekræftes med et enkelt »ja« eller »nej«. EØSU anbefaler at gøre vurderinger udført af tredjepart obligatoriske for al højrisiko-AI. |
| --- | --- |

4.25.

| 4.26. | EØSU anbefaler, at der indføres tilstrækkelige (finansielle) støtteforanstaltninger og enkle og tilgængelige værktøjer møntet på mikrovirksomheder og små organisationer samt civilsamfundsorganisationer med henblik på at fremme deres forståelse af retsaktens formål og mening og deres evne til at overholde kravene. Disse foranstaltninger bør gå længere end til at støtte de digitale innovationsknudepunkter og bestå i at fremme adgangen til ekspertise på højt niveau om retsakten om kunstig intelligens, dens krav og forpligtelser og navnlig ræsonnementet bag disse. |
| --- | --- |

4.26.

| 4.27. | EØSU anbefaler at tilføje en klage- og søgsmålsmekanisme for organisationer og borgere, der har lidt skade på grund af et AI-system, en AI-praksis eller -anvendelse, der falder inden for anvendelsesområdet for retsakten om kunstig intelligens. |
| --- | --- |

4.27.

Bruxelles, den 22. september 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

| 22.12.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 517/67 |
| --- | --- | --- | --- |

22.12.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 517/67

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om maskinprodukter

(COM(2021) 202 final — 2021/0105 (COD))

(2021/C 517/10)

| Ordfører: | Martin BÖHME |
| --- | --- |

Ordfører:

Martin BÖHME

| Anmodning om udtalelse | Rådet for Den Europæiske Union, 9.6.2021
  Europa-Parlamentet, 7.6.2021 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 114 og 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug |
| Vedtaget i sektionen | 2.9.2021 |
| Vedtagelse på plenum | 22.9.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 563 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 226/0/7 |

Anmodning om udtalelse

Rådet for Den Europæiske Union, 9.6.2021

Europa-Parlamentet, 7.6.2021

Retsgrundlag

Artikel 114 og 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug

Vedtaget i sektionen

2.9.2021

Vedtagelse på plenum

22.9.2021

Plenarforsamling nr.

563

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

226/0/7

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Sektoren for maskinprodukter er en af de centrale økonomiske sektorer i EU. Maskinernes egenskaber og anvendelsesområder vokser hastigt som følge af nye muligheder inden for teknik og ingeniørvæsen. Det er på høje tid, at der tages større hensyn til digitale teknologier som f.eks. kunstig intelligens, tingenes internet og robotter. Derfor skal de reguleringsmæssige standarder for sikkerhed og sundhedsbeskyttelse ved brugen af maskiner også tilpasses. På den baggrund har forslaget til forordning også stor relevans for det indre marked. EØSU har allerede behandlet emnerne i tilknytning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/42/EF (1) (maskindirektivet) grundigt i sin informationsrapport »Revision af maskindirektivet« i 2020 (2). |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU understreger, at man trods behovet for at fastlægge standarder for maskiner i hele EU, træffe juridisk bindende foranstaltninger og sørge for en konsekvent håndhævelse ikke må glemme virksomhederne i EU samt producenterne og operatørerne af maskiner. Dette gælder for store virksomheder og ikke mindst for små og mellemstore virksomheder. Maskinsektoren er et internationalt forretningsområde, og EU-lovgivningen for produkterne skal fremme kvalitet, sikkerhed og konkurrenceevne og støtte virksomhedernes udvikling af innovative tilgange. Den må ikke udgøre en hindring for dem. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU glæder sig over, at der stadig fokuseres på operatørerne af maskinerne, arbejdstagerne, i forslaget til forordning, da beskyttelsen af deres sikkerhed og sundhed fortsat har afgørende betydning. Endvidere opfatter udvalget den normative omdannelse af maskindirektivet til en forordning som en fordel med henblik på en mere ensartet fortolkning i medlemsstaterne. Dermed bliver det fremover nemmere at konstatere og afhjælpe mangler i forbindelse med sikkerheden, hvilket især kommer de mennesker, der betjener maskinerne, til gode. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU kommer med følgende anbefalinger til Kommissionen: |
| --- | --- |

1.4.

| 1.4.1. | Overgangsbestemmelserne frem til den nye maskinforordning skal konkretiseres for at skabe retssikkerhed for alle aktører. |
| --- | --- |

1.4.1.

| 1.4.2. | EØSU ser et behov for tilpasning med hensyn til struktur og indhold i de bilag, der hører til forslaget til forordning. Nummereringen, klassificeringen af maskintyper og overlapninger med tilstødende EU-lovgivning giver anledning til spørgsmål. |
| --- | --- |

1.4.2.

| 1.4.3. | Efter EØSU's opfattelse skal det gøres klart, at maskiner skal være sikre på tidspunktet for deres markedsføring og i hele deres levetid. |
| --- | --- |

1.4.3.

| 1.4.4. | Maskinerne bliver stadig mere komplekse og kræver en særlig uddannelse af brugerne, så arbejdstagerne ikke udsættes for unødvendige farer (3). Derudover er der behov for strukturer, som fastlægger en klar ansvarsfordeling i tilfælde af ulykker. Medarbejderrepræsentanter bør inddrages i procedurerne vedrørende indkøb og installation af nye maskiner. |
| --- | --- |

1.4.4.

| 1.4.5. | I forbindelse med brugen af kunstig intelligens er det nødvendigt med en særskilt sikkerhedsramme for driften af sådanne systemer. |
| --- | --- |

1.4.5.

| 1.4.6. | Den obligatoriske inddragelse af bemyndigede organer ved udarbejdelsen af overensstemmelsesvurderinger til maskinprodukter må ikke overbebyrde virksomhederne finansielt. |
| --- | --- |

1.4.6.

| 1.4.7. | EØSU mener, at der er behov for en løbende overvågning af lovgivningen vedrørende maskinprodukter, i samarbejde med de respektive relevante interessenter, så man kan reagere på tekniske innovationer, udfordringer for producenterne og varetage beskyttelsen af arbejdstagernes fysiske og psykiske sundhed. |
| --- | --- |

1.4.7.

2.   Baggrund for udtalelsen og lovforslaget

| 2.1. | I 2018 tegnede maskinsektoren sig for en omsætning på 700 mia. EUR, en produktion til en værdi af 670 mia. EUR og en værditilvækst på 230 mia. EUR. EU's samlede eksport af maskiner og udstyr beløb sig til 517 mia. EUR, hvoraf ca. 50 % blev eksporteret til EU-medlemsstater (dvs. handel inden for EU), mens resten blev eksporteret til lande uden for EU (handel med tredjelande) (4). |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Kommissionens forslag til en ny forordning om maskinprodukter er en del af en omfattende pakke om kunstig intelligens. Det maskinspecifikke forslag vedrører revisionen af maskindirektivet. Revisionen skal både fremme den digitale omstilling og styrke det indre marked. Maskindirektivet er en del af lovgivningen om produktsikkerhed. Det skal sikre en høj grad af beskyttelse for arbejdstagerne, forbrugerne og andre eksponerede personer ved at fokusere på sikkerheden ved selve maskinerne. Det forpligter maskinproducenten til at tage højde for sikkerhedsaspekter allerede i forbindelse med design og konstruktion af maskiner (»Safety by Design«). |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Forslaget omfatter seks specifikke mål:






  1) | begrænsning af nye risici i forbindelse med nye digitale teknologier |
| --- | --- | --- |

2.3.

1)

begrænsning af nye risici i forbindelse med nye digitale teknologier

| 2) | sikring af en overensstemmende fortolkning af anvendelsesområdet og definitionerne samt forbedring af sikkerheden ved traditionelle teknologier |
| --- | --- |

2)

sikring af en overensstemmende fortolkning af anvendelsesområdet og definitionerne samt forbedring af sikkerheden ved traditionelle teknologier

| 3) | revurdering af maskiner, der anses for at udgøre en høj risiko, og revurdering af relaterede overensstemmelsesprocedurer |
| --- | --- |

3)

revurdering af maskiner, der anses for at udgøre en høj risiko, og revurdering af relaterede overensstemmelsesprocedurer

| 4) | reduktion af kravene til dokumentation i papirform |
| --- | --- |

4)

reduktion af kravene til dokumentation i papirform

| 5) | sikring af sammenhæng med andre forskrifter i den lovgivningsmæssige ramme og |
| --- | --- |

5)

sikring af sammenhæng med andre forskrifter i den lovgivningsmæssige ramme og

| 6) | mindskelse af mulige forskelle i fortolkningen som følge af gennemførelsen i de enkelte lande. |
| --- | --- |

6)

mindskelse af mulige forskelle i fortolkningen som følge af gennemførelsen i de enkelte lande.

| 2.4. | I forbindelse med en konsekvensanalyse har Kommissionen foretaget en afvejning af forskellige alternativer for håndteringen af maskindirektivet, som har sine rødder i 2006 og altså allerede har eksisteret i 15 år, og som bygger på lovgivning fra 1989. Set i forhold til tempoet i udviklingen inden for teknik og ingeniørvæsen er det et meget langt tidsrum. På den baggrund har Kommissionen valgt at gennemføre en revision med det formål at øge konkurrenceevnen ved at minimere byrden for producenterne og derudover forbedre sikkerheden vha. klare og supplerende krav. I den forbindelse må man acceptere ekstraomkostningerne til overholdelse af bestemmelserne. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Den normative ændring fra et direktiv til en forordning skal forhindre forskelle i gennemførelsen i medlemsstaterne. På den måde håber Kommissionen på en forbedring og generel sikring af sammenhæng ved fortolkning og håndhævelse af retsakten. |
| --- | --- |

2.5.

3.   Generelle bemærkninger

| 3.1. | Det hidtil gældende maskindirektiv er i modsætning til mange andre direktiver endnu ikke blevet tilpasset den såkaldte nye lovgivningsmæssige ramme. EØSU glæder sig over, at lovgivningen nu bliver opdateret og tilpasset de ændrede rammebetingelser i EU-lovgivningen. Præciseringer af anvendelsesområdet, især med hensyn til afgrænsningen til lavspændingsdirektivet, direktivet om trykbærende udstyr og andre direktiver samt konkretiseringer af definitioner som f.eks. definitionen af en delmaskine anses for at være vigtige. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | EØSU anser forslaget om en revision for at være et tiltag på et vigtigt område for mange virksomheder, arbejdstagere samt andre relevante grupper i EU. De foreslåede regler udgør et centralt retsgrundlag for alle virksomheder, der konstruerer, bygger eller driver maskiner. Sikkerheden for de arbejdstagere, der betjener maskinerne, afhænger i høj grad af en konsekvent håndhævelse af og kontrol med reglerne i medlemsstaterne. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Det er i tråd med princippet om ligebehandling i EU, at kravene til sikkerhed og sundhedsbeskyttelse ved maskiner skal være ens i alle medlemsstater og gælde i samme udstrækning for alle producenter, markedsførere og operatører i disse lande. EØSU er sikker på, at produkter vil kunne handles frit mellem alle medlemsstater, hvis disse krav opfyldes. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | EØSU glæder sig over, at lovgivningsforslaget opretholder det centrale krav i det hidtidige direktiv: Der opstilles grundlæggende regler for sikkerhed, sundhedsbeskyttelse og fri bevægelighed for maskiner, der gælder i hele Europa. Hovedmålsætningerne er på den ene side sikkerhed og på den anden side at fjerne handelshindringer, men nu med inddragelse af aktuelle og fremtidige innovationer inden for teknik og ingeniørvæsen i maskinsektoren. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | EØSU fremhæver nødvendigheden af transparente, hensigtsmæssige og forståelige overgangsbestemmelser i forbindelse med omdannelsen af maskindirektivet til den nye maskinforordning. Artikel 50 i forslaget skal specificeres. Det er uklart, hvilke regler der gælder for maskiner, som produceres eller markedsføres i den 30 måneder lange overgangsfase, og hvordan disse maskiner afgrænses fra produkter fra før overgangsfasen. Producenter og importører har brug for en passende frist. En hensigtsmæssig løsning ville f.eks. være, at det præciseres, at medlemsstaterne i op til 42 måneder efter den nye forordnings ikrafttrædelse ikke må forhindre markedsføringen af maskiner, som er produceret i overensstemmelse med direktiv 2006/42/EF og før datoen for ophævelse af direktivet. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | Det nuværende forslag til maskinprodukter udvider endnu engang viften af meget forskellige maskintyper, som skal behandles i en sådan forordning. Det er efter EØSU's mening naturligt med henblik på at skabe et omfattende og forståeligt regelsæt. For producenter, eksportører og købere af maskiner er det vigtigt, at især integrationen af systemer med kunstig intelligens (AI) i maskinparken reguleres på en sikker måde. Den foreliggende samlede lovgivningsmæssige tilgang giver mulighed for, at den enkelte virksomhed kun skal foretage én overensstemmelsesvurdering. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | EØSU ser et behov for tilpasning med hensyn til struktur og indhold i de bilag, der hører til forslaget til forordning. Der er ingen grund til at ændre nummereringen af de tilhørende bilag til forslaget til forordning (bilag IV er nu bilag I osv.). Ændringer bør begrænses til tilfælde, hvor der er et tydeligt behov for det. Derudover er det i betragtning af deres potentielt høje risiko korrekt, at bestemte sikkerhedskomponenter i bilag II som f.eks. ROPS, FOPS eller software, der varetager sikkerhedsfunktioner, ligeledes medtages på listen over maskinprodukter med høj risiko i henhold til bilag I. Desuden bør modstridende overlapninger med anden eksisterende EU-lovgivning om maskiner undgås. Som det f.eks. er tilfældet med lavspændingsdirektivet. Overensstemmelsesvurderingsprocedurer bør kun gennemføres én gang. Dette vil f.eks. være relevant for visse sikkerheds- og sundhedskrav, der er anført i bilag III til dette forslag, og som er forbundet med risici (f.eks. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/53/EU (5) (RED) om radioudstyr eller Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/68/EU (6) (PED) om trykbærende udstyr). I disse tilfælde bør kun de overensstemmelsesvurderingsprocedurer for omsætning eller ibrugtagning, der er fastsat i dette forslag til forordning, finde anvendelse. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | EØSU anser arbejdstagernes sikkerheds- og sundhedsbeskyttelse for at være en vigtig faktor. Producenter og maskinkonstruktører bærer ansvaret for en maskines grundlæggende sikkerhed. Hvis sikkerheden ikke kan garanteres, må maskinen ikke tages i brug. De mennesker, der betjener maskinerne i det daglige, må ikke udsættes for undgåelige farer. Det betyder helt konkret, at maskiner skal være sikre på tidspunktet for markedsføringen og i hele deres levetid. Det skal regelmæssigt kontrolleres, om sikkerhedsreglerne overholdes. Maskinerne skal kunne betjenes sikkert og alle sikkerheds- og beskyttelsesanordninger skal konstrueres på en sådan måde, at de ikke nemt kan omgås eller frakobles. Desuden skal alle resterende risici, som ikke kan afhjælpes ved konstruktionen, markeres og fremgå af den tekniske dokumentation, herunder især brugsanvisningen, så de er lette at få øje på for brugere og operatører. EØSU råder Kommissionen til at medtage en anbefaling vedrørende nødvendigheden af at høre medarbejderrepræsentanter og sikkerhedsrådgivere på arbejdspladsen i forslaget til forordning. Desuden bør fysiske eller juridiske personers ansvar i tilfælde af en ulykke defineres klart, navnlig ved anvendelsen af kunstig intelligens. |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | EØSU henviser til indholdet i sin udtalelse »Koordineret plan for kunstig intelligens« (7) fra 2019. Der blev det konkluderet, at for at mindske de risici, som mennesker kan blive udsat for, når de betjener maskiner, skal arbejdstagere uddannes særskilt i håndteringen af AI og robotter, så de kan arbejde sikkert med dem og standse dem i nødstilfælde (»nødbremseprincippet«). Det gælder især der, hvor mennesker og maskiner arbejder særlig tæt sammen. Den Internationale Standardiseringsorganisation (ISO) har i den forbindelse vedtaget en standard vedrørende robotter, som er rettet mod producenter, markedsførere og brugere. Denne standard opstiller retningslinjer for udformning og organisering af arbejdsområderne med henblik på at reducere risiciene på arbejdspladsen. |
| --- | --- |

3.9.

| 3.10. | EØSU prioriterer den digitale brugsanvisning. Efter anmodning fra kunden kan producenten stille brugsanvisningen til rådighed i papirform. Det er imidlertid velkendt i industrien, at kunder i mange tilfælde allerede i dag kræver en digital brugsanvisning. |
| --- | --- |

3.10.

| 3.11. | Det daglige arbejde med maskiner viser, at de forskellige anvendelsesformål og dermed forbundne risici næppe tillader generaliserede og formodede enklere regler som f.eks. et rent »forbud« mod, at der findes skarpe metalkanter, da de undertiden er en del af en maskines funktion. Ved mange maskintyper, f.eks. ved maskiner til presning eller laserskærere, er risiciene for maskinoperatørerne uløseligt forbundne med maskinens ønskede funktion. Det er producentens ansvar så vidt muligt at mindske disse risici for kvæstelser vha. passende beskyttelsesforanstaltninger. |
| --- | --- |

3.11.

| 3.12. | EØSU finder det korrekt, at det fremlagte forslag til forordning især også inddrager maskiner, der er mere avancerede og dermed mindre afhængige af mennesker som operatører. Andelen af disse teknologier på det samlede europæiske marked for maskiner forventes at vokse kraftigt i de kommende år. Der er især behov for ensartede standarder for maskiner, der er selvlærende og gradvist kan blive mere autonome og dermed også kan udføre nye handlinger og betjeningstrin. Det giver næsten sig selv, at digitale teknologier som f.eks. kunstig intelligens, tingenes internet og robotteknologi skaber nye udfordringer med hensyn til produktsikkerhed. Netop ved brugen af kunstig intelligens er der behov for en sikkerhedsramme for driften af sådanne systemer, der skal fastlægges særskilt. |
| --- | --- |

3.12.

| 3.13. | EØSU understreger, at ud over aspektet med sundhedsbeskyttelse for maskinernes operatører (fysisk og psykisk) skal miljøaspektet og indvirkningen på klimaet også have en væsentlig indflydelse på vurderingen af om en maskine er sikker. Produktionen og driften af en maskine og spørgsmålet om bæredygtighed skal vurderes samlet og ud fra indvirkningerne på mennesker og miljø. En maskine, der skader klimaet på vedvarende vis, kan næppe anses for at være sikker. Det fremlagte forslag tager miljøaspektet op. Der er spørgsmålet om, hvad der sker, når maskinprodukter efterfølgende ændres vha. fysiske indgreb eller digitalt, og dette muligvis ikke var forudset af producenten. Dette kan medføre, at grundlæggende sikkerheds- og sundhedsbeskyttelseskrav ikke længere opfyldes, og at de gennemførte overensstemmelsesvurderinger ikke længere er gyldige. I forbindelse med det generelle hensyn til miljø- og klimamålsætninger ved produktion og drift af en maskine er det nødvendigt at skabe en sammenhængende helhed med anden EU-lovgivning (f.eks. vedrørende produkters bæredygtighed). |
| --- | --- |

3.13.

| 3.14. | Kommissionens forslag præciserer, at muligheden for, at producenten kan gennemføre overensstemmelsesvurderinger i eget regi, bortfalder ved højrisikomaskiner, der skal kontrolleres, også selv om der anvendes harmoniserede standarder. Mange af de berørte maskiner produceres dog i små serier eller som enkeltdele, og derfor er det i disse tilfælde ikke hensigtsmæssigt at inddrage et eksternt kontrolorgan i praksis. EØSU råder derfor til, at den gældende lovgivning bibeholdes i begrundede enkelttilfælde. Hvis andelen af kunstig intelligens f.eks. kun vedrører statisk software, der ikke kan udvikle sig alene eller træffe beslutninger. Desuden er det spørgsmålet, om den obligatoriske inddragelse af et bemyndiget organ ved udarbejdelse af en overensstemmelsesvurdering ikke også medfører betydelige omkostninger, som ikke mindst belaster små og mellemstore virksomheder kraftigt. Dette gælder især, når det kun er en lille del af maskinen, der er udstyret med kunstig intelligens, men maskinen alligevel skal kontrolleres fuldt ud og anmeldes som en højrisikomaskine. Især ved enkeltdele, hvor der ikke kan anvendes en passende prøvningsstandard, er det spørgsmålet, hvor effektivt et eksternt bemyndiget organ er. |
| --- | --- |

3.14.

| 3.15. | EØSU glæder sig over, at Kommissionen kan formulere sine egne tekniske specifikationer, såfremt der mangler passende harmoniserede standarder. Med henblik herpå skal alle relevante interessenter inddrages på forhånd. |
| --- | --- |

3.15.

| 3.16. | I forbindelse med ensartede afprøvnings- og valideringsprocesser anbefaler EØSU, at der indføres et europæisk certifikat for virksomheder, der kan dokumentere pålideligheden af systemer for kunstig intelligens (8). |
| --- | --- |

3.16.

| 3.17. | Forslaget præciserer, at maskinprodukter kun må gøres tilgængelige på markedet eller tages i brug, hvis de er korrekt installeret og vedligeholdt og anvendes i overensstemmelse med deres formål. Derudover skal de væsentlige sikkerheds- og sundhedskrav i bilag III være opfyldt (artikel 7). Delmaskiner skal dog ikke tages i brug, og de bør derfor undtages fra bestemmelserne vedrørende ibrugtagning. Dette kan f.eks. løses særskilt ved, at delmaskiner kun må gøres tilgængelige på markedet, hvis de opfylder de grundlæggende sikkerheds- og sundhedskrav i bilag III, som producenten har erklæret overensstemmelse med i sin inkorporeringserklæring. |
| --- | --- |

3.17.

| 3.18. | Med henblik på en så sammenhængende gennemførelse af maskinforordningen som muligt mener EØSU, at det er nødvendigt for EU og alle relevante interessenter, at der gennemføres en løbende overvågning. Det kræver koordinerede samordningsprocesser mellem generaldirektoraterne GROW, EMPL og CONNECT. Derudover kunne der f.eks. helt konkret etableres et panel bestående af de administrative samarbejdsgrupper (ADCO) for maskinsektoren og Udvalget af Arbejdstilsynschefer for sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen (SLIC) med henblik på en løbende samordning, som ville blive finansieret af Kommissionen. |
| --- | --- |

3.18.

Bruxelles, den 22. september 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/42/EF af 17. maj 2006 om maskiner og om ændring af direktiv 95/16/EF (EUT L 157 af 9.6.2006, s. 24).

1

(2)  Informationsrapport »Revision af maskindirektivet«.

2

(3)  Se også EUT C 240 af 16.7.2019, s. 51.

3

(4)  Kilde: https://ec.europa.eu/growth/sectors/mechanical-engineering/machinery_da.

4

(5)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/53/EU af 16. april 2014 om harmonisering af medlemsstaternes love om tilgængeliggørelse af radioudstyr på markedet og om ophævelse af direktiv 1999/5/EF (EUT L 153 af 22.5.2014, s. 62).

5

(6)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/68/EU af 15. maj 2014 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om tilgængeliggørelse på markedet af trykbærende udstyr (EUT L 189 af 27.6.2014, s. 164).

6

(7)  EUT C 240 af 16.7.2019, s. 51.

7

(8)  Se også EUT C 240 af 16.7.2019, s. 51.

8

---

| 22.12.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 517/72 |
| --- | --- | --- | --- |

22.12.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 517/72

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget. EU-klassificeringssystemet, virksomhedernes bæredygtighedsrapportering, bæredygtighedspræferencer og tillidsforpligtelser: kanalisering af finansiering i retning af den europæiske grønne pagt

(COM(2021) 188 final)

(2021/C 517/11)

| Ordfører: | Stefan BACK |
| --- | --- |

Ordfører:

Stefan BACK

| Anmodning om udtalelse | Kommissionen, 31.5.2021 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed |
| Vedtaget i sektionen | 8.9.2021 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 22.9.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 563 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 191/1/10 |

Anmodning om udtalelse

Kommissionen, 31.5.2021

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed

Vedtaget i sektionen

8.9.2021

Vedtaget på plenarforsamlingen

22.9.2021

Plenarforsamling nr.

563

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

191/1/10

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | EØSU hilser pakken velkommen og understreger, at Kommissionens delegerede forordning (»den delegerede forordning«) (1) potentielt spiller en nøglerolle med hensyn til at skabe en tydelig, sammenhængende og samlet ramme for at fremme den ambitiøse udvikling af en grønnere økonomi uden fastlåsningseffekter, med tydelige og transparente tekniske kriterier, der fastlægger de grønne investeringer, som bidrager direkte til Europas klimamål, og hvor praksis i de omfattede erhvervssektorer og den finansielle sektor kan ensrettes. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU understreger, at det haster med effektive foranstaltninger, så vi kan tage hånd om klimaændringerne og reducere udledningerne i overensstemmelse med EU's klimalov og set i lyset af den sjette rapport (2) fra IPCC (FN's Klimapanel). Netop af den grund er det afgørende, at der anvendes effektive, letanvendelige, innovative og produktive redskaber, som kan skabe hurtige og synlige resultater. Evalueringen af den delegerede forordning bør gennemføres med dette in mente. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU anerkender den delegerede forordnings afgørende rolle med hensyn til at opstille klare kriterier, der kan skabe gennemsigtighed vedrørende bæredygtige investeringer for at bistå dem, der ønsker at investere i sådanne projekter, og dermed både forhindre »grønvaskning« og udbrede bevidstheden om bæredygtige projekter samt tiltrække investeringer til dem. Som sådan kan den skabe retfærdige og gennemsigtige konkurrencevilkår for grøn finansiering i EU. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | En klar og nøjagtig definition af de tekniske kriterier, der er fastlagt i den delegerede forordning, og som opfylder ambitionen om en lavemissionsøkonomi i Europa, er derfor den grundlæggende forudsætning for et fornuftigt, realistisk og acceptabelt tilsagn uden risiko for grønvaskning. I lyset af den delegerede forordnings centrale rolle for troværdigheden af klassificeringen, som er af helt central betydning, hvis dette i bund og grund frivillige system skal blive vellykket — er indhentelse af dette tilsagn en stor udfordring. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU er derfor af den mening, at økonomiske aktiviteter og projekter, der defineres som »bæredygtige« i den delegerede forordning, bør være attraktive for investorer i realøkonomien. Ligeledes antager udvalget, at investorerne vil forvente, at et bæredygtigt projekt er realistisk, gennemførligt, rimeligt rentabelt og forudsigeligt for aktører på markedet. Sådanne projekter skal med andre ord være attraktive uden at skabe risiko for grønvaskning. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Generelt kan et højt ambitionsniveau for foranstaltninger til afbødning af klimaændringer eller omfattende informationskrav med langsigtede prognoser for tilpasning til klimaændringerne vise sig at være en kompleks og dyr udfordring, navnlig for SMV'er i en markedsøkonomi. Dette rejste også spørgsmålet om en bredere anerkendelse af overgangsløsninger som en grøn vej til at sikre en gnidningsfri omstilling. Det er imidlertid bydende nødvendigt at undgå fastlåsningseffekter. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU noterer sig de bekymringer, som aktørerne i realøkonomien gør sig i forhold til den delegerede forordnings negative virkninger på finansieringsmuligheder og -omkostninger. Udvalget understreger derfor betydningen af, at tilsynsmyndighederne er opmærksomme på at forhindre forvridende virkninger på de finansielle markeder, navnlig i lyset af, at klassificeringssystemets kriterier udvides til også at omfatte eksempelvis ikkefinansiel rapportering og den foreslåede EU-standard for grønne obligationer. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EØSU påpeger desuden, at der er en risiko for alt for høje omkostninger i forbindelse med gennemførelsen af kriterierne for klassificeringssystemet, som de fremgår af den delegerede forordning. Det er grunden til, at EØSU fremhæver behovet for at udvikle grøn forsikring for SMV'er med henblik på at mindske denne omkostningsrisiko. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | I den delegerede forordning fastlægges miljøstandarder, der ofte er mere ambitiøse end dem, man finder i EU's sektorlovgivning. I lyset af det behov for klarhed og attraktion, der nævnes ovenfor, kan dette føre til forvirring og skabe finansieringsproblemer for aktører, der overholder de højeste miljøstandarder i henhold til EU's sektorlovgivning. EØSU er enig i, at der er behov for et højt ambitionsniveau, men vil alligevel af praktiske årsager og for at undgå forvirring anbefale, at man anvender de højeste miljøstandarder i EU's niveau 1-lovgivning i forbindelse med klassificeringen. Desuden indeholder den delegerede forordning (en niveau 2-retsakt) tilsyneladende visse bestemmelser, der er inkonsekvente, upræcise og ikke tilbundsgående evalueret. Sammen med de ovenstående betragtninger, navnlig punkt 1.5-1.10, får det EØSU til at sætte spørgsmålstegn ved, om den delegerede forordning, trods sit prisværdige mål, er formålstjenlig i sin nuværende form. EØSU anbefaler på det kraftigste, at Kommissionen fremsætter forslag om højnelse af standarderne i EU's miljølovgivning. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EØSU ville sætte pris på initiativer, der kan forbedre klassificeringssystemet i henhold til ovenstående anbefalinger for at udvide dets anvendelsesområde og forbedre dets evne til at understøtte EU's klimapolitiske mål gennem en effektiv gennemførelse af EU's miljølovgivning, og udvalget opfordrer Kommissionen til at tage yderligere initiativer i den retning. Udvalget bemærker, at det vigtige spørgsmål om EU's klassificering af klima- og miljøskadelige aktiviteter stadig står åbent. Der bør snarest muligt gøres noget ved dette. |
| --- | --- |

1.10.

2.   Baggrund

| 2.1. | Den 21. april 2021 offentliggjorde Kommissionen en pakke for bæredygtig finansiering (»pakken«), der består af:






  — | meddelelsen »EU-klassificeringssystemet, virksomhedernes bæredygtighedsrapportering, bæredygtighedspræferencer og tillidsforpligtelser: kanalisering af finansiering i retning af den europæiske grønne pagt« (3) |
| --- | --- | --- |

2.1.

—

meddelelsen »EU-klassificeringssystemet, virksomhedernes bæredygtighedsrapportering, bæredygtighedspræferencer og tillidsforpligtelser: kanalisering af finansiering i retning af den europæiske grønne pagt« (3)

| — | delegeret forordning, der supplerer to af de seks miljømål, der opstilles i artikel 10 og 11 i Europa-Parlamentets og Rådes forordning (EU) 2020/852 (4) (»klassificeringsforordningen«), med tekniske screeningkriterier, der skal anvendes til henholdsvis bestemmelse af de betingelser, hvorunder en specifik økonomisk aktivitet kvalificeres som bidragende væsentligt til modvirkning af klimaændringer (artikel 10) og som bidragende væsentligt til tilpasning til klimaændringer (artikel 11) samt kriterier til at bestemme, hvorvidt en økonomisk aktivitet forårsager betydelig skade på miljømålene (artikel 17). Den delegerede forordning blev formelt vedtaget den 4. juni 2021 |
| --- | --- |

—

delegeret forordning, der supplerer to af de seks miljømål, der opstilles i artikel 10 og 11 i Europa-Parlamentets og Rådes forordning (EU) 2020/852 (4) (»klassificeringsforordningen«), med tekniske screeningkriterier, der skal anvendes til henholdsvis bestemmelse af de betingelser, hvorunder en specifik økonomisk aktivitet kvalificeres som bidragende væsentligt til modvirkning af klimaændringer (artikel 10) og som bidragende væsentligt til tilpasning til klimaændringer (artikel 11) samt kriterier til at bestemme, hvorvidt en økonomisk aktivitet forårsager betydelig skade på miljømålene (artikel 17). Den delegerede forordning blev formelt vedtaget den 4. juni 2021

| — | et forslag til et nyt direktiv om virksomheders bæredygtighedsrapportering |
| --- | --- |

—

et forslag til et nyt direktiv om virksomheders bæredygtighedsrapportering

| — | ændrede delegerede retsakter under direktivet om markeder for finansielle instrumenter (MiFiD II) og direktivet om forsikringsdistribution (IDD). Disse indfører information om bæredygtighed som en del af de oplysninger, kunderne skal modtage, inden de træffer investeringsbeslutninger |
| --- | --- |

—

ændrede delegerede retsakter under direktivet om markeder for finansielle instrumenter (MiFiD II) og direktivet om forsikringsdistribution (IDD). Disse indfører information om bæredygtighed som en del af de oplysninger, kunderne skal modtage, inden de træffer investeringsbeslutninger

| — | yderligere ændringer, således at delegerede retsakter vedrørende tillidsforpligtelser og delegerede retsakter om porteføljeadministration, forsikring, genforsikring og investering skal medregne bæredygtighedsrisici i investeringers værdi. |
| --- | --- |

—

yderligere ændringer, således at delegerede retsakter vedrørende tillidsforpligtelser og delegerede retsakter om porteføljeadministration, forsikring, genforsikring og investering skal medregne bæredygtighedsrisici i investeringers værdi.

3.   Generelle bemærkninger

| 3.1. | Ifølge meddelelsen er det hensigten med pakken, at den skal tilskynde til private investeringer i bæredygtige projekter med henblik på at skaffe de kolossale økonomiske ressourcer, der er behov for til at nå målet om klimaneutralitet som fastsat i den grønne pagt, i tillæg til de ressourcer, der er øremærket til at hjælpe den europæiske økonomi med at komme på fode igen efter covid-19-krisen. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | I meddelelsen fremhæver man betydningen af den delegerede forordning med hensyn til at fastsætte de kriterier, der definerer de grønne økonomiske aktiviteter, som vil yde et betydningsfuldt bidrag til at nå målene for den grønne pagt. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | EØSU hilser pakken velkommen og understreger, at den delegerede forordning potentielt spiller en nøglerolle med hensyn til at skabe en tydelig, sammenhængende og samlet ramme for at fremme den ambitiøse udvikling af en grønnere økonomi uden fastlåsningseffekter, med tydelige og transparente tekniske kriterier, der fastlægger de grønne investeringer, som bidrager direkte til Europas klimamål, og hvor praksis i de omfattede erhvervssektorer og den finansielle sektor kan ensrettes. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | EØSU understreger, at det haster med effektive foranstaltninger, så vi kan tage hånd om klimaændringerne og reducere udledningerne, som det fremgår af EU's klimalov og set i lyset af den sjette rapport (5) fra IPCC. Netop af den grund er det afgørende, at der anvendes effektive, letanvendelige, innovative og produktive redskaber, som kan skabe hurtige og synlige resultater. Evalueringen af den delegerede forordning bør gennemføres med dette in mente. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | En klar og nøjagtig definition af de tekniske kriterier, der er fastlagt i den delegerede forordning, og som opfylder ambitionen om en lavemissionsøkonomi i Europa, er derfor den grundlæggende forudsætning for et fornuftigt, realistisk og acceptabelt tilsagn uden risiko for grønvaskning. I lyset af den delegerede forordnings centrale rolle for troværdigheden af klassificeringen, som er af helt central betydning, hvis dette i bund og grund frivillige system skal blive vellykket — er indhentelse af dette tilsagn en stor udfordring. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | EØSU glæder sig ikke desto mindre over den ambition, der udvises i den delegerede forordning, om at fastsætte en ensartet EU-standard for definition af aktiviteter, der opfylder kriterierne for at bidrage væsentligt til modvirkning af eller tilpasning til klimaændringer. De tekniske kriterier bør fastlægge en klar ramme for grønne investeringer med henblik på at skabe lige vilkår på de finansielle markeder og forhindre »grønvaskning« af projekter. Der findes forskellige synspunkter om omfanget og nytteværdien af overgangsforanstaltninger. Efter EØSU's opfattelse bør de tekniske kriterier give større muligheder for at anerkende overgangsløsninger som dem, der baner vejen for en gnidningsfri omstilling. Det er imidlertid bydende nødvendigt at undgå fastlåsningseffekter. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | EØSU tager erklæringen i meddelelsen om, at den delegerede forordning skal betragtes som et levende dokument, der vil udvikle sig med tiden, både med hensyn til anvendelsesområde og niveau, til efterretning. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | EØSU anerkender derfor den delegerede forordnings vigtige rolle med hensyn til at skabe gennemsigtighed i de aktiviteter, der opfylder de fastsatte kriterier, og som tiltrækker investorer, der ønsker at investere i bæredygtige projekter. Den danner således grundlag for at klassificere en økonomisk aktivitet som miljømæssigt bæredygtig og for at anvende de obligatoriske bestemmelser om gennemsigtighed og offentliggørelse, der fastsættes i klassificeringsforordningen. Den kan have stor betydning for udbredelse af bevidstheden om og tiltrækning af investeringer til bæredygtige projekter samt forebyggelse af grønvaskning. |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | Den delegerede forordning beskrives som et gennemsigtighedsredskab, og den er en del af et frivilligt system i den forstand, at operatørerne på markedet ikke er forpligtede til at leve op til de standarder, der fastsættes i den, og investorerne heller ikke er forpligtede til at investere i økonomiske aktiviteter eller projekter, der overholder disse standarder. |
| --- | --- |

3.9.

| 3.10. | Som allerede påpeget skal der derfor være klarhed om, hvilke økonomiske aktiviteter og projekter der defineres som bæredygtige i henhold til den delegerede forordning, for at de bliver attraktive for investorer i realøkonomien. Det er også rimeligt at antage, at investorerne vil investere i realistiske, rentable og forudsigelige bæredygtige grønne projekter. Forventningerne til rentabilitet kan variere og vil ofte være lavere i situationer, der omfatter finansiering gennem andelsbanker eller lokalt eller regionalt ejede banker, noget i retning af 5-6 % i stedet for 11-15 %, som man generelt forventer. En højere rentabilitet vil generelt tiltrække store kapitalstrømme, mens man typisk vil vælge andelsbanker eller regionale banker til mindre projekter. |
| --- | --- |

3.10.

| 3.11. | Det er helt centralt, at de kriterier, der er fastlagt i den delegerede forordning, for at en økonomisk aktivitet eller et projekt kan klassificeres som miljømæssigt bæredygtigt, ser ud til at kunne opfyldes til en overkommelig pris, er rentable og rimeligt forudsigelige eller med andre ord ser ud til at være kommercielt attraktive. I denne sammenhæng er det imidlertid vigtigt at huske på, at især SMV'er ofte har brug for støtte til at kunne håndtere den grønne omstilling. Alligevel bør klassificeringen som sådan begrænses til tekniske kriterier. |
| --- | --- |

3.11.

| 3.12. | Hvis klassificeringssystemet ikke opfylder de kriterier, der opstilles i de to foregående afsnit, kan der stilles spørgsmålstegn ved hele projektet. Et frivilligt system skal være attraktivt for at kunne skabe de ønskede forandringer. |
| --- | --- |

3.12.

| 3.13. | På grundlag af de centrale elementer, der skitseres ovenfor, virker en række af bestemmelserne i den delegerede forordning tvivlsomme. Generelt kan et højt ambitionsniveau for foranstaltninger til afbødning af klimaændringer eller omfattende informationskrav med langsigtede prognoser for tilpasning til klimaændringerne forekomme for vanskelige at opfylde, for komplekse, dyre eller ikke tilstrækkeligt lønsomme i en markedsøkonomi, undtagen for et lille antal meget store aktører, og med begrænset hensyntagen til de praktiske virkninger, navnlig for SMV'er. Dette vil betyde, at man ikke får den store udbredelse, som man tydeligvis ønsker, og samtidig skaber finansieringsproblemer for de virksomheder, der overholder den gældende EU-miljølovgivning, men ikke den delegerede forordning. Det er grunden til, at EØSU fremhæver behovet for at udvikle grøn forsikring for SMV'er med henblik på at mindske denne omkostningsrisiko. Der gives et par eksempler på dette nedenfor under »Særlige bemærkninger«. |
| --- | --- |

3.13.

| 3.14. | Aktører i realøkonomien har givet udtryk for bekymringer i forhold til, at de tekniske kriterier, der er fastlagt i den delegerede forordning, kan føre til, at det bliver vanskeligt at få finansieret aktiviteter, som ikke lever op til forordningen. EØSU er enig i, at dette kan være en risiko, eftersom klassificeringssystemets anvendelsesområde udvides, så det kan danne grundlag for ikkefinansiel rapportering i henhold til artikel 8 i klassificeringsforordningen samt for den foreslåede EU-standard for grønne obligationer (6). |
| --- | --- |

3.14.

| 3.15. | EØSU understreger derfor, at det er vigtigt, at tilsynsmyndighederne overvåger anvendelsen af den delegerede forordning for at undgå diskriminerende virkninger i forhold til lånemuligheder og låneomkostninger for virksomheder, der ikke opfylder klassificeringskriterierne. Disse aktører bør stadig sikres en retfærdig behandling, når de søger de nødvendige finansielle midler. |
| --- | --- |

3.15.

| 3.16. | I den forbindelse henviser EØSU til en ekspertudtalelse fra det tyske finansministeriums videnskabelige råd, som peger på, at det er yderst vanskeligt at forsøge at styre anvendelsen af kapitalstrømme i realøkonomien via finansiel regulering. Det vil kræve vidtrækkende, detaljeret og yderst komplet lovgivning, og en sådan klassificering medfører risiko for stor kompleksitet og uforholdsmæssigt høje bureaukratiske omkostninger (7). |
| --- | --- |

3.16.

| 3.17. | De eneste obligatoriske elementer i pakken er bestemmelserne om gennemsigtighed, der findes i artikel 4-7 i klassificeringsforordningen, og de ændrede delegerede retsakter vedrørende markeder for finansielle instrumenter, forsikringsdistribution og forskellige tillidsforpligtelser, som skal øge bevidstheden om muligheder og risici ved bæredygtige investeringer og sikre, at kunder og potentielle kunder informeres tilstrækkeligt herom. |
| --- | --- |

3.17.

| 3.18. | De delegerede retsakter om finansmarkedet virker generelt formålstjenlige, og de er derfor velegnede værktøjer, der kan øge bevidstheden om bæredygtige investeringer og dermed bane vejen for at kanalisere stærkt tiltrængte ressourcer over i sådanne investeringer. |
| --- | --- |

3.18.

| 3.19. | I den delegerede forordning fastlægges miljøstandarder, der ofte er mere ambitiøse end dem, man finder i EU's sektorlovgivning. I lyset af det behov for klarhed, der nævnes i punkt 3.6, kan denne dobbelte standard føre til forvirring og skabe finansieringsproblemer for aktører, der overholder de højeste miljøstandarder i henhold til EU's sektorlovgivning. EØSU er enig i, at der er behov for et højt ambitionsniveau, men vil alligevel af praktiske årsager og for at undgå forvirring anbefale, at man anvender de højeste miljøstandarder i EU's niveau 1-lovgivning i forbindelse med klassificeringen, således at den effektivt kan opfylde sin forpligtelse om at sikre gennemsigtighed for finansielle produkter og forhindre grønvaskning. Sammen med betragtningerne ovenfor i punkt 3.6 og 3.13-3.16 får det EØSU til at sætte spørgsmålstegn ved, om den delegerede forordning (en niveau 2-retsakt), trods sit prisværdige mål, er formålstjenlig i sin nuværende form (8). EØSU anbefaler på det kraftigste, at Kommissionen fremsætter forslag om højnelse af standarderne i EU's miljølovgivning. |
| --- | --- |

3.19.

| 3.20. | Det er velkendt, at grønne finansielle produkter er attraktive for finansmarkederne. EØSU roser derfor den grundlæggende hensigt med klassificeringen om at skabe gennemsigtighed, forhindre grønvaskning og henlede opmærksomheden på grønne finansielle produkter, men ønsker alligevel at advare mod risikoen for bobler på finansmarkederne. |
| --- | --- |

3.20.

| 3.21. | EØSU ville sætte pris på initiativer til at forbedre klassificeringssystemet i henhold til ovenstående anbefalinger for at udvide dets anvendelsesområde og forbedre dets evne til at understøtte EU's aftalte klimapolitiske mål gennem en effektiv gennemførelse af EU's miljølovgivning og opfordrer Kommissionen til at tage yderligere initiativer i den retning. |
| --- | --- |

3.21.

| 3.22. | Udvalget bemærker, at det vigtige spørgsmål om EU's klassificering af klima- og miljøskadelige aktiviteter stadig står åbent. Der bør snarest muligt gøres noget ved dette. |
| --- | --- |

3.22.

4.   Særlige bemærkninger

Den delegerede forordning

| 4.1. | EØSU understreger, at vedvarende energi spiller en afgørende rolle i omstillingen til bæredygtighed, og henleder opmærksomheden på behovet for at sikre, at der findes velegnede overgangsløsninger, som der bl.a. er brug for til at sikre, at de logistiske værdikæder fungerer ordentligt, samtidig med at man er opmærksom på det presserende behov for at undgå fastlåsningseffekter. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Det fremgår af punkt 6.3 i bilag 1 til den delegerede forordning, at busser, der opfylder kriteriet om nuludledning fra udstødningen kun vil kunne klassificeres som bæredygtige, hvis de opererer i by- og forstadstrafik, mens andre busoperationer kun kan benyttes til såkaldte omstillingsaktiviteter frem til den 31. december 2025, hvis de tilhører den højeste EURO-klassekategori (EURO 6). Hvis dette ikke er tilfældet, finder et kriterium om nuludledning fra udstødningen anvendelse, men det fremgår af teksten, at det kun kan betragtes som en omstillingsaktivitet, hvis der foretages en revurdering mindst hvert tredje år i henhold til artikel 19 i klassificeringsforordningen. Der synes ikke at være nogen henvisning til standarderne i direktivet om renere køretøjer. I lyset af den usikre situation efter den 31. december 2025, hvem vil da turde investere i et busselskab? Det virker underligt at klassificere de strengeste miljøkrav i EU-lovgivningen — EURO VI — som en omstillingsaktivitet, og det vil efter al sandsynlighed skabe forvirring. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.2.1. | Tunge erhvervskøretøjer (kategori N2 og N3) til vejgodstransport (afsnit 6.6) kan betegnes som bæredygtige, hvis de opfylder kriterierne for nulemissionskøretøjer i henhold til artikel 3, stk. 11, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/1242 (9) med emissioner under 1 g CO2/km, eller, for køretøjer over 7,5 ton, »hvor der ikke findes teknologisk og økonomisk gennemførlige lavemissionsalternativer«, hvor de opfylder lavemissionsstandarderne i henhold til artikel 3, stk. 12, som en omstillingsaktivitet. For lette erhvervskøretøjer med en maksimal lasteevne op til 3,5 ton (N1) gælder kravet om nulemission i udstødningen. Alle andre vejgodstransporttjenester er omstillingsaktiviteter. |
| --- | --- |

4.2.1.

| 4.2.2. | Behandlingen af tunge erhvervskøretøjer er udtryk for en pragmatisk tilgang, som burde have været anvendt hyppigere i den delegerede forordning. Kravet om nulemission i udstødningen for lette erhvervskøretøjer (N1) i punkt 6.6 virker inkonsekvent i forhold til punkt 6.5 om transport med motorcykler, biler og lette erhvervskøretøjer, hvor der uden nogen indlysende grund gælder mere lempelige bestemmelser. |
| --- | --- |

4.2.2.

| 4.2.3. | Samlet set synes den forskellige behandling af vejkøretøjer inden for forskellige aktiviteter at være inkonsekvent og rodet, og der gives ingen forklaring på de meget forskellige tilgange i forskellige sammenhænge. |
| --- | --- |

4.2.3.

| 4.3. | En tilbagevendende bestemmelse i afsnit 6 (Transport) i bilag 1 udelukker køretøjer eller fartøjer, der er beregnet til transport af fossile brændstoffer, eftersom adgangen til sådanne brændstoffer ikke bør fremmes. Ifølge betragtning 35 kan »anvendeligheden« af dette krav imidlertid tages op til vurdering. Det forekommer tvivlsomt at indsætte et krav, når der hersker tvivl om, hvorvidt det er nyttigt. Desuden er kravet uklart. Et køretøj kan ofte transportere både fossile og alternative brændstoffer. Det er uklart, hvorvidt kravet henviser til konstruktionen eller anvendelsen af køretøjet eller fartøjet, så hverken fortolkningen eller virkningen er klar. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Andre eksempler findes i bestemmelserne om analyser af klimafordele i punkt 1.1, 1.2 og 1.3 i bilag 1, som kommer oven i f.eks. skovrejsningsplaner, planer for genopretning af skove og skovforvaltningsplaner, og som finder anvendelse ned til små bedrifter på 13 hektar. Kravene virker forholdsvis komplekse, og henvisningen til adgangen til onlineværktøjer, som stilles til rådighed af FN's fødevare- og landbrugsorganisation, vil formentlig være en ringe trøst for de små bedrifter og er et bevis på den ugunstige situation for mindre bedrifter, der skyldes den hierarkiske tilgang, som anvendes i den delegerede forordning. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | Bevarelse af skove, inklusive kulstofdræn, er bestemt et væsentligt element i EU's miljøpolitik, men de administrative forpligtelser skal fortsat stå i et rimeligt forhold til ressourcerne hos dem, forpligtelserne gælder for. De principper, der anvendes af Forest Stewardship Council, er et eksempel på tydelige og rimelige principper for skovbrug og -forvaltning (10). |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | Med hensyn til klimatilpasning kan man henvise til bestemmelserne i punkt 1.3 i bilag 2 om skovforvaltning og i punkt 6.3 om passagerbefordring ad vej i byer, forstæder og mellem byer, som indeholder en analyse af klimaeffekterne af større investeringer, der strækker sig over 10-30 år. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | Erklæringen i meddelelsen om, at klassificeringen ikke accepterer aktiviteter, der forbedrer de aktuelle niveauer for resultater på miljøområdet, men ikke kan klassificeres som væsentlige bidrag, strider mod artikel 10, stk. 2, i klassificeringsforordningen. Derfor bør der som allerede foreslået gives bedre plads til overgangsløsninger. |
| --- | --- |

4.7.

Bruxelles, den 22. september 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  Kommissionens delegerede forordning om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/852 for så vidt angår fastsættelse af de tekniske screeningskriterier til bestemmelse af de betingelser, hvorunder en økonomisk aktivitet kvalificeres som bidragende væsentligt til modvirkning af klimaændringer eller tilpasning til klimaændringer, og til fastlæggelse af, hvorvidt den pågældende økonomiske aktivitet i væsentlig grad skader nogle af de andre miljømål (C(2021) 2800 final).

1

(2)  Climate Change 2021 — The Physical Science Basis, 2021.

2

(3)  COM(2021) 188 final.

3

(4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/852 af 18. juni 2020 om fastlæggelse af en ramme til fremme af bæredygtige investeringer og om ændring af forordning (EU) 2019/2088 (EUT L 198 af 22.6.2020, s. 13).

4

(5)  Climate Change 2021 — The Physical Science Basis 2021.

5

(6)  Kommissionens forslag til en forordning om grønne EU-obligationer (COM(2021) 391 final — 2021/0191 (COD)).

6

(7)  Grüne Finanzierung und Grüne Staatsanleihen — Geeignete Instrumente für eine wirksame Umweltspolitik? (Grøn finansiering og grønne offentlige lån — Egnede instrumenter i forbindelse med en effektiv miljøpolitik?) — Det tyske finansministeriums videnskabelige råd — ekspertudtalelse 02/2021.

7

Grüne Finanzierung und Grüne Staatsanleihen — Geeignete Instrumente für eine wirksame Umweltspolitik?

(8)  Sustainable finance — Eine kritische Wûrdigung der deutschen und europäischen Vorhaben (Sustainable finance — en kritisk vurdering af tyske og europæiske projekter) — Handels- og industrikammeret i München og Oberbayern, Leibnitz — Institut for økonomisk forskning ved universitetet i München, 2020.

8

Sustainable finance — Eine kritische Wûrdigung der deutschen und europäischen Vorhaben

(9)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/1242 af 20. juni 2019 om fastsættelse af præstationsnormer for nye tunge køretøjers CO2-emissioner og om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 595/2009 og (EU) 2018/956 og Rådets direktiv 96/53/EF (EUT L 198 af 25.7.2019, s. 202).

9

(10)  www.fsc.org

10

---

| 22.12.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 517/78 |
| --- | --- | --- | --- |

22.12.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 517/78

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om EU's strategi for bekæmpelse af menneskehandel 2021-2025

(COM(2021) 171 final)

(2021/C 517/12)

| Ordfører: | Carlos Manuel TRINDADE |
| --- | --- |

Ordfører:

Carlos Manuel TRINDADE

| Anmodning om udtalelse | Kommissionen, 31.5.2021 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab |
| Vedtaget i sektionen | 7.9.2021 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 22.9.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 563 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 215/1/4 |

Anmodning om udtalelse

Kommissionen, 31.5.2021

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab

Vedtaget i sektionen

7.9.2021

Vedtaget på plenarforsamlingen

22.9.2021

Plenarforsamling nr.

563

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

215/1/4

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Menneskehandel er først og fremmest en alvorlig krænkelse af menneskerettighederne. Den udgør en krænkelse af grundlæggende rettigheder som frihed, værdighed og lighed, der er stadfæstet i en lang række instrumenter, f.eks. verdenserklæringen om menneskerettigheder, den europæiske menneskerettighedskonvention, Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | De grundlæggende årsager til menneskehandel ligger i ofrenes sårbarhed, der er en følge af fattigdom, ulighed mellem kønnene og vold mod kvinder og børn samt konflikt- og postkonfliktsituationer, mangel på social integration, muligheder og job og vanskeligheder med at få adgang til uddannelse samt børnearbejde. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Menneskesmuglerne udnytter denne tilstand af sårbarhed til at udvikle en kompleks og yderst lukrativ kriminel forretningsmodel, som den dag i dag stadig er meget lidt risikabel og yderst indbringende. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Pandemien har øget menneskers økonomiske og sociale sårbarhed og vanskeliggjort deres adgang til retsvæsenet og retsforfølgelsen af lovovertrædelser. Samtidig er der blevet udviklet en ny forretningsmodel, hvor internettet bruges til at rekruttere og udnytte ofre. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU støtter i det store og hele EU's strategi for bekæmpelse af menneskehandel 2021-2025 (herefter »strategien«), som er blevet fremlagt af Kommissionen, men har dog en række bemærkninger, forslag og anbefalinger hertil, som fremsættes i denne udtalelse. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EØSU deler Kommissionens synspunkt om, at der er behov for at forbedre kvaliteten af de data, der i harmoniseret form indsamles om dette fænomen i medlemsstaterne (1). Hvis bekæmpelsen af menneskehandel skal være mere effektiv, er det navnlig i forbindelse med udarbejdelsen af relevante tiltag nødvendigt at have et grundigt og aktuelt kendskab til dette fænomen. Det gælder ikke mindst alle de involverede aktører, hvad enten det drejer sig om ofre, menneskehandlere eller brugere, og til den måde, hvorpå netværkene af menneskehandlere fungerer. Alt andet ville være en undervurdering af denne handels reelle udbredelse og en manglende forståelse af dens fulde omfang. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU konstaterer, at foranstaltningerne til bekæmpelse af menneskehandel ikke har været tilstrækkeligt effektive, og at indsatsen bør styrkes ved hjælp af en mere omfattende strategi og nye foranstaltninger (2). |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EØSU er velvilligt indstillet over for en eventuel revision af direktivet om bekæmpelse af menneskehandel, efter at dets gennemførelse er blevet evalueret, men påpeger, at en forbedring af sanktionerne er nødvendig, men ikke tilstrækkelig til at bekæmpe dette fænomen. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | EØSU fremhæver og bifalder, at man på EU-plan har til hensigt at fastsætte minimumsregler, der kriminaliserer de netværk, som beskæftiger sig med menneskehandel, og »brugen af tjenester, der aftvinges ofre for menneskehandel«. Denne kriminalisering bør omfatte alle led i kæden af kontrakter og underleverancer, som mobiliseres i processen med menneskehandel og udnyttelse af mennesker. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EØSU mener, at bekæmpelsen af menneskehandel for at blive mere effektiv bør tage udgangspunkt i en mere omfattende analyse, der tager højde for den sociale dimension af det miljø, hvor menneskehandelen finder sted, hvilket der kun sporadisk tages hensyn til i den foreslåede strategi. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | EØSU bemærker også (3), at der er en sammenhæng mellem væksten i handel med børn i lavindkomstlande, og at »de fleste er tvunget til børnearbejde«, og denne situation hænger sammen med de forsørgelsesproblemer, som familierne er konfronteret med. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | EØSU mener, at ofrenes enorme lidelser bør føre til en humanistisk tilgang til deres situation i alle faser. Strategiens fremherskende perspektiv må ikke være at sende dem tilbage eller få dem til at vende frivilligt tilbage til deres oprindelsesland, idet man derved undervurderer de forhold, de vil finde dér, og som vil gøre dem endnu mere sårbare over for menneskesmuglere. Tværtimod bør strategien også anerkende retten til at blive integreret i værtssamfundet. |
| --- | --- |

1.12.

| 1.13. | EØSU bemærker, at der ikke er fastsat nogen foranstaltninger, der tager sigte på at anerkende ofrenes rettigheder og sørge for, at de respekteres, og heller ikke på at yde øjeblikkelig bistand, støtte og beskyttelse (bl.a. lægelig og juridisk), navnlig når det gælder den dårlige behandling, de udsættes for, af dem der udnytter dem. Udvalget foreslår, at Kommissionen tager dette forslag med i strategien. |
| --- | --- |

1.13.

| 1.14. | EØSU noterer sig, at det i strategien bemærkes, at ofrene har svært ved at genopbygge deres liv, og at den anerkender, at deres muligheder for at blive integreret på arbejdsmarkedet er få. Imidlertid kan udvalget konstatere, at der ikke er påtænkt nogen foranstaltninger, der kan ændre dette (4). Med henblik på at afhjælpe denne situation foreslår EØSU, at ofrene får ret til at blive integreret i det samfund, der modtager dem, ved hjælp af en skræddersyet og hurtig integrationsproces. |
| --- | --- |

1.14.

| 1.15. | EU-retten giver kun mulighed for at give ofre opholdstilladelse, hvis de samarbejder i forbindelse med efterforskning og retsforfølgelse af menneskehandlerne. EØSU påpeger, at denne situation kan være yderst skadelig for ofrene, idet den tvinger dem til at genopleve alle de oplevelser og traumer, de har været udsat for, hvilket går ud over deres fysiske og psykiske helbred. Udvalget foreslår, at disse situationer undersøges fra sag til sag, alt efter omstændighederne og det enkelte offers psykologiske profil, og mener, at de bl.a. bør modtage omfattende psykologisk støtte for at overvinde den prøvelse, det er at skulle genopleve de traumer, de har været udsat for, og vidne om dem. |
| --- | --- |

1.15.

| 1.16. | EØSU glæder sig over, at Kommissionen går ind for, at ofrene ikke skal straffes for de lovovertrædelser, de er blevet tvunget til at begå, og for en revision af bestemmelserne om opholdstilladelse i direktivet fra 2004 med henblik på at beskytte ofre for menneskehandel. |
| --- | --- |

1.16.

| 1.17. | EØSU foreslår i den forbindelse, at der oprettes en offentlig fond, som skal kompensere alle ofre for menneskehandel i forhold til alvoren af de lidelser, de er blevet påført. Hvis de er blevet udnyttet i forbindelse med arbejde, skal de ligeledes automatisk være berettiget til at modtage en løn, der modsvarer den leverede ydelse. Den direkte modtager, det vil sige den endelige arbejdsgiver eller i visse tilfælde den, der nyder godt af den pågældende arbejdsindsats, når »forsyningskæderne« viser sig at udgøre en uigennemtrængelig labyrint, skal stilles til ansvar. |
| --- | --- |

1.17.

| 1.18. | Efter EØSU's opfattelse tager den europæiske immigrationslovgivning ikke hensyn til situationen for mindre kvalificerede og fattigere økonomiske migranter, der kommer til Europa for at søge bedre leve- og arbejdsvilkår. Det gør den til gengæld, når det gælder migranter, der er bedre kvalificerede, eller som har flere økonomiske midler. Denne mangel har bidraget til, at økonomiske migranter er blevet rodet ind i menneskehandelsnetværk på grund af manglen på mekanismer, der giver dem mulighed for at migrere lovligt. Udvalget anbefaler EU-institutionerne at udarbejde EU-lovgivning, som kan rette op på denne situation. |
| --- | --- |

1.18.

| 1.19. | EØSU mener, at inddragelsen af en international dimension (5) i strategien gør bekæmpelsen af menneskehandel mere effektiv. Udvalget bemærker imidlertid, at der kun i ringe grad tages hensyn til behovet for at skabe værdige og tilstrækkelige økonomiske og sociale vilkår (6) for befolkningerne, hvilket ellers så vidt vides er den vigtigste faktor for at begrænse eller forhindre rekruttering af ofre for menneskehandel. Udvalget foreslår, at dimensionen udviklingssamarbejde og gennemførelsen af FN-målene og målene for bæredygtig udvikling udpeges som de vigtigste midler til at skabe sådanne strukturelle betingelser, og at de integreres i strategien. |
| --- | --- |

1.19.

| 1.20. | EØSU bemærker, at strategien, når det gælder økonomisk aktivitet og menneskehandel med henblik på udnyttelse af arbejdskraft, ikke nævner den illoyale konkurrence, som virksomheder, der anvender denne arbejdskraft, påfører andre virksomheder, som drives under overholdelse af loven. Denne situation med social dumping er uforenelig med virksomhedernes sociale ansvar og bør, ud over på det politimæssige og juridiske område, også tages op inden for rammerne af den sociale dialog. |
| --- | --- |

1.20.

| 1.21. | EØSU konstaterer, at der i de økonomiske sektorer, hvor den uformelle økonomi i højere grad er til stede, og hvor der er en udbredt mangel på social dialog, kollektive forhandlinger og kollektive overenskomster, er en tendens til at gøre større brug af denne arbejdskraft. For bedre at kunne bekæmpe udnyttelse af arbejdskraft foreslår EØSU, at Kommissionen inden for rammerne af strategien planlægger at inddrage arbejdsmarkedets parter aktivt i bekæmpelsen af menneskehandel i overensstemmelse med deres kompetencer og under hensyntagen til deres autonomi, og at man i den forbindelse sørger for at fremme den sociale dialog såvel som kollektive overenskomster som afgørende instrumenter til at nå dette mål. |
| --- | --- |

1.21.

| 1.22. | EØSU bifalder Kommissionens kommende initiativ om bæredygtig virksomhedsledelse, som navnlig skal sikre, at offentlige indkøb fremmer gennemsigtighed og er socialt ansvarlige (7). Udvalget bemærker, at der allerede er blevet indgået en række kollektive aftaler på nationalt niveau med det formål at forebygge udnyttelse og menneskehandel på arbejdspladserne og sikre, at ofrene får erstatning (8). EØSU anbefaler, at strategien indarbejder disse eksempler på god praksis, som bør fremmes og udbredes i medlemsstaterne som en praktisk måde at sikre den nødvendige gennemsigtighed på. |
| --- | --- |

1.22.

| 1.23. | EØSU glæder sig over Kommissionens tilsagn om at styrke direktivet for så vidt angår sanktioner over for arbejdsgivere, som ikke overholder de gældende regler. Dette vil nemlig gøre det muligt at skærpe de sanktioner, der pålægges dem (9). |
| --- | --- |

1.23.

| 1.24. | EØSU konstaterer, at strategien ikke nævner det vigtige spørgsmål om inddragelse af civilsamfundets organisationer og arbejdsmarkedets parter, især fagforeningerne. De aktiviteter, som disse organisationer gennemfører, og deres mangeårige rolle med hensyn til at opspore, anmelde og bekæmpe menneskehandel og yde aktiv støtte til ofrene, navnlig i forbindelse med de former, der er forbundet med seksuel udnyttelse af ofrene og børnearbejde, bør bemærkes og anerkendes behørigt. EØSU foreslår, at strategien inkorporerer spørgsmålet om inddragelse af disse organisationer, og henstiller til, at de modtager passende støtte, herunder økonomisk støtte. |
| --- | --- |

1.24.

| 1.25. | EØSU bemærker også, at strategien ikke nævner den vigtige bistand, som civilsamfundsorganisationer, solidaritetsnetværk og arbejdsmarkedets parter yder for at beskytte, modtage og integrere ofrene, og heller ikke den økonomiske støtte, der er nødvendig for at gennemføre disse aktiviteter. Udvalget foreslår, at Kommissionen inddrager denne dimension i sit forslag. |
| --- | --- |

1.25.

| 1.26. | EØSU er enig i, at det er nødvendigt ikke kun at inddrage Europol og Eurojust i denne kamp, men også i tæt samarbejde med de nationale myndigheder, og særligt arbejdstilsynene, at inddrage Den Europæiske Arbejdstilsynsmyndighed. Dennes beføjelser bør styrkes, og den bør få tildelt materielle ressourcer, især digitale og formelle ressourcer. EØSU foreslår derfor Kommissionen, at strategien kommer til at indeholde forslag om, at medlemsstaterne skal overholde de størrelsesforhold, der er fastsat i Den Internationale Arbejdsorganisations konvention nr. 81 (10). |
| --- | --- |

1.26.

2.   Baggrund

| 2.1. | Menneskehandel forårsager enorme lidelser for ofrene, krænker deres værdighed, berøver dem deres frihed og ødelægger deres liv. Vi ser det, hører og læser om det, og vi kan ikke ignorere det. EØSU og alle dets medlemmer samt alle EU's borgere er fuldt ud klar over den frygtelige virkelighed, som menneskehandel udgør, og de katastrofale konsekvenser den har for ofrene. De er solidariske med ofrene, og de støtter derfor alle foranstaltninger til bekæmpelse og afskaffelse af menneskehandel. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Selv om undersøgelser og rapporter har øget kendskabet til fænomenet og dermed bidraget til at forbedre reaktionsstrategierne, bringer menneskehandel år efter år stadig tusindvis af mennesker, især kvinder og børn, i fare. Man har således kunnet konstatere, at:






  i. | der mellem 2017 og 2018 blev registreret 14 000 nye ofre, og dette tal kan være højere i betragtning af de vanskeligheder, der er forbundet med en sådan opgørelse |
| --- | --- | --- |

2.2.

i.

der mellem 2017 og 2018 blev registreret 14 000 nye ofre, og dette tal kan være højere i betragtning af de vanskeligheder, der er forbundet med en sådan opgørelse

| ii. | næsten halvdelen af ofrene er EU-borgere, mens de øvrige er tredjelandsstatsborgere fra Afrika, Vestbalkan og Asien (11) |
| --- | --- |

ii.

næsten halvdelen af ofrene er EU-borgere, mens de øvrige er tredjelandsstatsborgere fra Afrika, Vestbalkan og Asien (11)

| iii. | størstedelen er kvinder og piger, der handles med henblik på seksuel udnyttelse |
| --- | --- |

iii.

størstedelen er kvinder og piger, der handles med henblik på seksuel udnyttelse

| iv. | udnyttelse af arbejdskraft vedrører 15 % af ofrene, men de fleste af de personer, der er berørt af denne form for menneskehandel, bliver ikke identificeret |
| --- | --- |

iv.

udnyttelse af arbejdskraft vedrører 15 % af ofrene, men de fleste af de personer, der er berørt af denne form for menneskehandel, bliver ikke identificeret

| v. | de vigtigste sektorer, hvor menneskehandel med henblik på udnyttelse af arbejdskraft finder sted, er landbrug og skovbrug, bygge- og anlægsvirksomhed, hotel- og restaurationsbranchen, rengøringstjenester, husligt arbejde og fremstillingsindustrien, nærmere bestemt tekstil-, beklædnings- og fødevareindustrien (12) |
| --- | --- |

v.

de vigtigste sektorer, hvor menneskehandel med henblik på udnyttelse af arbejdskraft finder sted, er landbrug og skovbrug, bygge- og anlægsvirksomhed, hotel- og restaurationsbranchen, rengøringstjenester, husligt arbejde og fremstillingsindustrien, nærmere bestemt tekstil-, beklædnings- og fødevareindustrien (12)

| vi. | størstedelen af smuglerne er EU-borgere |
| --- | --- |

vi.

størstedelen af smuglerne er EU-borgere

| vii. | ud over indtægterne fra menneskehandel med henblik på udnyttelse af arbejdskraft (13) genererer denne form for kriminalitet store fortjenester for menneskehandlerne, fortjenester som anslås til 29,4 mia. EUR i 2015, hvoraf ca. 14 mia. EUR stammer fra seksuel udnyttelse (14) |
| --- | --- |

vii.

ud over indtægterne fra menneskehandel med henblik på udnyttelse af arbejdskraft (13) genererer denne form for kriminalitet store fortjenester for menneskehandlerne, fortjenester som anslås til 29,4 mia. EUR i 2015, hvoraf ca. 14 mia. EUR stammer fra seksuel udnyttelse (14)

| viii. | de økonomiske omkostninger ved menneskehandel i 2020 beløb sig til 2,7 mia. EUR |
| --- | --- |

viii.

de økonomiske omkostninger ved menneskehandel i 2020 beløb sig til 2,7 mia. EUR

| ix. | smuglerne udnytter de sociale uligheder og den socioøkonomiske sårbarhed hos ofrene |
| --- | --- |

ix.

smuglerne udnytter de sociale uligheder og den socioøkonomiske sårbarhed hos ofrene

| x. | næsten en fjerdedel af ofrene for menneskehandel er børn og bruges til seksuel udnyttelse (15) |
| --- | --- |

x.

næsten en fjerdedel af ofrene for menneskehandel er børn og bruges til seksuel udnyttelse (15)

| xi. | de vigtigste former for udnyttelse af ofre for menneskehandel er seksuel udnyttelse, tvangsarbejde, tvangskriminalitet, tvangstiggeri og handel med børn (16). |
| --- | --- |

xi.

de vigtigste former for udnyttelse af ofre for menneskehandel er seksuel udnyttelse, tvangsarbejde, tvangskriminalitet, tvangstiggeri og handel med børn (16).

| 2.3. | Strategien for bekæmpelse af menneskehandel 2021-2025 (17) er dels led i en voksende bevidsthed om, at kampen mod menneskehandel er en nødvendighed for Den Europæiske Union som led i EU's forpligtelse til at forsvare den menneskelige værdighed og menneskerettighederne, og fremkommer dels på baggrund af den fortsatte stigning i omfanget af dette fænomen. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Siden 2002 har EU fulgt en stadig mere udfordrende kurs, som det aktuelle strategiforslag har til formål at videreføre (18). |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Vedtagelsen af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/36/EU (19), der med rette kaldes »direktivet om bekæmpelse af menneskehandel«, var et stort skridt fremad i kampen mod dette fænomen. Begrebet »menneskehandel« blev styrket og udvidet. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | I direktivet blev der vedtaget en bredere definition af menneskehandel for at dække nye former for udnyttelse af ofre for menneskehandel. EØSU henleder især opmærksomheden på artikel 2 om »lovovertrædelser i forbindelse med menneskehandel«, som fastlægger hovedlinjerne for bekæmpelsen af menneskehandel. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | EØSU henviser til den række udtalelser, som udvalget har udarbejdet om menneskehandel, hvis konklusioner generelt har bidraget til bekæmpelsen af denne svøbe på det tidspunkt, hvor de blev udarbejdet (20). Det er på den baggrund, at Kommissionen fremlægger sit forslag til en strategi, som er opdelt i seks kapitler. |
| --- | --- |

2.7.

| 2.8. | Under hvert af disse kapitler fremkommer Kommissionen med et antal tilsagn, hvilket samlet set giver 26 tilsagn. I forbindelse med iværksættelsen af strategien ude i medlemsstaterne opfordrer Kommissionen endvidere landene til at træffe i alt 16 forskellige foranstaltninger, og på den måde når strategien op på samlet set 42 forskellige initiativer og tiltag. |
| --- | --- |

2.8.

3.   Generelle bemærkninger

3.1.   Behovet for data (viden om de faktiske forhold)

| 3.1.1. | EØSU understreger, at Kommissionen erkender, at menneskehandelen på trods af de trufne foranstaltninger fortsætter med at vokse i EU, at den rammer et stigende antal ofre og medfører meget store menneskelige, sociale og økonomiske omkostninger, som især skyldes de kriminelle organisationers forretningsmodel. |
| --- | --- |

3.1.1.

| 3.1.2. | EØSU påpeger, at antallet af registrerede og formodede ofre afspejler situationens alvor, men at der er behov for at forbedre vores viden om denne virkelighed, da det stadig er vanskeligt at indhente data, især på baggrund af covid-19-pandemien, som vanskeliggør adgangen til visse oplysninger på grund af de strenge restriktioner, der er pålagt personalet i både den offentlige og den private sektor. |
| --- | --- |

3.1.2.

3.2.   Bekæmpelsen af menneskehandel

| 3.2.1. | EØSU understreger, at strategien fokuserer på de strafferetlige og sikkerhedsmæssige aspekter af bekæmpelsen af menneskehandel som kriminalitetsform og sætter dem i centrum for sin indsats, idet den tager fat på de forskellige dimensioner. |
| --- | --- |

3.2.1.

| 3.2.2. | EØSU bemærker, at strategien fremhæver lovgivningens rolle i denne sammenhæng og fokuserer på direktivet om bekæmpelse af menneskehandel. Udvalget påpeger imidlertid, at gennemførelsen af direktivet — til trods for Kommissionens overvågning af dets gennemførelse — er uensartet, og især at gerningsmændene til disse forbrydelser fortsat går fri for straf i EU, og at antallet af domme, der er afsagt over menneskehandlere, fortsat er lavt (21). |
| --- | --- |

3.2.2.

3.3.   Den sociale dimension af bekæmpelsen af menneskehandel

| 3.3.1. | EØSU understreger, som det også erkendes i meddelelsen (22), at »unge kvinder og mindreårige fra romasamfund er særligt sårbare over for udnyttelse og menneskehandel på grund af flere socioøkonomiske faktorer såsom flerdimensionel fattigdom (...)«. |
| --- | --- |

3.3.1.

| 3.3.2. | EØSU påpeger, at mennesker i situationer med flerdimensionel fattigdom, som desuden har særlige karakteristika, såsom handicappede og LGBTI-personer, også er særligt sårbare over for udnyttelse og menneskehandel. |
| --- | --- |

3.3.2.

| 3.3.3. | EØSU bemærker også (23), at der er en sammenhæng mellem væksten i handel med børn i lavindkomstlande, og at »de fleste er tvunget til børnearbejde«, og denne situation hænger sammen med de forsørgelsesproblemer, som familierne er konfronteret med. |
| --- | --- |

3.3.3.

| 3.3.4. | EØSU bemærker og glæder sig i høj grad over, at Den Europæiske Arbejdsmarkedsmyndighed, arbejdstilsynene i medlemsstaterne, arbejdsmarkedets parter, adskillige civilsamfundsorganisationer og mange medier og sociale netværk konstant råber vagt i gevær over for menneskehandel og bekæmper dette fænomen, bl.a. ved at udveksle og formidle oplysninger, rapportere og bekæmpe visse situationer og søge løsninger af alle slags for at beskytte ofrene og straffe menneskehandlerne. Udvalget foreslår Kommissionen at inddrage disse foranstaltninger i strategien og fremhæve dem som eksempler på god praksis. |
| --- | --- |

3.3.4.

| 3.3.5. | EØSU minder om, at civilsamfundsorganisationer, som har gjort en stor indsats for at bekæmpe menneskehandel og hjælpe ofrene, bl.a. ved at redde skibbrudne, modtage ofre for menneskehandel eller bidrage til deres integration, ikke sjældent er blevet kriminaliseret. Udvalget protesterer mod denne kriminalisering og opfordrer Kommissionen til at tage fat på dette forhold i strategien. |
| --- | --- |

3.3.5.

3.4.   Ofrenes rettigheder

| 3.4.1. | Efter EØSU's opfattelse behandles ofrenes situation ikke systematisk på en medmenneskelig måde gennem hele strategien. |
| --- | --- |

3.4.1.

| 3.4.2. | EØSU er af den opfattelse, at ofrenes adgang til deres rettigheder bør være et centralt anliggende i overensstemmelse med en tilgang, der til enhver tid fokuserer på ofrenes menneskelige værdighed og deres grundlæggende rettigheder. |
| --- | --- |

3.4.2.

| 3.4.3. | EØSU understreger, at ofrenes situation er endnu vanskeligere, når de ikke er EU-borgere. Udvalget minder om, at hvad enten der er tale om EU-borgere eller tredjelandsstatsborgere, kan menneskehandlere i mange tilfælde få adgang til dem, og de risikerer at blive udsat for menneskehandel igen. |
| --- | --- |

3.4.3.

3.5.   Strategiens anvendelsesområde og gennemførelse

| 3.5.1. | EØSU er klar over, at ofrene, som Kommissionen påpeger, kommer til EU i blandede migrationsstrømme ad alle mulige ruter og gennem forskellige kriminelle organisationer (24). I lyset af denne virkelighed kan indsatsen imidlertid ikke begrænses til blot at bekæmpe smuglernetværkene. Den er nødt til at være mere omfattende. |
| --- | --- |

3.5.1.

| 3.5.2. | EØSU understreger, at strategien til bekæmpelse af menneskehandel derfor ikke kan adskilles fra hverken den nye pagt om indvandring og asyl eller handlingsplanen for integration og inklusion 2021-2027 (25). Udvalget betoner, at det også er nødvendigt at tage hensyn til handlingsplanen for den europæiske søjle for sociale rettigheder som en generel ramme for EU's sociale strategi. Udvalget anbefaler, at Kommissionen sikrer god koordinering med EU's øvrige social- og arbejdsmarkedspolitikker ved at skabe synergier og gøre dem mere effektive. |
| --- | --- |

3.5.2.

| 3.5.3. | EØSU støtter udarbejdelsen af den fælles forpligtelseserklæring, som ti europæiske agenturer har underskrevet, og som handler om at samarbejde, og udvalget foreslår, at der fremlægges årlige rapporter om det udførte arbejde. |
| --- | --- |

3.5.3.

| 3.5.4. | EØSU glæder sig over, at strategien tager hensyn til kønsaspektet og indeholder flere forslag til forbedring af bekæmpelsen af menneskehandel, hvor ofrene er børn. |
| --- | --- |

3.5.4.

4.   Særlige bemærkninger

4.1.   Kapitel 2

| 4.1.1. | Efter EØSU's opfattelse er det afgørende, at beskyttelsen af ofrene sikres effektivt på alle stadier, især for kvinders og børns vedkommende (26), og at civilsamfundsorganisationer, der er aktive på dette område, samt arbejdsmarkedets parter i dette øjemed skal involveres i alle faser af processen. |
| --- | --- |

4.1.1.

| 4.1.2. | EØSU bifalder og støtter Kommissionens standpunkt, når den mener, at det skal sikres, at EU-direktivet om bekæmpelse af menneskehandel bliver gennemført i alle medlemsstater, og at gennemgangen af direktivet skal baseres på en grundig vurdering af de konstaterede mangler og den udvikling, der er observeret på området, især med hensyn til rekruttering og udnyttelse af ofre via internettet. |
| --- | --- |

4.1.2.

| 4.1.3. | EØSU mener, at strategiens fokus efter omstændighederne bør ligge på at give ofrene midlerne til at genvinde muligheden for fuldt ud at udøve deres grundlæggende rettigheder ved først og fremmest at sikre dem adgang til beskyttelse og erstatning for de lidelser, der er blevet dem påført, herunder adgangen til at udføre et arbejde med hertil knyttede rettigheder på det sted, hvor de befinder sig, frem for at de bliver hjemsendt eller på anden måde sendt tilbage til deres hjemland. Uanset om de vælger at blive i det land, hvor de befinder sig, eller frit vælger at vende tilbage til deres oprindelsesland, skal der tages hånd om integrationen af dem. EØSU gentager, at ofrene skal have ret til at blive integreret i det samfund, der modtager dem, ved hjælp af en særlig proces for hurtig integration. |
| --- | --- |

4.1.3.

| 4.1.4. | EØSU glæder sig over Kommissionens tilsagn om at sikre tilstrækkelige midler til bekæmpelse af menneskehandel både i og uden for EU (27). |
| --- | --- |

4.1.4.

4.2.   Kapitel 3

| 4.2.1. | EØSU bifalder Kommissionens forslag om, at medlemsstaterne skal overveje at kriminalisere bevidst brug af ydelser, der udføres af ofre for menneskehandel (28). |
| --- | --- |

4.2.1.

| 4.2.2. | EØSU foreslår, at man fremmer arbejdsmarkedets parters deltagelse i nationale og grænseoverskridende overvågningsoperationer og foranstaltninger til bekæmpelse af menneskehandel og tvangsarbejde i samarbejde med arbejdstilsynene i medlemsstaterne og Den Europæiske Arbejdsmarkedsmyndighed. Udvalget bemærker, at der allerede er blevet indgået en række kollektive aftaler på nationalt niveau med det formål at forebygge udnyttelse og menneskehandel på arbejdspladserne og sikre, at ofrene får erstatning (29). Udvalget anbefaler, at strategien inddrager disse eksempler på god praksis, som bør fremmes og gentages i medlemsstaterne. |
| --- | --- |

4.2.2.

| 4.2.3. | EØSU gør opmærksom på, at det i forbindelse med menneskehandel også er nødvendigt at analysere konsekvenserne af den massive udbredelse af nye arbejdsformer og konsekvenserne heraf i form af nye former for udnyttelse af arbejdskraft. Strategien nævner med rette brugen af digitale netværk, men synes at se det ud fra et perspektiv, hvor der er tale om menneskehandel med henblik på seksuel udnyttelse snarere end arbejdsmæssig udnyttelse, herunder gennem brug af digitale platforme. EØSU anbefaler, at strategien anlægger et helhedsorienteret syn på denne tilgang. |
| --- | --- |

4.2.3.

| 4.2.4. | EØSU støtter Kommissionens tilsagn om at sikre, at der ikke forekommer tvangsarbejde i de europæiske virksomheders værdikæder, og at deres forsyningskæder ikke involverer børnearbejde (30). |
| --- | --- |

4.2.4.

4.3.   Kapitel 4

| 4.3.1. | EØSU er enig i Kommissionens udsagn vedrørende den måde, hvorpå den organiserede kriminalitet forsøger at trænge ind i de lovlige økonomiske aktiviteter og de risici, som dette udgør for samfundet, og er derfor også enig i, at det for at bekæmpe den organiserede kriminalitet bl.a. er nødvendigt at gøre systematisk brug af økonomiske undersøgelser, der foretages som led i politiefterforskningen, og at udvikle og gennemføre en solid ramme for opdagelse, beslaglæggelse og konfiskation af aktiver, der stammer fra kriminalitet (31). |
| --- | --- |

4.3.1.

| 4.3.2. | EØSU anerkender behovet for at opbygge kapacitet til at bekæmpe menneskehandel gennem systematisk uddannelse af fagfolk inden for retsvæsen og retshåndhævelse, og udvalget minder om, at en sådan uddannelse altid bør omfatte ofrenes perspektiv og behov (32). Udvalget henleder især opmærksomheden på behovet for at styrke de personalemæssige ressourcer i de relevante tjenestegrene. |
| --- | --- |

4.3.2.

| 4.3.3. | EØSU mener, at bekæmpelse af forretningsmodellen for online-rekruttering og -udnyttelse af ofre kræver, at man håndhæver de juridiske forpligtelser, som platformene allerede har, og at man går ind i en dialog med teknologi- og internetindustrien for at reducere brugen af denne model til rekruttering og udnyttelse af ofre (33). Udvalget peger på, at det europæiske observatorium for digitale medier (34) måske kunne levere et nyttigt redskab til overvågning af de ulovlige online-rekrutteringsnetværk for menneskehandel. |
| --- | --- |

4.3.3.

| 4.3.4. | EØSU mener, at det er vigtigt at sikre, at internetudbydere og beslægtede virksomheder støtter kampen mod menneskehandel ved at identificere og fjerne indhold, der er forbundet med udnyttelse og misbrug af ofre. |
| --- | --- |

4.3.4.

| 4.3.5. | EØSU henleder særligt opmærksomheden på, at hvis det skal lykkes at optrævle den kriminelle model og bekæmpe udnyttelsen af ofre for menneskehandel, afhænger det i vid udstrækning af, at samfundet deltager aktivt, og at navnlig borgerne, de lokale myndigheder, undervisningssystemet, sundhedssystemet, arbejdsmarkedets parter og civilsamfundets organisationer griber ind, og af de budskaber, der formidles af medierne og på de sociale medier. Samfundet bærer en del af ansvaret for bekæmpelsen af menneskehandel. Udvalget foreslår, at strategien omfatter særlige informations- og uddannelsesprogrammer for disse institutionelle og sociale aktører, da strategiens effektivitet hænger direkte sammen med disse aktørers engagement og effektivitet. |
| --- | --- |

4.3.5.

4.4.   Kapitel 5

| 4.4.1. | EØSU er af den opfattelse, at man bør fremme mere effektive henvisningsmekanismer for ofre for menneskehandel for at sikre beskyttelse af dem og deres rettigheder på medlemsstatsniveau gennem koordinerede reaktioner og anvendelse af ekspertise fra civilsamfundsorganisationer, arbejdsmarkedets parter og internationale ikke-statslige organisationer. I den forbindelse må man ikke glemme udveksling af god praksis (35). |
| --- | --- |

4.4.1.

| 4.4.2. | EØSU støtter Kommissionen, når den slår til lyd for, at ofrene ikke skal straffes for de lovovertrædelser, de er blevet tvunget til at begå, og for, at direktivet fra 2004 skal revideres når det gælder opholdstilladelser til ofre for menneskehandel for at beskytte dem. |
| --- | --- |

4.4.2.

| 4.4.3. | EØSU er enig i Kommissionens standpunkt om, at man bør styrke samarbejdet med henblik på at oprette en europæisk henvisningsmekanisme. |
| --- | --- |

4.4.3.

| 4.4.4. | Med hensyn til børn gør EØSU opmærksom på, at det er nødvendigt at tage hensyn til deres livsforløb, da en traumatisk begivenhed, som de har været udsat for i barndommen, vil få konsekvenser i ungdoms- og voksenalderen. Udvalget mener, at overvågning af deres udvikling bør være en del af strategien for støtte til ofre. |
| --- | --- |

4.4.4.

4.5.   Kapitel 6

| 4.5.1. | EØSU understreger, at på den internationale scene er opfyldelsen af FN's mål for bæredygtig udvikling en afgørende forudsætning for, at der kan skabes betingelser i oprindelseslandene på det økonomiske og sociale område, med hensyn til menneskerettigheder og på det politiske niveau, der gør det muligt for deres borgere at leve et værdigt liv i fred og sikkerhed. Et af EU's vigtigste instrumenter for bæredygtig udvikling er samarbejdet mellem EU og medlemsstaterne, som EØSU fremhæver, støtter og foreslår, at der tages hensyn til i strategien. |
| --- | --- |

4.5.1.

| 4.5.2. | EØSU støtter de bestræbelser, som Kommissionen udfolder internationalt sammen med de forskellige FN-agenturer og Europarådet for at bekæmpe menneskehandel, og understreger samtidig, at ILO har stor og mangeårig erfaring med bekæmpelse af dette fænomen (36). Den Internationale Organisation for Migration (IOM) har også samlet en masse erfaringer og eksempler på god praksis, som bør tages med i overvejelserne. EØSU anbefaler, at Kommissionen inddrager disse organer i de interinstitutionelle forbindelser, gennem hvilke den vil arbejde på at gennemføre strategien. |
| --- | --- |

4.5.2.

| 4.5.3. | EØSU mener, at eksistensen af blandede migrationsstrømme, hvor migranter føres til Europa sideløbende med menneskehandel, ikke kun bør anskues ud fra et synspunkt om bekæmpelse af smuglernetværk, og henviser i den forbindelse til den nye migrationspagt (37). |
| --- | --- |

4.5.3.

Bruxelles, den 22. september 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  COM(2021) 171 final, s. 10 og 13.

1

(2)  COM(2021) 171 final, fodnoter s. 4 (20), s. 10 (39) og s. 11 (41).

2

(3)  COM(2021) 171 final, Kapitel 6 — Den internationale dimension.

3

(4)  COM(2021) 171 final, s. 16.

4

(5)  COM(2021) 171 final, Kapitel 6 — Den internationale dimension.

5

(6)  COM(2021) 171 final, s. 16.

6

(7)  COM(2021) 171 final, s. 8.

7

(8)  Se ILO's rapport fra 2021 »Access to protection and remedy for victims of human trafficking for the purpose of labour exploitation in Belgium and the Netherlands«.

8

Access to protection and remedy for victims of human trafficking for the purpose of labour exploitation in Belgium and the Netherlands

(9)  COM(2021) 171 final, s. 8 og 9.

9

(10)  I Den Internationale Arbejdsorganisations konvention nr. 81 om arbejdstilsyn bestemmes, at der skal være en arbejdstilsynsførende for hver 10 000 arbejdstagere.

10

(11)  COM(2021) 171 final, s. 1 og 18.

11

(12)  COM(2021) 171 final, s. 6.

12

(13)  COM(2021) 171 final, s. 7.

13

(14)  COM(2021) 171 final, s. 7.

14

(15)  COM(2021) 171 final, s. 14.

15

(16)  COM(2021) 171 final, s. 11.

16

(17)  COM(2021) 171 final.

17

(18)  Vi henviser til Rådets rammeafgørelse 2002/629/RIA af 19. juli 2002 om bekæmpelse af menneskehandel (EUT L 203 af 1.8.2002, s. 1), til EU-planen om bedste praksis, standarder og procedurer til bekæmpelse og forebyggelse af menneskehandel (2005), Europarådets konvention om bekæmpelse af menneskehandel (1. februar 2008) og »Stockholmprogrammet — Et åbent og sikkert Europa i borgernes tjeneste og til deres beskyttelse« (2010).

18

(19)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/36/EU af 5. april 2011 om forebyggelse og bekæmpelse af menneskehandel og beskyttelse af ofrene herfor, og om erstatning af Rådets rammeafgørelse 2002/629/RIA (EUT L 101 af 15.4.2011, s. 1).

19

(20)  Bekæmpelse af menneskehandel (EUT C 51 af 17.2.2011, s. 50); Forebyggende foranstaltninger til beskyttelse af børn mod seksuelt misbrug (EUT C 24 af 28.1.2012, s. 154); Udryddelse af menneskehandel (EUT C 44 af 15.2.2013, s. 115); Den europæiske dagsorden om sikkerhed (EUT C 177 af 18.5.2016, s. 51).

20

(21)  COM(2021) 171 final, s. 11.

21

(22)  COM(2021) 171 final, Kapitel 5 — Beskyttelse, understøttelse og styrkelse af ofrene, navnlig kvinder og børn.

22

(23)  COM(2021) 171 final, Kapitel 6 — Den internationale dimension.

23

(24)  COM(2021) 171 final, Kapitel 6 — Den internationale dimension.

24

(25)  COM(2021) 171 final, s. 16.

25

(26)  COM(2021) 171 final, kapitel 2.

26

(27)  COM(2021) 171 final, s. 6.

27

(28)  COM(2021) 171 final, s. 7.

28

(29)  Se ILO's rapport fra 2021 »Access to protection and remedy for victims of human trafficking for the purpose of labour exploitation in Belgium and the Netherlands«.

29

Access to protection and remedy for victims of human trafficking for the purpose of labour exploitation in Belgium and the Netherlands

(30)  COM(2021) 171 final, s. 8.

30

(31)  COM(2021) 171 final, s. 10.

31

(32)  COM(2021) 171 final, s. 11.

32

(33)  COM(2021) 171 final, s. 12.

33

(34)  Jf. Kommissionens Generaldirektoratet for Kommunikationsnet, Indhold og Teknologi (GD CNECT).

34

(35)  I den henseende udgør den nye ordning, der er vedtaget i Portugal under navnet »nationalt henvisningssystem for børn, der er (formodede) ofre for menneskehandel«, en god praksis.

35

(36)  Konvention 29/1930 om tvangsarbejde, konvention 105/1957 om afskaffelse af tvangsarbejde og ILO's protokol fra 2014 om konventionen om tvangsarbejde og afskaffelse af tvangsarbejde.

36

(37)  COM(2021) 171 final, s. 19.

37

---

| 22.12.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 517/86 |
| --- | --- | --- | --- |

22.12.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 517/86

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet — En EU-strategi for frivillig tilbagevenden og reintegration

(COM(2021) 120 final)

(2021/C 517/13)

| Ordfører: | José Antonio MORENO DÍAZ |
| --- | --- |

Ordfører:

José Antonio MORENO DÍAZ

| Anmodning om udtalelse | Kommissionen, 31.5.2021 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab |
| Vedtaget i sektionen | 7.9.2021 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 22.9.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 563 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 219/1/4 |

Anmodning om udtalelse

Kommissionen, 31.5.2021

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab

Vedtaget i sektionen

7.9.2021

Vedtaget på plenarforsamlingen

22.9.2021

Plenarforsamling nr.

563

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

219/1/4

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Strategien for frivillig tilbagevenden og bæredygtig reintegration har sigte på at skabe en fælles tilgang til udformning, udvikling og gennemførelse af programmerne for støttet frivillig tilbagevenden og reintegration, som medlemsstaterne står for, gennem fastlæggelse af fælles målsætninger og fremme af sammenhængen mellem de nationale programmer og disse programmer og Den Europæiske Union. Strategien stræber også efter at fremme og skabe fælles redskaber og at forbedre samarbejdet mellem medlemsstaterne på disse områder. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Der er mange forskellige instrumenter og tilgange til frivillig tilbagevenden og reintegration, hvilket indtil nu medført en broget blanding af initiativer, programmer og projekter, som ofte mangler en fælles referenceramme og gør det vanskeligt at evaluere, men også at gennemføre dem effektivt. Formålet med denne strategi er yderligere at harmonisere disse referencerammer og fremme samarbejdet mellem de europæiske lande inden for udviklingen af programmerne for støttet frivillig tilbagevenden og reintegration. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU hilser strategien velkommen som et forvaltningsinstrument, der har sigte på at forbedre koordineringen og medlemsstaternes fælles mål inden for migrationsstyring. EØSU er enig i Kommissionens ræsonnement om yderligere at revidere og harmonisere instrumenterne, dataindsamlingen og mekanismerne for rådgivning af de berørte personer — med det formål at afmontere de vidt forskellige indgangsvinkler, reducere omkostningerne ved tilbagevenden eller øge de finansielle bevillinger til programmerne, blandt andre aktuelle udfordringer. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU beklager som ved tidligere lejligheder imidlertid, at foranstaltningerne til fremme af regulær indrejse, som er relevante for størstedelen af udlændinge bosat i Den Europæiske Union, udvikles langsommere og i mere begrænset omfang end de forslag, der skal løse spørgsmål vedrørende irregulært ophold. En omfattende tilgang til mobilitet er afgørende for at kunne tilbyde alternativer, der rækker ud over grænsekontrol og tilbagesendelse. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU peger på, at hjemsendelserne i de fleste tilfælde ikke har været en succes grundet manglende deltagelse fra oprindelseslandenes side og også på grund af modvilje mod at deltage fra personer i en irregulær situation. Skønt udvalget bifalder Kommissionens bestræbelser, tvivler det på effektiviteten af visse af de fremlagte forslag såsom modellen med at overtage tilbagesendelsen. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EØSU er desuden bekymret over Frontex' fremtidige rolle, navnlig på baggrund af offentliggørelsen af Europa-Parlamentets rapport om EU-agenturets mulige tilsidesættelse af visse rettigheder (1). EØSU mener, at det er helt afgørende at kræve, at der oprettes smidige og effektive overvågningsmekanismer og effektiv kontrol (ansvarshæftelse) i forbindelse med Frontex' aktiviteter og en tilpasning af agenturets aktiviteter i forhold til dets overholdelse af menneskerettighederne. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU støtter en bedre koordinering mellem alle aktører og de planlagte forbedringer til styrkelse af solidariteten mellem medlemsstaterne og samarbejdet med tredjelande. EØSU støtter også indsatsen for at forbedre rådgivning og oplysning om tilbagevenden samt civilsamfundets deltagelse i foranstaltningerne for tilbagevenden og bæredygtig reintegration. Ligeledes værdsætter EØSU bestræbelserne på at forbedre tilgængeligheden af ressourcer og dataindsamlingen samt udvekslingen af viden om god praksis på området. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EØSU tilkendegiver sin bekymring over målsætningen om at øge antallet af frivillige hurtige hjemsendelser fra de ydre grænser på grund af den mangel på garantier, som dette kan indebære. Det bekymrer især udvalget, at disse hjemsendelser kan blive en eufemisme for tilbagesendelser eller økonomisk kompensation til bestemmelseslandene, som modtager disse hjemsendte personer, uden at der tages tilstrækkeligt hensyn til hverken de pågældendes ønsker eller — hvad der er endnu mere bekymrende — deres rettigheder. EØSU mener desuden, at det er selvmodsigende at tilbyde incitamenter i programmer, som forudsætter personer i en irregulær situation, eftersom dette kan demotivere oprindelseslandene til at forsøge at mindske migrationsstrømmene. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | I den forbindelse anser EØSU det stadig for at være en strategisk svaghed i Unionens indvandrings- og asylpolitik, at der næsten kun er fokus på at bekæmpe irregulært ophold, hvad enten det er ved grænserne eller gennem frivillige og tvungne hjemsendelser. Udvalget opfordrer derfor igen Kommissionen til at revidere sin referenceramme og arbejde effektivt med henblik på at se på indvandrings- og asylpolitikken i et helhedsperspektiv, som fremmer en systematisk, reguleret og sikker mobilitet. |
| --- | --- |

1.9.

2.   Baggrund

| 2.1. | Det har været et strategisk mål at fremme frivillig tilbagevenden i Den Europæiske Unions migrationspolitik siden vedtagelsen af tilbagesendelsesdirektivet i 2018, og det indgår i den nye pagt om migration og asyl. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Frivillig tilbagevenden er det instrument, der gør det muligt for migranter, der befinder sig ulovligt på EU's territorium, at vende tilbage til deres oprindelseslande. Instrumentet giver mulighed for, at migranter frivilligt kan træffe beslutning om at vende tilbage, det letter oprindelseslandet tilbagetagelse og giver mulighed for en bedre reintegration i modtagersamfundet end de tvungne tilbagesendelser. Ud af 491 195 tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, der blev beordret tilbagesendt i 2019, vendte 142 320 rent faktisk tilbage til et tredjeland. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Formålet med strategien er at skabe en fælles tilgang til udformning, udvikling og gennemførelse af de programmer for støttet frivillig tilbagevenden og reintegration, som medlemsstaterne fremmer, gennem fastlæggelse af fælles målsætninger og fremme af sammenhængen mellem de nationale programmer og disse programmer og Den Europæiske Union. Med strategien tilstræbes det desuden at fremme og skabe fælles redskaber og at forbedre samarbejdet mellem medlemsstaterne. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Formålet med hjælpen til tilbagevenden og reintegration er at hjælpe migranter på ulovligt ophold til at vende frivilligt tilbage og begynde et nyt uafhængigt liv i deres oprindelsesland og derved reducere risikoen for, at de pågældende igen migrerer ulovligt. Hjælp til at rejse tilbage kan f.eks. inkludere rådgivning forud for afrejsen, psykosocial støtte og hjælp til at organisere rejsen, hjælp til dækning af de umiddelbare behov for medicinske ydelser og/eller finansiel støtte til at fremme tilbagerejsen og etablere sig efter ankomsten. Formålet med hjælpen til reintegration er at hjælpe personen til en vellykket reintegration i samfundet og kan omfatte hjælp og rådgivning umiddelbart efter ankomsten, støtte til at finde eller skabe indkomstskabende aktiviteter til den hjemsendte person samt aktiviteter med lokalsamfundene. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | EU finansierer — direkte eller gennem medlemsstaternes programmer — et betydeligt antal foranstaltninger vedrørende frivillig tilbagevenden og reintegration. Mellem 2014 og 2018 finansierede man omkring 60 programmer for støttet frivillig tilbagevenden og reintegration med midler fra Asyl-, Migrations- og Integrationsfonden, og der er også finansieret lignende initiativer gennem Den Europæiske Udviklingsfond og instrumenter som instrumentet til finansiering af udviklingssamarbejde og instrumentet til førtiltrædelsesbistand. På den anden side er der mange medlemsstater, der har egne programmer for støttet frivillig tilbagevenden og reintegration. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | De mange forskellige instrumenter har ført til en broget blanding af initiativer, programmer og projekter, som ofte mangler en fælles referenceramme, hvilket gør det vanskeligt at evaluere, men også at gennemføre dem effektivt. Formålet med denne strategi er yderligere at harmonisere disse referencerammer og fremme samarbejdet mellem de europæiske lande inden for udviklingen af programmerne for støttet frivillig tilbagevenden og reintegration. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | I Kommissionens strategi udpeges følgende målsætninger, nemlig at: 1) øge accepten af de frivillige tilbagesendelser blandt migranter og øge det samlede antal tilbagesendelser; 2) skabe en yderligere vej til samarbejde og solidaritet mellem medlemsstaterne ved at bidrage til ansvaret for migranters tilbagesendelse; 3) forbedre effektiviteten af den individuelle bistand og EU-støtten og dermed mindske svagheder og dobbeltarbejde og øge synergier med andre donorer og med tredjelande, herunder gennem en bedre beskyttelse af sårbare migranter; 4) konkretisere foranstaltningerne inden for tilbagesendelse og bæredygtig reintegration med henblik på at tage højde for og reagere på den enkelte persons behov; 5) fremme bæredygtigheden af tilbagesendelserne og nedbringe antallet af personer, der migrerer ulovligt igen, bl.a. ved at støtte lokalsamfundene i modtagerlandene; 6) forbedre bæredygtigheden af foranstaltningerne til reintegration på det individuelle plan og på EU-plan og deres bidrag til tredjelandes udviklingsplaner, herunder ved at skabe koblinger med andre finansierede udviklingsaktiviteter på nationalt plan eller på EU-plan; 7) øge kapaciteten i tredjelande og inddragelsen af tredjelande i processerne omkring tilbagevenden, tilbagetagelse og reintegration; 8) samle ovennævnte målsætninger i en rettighedsbaseret tilgang med migranterne som omdrejningspunkt. |
| --- | --- |

2.7.

| 2.8. | Frivillig tilbagevenden giver de tilbagesendte reelle muligheder og tager hensyn til deres behov, forventninger og perspektiver, når de er vendt tilbage. Desuden involverer det inden for rammerne af samarbejde med tredjelande bestemmelseslandenes deltagelse. Reintegration er således afgørende for tilbagesendelsesprogrammernes effektivitet og troværdighed, under forudsætning af at der udvikles redskaber til at hjælpe migranterne med at overvinde de socioøkonomiske og psykosociale vanskeligheder, som de møder, når de vender tilbage til deres lokalsamfund, og til at gøre deres tilbagevenden mere bæredygtig. Reintegrationen bør planlægges med deltagelse af de nationale og lokale myndigheder, de lokale modtagersamfund og civilsamfundet med henblik på at give den tilbagesendte og dennes lokalsamfund konkrete fremtidsudsigter. |
| --- | --- |

2.8.

| 2.9. | For at støtte alle interessenter i gennemførelsen indeholder strategien forslag om konkrete operationelle måder til gennemførelse af førnævnte målsætninger og en række redskaber, lige fra IT-løsninger, der skal tackle datamangel og fremme datastyring, til fokus på projektledelse, udviklingsprogrammer og kapacitetsopbygning. |
| --- | --- |

2.9.

| 2.10. | Strategien er et resultat af en proces med åben deltagelse, som forskellige centrale aktører har deltaget i sammen med de nationale myndigheder med ansvar for programmerne for støttet frivillig tilbagevenden og reintegration, enheder der deltager i projekter om tilbagevenden, tjenestenetværk osv. |
| --- | --- |

2.10.

3.   Bemærkninger til fremlæggelsen af strategien for frivillig tilbagevenden og reintegration

| 3.1. | EØSU hilser EU's strategi om frivillig tilbagevenden og reintegration velkommen som et forvaltningsinstrument, der har sigte på at forbedre koordineringen og medlemsstaternes fælles mål inden for migrationsstyring. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | EØSU mener, at der i revisionen af et instrument som frivillig tilbagevenden og reintegration er plads til forbedringer som dem, Kommissionen peger på i sin meddelelse. Overvindelse af udfordringen med de fragmenterede tilgange, reduktion af omkostningerne ved tilbagevenden, forbedring af indsamlingen af oplysninger, forbedring af systemet til rådgivning af tilbagesendte personer, forbedring af koordineringen mellem implicerede parter, understøttelse af bæredygtigheden af projekterne om frivillig tilbagevenden og reintegration eller forbedring af de finansielle bevillinger til disse programmer er alle spørgsmål, som EØSU finder nødvendige for at forbedre instrumenternes effektivitet. Udvalget finder det også nødvendigt at forbedre indsamlingen af data og udpegningen af god praksis for at dele erfaringer. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | EØSU beklager imidlertid — som ved tidligere lejligheder (udtalelse SOC/649 (2)) — at foranstaltninger til fremme af irregulær indrejse, som er relevant for størstedelen af udlændinge bosat i Den Europæiske Union, udvikles langsommere og i mere begrænset omfang end de forslag, der skal løse spørgsmål vedrørende irregulært ophold. Udvalget minder om, at det er nødvendigt at se på mobiliteten i et helhedsperspektiv for at kunne tilbyde alternativer, der rækker ud over grænsekontrol og tilbagevenden. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | EØSU er opmærksom på de vanskeligheder, som effektiv tilbagesendelse volder størstedelen af EU-landene, og Kommissionens vanskeligheder med at bevæge sig i retning af et effektivt fælles europæisk system for tilbagesendelser. Imidlertid ønsker EØSU at minde om, at tilbagevenden i de fleste tilfælde ikke har fungeret ordentligt på grund af manglende deltagelse fra oprindelseslandenes side og også på grund af modvilje mod at deltage hos de personer, der befinder sig i en irregulær situation. En frivillig tilbagevenden for at undgå tvangsudsendelse kan ikke betragtes som en ubetinget fri handling. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | EØSU gentager sin tvivl om modellen med at overtage tilbagesendelsen, eftersom der ikke er klarhed om medlemsstaternes incitamenter til deltagelse i denne mekanisme, der fortsat er baseret på frivillig solidaritet. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | EØSU anerkender Kommissionen bestræbelser vedrørende hjemsendelser både med hensyn til overvågning af de nationale programmer og i forbindelse med de EU-finansierede initiativer. I den forbindelse skal det europæiske tilbagesendelses- og reintegrationsnetværk fremhæves for dets fremme af samarbejdet mellem de kompetente migrationsmyndigheder. Det er Kommissionens plan, at Frontex fra 2022 skal påtage sig dette netværks aktiviteter, hvilket — i lyset af rapporten fra Europa-Parlamentets arbejdsgruppe om EU-agenturets tilsidesættelse af visse rettigheder — giver anledning til stor bekymring i EØSU. EØSU finder, at denne plan kræver oprettelse af smidige og effektive overvågningsmekanismer for og effektiv kontrol med (ansvarshæftelse) Frontex' aktiviteter og en tilpasning agenturets aktiviteter i forhold til dets overholdelse af menneskerettighederne (3). Det er helt afgørende at betone dette punkt, eftersom beskyttelse af menneskerettighederne er centrale for alle EU-foranstaltninger, herunder med hensyn til migrationspolitik, og i processerne for tilbagevenden og reintegration, og kontrollen med Frontex' rolle bør gennemføres (og om nødvendigt korrigeres) i realtid. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | Programmerne for tilbagevenden og reintegration skaber en betydelig mobilisering af aktører, leverandører af tjenesteydelser og uddannelse, udveksling af oplysninger og ressourcer såvel i udrejselandene som i ankomstlandene. Denne udvikling skyldes, at der er personer på irregulært ophold på europæisk territorium. EØSU finder det foruroligende, at dette kan skabe forretninger, hvis overlevelse afhænger af personer på irregulært ophold, hvilket igen kan fremme denne form for migration med udsigten til (frivillig eller tvungen) tilbagevenden. |
| --- | --- |

3.7.

4.   Yderligere overvejelser om tilgangen i strategien

| 4.1. | EØSU anser det stadig for at være en strategisk svaghed i Unionens indvandrings- og asylpolitik, at der næsten kun er fokus på at bekæmpe irregulært ophold, hvad enten det er ved grænserne eller gennem frivillige og tvungne hjemsendelser. Hvis man skal undgå personer på irregulært ophold, er det nødvendigt at oprette regulære, smidige, sikre og effektive indrejsemekanismer, som desuden begrænser mulighederne for økonomisk at udnytte situationen. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | EØSU tilkendegiver sin bekymring over målsætningen om at øge antallet af frivillige hurtige hjemsendelser fra de ydre grænser på grund af den mangel på garantier, som dette kan indebære. Hvis processen for frivillig tilbagevenden betragtes som en velovervejet beslutning (fra personens side), der omfatter en reintegrationsindsats (med deltagelse af begge landes forvaltninger), er det ubegribeligt, at man satser på modellen med hurtig frivillig hjemsendelse ved den ydre grænse. Det kan derimod blive en eufemisme for udsendelse eller økonomisk kompensation til bestemmelseslandene, som modtager disse hjemsendte personer, uden at der tages tilstrækkeligt hensyn til hverken de pågældendes ønsker eller — hvad der er endnu mere bekymrende — deres rettigheder. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | En effektiv koordinering mellem alle interessenter EØSU kan kun støtte forbedringer i koordineringen mellem de implicerede parter i en offentlig politik på området. Udvalget finder det dog bekymrende, at man udvider netværket af agenturer og interessenter, som ser frivillig tilbagevenden som en forretningsmulighed og ikke tager hensyn til forholdene omkring de tilbagesendte personers behov. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Forbedring af solidariteten og samarbejdet Foranstaltningerne vedrørende tilbagevenden og reintegration bør gennemføres inden for rammerne af samarbejde og solidaritet mellem medlemsstaterne. Det handler om at styrke instrumenterne til koordinering ud over det økonomiske bidrag og også støtte med viden, engagement og erfaringer. Desuden bør alle foranstaltninger baseres på respekt over for og samarbejde med de tredjelande, hvor initiativerne skal udvikles, på en måde der ikke alene gavner den institutionelle deltagelse, men også civilsamfundets samarbejde og bidrag. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | Støtte til frivillig tilbagevenden og reintegration af migranter, der befinder sig i tredjelande En satsning på samarbejde med tredjelande er efter EØSU's opfattelse afgørende for styringen af migrationen. At orientere dette samarbejde mod instrumenter, som knytter eksistensen af ressourcer sammen med irregulært ophold, synes ikke at være den bedste metode til at bremse irregulære ophold. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | Effektiv rådgivning og vejledning vedrørende tilbagevenden og viderekanalisering Det er afgørende at forbedre de oplysninger, der formidles til migranter under hele processen, da de pågældende personers rettigheder — endda under en udsendelsesprocedure — er umistelige og bør sikres. Det er nøjagtigt derfor — og på grund af det store antal aktører (i oprindelseslandet, bestemmelseslandet og andre relevante lande), der kræves for et vellykket program for frivillig tilbagesendelse — at sådanne programmer ikke bør udformes som hasteredskaber eller uden en klar kobling til reintegrationsprojekter. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | Sikring af kvaliteten af støtten Igen kan EØSU kun være enig i betydningen af at yde støtte til frivillig tilbagevenden til en bred vifte af tjenester og ydelser lige fra rådgivning, lægehjælp og psykologbistand samt finansiel støtte, juridisk bistand og logistisk hjælp til planlægning af rejsen. Udvalget peger derfor igen på, at programmerne for støttet frivillig tilbagevenden og reintegration ikke må betragtes som et instrument til udbredt og generel anvendelse — f.eks. forudsætter en families frivillige tilbagevenden særlig opmærksomhed på familiens mindreårige børn, som adskiller sig fra andre typer tilbagesendelse. Frontex' rolle i ydelsen og evalueringen af visse af disse tjenester skaber aktuelt bekymring. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | Fremme af bæredygtigheden af støtten til reintegration og partnerlandenes ejerskab Dette punkt er afgørende, ikke kun for de tilbagesendte personers fremtid, men også for målsætningen om at undgå gentagen irregulær immigration. EØSU advarer igen om, at det er selvmodsigende at tilbyde incitamenter i programmer, som forudsætter personer i en irregulær situation, eftersom dette kan demotivere oprindelseslandene til at forsøge at mindske migrationsstrømmene. Desuden kan det at basere hele effektiviteten af en politik som frivillig tilbagevenden på realiteter, der afhænger af tredjelandes vilje, på afgørende vis svække troværdigheden af og sammenhængen i europæisk migrationspolitik. |
| --- | --- |

4.8.

| 4.9. | Midler til frivillig tilbagevenden og reintegration Det er indlysende, at EU er en central aktør i finansieringen af de forskellige aspekter af programmerne for støttet frivillig tilbagevenden og reintegration. Det er helt afgørende, at samarbejdet med tredjelande i enhver henseende bygger på de pågældende landes overholdelse af folkeretten og beskyttelse af menneskerettighederne og individets grundlæggende frihedsrettigheder. Ethvert rum for samarbejde med tredjelande, hvori man behandler spørgsmål vedrørende menneskerettighederne, bør godkendes i Europa-Parlamentet. At gøre samarbejdet om tilbagesendelser til en betingelse i forbindelse med Unionens optræden udadtil og naboskabspolitikken er, teoretisk set, en større stimulering af ulovligt ophold, end det er en mekanisme til at reducere dette. |
| --- | --- |

4.9.

Bruxelles, den 22. september 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  Se Report on the fact-finding investigation on Frontex concerning alleged fundamental rights violations, LIBE (Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender), 14. juli 2021, https://www.europarl.europa.eu/cmsdata/238156/14072021%20Final%20Report%20FSWG_en.pdf.

1

(2)  EUT C 123 af 9.4.2021, s. 15.

2

(3)  Se anbefalingerne i denne henseende i Report on the fact-finding investigation on Frontex concerning alleged fundamental rights violations, LIBE (Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender), 14. juli 2021, https://www.europarl.europa.eu/cmsdata/238156/14072021%20Final%20Report%20FSWG_en.pdf.

3

---

| 22.12.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 517/91 |
| --- | --- | --- | --- |

22.12.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 517/91

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om en EU-strategi til bekæmpelse af organiseret kriminalitet 2021-2025

(COM(2021) 170 final)

(2021/C 517/14)

| Ordfører: | Rafał Bogusław JANKOWSKI |
| --- | --- |

Ordfører:

Rafał Bogusław JANKOWSKI

| Anmodning om udtalelse | Kommissionen, 31.5.2021 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab |
| Vedtaget i sektionen | 7.9.2021 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 22.9.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 563 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 226/0/4 |

Anmodning om udtalelse

Kommissionen, 31.5.2021

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab

Vedtaget i sektionen

7.9.2021

Vedtaget på plenarforsamlingen

22.9.2021

Plenarforsamling nr.

563

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

226/0/4

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | EØSU glæder sig over Kommissionens forslag om en EU-strategi til bekæmpelse af organiseret kriminalitet 2021-2025. Strategien fastsætter de prioriteter, foranstaltninger og mål, der skal realiseres i de kommende fem år. Dette er så meget desto vigtigere, da det er den første strategi for organiseret kriminalitet siden Lissabontraktatens ikrafttræden, og den fastsætter specifikke mellem- og langsigtede målsætninger, som skal opfyldes under fuld overholdelse af de grundlæggende rettigheder. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU bemærker, at strategien hovedsagelig er baseret på en styrkelse af eksisterende instrumenter, der støtter samarbejde over grænserne, herunder internationalt samarbejde, om bekæmpelse af højt prioriteret kriminalitet, bekæmpelse af finansieringen af kriminelle aktiviteter og metoder til infiltration af økonomien — ikke mindst i form af korruption — og foranstaltninger til bekæmpelse af kriminelles brug af nye teknologier. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU mener, at EU og medlemsstaterne bør kunne foregribe kriminelle organisationers aktiviteter, så de kan være et skridt foran. Dette kan ske ved at holde fokus på overvågning, infiltration af udsatte miljøer, indsamling og analyse af data samt forebyggende foranstaltninger. I den forbindelse bør der navnlig lægges vægt på at udvikle moderne, omfattende former for internationalt samarbejde, der udvider systemernes og de anvendte databasers funktionelle kapacitet, og på samarbejdet med civilsamfundsorganisationer og investere i nye teknologiske instrumenter. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU bifalder idéen om yderligere udvikling af aktiviteter som led i EU's politikcyklus EMPACT (den europæiske tværfaglige platform mod kriminalitetstrusler). EØSU mener, at tilsagnet om øget finansiering til dette initiativ samt støtte til udvikling af samarbejdet med tredjelande i den henseende er fuldt ud berettiget. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU er overbevist om, at der også bør lægges særlig vægt på:






  — | den hjælp og støtte, der ydes af Europol og Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug (EMCCDA) i tilknytning til risikoanalyse af narkotikarelateret kriminalitet, |
| --- | --- | --- |

1.5.

—

den hjælp og støtte, der ydes af Europol og Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug (EMCCDA) i tilknytning til risikoanalyse af narkotikarelateret kriminalitet,

| — | udvikling og forbedring af eksisterende systemers funktion såsom Schengeninformationssystemet (SIS), Prümrammen, passagerlisteoplysninger (PNR) og forhåndsinformation om passagerer (API), |
| --- | --- |

—

udvikling og forbedring af eksisterende systemers funktion såsom Schengeninformationssystemet (SIS), Prümrammen, passagerlisteoplysninger (PNR) og forhåndsinformation om passagerer (API),

| — | betydningen af at udvikle og forbedre samarbejdsnetværk og internationale tiltag for effektivt at bekæmpe organiserede kriminelle grupper, herunder en platform for fælles efterforskningshold og såkaldte højværdimål. |
| --- | --- |

—

betydningen af at udvikle og forbedre samarbejdsnetværk og internationale tiltag for effektivt at bekæmpe organiserede kriminelle grupper, herunder en platform for fælles efterforskningshold og såkaldte højværdimål.

| 1.6. | EØSU ønsker at understrege sin støtte til bevillingen af ekstra ressourcer, der kan hjælpe medlemsstaterne med at udvikle avancerede cyberløsninger med henblik på at indhente elektronisk information, sikre elektronisk bevismateriale og stille specifikt teknisk udstyr og software til rådighed, der kan anvendes aktivt i grænseoverskridende operationer og efterforskninger. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU anerkender, at foranstaltninger til inddrivelse af aktiver og bekæmpelse af hvidvaskning af penge samt fremme af finansielle efterforskninger med det formål at eliminere udbytte, der er genereret ved organiseret kriminalitet, og forhindre infiltration i den lovlige økonomi og samfundet, er afgørende for bekæmpelsen af organiseret kriminalitet (1). |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EØSU bemærker, at organiseret kriminalitet kan have stor indvirkning på lokalsamfund, offentlige og kommunale tjenester, beskyttelsen af sårbare grupper, miljøet for lokale erhvervsaktiviteter, navnlig for SMV'er, og på området for klimaneutralitet. EØSU anbefaler at styrke bekæmpelsen af organiseret kriminalitet i bred forstand, herunder især forebyggelse, når det gælder: NGO'er, civilsamfundsorganisationer, den akademiske verden, ungdomsorganisationer, institutioner, der gennemfører kontroller på det sociale område og whistleblowere. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | EØSU opfordrer medlemsstaterne til at gennemføre offentlige informationskampagner om organiseret kriminalitet, således at borgerne modtager de nødvendige oplysninger om, hvordan grupper af organiserede kriminelle opererer, og hvordan man undgår dem. Samarbejde med Det Europæiske Kriminalpræventive Net er et glimrende supplement til denne type aktivitet. De enkelte medlemsstater bør gøre deres yderste for at etablere overskuelige og sikre informationssystemer, der sikrer anonymitet ved anmeldelsen af hændelser og fænomener, der eventuelt kan kobles til organiseret kriminalitet. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EØSU ønsker at påpege, at det at klæde retshåndhævelsen og retsvæsenet på til den digitale tidsalder, herunder at sikre adgangen til digitale spor og beviser, er et af de vigtigste aspekter af bekæmpelsen af organiseret kriminalitet. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | For at øge civilsamfundets adgang til information foreslår EØSU, at der oprettes en mekanisme til evaluering (midtvejsevaluering og en endelig evaluering) af gennemførelsen af EU's strategi for bekæmpelse af organiseret kriminalitet 2021-2025 baseret på Kommissionens oplysninger. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | EØSU bemærker, at de retshåndhævende myndigheder for effektivt at forebygge og bekæmpe organiserede kriminelle grupper og sikre tryghed og sikkerhed som en af EU-borgernes højeste prioriteter skal have adgang til de nødvendige oplysninger under fuld overholdelse af de grundlæggende rettigheder. Der burde ikke være betænkeligheder med hensyn til beskyttelsen af privatlivets fred og de grundlæggende rettigheder ved behandlingen af data. Behandlingen af personoplysninger er allerede meget nøje reguleret og ajourført, og harmoniseret lovgivning vil gøre det muligt at foretage en mere effektiv afvejning af spørgsmål vedrørende databeskyttelse. |
| --- | --- |

1.12.

| 1.13. | EØSU bifalder og støtter initiativet til at udvikle samarbejdet med tredjelande, navnlig ved at:






  — | indlede forhandlinger om aftaler om samarbejde mellem Eurojust og tredjelande |
| --- | --- | --- |

1.13.

—

indlede forhandlinger om aftaler om samarbejde mellem Eurojust og tredjelande

| — | intensivere forhandlingerne om samarbejde mellem Europol og tredjelande |
| --- | --- |

—

intensivere forhandlingerne om samarbejde mellem Europol og tredjelande

| — | styrke det internationale samarbejde med tredjelande og internationale organisationer sammen med EU-Udenrigstjenesten. |
| --- | --- |

—

styrke det internationale samarbejde med tredjelande og internationale organisationer sammen med EU-Udenrigstjenesten.

2.   Kommissionens forslag

| 2.1. | Sigtet med Kommissionens forslag til en EU-strategi for bekæmpelse af organiseret kriminalitet 2021-2025 er på omfattende vis at behandle det komplekse og bredspektrede spørgsmål om organiseret kriminalitet. Strategien fastsætter de prioriteter, foranstaltninger og mål, der skal realiseres i de kommende fem år. Dette er så meget desto vigtigere, da det er den første strategi for organiseret kriminalitet siden Lissabontraktatens ikrafttræden, og den fastsætter specifikke mellem- og langsigtede målsætninger, som skal opfyldes under fuld overholdelse af de grundlæggende rettigheder. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Kommissionen påpeger, at organiseret kriminalitet er en stor trussel mod befolkningens sikkerhed i hele EU. Der findes et stigende antal organiserede kriminelle grupper, der opererer på tværs af EU, genererer enorme udbytter og bruger dem på at udvide deres egne aktiviteter og til at infiltrere den lovlige økonomi. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Kommissionens prioriteter peger på behovet for at styrke indsatsen på EU-plan og støtte medlemsstaterne i kampen mod organiseret kriminalitet ved at:






  — | fremme retshåndhævelse og retligt samarbejde |
| --- | --- | --- |

2.3.

—

fremme retshåndhævelse og retligt samarbejde

| — | optrevle strukturer for organiseret kriminalitet og fokusere på højt prioriterede kriminalitetsområder |
| --- | --- |

—

optrevle strukturer for organiseret kriminalitet og fokusere på højt prioriterede kriminalitetsområder

| — | eliminere udbytte fra organiseret kriminalitet og forebygge infiltration i den lovlige økonomi og samfundet |
| --- | --- |

—

eliminere udbytte fra organiseret kriminalitet og forebygge infiltration i den lovlige økonomi og samfundet

| — | gøre de retshåndhævende myndigheder og retsvæsenet klar til den digitale tidsalder. |
| --- | --- |

—

gøre de retshåndhævende myndigheder og retsvæsenet klar til den digitale tidsalder.

| 2.4. | Alle initiativer til kortlægning og intensivering af operationelt, ikke-operationelt og uddannelsesrelateret samarbejde er vigtige ligesom de (forskellige, adskillige) initiativer, der tager udgangspunkt i, at den eneste mulighed og vej frem, i lyset af den aktuelle kontekst og de forskelligartede trusler fra organiseret og alvorlig kriminalitet, er at samarbejde og løse udfordringerne sammen, udveksle viden om god praksis med internationale partnere, forbedre funktionen af eksisterende systemer og investere i udviklingen af nye teknologier. |
| --- | --- |

2.4.

3.   Generelle og særlige bemærkninger

| 3.1. | Alvorlig og organiseret international kriminalitet er en af de største globale trusler mod udviklingen af moderne samfund. Organiserede kriminelle grupper er yderst mobile og opererer oftest internationalt, og det er derfor ikke muligt for lande at bekæmpe dem effektivt ved at gå enegang. Den grænseoverskridende karakter af organiseret kriminalitet skaber et behov for tæt samarbejde mellem tjenester, institutioner og deres udenlandske modparter inden for Den Europæiske Union og internationale agenturer. EØSU anser derfor Kommissionens strategi for at være rettidig og meget vigtig. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Tidens trusler medfører et behov for ikke bare nye samarbejdsområder, der samler kompetencerne hos de forskellige aktører, som arbejder inden for sikkerhed, med det formål at styrke mekanismerne til håndtering og bekæmpelse af kriminalitet, men også for at gøre brug af andre instrumenter og teknologier. EØSU mener, at der er brug for et tæt samarbejde mellem EU's institutioner og medlemsstaterne på dette område og for koordinering og muligheden for at gøre brug af operationel støtte fra Europol. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Det synes afgørende at videreudvikle handlingsplanen til bekæmpelse af organiserede kriminelle grupper og højværdimål, der udgør den største trussel, gennem anvendelse af operationelle taskforcer, internationale projekter og regionale initiativer. Både de såkaldte højværdimål og operationelle taskforcer bør ses som eksempler på praktisk og konkret støtte til EU's medlemsstater. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Den kriminelle aktivitet, der nu foregår i cyberspace, anvender avanceret teknologi til at gennemføre traditionel kriminalitet i form af ulovlig handel med skydevåben og ammunition, materialer til fremstilling af sprængstoffer, narkotika og nye syntetiske narkotiske midler. Den største hindring for en effektiv afsløring af denne type kriminalitet er uden tvivl anvendelsen af anonymiseringsværktøjer i forbindelse med kriminelle aktiviteter. Krypteret kommunikation gennem de forskellige applikationer og internetbaserede beskedtjenester, som kriminelle bruger, er et alvorligt problem i forbindelse med opsporingsprocessen. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | De retshåndhævende myndigheders manglende adgang til den krypterede kommunikation, der anvendes af organiserede kriminelle grupper, bør ses som en af de største svagheder, eftersom manglende adgang til information effektivt forhindrer, at der træffes foranstaltninger rettidigt. Derfor mener EØSU, at Europols nye dekrypteringsværktøj, som Kommissionen har lanceret, og som vil hjælpe med at håndtere disse udfordringer, er særdeles praktisk og nødvendigt. Alligevel er der i lyset af den hurtige udvikling af nye teknologier behov for en yderligere indsats på dette område. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | Et andet aspekt af bekæmpelsen af cyberkriminalitet vedrører mørkenettet, som er den del af internettet, hvor man bruger ToR-netværket, som effektivt sikrer kriminelle anonymitet på kryptomarkedet for undergrundshandel. Her gennemføres der kriminelle aktiviteter, som omfatter handel med våben, stoffer, stjålne kreditkortdata, malware, og det er her, lejemordere tilbyder deres tjenester. Betaling i forbindelse med transaktioner foretages via virtuel valuta, der som et instrument for anonym overførsel af penge erhvervet gennem kriminel aktivitet i cyberspace (f.eks. bitcoin) også kan bruges til hvidvask af penge fra kriminalitet. De retshåndhævende myndigheder råder ikke over velegnede retlige instrumenter, der giver dem mulighed for at stille krav til tjenesteudbyderne om, at disse stiller krypteringsnøgler til rådighed, der giver adgang til kommunikationsindhold, sikrer gratis overførsel af data til brug i forbindelse med igangværende retssager eller registrerer brugerdata og IP-hændelser vedrørende telefonopkald og sms'er. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | EØSU opfordrer kraftigt EU-institutionerne til at forbedre de retlige rammer med det formål at støtte og styrke kapaciteten i medlemsstaternes specialiserede institutioner til effektivt at bekæmpe disse trusler. Intentionen om at udvikle et overvågningsværktøj gennem Det Fælles Forskningscenter til indsamling af efterretninger om ulovlige aktiviteter på mørkenettet er yderst ambitiøs. Samtidig kan udviklingen af dette værktøj ses som en milepæl i kampen mod organiseret kriminalitet i cyberspace. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | Praksis og erfaring inden for retshåndhævelsen tyder på, at der er en øget risiko for, at kryptovaluta bruges til kriminelle aktiviteter, herunder hvidvask af penge og bedrageri — navnlig ved hjælp af IKT-netværk — i scenarier relateret til ransomware-inspireret pengeafpresning. En lige så betydelig og forudsigelig trussel er muligheden for, at kriminelle anvender kryptovaluta til at eliminere risikoen for, at de retshåndhævende myndigheder beslaglægger ulovligt erhvervede aktiver. EØSU anbefaler, at der tages yderligere skridt til at udvikle lovgivningen om overvågning og kontrol af finansielle transaktioner, der gør brug af denne type instrumenter. |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | EØSU mener, at det tekniske område i høj grad bør inddrages som endnu et område, hvor medlemsstaterne kan få støtte. Tilgængeligheden af avanceret infrastruktur vil gøre foranstaltningerne mere effektive og reducere den økonomiske byrde for individuelle institutioner væsentligt (dvs. øge effektiviteten af de midler, der bruges på nationalt plan). Udfordringen for medlemsstaterne består i høj grad i at ajourføre det udstyr og den software, der bruges i de værktøjer, der effektivt kan bekæmpe cyberkriminalitet, hvilket — i lyset af det meget foranderlige marked og dets udvikling — lægger betydelige økonomiske byrder på de enkelte institutioner. EØSU anbefaler derfor, at Kommissionen og medlemsstaterne forbedrer evalueringen af institutionernes behov og tildeler tilstrækkelige ressourcer, så de kan reagere effektivt på disse trusler. |
| --- | --- |

3.9.

| 3.10. | EØSU støtter og anerkender i høj grad Kommissionens plan om at foreslå lovgivning, der skal forbedre beskyttelsen af børn mod seksuelt misbrug, herunder ved at forpligte relevante onlinetjenesteudbydere til at opdage kendt materiale, der viser seksuelt misbrug af børn, og indberette materialet til de offentlige myndigheder (2). |
| --- | --- |

3.10.

| 3.11. | EU's værktøjskasse til bekæmpelse af forfalskede varer, der fastlægger principperne for en fælles indsats, samarbejde og dataudveksling mellem retshåndhævende myndigheder, rettighedsindehavere og mellemmænd, er blevet vigtigere, navnlig i lyset af forfalskningerne af lægemidler og hygiejneartikler under covid-19-pandemien. Organiseret kriminalitet har været involveret i produktion og levering af forfalsket beskyttelsesudstyr, testsæt og lægemidler. Da EØSU anser samarbejde og dataudveksling for at være et centralt element, støtter udvalget videreudviklingen af dette værktøj. |
| --- | --- |

3.11.

| 3.12. | Som det europæiske civilsamfunds stemme mener EØSU, at aktiviteter i tilknytning til miljøbeskyttelse og kulturgoder kræver passende støtte, herunder kapacitetsopbygning blandt eksperter og strukturelt samarbejde. |
| --- | --- |

3.12.

| 3.13. | EØSU mener, at det er vigtigt, at medlemsstaterne udnytter mulighederne i det operationelle netværk til bekæmpelse af hvidvask af penge, et uformelt internationalt netværk af enheder til bekæmpelse af hvidvaskning af penge, og Camden Asset Recovery Inter-agency Network (CARIN), et uformelt netværk af retshåndhævende og retlige aktører med speciale i opsporing, indefrysning, beslaglæggelse og konfiskation af aktiver. |
| --- | --- |

3.13.

| 3.14. | EØSU støtter Kommissionens forslag om at udvikle et uddannelsessystem møntet på bekæmpelse af cyberkriminalitet og anbefaler især, at der oprettes et certificerings-/akkrediteringssystem for eksperter i digital efterforskning som en meget praktisk dimension i kampen mod cyberkriminalitet. |
| --- | --- |

3.14.

| 3.15. | Alvorlig og organiseret kriminalitet er en af de største globale trusler mod udviklingen af moderne samfund. Bekæmpelsen af organiseret kriminalitet har aldrig været mere udfordrende end i dag. De kriminelles metoder bliver mere og mere sofistikerede, specialiserede, fordækte og forklædt som diverse andre aktiviteter. I lyset heraf støtter EØSU op om, at alle initiativer til kortlægning og intensivering af operationelt, ikke-operationelt og uddannelsesrelateret samarbejde er vigtige. Det samme gælder for initiativer, der tager udgangspunkt i, at den eneste mulighed og vej frem — i lyset af den aktuelle geopolitiske kontekst og de forskelligartede trusler fra organiseret og alvorlig kriminalitet — er at samarbejde på den internationale scene, løse udfordringerne sammen og udveksle viden om god praksis. |
| --- | --- |

3.15.

| 3.16. | Bekæmpelse af finansieringen af kriminelle aktiviteter samt inddrivelse og konfiskation af aktiver er meget vigtige for at afsløre kriminelle aktiviteter, og det samme er det at optrævle kriminelle strukturer, bryde tavshedskodeksen og forebygge nye kriminelle aktiviteter. Dette forhindrer også infiltration af den lovlige økonomi og det lovlige samfund. Trods udviklingen af den retlige ramme på området og udvidelsen af den vifte af taktiske manøvrer, som anvendes af de retshåndhævende myndigheder, er det imidlertid kun 1 % af de kriminelle aktiver, der konfiskeres. EØSU mener, at de udfordringer, der er forbundet med at bekæmpe narkotikahandel på mørkenettet, primært skyldes et meget omskifteligt marked (markederne har en meget kort levetid) og et komplekst system til identifikation af betalinger i kryptovaluta. Manglen på bredt kendskab blandt det retshåndhævende personale til området cyberkriminalitet, herunder narkotikakriminalitet på internettet/mørkenettet, er en svaghed, der kan afhjælpes, hvis Kommissionens forslag gennemføres. |
| --- | --- |

3.16.

| 3.17. | EØSU foreslår, at det overvejes at indføre foranstaltninger, der skal forebygge kriminalitet ved at øge den offentlige bevågenhed. Dette kan omfatte offentlige kampagner, der oplyser borgerne om nye trusler og områder for organiseret kriminalitet og deres modus operandi, eftersom samfund og borgere ofte ikke genkender de organiserede kriminelle gruppers aktiviteter som kriminelle aktiviteter.
  Oprettelsen af et system, hvor EU-borgere nemt kan informere de retshåndhævende myndigheder (anonymisering af indberetninger), hvis de opdager mulige tegn på kriminel aktivitet, kan få væsentlig indvirkning på både følelsen af sikkerhed og på effektiviteten af bekæmpelsen af organiseret kriminalitet. |
| --- | --- |

3.17.

Oprettelsen af et system, hvor EU-borgere nemt kan informere de retshåndhævende myndigheder (anonymisering af indberetninger), hvis de opdager mulige tegn på kriminel aktivitet, kan få væsentlig indvirkning på både følelsen af sikkerhed og på effektiviteten af bekæmpelsen af organiseret kriminalitet.

| 3.18. | De retshåndhævende myndigheder og politiet rundt om i verden reagerer som hovedregel først efter, at en kriminel handling er begået, og de er i de fleste tilfælde ikke i stand til at iværksætte modforanstaltninger, før en kriminel handling er gennemført. EØSU mener, at den ideelle tilgang ville være at reagere og forebygge kriminel aktivitet, men vi bør alle bør være opmærksomme på, at det er ekstremt vanskeligt at holde sig et skridt foran de kriminelle grupper. Kriminelle anvender nye teknologier med lethed, de er ikke begrænset af budgetter, lovgivning eller af, hvad der er politisk korrekt, og de prioriterer udbytte over menneskeliv. Kriminelle tilpasser sig ekstremt hurtigt nye omstændigheder, skaber nye måder at arbejde på og bevæger sig ind på områder, hvor de ikke før har været aktive. Covid-19-pandemien er et godt eksempel. |
| --- | --- |

3.18.

| 3.19. | Inden for rammerne af EMPACT udarbejdes der hvert år operationelle handlingsplaner til imødegåelse af de seneste tendenser inden for kriminalitet på europæisk og globalt plan. Som et vigtigt aspekt afspejler handlingsplanen de udfordringer, som optager landene i EU og samarbejdende tredjelande såsom Island, Norge og Schweiz. Dette arbejde giver mulighed for ikke alene at identificere problemer på et tidligt tidspunkt, men også at udvikle hensigtsmæssige arbejdsmetoder. Der er også behov for økonomisk støtte til de operationelle aktiviteter til bekæmpelse af organiseret kriminalitet. |
| --- | --- |

3.19.

| 3.20. | EØSU vil gerne understrege betydningen af de nye instrumenter til bekæmpelse af organiseret kriminalitet såsom a) Schengeninformationssystemet (SIS), Prümrammen, passagerlisteoplysninger (PNR) og forhåndsinformation om passagerer (API), b) platformen for fælles efterforskningshold, der skal forbedre kommunikation og informationsudveksling og — i samme forbindelse — styrke Eurojust's samarbejde med tredjelande og c) såkaldte højværdimål, hvor der gøres brug af operationelle taskforcegrupper, internationale projekter og regionale initiativer — i bestræbelserne på at udvikle netværk for samarbejde og internationale tiltag til effektivt at bekæmpe organiserede kriminelle grupper. |
| --- | --- |

3.20.

| 3.21. | Forskelle i lovgivning eller praksis mellem medlemsstaterne nævnes ofte som en årsag til det svage internationale samarbejde eller manglen herpå. Initiativet til at udarbejde en EU-kodeks for politisamarbejde skal derfor være desto mere velkomment. En ekstern undersøgelse til evaluering af Rådets rammeafgørelse af 2008 om bekæmpelsen af organiseret kriminalitet, som Kommissionen allerede har sat i gang, vil utvivlsomt være nyttig i den henseende. |
| --- | --- |

3.21.

| 3.22. | De administrative redskaber, som lokale myndigheder i samarbejde med retshåndhævende myndigheder og civilsamfundet anvender til at forhindre organiserede kriminelle i at infiltrere lovlige virksomheder og administrativ infrastruktur, spiller en vigtig rolle i bestræbelserne på at styrke den lokale dimension i kombination med en administrativ tilgang til bekæmpelse af organiseret kriminalitet. |
| --- | --- |

3.22.

| 3.23. | Problemet med bekæmpelse af organiseret kriminalitet, som drøftes indgående i Kommissionens strategi for 2021-2025, skyldes, at de kriminelle aktiviteter hele tiden ændrer sig og i forskellige former trænger ind på alle områder af vores liv og på det politiske og sociale område. De kriminelle grupper udnytter den digitale tidsalders seneste fremskridt og fortsætter traditionen tro med at udnytte fattigdom og de laveste instinkter ved at gøre desperate mennesker afhængige og tvinge dem ud i kriminelle aktiviteter ved at holde dem i et rædselsgreb. EØSU er klar over, at det kræver fælles handling fra EU's og medlemsstaternes side og en forståelse af behovet for at være foran de kriminelle organisationer og identificere nye tendenser hos de kriminelle grupper, der opererer uafhængigt af politiske og administrative grænser. |
| --- | --- |

3.23.

| 3.24. | EØSU har for nylig behandlet spørgsmålet om terrorbekæmpelse i forbindelse med bekæmpelse af organiseret kriminalitet i sine udtalelser og informationsrapporter. På civilsamfundets vegne vil EØSU fortsat overvåge de næste skridt til bekæmpelse af organiserede kriminelle grupper, og udvalget glæder sig over Kommissionens forslag til Rådet og Europa-Parlamentet om at inddrage EU-Udenrigstjenesten, Eurojust og Europol i disse fælles forhandlinger med tredjelande (3). |
| --- | --- |

3.24.

| 3.25. | EØSU understreger, at civilsamfundsorganisationer, uafhængige overvågningsinstitutioner og whistleblowere med garanti for fuld beskyttelse bør høres og inddrages i mekanismen til bekæmpelse af organiseret kriminalitet for effektivt at beskytte borgerne, den europæiske økonomi og lokalsamfundene og for at beskytte retsstatsprincippet og de grundlæggende rettigheder. |
| --- | --- |

3.25.

Bruxelles, den 22. september 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  EUT C 429 af 11.12.2020, s. 6.

1

(2)  EUT C 374 af 16.9.2021, s. 58.

2

(3)  SOC/673: Styrkelse af Europols mandat (EUT C 341 af 24.8.2021, s. 66), SOC/675: Evaluering af direktivet om bekæmpelse af terrorisme, SOC/676: En dagsorden for bekæmpelse af terrorisme i EU (
  EUT C 341 af 24.8.2021, s. 71).

3

Styrkelse af Europols mandat

Evaluering af direktivet om bekæmpelse af terrorisme

En dagsorden for bekæmpelse af terrorisme i EU (

---

| 22.12.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 517/97 |
| --- | --- | --- | --- |

22.12.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 517/97

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Rådets afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker

(COM(2021) 282 final — 2021/0137 (NLE))

(2021/C 517/15)

| Ordfører: | Marina Elvira CALDERONE |
| --- | --- |

Ordfører:

Marina Elvira CALDERONE

| Anmodning om udtalelse | Rådet for Den Europæiske Union, 11.6.2021 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 148, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. |
| Kompetence | Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab |
| Vedtaget i sektionen | 7.9.2021 |
| Vedtaget på plenum | 23.9.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 563 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 185/1/16 |

Anmodning om udtalelse

Rådet for Den Europæiske Union, 11.6.2021

Retsgrundlag

Artikel 148, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.

Kompetence

Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab

Vedtaget i sektionen

7.9.2021

Vedtaget på plenum

23.9.2021

Plenarforsamling nr.

563

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

185/1/16

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | EØSU glæder sig over forslaget til Rådets afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker. Retningslinjerne forekommer at være en velegnet referenceramme for fastlæggelse af beskæftigelsespolitikker, som kan støtte den gradvise og ønskede overvindelse af pandemikrisen, og for kanalisering af de forskellige former for økonomisk støtte i retning af et gunstigt resultat på beskæftigelsesområdet. Retningslinjerne er desuden en god rettesnor for, at foranstaltningerne til fremme af modstandsdygtigheden og genopretningen kan danne grundlag for oprettelse af kvalitetsjob i en økonomi, der er miljømæssigt og socialt bæredygtig. Koordinering af effektive beskæftigelsespolitikker er helt grundlæggende for, at samhørigheden mellem medlemsstaterne kan forbedres, og de sociale og økonomiske forskelle mindskes. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Retningslinjerne for beskæftigelsen bør tage hensyn til covid-19-pandemiens indvirkninger på arbejdsmarkedet, til handlingsplanen for den europæiske søjle for sociale rettigheder og til konklusionerne fra det sociale topmøde i Porto, hvor der blev fastlagt ambitiøse sociale mål for beskæftigelsen, bekæmpelsen af fattigdom og adgangen til kompetencer. Der er desuden behov for at overvåge virkningerne på beskæftigelsen af støtteinstrumenter som SURE-programmet og NextGenerationEU, der bygger på udstedelse af »fællesskabsobligationer«, idet den gæld der optages for bl.a. at understøtte beskæftigelsespolitikkerne, er fælles. De nationale genopretnings- og resiliensplaner sikrer desuden, at der er midler til rådighed for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker. Dog er disse midler bundet op på specifikke betingelser med hensyn til mål, indsatsområder og anvendelse og på, at der lægges særlig vægt på aktive beskæftigelsespolitikker. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EU-politikkerne bør samordnes med beskæftigelsesmålene i retningslinjerne, styrke arbejdsmarkedet, støtte virksomhedernes produktivitet og konkurrenceevne og Den Europæiske Unions sociale markedsøkonomi samt styrke de strukturforanstaltninger, der skal sikre omstillingen fra midlertidige foranstaltninger for at beskytte arbejdstagerne til skabelse af kvalitetsbeskæftigelse. Der er i denne sammenhæng behov for at fremme den sociale dialog, de kollektive overenskomstforhandlinger samt inddragelsen af arbejdsmarkedets parter og repræsentanter for civilsamfundet i beslutningsprocessen. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Hvad angår retningslinje 5 »Skabe øget efterspørgsel efter arbejdskraft« finder EØSU, at der er behov for, at genopretningen af efterspørgslen ledsages af foranstaltninger, der tager sigte på at forbedre denne, og som fremmer adgangen til arbejdsmarkedet, styrker virksomhedernes økonomiske og sociale bæredygtighed og professionaliseringen af arbejdstagerne samt forbedrer arbejdsvilkårene. Dette er muligt ved fuld udnyttelse af mulighederne forbundet med omstilling af produktionssystemerne, indførelse af digital teknologi og instrumenter til fremme af miljømæssig bæredygtighed og styrkelse af livslang læring. De økonomipolitiske foranstaltninger bør nøje samordnes med politikkerne for at øge efterspørgslen efter arbejdskraft. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | Med hensyn til retningslinje 6 vedrørende styrkelse af udbuddet af arbejdskraft og forbedring af adgangen til beskæftigelse, færdigheder og kompetencer bemærker EØSU, at det er helt afgørende, at de enkelte medlemsstater har muligheder for effektivt at koordinere de investeringsforanstaltninger i uddannelse og arbejdsmarkedet, som er fastlagt i de nationale genopretnings- og resiliensplaner og finansieres af strukturfondene. Den aktuelle krise har nu i endnu højere grad synliggjort behovet for at anerkende og sikre retten til livslang læring, effektiv adgang til kvalitetsuddannelse og kompetenceudvikling og afhjælpe den nuværende forskel i anvendelsen af videreuddannelse mellem såvel erhvervsgrupper som medlemsstater. Målsætningen om adgang til uddannelse, som indgår i handlingsplanen for den sociale søjle, vil måle medlemsstaternes evne til at tilvejebringe nye redskaber, der gør adgangen mere lige, og reagere på arbejdsmarkedets behov med hensyn til nye kvalifikationer. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Hvad angår retningslinje 7 »Forbedre arbejdsmarkedernes funktion og effektiviteten af den sociale dialog« mener EØSU, at der bør ses nærmere på mulighederne for at oprette en europæisk digital platform til at sikre, at der er overensstemmelse mellem udbuddet af og efterspørgslen efter arbejdskraft. Det ville sikre en fælles standard for medlemsstaterne og jobcentrene med henblik på at fremme aktive politikker og europæisk mobilitet samt ved at styrke både de offentlige og private arbejdsformidlinger. Indførelsen af kraftige foranstaltninger vedrørende sikkerhed og risikoforebyggelse bør udgøre grundlaget for, at der i de enkelte medlemsstater fremmes en mere udbredt kultur med forebyggelse som et grundlæggende element i spredningen og udvekslingen af en »arbejdskultur«, hvor den enkelte persons styrker udnyttes, trivslen fremmes og enhver fare og risiko på arbejdspladsen fjernes. Den sociale dialog og kollektive overenskomstforhandlinger udgør en vigtig grundpille for den europæiske økonomis bæredygtighed og modstandsdygtighed, men i nogle medlemsstater er der stadig behov for et regelsæt og en institutionel ramme på nationalt plan, der fremmer og understøtter arbejdsmarkedsrelationerne. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU anser det for vigtigt, at man tillige med styrkelsen af beskæftigelsespolitikkerne for lønmodtagere øger landenes kapacitet til at fremme tiltag til støtte for selvstændig beskæftigelse, selvstændig virksomhed og erhvervsvirksomhed, der primært er rettet mod de unge. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | Retningslinje 8 sigter mod at »fremme lige muligheder for alle, støtte social inklusion og bekæmpe fattigdom«. EØSU bifalder denne retningslinje, for så vidt som det er helt afgørende, at der fastlægges en strategi for beskæftigelsespolitikken, der kan sikre lige vilkår med hensyn til adgang til arbejdsmarkedet og arbejdsforhold. Forholdet mellem velfærd, arbejdsmarked, økonomiens funktionsmåde og bekæmpelse af ulighed og fattigdom udgør en grundlæggende retningslinje og en rettesnor for beskæftigelsespolitikker, der kan skabe en forbindelse mellem økonomisk vækst og social udvikling. EØSU minder desuden om vigtigheden af at fastlægge effektive inklusionspolitikker, der bør betragtes som investeringer, der er afgørende for vækst og forbedring af de økonomiske og produktive systemer. Det er også meget vigtigt, at indføre ordninger for at undgå risikoen for »ny fattigdom« blandt lavtlønnede arbejdstagere samtidig med andre sammenhængende strategier mod fattigdom. |
| --- | --- |

1.8.

2.   Baggrund

2.1.   Indledning

| 2.1.1. | Retningslinjerne for beskæftigelsen blev vedtaget i 2019, men blev tilpasset i 2020 for at medtage en række elementer som følge af covid-19-krisen, den grønne og digitale omstilling og målene for bæredygtig udvikling. EØSU minder om, at det allerede har fremlagt en udtalelse, SOC/646 (1), med analyser og vurderinger. Nærværende udtalelse indeholder imidlertid også andre betragtninger som følge af pandemikrisens indvirkning på EU-borgernes leve- og arbejdsvilkår og behovet for at ændre prioriteringsrækkefølgen for medlemsstaternes og EU-institutionernes tiltag. |
| --- | --- |

2.1.1.

| 2.1.2. | Det fastslås i Kommissionens forslag, at retningslinjerne for beskæftigelsen — der er vedføjet som bilag til Rådets afgørelse (EU) 2020/1512 (2) — opretholdes for 2021, og at de bør danne grundlag for medlemsstaternes udformning af beskæftigelsespolitikker og nationale reformprogrammer. Det vigtigste mål synes i dag at være, at foranstaltninger til støtte for modstandsdygtighed og genopretning af økonomien og produktionen har en gunstig social effekt. |
| --- | --- |

2.1.2.

| 2.2. | Retningslinjerne er som følger:






  — | Retningslinje 5: Skabe øget efterspørgsel efter arbejdskraft |
| --- | --- | --- |

2.2.

—

Retningslinje 5: Skabe øget efterspørgsel efter arbejdskraft

| — | Retningslinje 6: Styrke udbuddet af arbejdskraft og forbedre adgangen til beskæftigelse, færdigheder og kompetencer |
| --- | --- |

—

Retningslinje 6: Styrke udbuddet af arbejdskraft og forbedre adgangen til beskæftigelse, færdigheder og kompetencer

| — | Retningslinje 7: Forbedre arbejdsmarkedernes funktion og effektiviteten af den sociale dialog |
| --- | --- |

—

Retningslinje 7: Forbedre arbejdsmarkedernes funktion og effektiviteten af den sociale dialog

| — | Retningslinje 8: Fremme lige muligheder for alle, støtte social inklusion og bekæmpe fattigdom. |
| --- | --- |

—

Retningslinje 8: Fremme lige muligheder for alle, støtte social inklusion og bekæmpe fattigdom.

| 2.3. | Det understreges i forslaget, at EU og medlemsstaterne bør: |
| --- | --- |

2.3.

| 2.3.1. | Bekæmpe social udstødelse og forskelsbehandling og fremme social retfærdighed og beskyttelse samt ligestilling mellem kvinder og mænd, solidaritet mellem generationerne og beskyttelse af børns rettigheder. På det sociale topmøde i Porto påtog medlemsstaterne sig at gennemføre de ambitiøse sociale mål for udvikling af nationale politikker og nye europæiske instrumenter til støtte for den grønne og digitale omstilling og en økonomisk og social konvergens, der styrker EU's sociale markedsøkonomis konkurrenceevne. |
| --- | --- |

2.3.1.

| 2.3.2. | Sikre, at de økonomiske politikker og beskæftigelsespolitikkerne er samordnede for at opnå klimaneutralitet i EU, støtte omstillingen i EU til en digital og grøn bæredygtig økonomi, ajourføre kompetencer, forbedre konkurrenceevnen, sikre ordentlige arbejdsvilkår, sætte skub i innovationen, fremme social retfærdighed og lige muligheder samt tackle uligheder og regionale forskelle. Udveksling og gennemførelse af effektive og homogene beskæftigelsespolitikker er en afgørende forudsætning for at gå fra styring af en nødsituation til en genopretningsfase, hvor en miljømæssig og social bæredygtig udvikling fremmes, nye arbejdspladser skabes, og beskæftigelsesforholdene bedres. |
| --- | --- |

2.3.2.

| 2.3.3. | Samarbejde for at håndtere strukturelle faktorer såsom klimaændringerne, miljøudfordringerne, globaliseringen, digitaliseringen, kunstig intelligens, hjemmearbejde, platformsøkonomi og de demografiske forandringer og samtidig tilpasse de eksisterende systemer, hvor det er nødvendigt. |
| --- | --- |

2.3.3.

| 2.3.4. | Vedtage de nødvendige foranstaltninger og politikker til styrkelse af en bæredygtig økonomisk vækst, kvalitetsbeskæftigelse og produktivitet og samtidig fremme den sociale og territoriale samhørighed, den opadgående konvergens og den økonomiske modstandsdygtighed samt øge medlemsstaternes finanspolitiske ansvarlighed. |
| --- | --- |

2.3.4.

| 2.3.5. | Sikre, at reformer af arbejdsmarkedet, herunder de nationale lønfastsættelsesmekanismer, følger national praksis for social dialog og kollektive overenskomstforhandlinger med henblik på at sikre rimelige lønninger og anstændige leve- og arbejdsstandarder. |
| --- | --- |

2.3.5.

| 2.3.6. | Sikre, at de økonomiske, sociale og beskæftigelsesmæssige følger af covid-19-krisen afhjælpes gennem effektive politikker og instrumenter. |
| --- | --- |

2.3.6.

| 2.4. | Medlemsstaterne og Unionen skal arbejde hen imod udviklingen af en samordnet strategi for beskæftigelse og særligt for fremme af en velkvalificeret, veluddannet arbejdsstyrke med kompetencer, der er tilpasset den igangværende udvikling (samt arbejdsmarkeder, der er fremtidsorienterede og reagerer på økonomiske forandringer). Medlemsstaterne skal betragte beskæftigelsesfremme som et spørgsmål af fælles interesse og samordne deres indsats i den henseende i Rådet. Det er fastsat i artikel 148 i TEUF, at Rådet vedtager retningslinjer for beskæftigelsen, der fastlægger omfanget og forløbet af koordineringen af medlemsstaternes politikker og tjener som udgangspunkt for specifikke henstillinger for de enkelte lande inden for rammerne af det europæiske semester. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Som konsekvenserne af covid-19-pandemien for de økonomiske og sociale systemer har tydeliggjort, er det vigtigt at understrege, at tilstedeværelsen af risikofaktorer kræver finansielle støtteinstrumenter, som sætter medlemsstaterne i stand til at udveksle fælles initiativer for at afbøde krisens indvirkning på EU-borgernes arbejds- og levevilkår. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | EØSU er enig i de beslutninger, som Kommissionen har truffet i de seneste måneder, og som har ført til godkendelsen af de nationale genopretnings- og resiliensplaner og mener, at de går i retning af at støtte en rimelig og bæredygtig udviklingsmodel. Samtidig skal det undgås, at der i kølvandet på pandemikrisen opstår en større risiko for social udstødelse og for en endnu hurtigere forværring af de regionale forskelle mellem bl.a. de europæiske regioner, som i de seneste år er blevet større, således som det siden 2013 er fremgået af Kommissionens Regional Competitiveness Index, der måler regionernes konkurrenceevne. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | Skabelsen af en økonomisk model og en model for inklusiv udvikling kræver, at politikkerne og investeringerne for at forbedre infrastrukturen til produktion, digitalisering og logistik ledsages af foranstaltninger for at styrke den territoriale samhørighed, den menneskelige kapital, uddannelse af arbejdsstyrken og støtteinstrumenterne for arbejdsmarkedet og af ordningerne for sociale og personlige tjenester. Et Europa med alt for store forskelle og ulige adgang til muligheder er svagere, og EØSU mener, at samhørighed fortsat bør være referencepunktet også for vækstpolitikker. |
| --- | --- |

2.7.

| 2.8. | Krisen, der er blevet udløst af pandemien, har forværret en række strukturelle problemer på det europæiske arbejdsmarked og har kastet lys over problemer, der kræver en langsigtet politik, som kan håndtere både de mest udsatte gruppers situation og problemerne i bestemte sektorer af arbejdsmarkedet. Den omstilling, som medlemsstaterne står over for, kræver en høj grad af fælles og samordnede politikker, aktioner og foranstaltninger, og den konstant understøttes af den sociale dialog. |
| --- | --- |

2.8.

| 2.9. | Alle arbejdstagere bør have adgang til social sikring også ved hjemmearbejde og i nye former for beskæftigelse herunder platformsarbejde til styrkelse af velfærdsordningerne. Der bør tilskyndes til inklusion af de svageste grupper og fremme af kvinders deltagelse på arbejdsmarkedet for at undgå enhver form for forskelsbehandling og for at de kønsbestemte lønforskelle fjernes. |
| --- | --- |

2.9.

3.   Generelle bemærkninger

| 3.1. | EØSU understreger bl.a. under henvisning til, hvad der er anført i tidligere udtalelser om retningslinjerne for beskæftigelsen, følgende: |
| --- | --- |

3.1.

| 3.1.1. | Bekæmpelsen af forskelsbehandling går hånd i hånd med en forpligtelse til at forbedre jobkvaliteten, og denne indsats forudsætter, at medlemsstaterne har fælles strategier, der tager sigte på at sammenkoble produktivitet og konkurrenceevne med ordninger, som er i stand til at styrke den menneskelige kapital og sikre arbejdstagerne bedre arbejdsvilkår. |
| --- | --- |

3.1.1.

| 3.1.2. | Krisesituationer forstærker normalt de sociale risikofaktorer og specielt risikoen for ulighed, og derfor bør investeringerne i og støtten til den økonomiske genopretning kombineres med en robust ordning for investeringer i sociale og beskæftigelsesmæssige infrastrukturer, som ved hjælp af egnede politikker og foranstaltninger kan forbedre de sociale sikringsstandarder i medlemsstaterne. |
| --- | --- |

3.1.2.

| 3.1.3. | Styrkelsen af de europæiske økonomiske og sociale systemer bør ledsages af en håndfast og fælles indsats til bekæmpelse af social dumping mellem medlemsstaterne baseret på ringere beskyttelse, færre garantier og mindre sikkerhed for arbejdstagerne. Derimod skal der fremmes lige innovationsorienterede konkurrencevilkår, som bygger på udnyttelsen af arbejdsstyrkens potentiale og på bæredygtig produktion og bæredygtige tjenester. Aktive arbejdsmarkedspolitikker er nødvendige, såsom midlertidige ansættelsesincitamenter for sårbare grupper, opkvalificerings- og omskolingsmuligheder og iværksætterstøtte, herunder til den sociale økonomi. |
| --- | --- |

3.1.3.

| 3.1.4. | Innovation afhænger i høj grad af input fra de nye generationer, som bør sikres adgang til stabil kvalitetsbeskæftigelse, og arbejdstagermobiliteten mellem medlemsstaterne bør fremmes. EØSU kan tilslutte sig indholdet af Portoerklæringen, hvori det hedder, at »unge er en uundværlig kilde til dynamik, talent og kreativitet for Europa«. Med henblik derpå udgør selvstændig virksomhed, intellektuelt arbejde og erhvervsarbejde vigtige elementer, der tillige med nye innovative erhvervsaktiviteter og virksomhedsetableringer bør støttes. |
| --- | --- |

3.1.4.

| 3.1.5. | Behovet for at sikre social kvalitet i væksten kræver et nyt fokus på ikkeproduktivt arbejde, navnlig personlige tjenester, lokale tjenester og kooperative økonomiske og sociale aktiviteter, hvor de sociale forbindelser er et vigtigt element i udviklingen og væksten. |
| --- | --- |

3.1.5.

| 3.1.6. | I denne sammenhæng er det afgørende, at retningslinjerne tager sigte på gennemførelse af den europæiske søjle for sociale rettigheder, der udgør referencerammen for, at tiltagene til overvindelse af den økonomiske og sociale krise har den rigtige, positive indvirkning på samfundet i en situation, hvor risikoen for udstødelse er stor som følge af sundhedskrisen (3). De tre nye mål i handlingsplanen vedrørende beskæftigelsesfrekvens, adgang til uddannelse og tilpasning af kompetencer samt bekæmpelse af fattigdom fra barndommen kræver, at medlemsstaterne inden for rammerne af det europæiske semester fastlægger de politikker og instrumenter, der skal sikre opnåelse af de anførte mål. Udvalget har desuden allerede understreget behovet for at fastlægge nye sociale indikatorer til måling af fremskridtene i medlemsstaterne. |
| --- | --- |

3.1.6.

| 3.1.7. | En aktiv og struktureret inddragelse af arbejdsmarkedets parter og civilsamfundsorganisationerne er vigtig for gennemførelsen af de nationale genopretnings- og resiliensplaner og opfyldelsen af målene i handlingsplanen. Udvalget minder om behovet for at indføre formelle høringsprocedurer, der gør reel udveksling mellem regeringer og nationale institutioner lettere og fjerner de eksisterende hindringer for effektiv høring og deltagelse af civilsamfundet. Der bør desuden udvikles instrumenter til styrkelse af de kollektive overenskomstforhandlinger og udbredelse af overenskomstdækningen. |
| --- | --- |

3.1.7.

| 3.1.8. | Det er helt indlysende, at forbindelsen mellem socialpolitikker, økonomiske politikker og beskæftigelsespolitikker udgøres af uddannelsessystemer og livslang læring, og at kompetencernes centrale betydning og tværgående karakter også er afgørende for virkningen af de aktive politikker og bør udgøre en basisreference for retningslinjerne. |
| --- | --- |

3.1.8.

| 3.1.9. | Den kvalitative udvikling af uddannelsessystemerne bør være et prioriteret mål, ikke kun hvad angår fremme af tværgående kompetencer på det digitale område og vedrørende miljømæssig bæredygtighed, men også med hensyn til styrkelsen af bløde færdigheder og af arbejdstagernes samarbejdsevner. |
| --- | --- |

3.1.9.

| 3.1.10. | Under krisen er der blevet iværksat særlige former for støtte med henblik på krisestyring og afbødning af risikoen for ledighed, bl.a. SURE-programmet. I lyset af retningslinje 5 og under genopretningsprocessen er det vigtigt, at Kommissionen opretholder finansierings- og støtteinstrumenterne til imødegåelse af krisen tillige med instrumenter og politikker til genindslusning af ledige på arbejdsmarkedet. |
| --- | --- |

3.1.10.

| 3.1.11. | Disse tiltag bør omfatte økonomisk støtte til foranstaltninger såsom arbejdsfordelingsordninger, ordninger for indkomstkompensation og andre foranstaltninger, der har til formål at forebygge arbejdsløshed, indtil den nuværende krisesituation som følge af covid-19 er overstået. |
| --- | --- |

3.1.11.

| 3.1.12. | Det er på denne baggrund afgørende at videreføre de politikker i 2021, der blev søsat i 2020, med anvendelsen af solidaritetsinstrumenter, der sigter mod at afhjælpe situationer med stor ledighed, og som ledsages af aktive arbejdsmarkedspolitikker. |
| --- | --- |

3.1.12.

| 3.1.13. | Det er derfor yderst vigtigt at lette adgangen til kredit, støtte innovative og produktive investeringer og generelt skabe gunstige regionale, skattemæssige og infrastrukturmæssige betingelser for innovation og fremme af økonomiske initiativer, især for SMV'er, socialøkonomiske virksomheder, selvstændig virksomhed og erhvervsvirksomhed, med det formål at skabe en beskæftigelsesmæssig effekt. |
| --- | --- |

3.1.13.

4.   Særlige bemærkninger

| 4.1. | EØSU minder om sin udtalelse SOC/646, men ønsker at fremhæve visse aspekter i lyset af konsekvenserne af pandemien, der har afsløret kritiske forhold, men også hvilke indsatsområder og tiltag der er de vigtigste. I lyset af de ubalancer, der gennem mere end et årti er vokset og blevet forværret af følgerne af covid-19-krisen, finder EØSU det vigtigt, at der gribes ind med effektive politikker for at forlige økonomisk vækst med social udvikling gennem foranstaltninger til styrkelse af konkurrenceevnen og højne kvaliteten i beskæftigelsessystemerne og -politikkerne. I den forbindelse bør investeringerne under de nationale genopretnings- og resiliensplaner gennemføres i medlemsstaterne og kontrolleres i forhold til målene i retningslinjerne for 2021 med særlig vægt på at styrke efterspørgslen efter og udbuddet af arbejdskraft og fremme betingelser for lige muligheder, arbejdsmarkedets funktion og inklusion. Der er behov for at sikre en stram og konsekvent samordning mellem politikkerne til imødegåelse af krisen, de særlige støtteordninger under SURE-programmet, tiltagene og investeringerne med henblik på genopretning via genopretningsplanen samt de foranstaltninger, der finansieres gennem programmeringen af strukturfondene 2021-2027. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Den ønskede økonomiske genopretning i 2021, der især er blevet muliggjort af investeringsprojekter i tilknytning til de nationale genopretnings- og resiliensplaner, kan sætte gang i en udbredt genopretning af beskæftigelsen, hvis medlemsstaterne samtidig iværksætter målrettede sociale og beskæftigelsesmæssige tiltag, der tackler udfordringerne i forbindelse med de igangværende ændringer. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | På denne baggrund er det vigtigt at minde om målene i den europæiske søjle for sociale rettigheder og dagsordenen for bæredygtig udvikling. Der er tale om beslutninger, der bør anspore Kommissionen og medlemsstaterne til at træffe uopsættelige valg, som pandemien har gjort endnu mere presserende og nødvendige i forhold til den udviklingsmodel, der skal fremmes. Særligt målene i dagsordenen for økonomisk, social og miljømæssig bæredygtighed, og vigtigheden af menneskelig trivsel peger på et forløb af største betydning og tjener som inspiration for en række grundlæggende valg, der er indeholdt i genopretningsplanen og i hovedretningslinjerne for de europæiske strukturfonde. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | EØSU er enig i, at der er behov for at skabe øget efterspørgsel efter arbejdskraft — retningslinje 5 — og for at sikre alle arbejdstagere i EU passende og rimelige mindstelønninger i henhold til national lovgivning og praksis og udvide den sociale sikring og adgangen til velfærdssystemer til alle arbejdstagere, også arbejdstagere i nye arbejdsformer. For at kunne gå fra krisestyring til genopretning bør vægten lægges på bæredygtige velfærdstiltag og effektive incitamenter til rekruttering af arbejdstagere, navnlig for SMV'er. I den forbindelse er der behov for at fremme omskolingstiltag, bl.a. i perioder med nedsat arbejdstid som følge af pandemien. Den sociale dialog bør fremmes, og arbejdsmarkedets parter bør inddrages i en sund arbejdsmarkedsdialog under overholdelse af parternes autonomi. En lettelse af skattetrykket på arbejde må ikke give sig udslag i ringere social sikring, med negativ indvirkning på velfærdsordningerne og deres bæredygtighed. EØSU mener, at indsatsen for at komme skatteunddragelse og skatteundgåelse til livs bør forstærkes. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | Med hensyn til retningslinje 6, der går ud på at øge arbejdskraftudbuddet og forbedre adgangen til beskæftigelse, færdigheder og kompetencer, bemærker EØSU, at det er helt afgørende, at de enkelte medlemsstater har muligheder for effektivt at koordinere de investeringsforanstaltninger i uddannelse og arbejdsmarkedet, som er fastlagt i de nationale genopretnings- og resiliensplaner og finansieres af strukturfondene. Især bør der koordineres mellem ESF+ og de socialsikrings- og beskyttelsesforanstaltninger, der finansieres over SURE-programmet og andre instrumenter frem til 31. december 2022 for at fremme etableringen af effektive nationale beskæftigelsesaktiveringsordninger, som giver mulighed for indslusning, omskoling og genplacering af arbejdstagerne. Man bør overveje effektive rekrutteringsincitamenter og omskolingstiltag for at fremme jobskabelsen i genopretningsfasen. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | Pandemien har med udbredelsen af hjemmearbejde med yderligere tydelighed understreget behovet for at fastlægge regler og instrumenter, der kan skabe en god balance mellem arbejdstilrettelæggelse, virksomhedstrivsel og anvendelsen af digital teknologi. EØSU minder om vigtigheden af at udnytte det fulde potentiale i hjemmearbejde som et instrument til forbedret balance mellem arbejdsliv og privatliv samtidig med at det sikres, at det ikke bliver en mulig kilde til forskelsbehandling og utryghed (4). |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | Den aktuelle krise har nu i endnu højere grad synliggjort behovet for at anerkende og sikre retten til livslang læring, effektiv adgang til kvalitetsuddannelse og kompetenceudvikling og afhjælpe den nuværende forskel i anvendelsen af videreuddannelse mellem såvel erhvervsgrupper som medlemsstater. Målsætningen om adgang til uddannelse, som indgår i handlingsplanen for den sociale søjle, vil måle medlemsstaternes evne til at tilvejebringe nye redskaber, der gør adgangen mere lige, og reagere på arbejdsmarkedets behov med hensyn til nye kvalifikationer. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | Med hensyn til retningslinje 7, der har som mål at forbedre arbejdsmarkedernes funktion og effektiviteten af den sociale dialog, bemærker EØSU, at målene vedrørende fremme af arbejdstagernes mobilitet og beskæftigelsesegnethed kunne nås gennem oprettelse af en europæisk digital platform til at sikre, at der er overensstemmelse mellem udbuddet af og efterspørgslen efter arbejdskraft, Det ville udgøre en fælles standard for medlemsstaterne og arbejdsformidlingerne med henblik på at fremme aktive politikker og europæisk mobilitet. |
| --- | --- |

4.8.

| 4.9. | Den sociale dialog og kollektive overenskomstforhandlinger udgør et vigtigt fundament for den europæiske økonomis bæredygtighed og modstandsdygtighed, men i nogle medlemsstater er der stadig behov for et regelsæt og en institutionel ramme (5) på nationalt plan, der fremme og understøtter arbejdsmarkedsrelationerne. Gennemførelsen af de nationale genopretnings- og resiliensplaner er en prøvesten for medlemsstaternes reelle vilje til at inddrage civilsamfundet og lade det deltage i beslutningerne og i de nationale udviklingstiltag. |
| --- | --- |

4.9.

| 4.10. | Med hensyn til retningslinje 8 vedrørende fremme af lige muligheder for alle, støtte af social inklusion og bekæmpelse af fattigdom minder EØSU om vigtigheden af, at der i denne fase fastlægges effektive inklusionspolitikker, der bør betragtes som investeringer, der er afgørende for vækst og forbedring af de økonomiske og produktive systemer. EØSU fremhæver endvidere, at beskæftigelsesaktivering fungerer som et redskab for inklusion og fattigdomsbekæmpelse, da der ikke er tale om rent bistandsorienterede foranstaltninger, men om fremme af inklusion gennem beskæftigelsesegnethed og indslusning på arbejdsmarkedet. Det er imidlertid vigtigt, at der indføres ordninger, som fjerner risikoen for »ny fattigdom« blandt lavtlønnede arbejdstagere samtidig med sammenhængende politikker mod fattigdom. |
| --- | --- |

4.10.

| 4.11. | Endelig udgør udveksling af fælles standarder, hvad angår ligestillingspolitikker, integration på arbejdsmarkedet af personer med handicap og af personer i udsatte situationer og gennemførelsen af sociale sikringssystemer, der kan fremme aktiv aldring og kompetenceoverførsel ved generationsskifte, afgørende komponenter i strategien for lige muligheder. |
| --- | --- |

4.11.

| 4.12. | Pandemien har vist, hvor vigtigt det er at investere for at garantere sundheden og sikkerheden på arbejdspladserne, og hvor presserende det er at styrke arbejdstilsynet i medlemsstaterne for at sikre kontrolforanstaltninger til beskyttelse af arbejdstagerne. En række europæiske lande har underskrevet hensigtserklæringer med arbejdsmarkedets parter for at bekæmpe udbredelsen af virus på arbejdspladserne og har dermed udvist ansvarlighed og evne til at reagere i nødsituationer. |
| --- | --- |

4.12.

Bruxelles, den 23. september 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  EUT C 232 af 14.7.2020, s. 18.

1

(2)  Rådets afgørelse (EU) 2020/1512 af 13. oktober 2020 om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (EUT L 344 af 19.10.2020, s. 22).

2

(3)  EUT C 374 af 16.9.2021, s. 38.

3

(4)  EUT C 220 af 9.6.2021, s. 13 og EUT C 220 af 9.6.2021, s. 1.

4

(5)  EUT C 10 af 11.1.2021, s. 14.

5

---

| 22.12.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 517/103 |
| --- | --- | --- | --- |

22.12.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 517/103

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Strategiske retningslinjer for en mere bæredygtig og konkurrencedygtig akvakultur i EU i perioden 2021-2030

(COM(2021) 236 final)

(2021/C 517/16)

| Ordfører: | Anastasis YIAPANIS |
| --- | --- |

Ordfører:

Anastasis YIAPANIS

| Anmodning om udtalelse | Kommissionen, 31.5.2021 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø |
| Vedtaget i sektionen | 9.9.2021 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 22.9.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 563 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 233/2/6 |

Anmodning om udtalelse

Kommissionen, 31.5.2021

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø

Vedtaget i sektionen

9.9.2021

Vedtaget på plenarforsamlingen

22.9.2021

Plenarforsamling nr.

563

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

233/2/6

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | EØSU støtter de bestræbelser og initiativer, som Kommissionen har sat i gang for at hjælpe sektoren med at vokse og blive mere bæredygtig. Til trods herfor har akvakultursektoren i EU ikke indfriet sit sande vækstpotentiale. EØSU er bekymret over, at 65 % af de akvatiske produkter, der konsumeres i Europa, importeres (1). |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Forbrugernes valg har udviklet sig i retning af en mere ernæringsrigtig livsstil med fisk og akvakulturprodukter øverst på listen. Dette repræsenterer en væsentlig vækstmulighed for sektoren, men også et ansvar for at sikre EU's fremtidige fødevaresikkerhed. Det bør være en af hovedprioriteterne at garantere sikre, sunde og bæredygtige fødevarer i EU. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Der er brug for en samordnet indsats fra Kommissionen og medlemsstaterne for at udvide sektorens produktionskapacitet og rentabilitet. En omgående forenkling af administrative procedurer bør suppleres med høje miljøstandarder for at bevare økosystemerne og biodiversiteten og forbedre vandkvaliteten. EØSU bifalder Kommissionens forslag om at oprette kvikskranker til udstedelse af akvakulturlicenser i alle medlemsstater. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU mener, at man skal finde den rigtige balance mellem at beskytte Jordens biodiversitet og imødekomme den nødvendige fødevareefterspørgsel — under hensyntagen til de sociale virkninger, sund levevis og miljøbeskyttelse. Have og indre farvande bør beskyttes og bevares, samtidig med at man fremmer bæredygtige akvakulturaktiviteter, der vil sikre EU's befolkning de nødvendige fødevarer. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | Udfordringen med at finde lokaliteter er en betydelig hindring for udvikling i sektoren. EØSU mener, at det er nødvendigt at udvikle akvakulturfaciliteterne yderligere — navnlig i kystområder og landdistrikter i hele Unionen — på steder, som ikke er egnet til andre økonomiske aktiviteter. EØSU opfordrer medlemsstaterne til at iværksætte koordinerede fysiske planlægningsprojekter, herunder projektering af havbrugsbassiner, istandsættelse af forladte akvakulturfaciliteter og big data-analysesystemer. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EØSU er af den opfattelse, at inddragelsen af arbejdsmarkedets parter og relevante civilsamfundsorganisationer i den fremtidige udviklingsstrategi for sektoren vil skabe merværdi for Unionen. De kan både tilbyde stor ekspertviden og fremragende kommunikationsmuligheder. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU mener, at forholdet imellem interessenterne i værdikæderne bør være etisk baseret. SMV'er og nyetablerede virksomheder bør understøttes fuldt ud i at vokse og at skabe arbejdspladser af høj kvalitet og nye bæredygtige økonomiske modeller, mens offentlig-private partnerskaber bør nyde godt af finansieringsinstrumenter, der dækker langsigtede investeringer. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | Uddannelsesprogrammer og erhvervsfaglige undervisningsprogrammer kan bidrage til at dække sektorens behov for højtuddannet arbejdskraft. I den forbindelse kan indkaldelser af forslag for akvakultursektoren finansieres gennem Den Europæiske Socialfond. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | Krav til mærkning spiller en meget stor rolle med hensyn til at informere forbrugerne om kvaliteten af akvakulturprodukterne. De europæiske borgere bør modtage pålidelig information, navnlig om produkter, der kommer fra lande med begrænset eller slet ingen rammelovgivning. Sporbarhedskrav bør struktureres baglæns tilbage til yngelanlæggene for alle produkter på det indre marked. Det endelige mål bør være 100 % lige vilkår på det indre marked. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | Det er yderst vigtigt at kommunikere om de bestræbelser og de fremskridt, der gøres i sektoren for at skabe klima- og miljøresultater, med henblik på at sikre accept i det omgivende samfund og gøre forbrugerne bekendt med bestræbelserne på området. Der er akut brug for affaldshåndteringssystemer i denne sektor, som har et stort potentiale for at reducere sin miljøbelastning. Sektoren har også et betydeligt potentiale med hensyn til at tage cirkulære arbejdsgange til sig og anvende vedvarende akvatiske ressourcer og samtidig arbejde for at nedbringe energiforbruget og CO2-emissionerne. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | Der er brug for store og hurtige offentlige og private investeringer, navnlig i forsknings- og udviklingsaktiviteter. Kommissionen bør fremme alle relevante tilgængelige EU-fonde og partnerskabsmuligheder gennem netværk for arbejdsmarkedets parter og civilsamfundsorganisationer for i sidste ende at nå ud til alle producenter, navnlig SMV'erne. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | EØSU glæder sig over og støtter forslaget om at oprette en EU-bistandsmekanisme for akvakultur med en særlig onlineplatform, og mener, at der er et presserende behov for en vækststrategi på akvakulturområdet, som kan øge sektorens potentiale på europæisk plan. |
| --- | --- |

1.12.

2.   Baggrund

| 2.1. | Ifølge De Forenede Nationers Fødevare- og Landbrugsorganisation (FAO) kan verdens befolkning vokse med over to mia. mennesker i forhold til i dag og nå op på 9,15 mia. inden 2050. Indkomsterne vil vokse endnu hurtigere. For at imødekomme den øgede efterspørgsel viser FAO's prognoser, at den globale landbrugsproduktion i 2050 vil være 60 % højere end i 2005 (2). Akvakultursektoren har potentiale til at vokse og imødekomme en stor del af denne efterspørgsel og lette noget af det pres, der har været på landbrugssektoren. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Akvakulturproduktion er i høj grad domineret af lande i Asien med en andel på rundt regnet 89 % i de sidste 20 år (3). I EU varierer akvakulturproduktionen fra traditionelle tanke og laguner til anvendelse af bure og tanke på åbent hav eller systemer med recirkulation. Mere end 74 000 personer er beskæftiget direkte i sektoren i over 12 000 virksomheder (4). |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | EU har verdens næststørste omsætning inden for fisk og akvakulturprodukter, efter Kina. Som nettoimportør havde EU et handelsbalanceunderskud på 21 mia. EUR i 2019. EU's akvakulturproduktion udgør kun 1,15 % af den samlede globale produktion, ifølge de seneste tal (5). En Eurobarometerundersøgelse fra 2017 (6) viser, at langt de fleste EU-borgere spiser fisk og skaldyr mindst en gang om måneden, og at det er de ældre forbrugere, der oftest spiser det. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Kommissionens meddelelse om strategiske retningslinjer for en mere bæredygtig og konkurrencedygtig akvakultur i EU (7) er en meget omfattende analyse af den aktuelle situation i akvakultursektoren, og den indeholder mange velbegrundede forslag til tiltag, der kan gøre sektoren mere bæredygtig og styrke dens konkurrenceevne. EU er klart indstillet på at levere yderligere resultater med hensyn til målsætningerne for EU's grønne pagt og for jord til bord-strategien. |
| --- | --- |

2.4.

3.   Generelle bemærkninger

| 3.1. | Fisk og andre akvatiske produkter har en høj næringsværdi og anbefales i høj grad som helsefremmende kost. Forbrugerne efterspørger og forventer i højere grad bæredygtige produkter af høj kvalitet, der udgør en sund kost. Den fremragende kvalitet af EU's akvatiske fødevarer er stadig en væsentlig konkurrencefordel. Sektoren indfrier imidlertid ikke sit virkelige vækstpotentiale og svinder ind, for så vidt angår dens andel af den globale produktion, når man sammenligner med andre dele af verden. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | EØSU mener, at EU's akvakultursektor bør sende mange flere produkter på markedet for at imødekomme efterspørgslen på det indre marked. Udvalget finder det ubegribeligt, at 65 % af de akvatiske produkter, der konsumeres i Europa, kommer fra import. Som det forholder sig nu, er Den Europæiske Union i færd med at bringe sin fremtidige fødevaresikkerhed i fare. EØSU har allerede understreget, at »ubalancen i Den Europæiske Unions udenrigshandel med akvatiske produkter ikke er acceptabel hverken ud fra et økonomisk synspunkt på grund af det medfølgende handelsunderskud eller et socialt synspunkt på grund af de fortabte beskæftigelsesmuligheder« (8). EØSU er meget skuffet over, at situationen her fem år senere er den samme, og at de forventede resultater ikke er opnået. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Kontinental akvakultur har et enormt vækstpotentiale. Opdræt i dambrug er uden tvivl den mest miljøvenlige form for ferskvandsakvakultur, men produktiviteten er lav. EU har imidlertid tilstrækkelig praktisk erfaring til at forvalte dambrug og intensivt opdræt på en fuldt ud klima- og miljøvenlig måde og samtidig respektere principperne for den cirkulære økonomi. Det er nødvendigt at sikre fuld indarbejdelse af klimatilpassede teknologier i klassificeringssystemet for grønne investeringer, så finansieringen kan forløbe uhindret. Endelig er udviklingen inden for forarbejdning af fødevarer, både vertikalt og horisontalt, herunder i forbindelse med nye arter, værdifuld for at forbedre merværdi, forbrugernes accept, beskæftigelsen og genanvendelsen af fødevarer og affald. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | De kommende års øgede efterspørgsel efter fødevarer bør imødekommes gennem bæredygtige projekter, der sikrer både fødevarer af høj kvalitet og miljøbeskyttelse. EU er frontløber for så vidt angår gennemførelse af verdensmålene, og EØSU anser dette for at være den rigtige vej frem. Akvakultursektoren er yderst vigtig for opfyldelsen af FN's verdensmål for bæredygtig udvikling, navnlig mål 2 — Stoppe sult, opnå fødevaresikkerhed og forbedret ernæring samt fremme bæredygtigt landbrug, mål 12 — Sikre bæredygtige forbrugs- og produktionsmønstre og mål 15 — Beskytte, genoprette og støtte bæredygtig brug af økosystemer på land. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | EØSU mener, at sektoren har et betydeligt potentiale til at tage cirkulære arbejdsgange til sig og anvende vedvarende akvatiske ressourcer og samtidig kæmpe for at nedbringe energiforbruget og CO2-emissionerne. Det er yderst vigtigt at kommunikere om de bestræbelser og de fremskridt, der gøres i sektoren for at forbedre klima- og miljøresultaterne, med henblik på at sikre accept i det omgivende samfund af den videre vækst og efterspørgsel fra forbrugerne. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | Borgernes ønsker og forventninger har udviklet sig i retning af en mere ernæringsrigtig kost med fisk og akvakulturprodukter blandt de mest efterspurgte fødevarer (9). På den anden side er miljøbelastningen og de høje omkostninger ved fødevareproduktion betydelige. Det er meget tydeligt, at »status quo« ikke kan betragtes som bæredygtig, og at der bør udvikles nye økonomiske modeller. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | Ifølge samme rapport, er der kun én vej til at få betydeligt mere mad og biomasse fra havene, nemlig at høste fisk og skaldyr, som generelt er fra et lavere niveau i fødekæden end i dag. Havbrug ser ud til at være den metode, der bedst kan realisere dette. Dette vil indebære en ny forretningsmodel med fokus på høst af arter, der slet ikke udnyttes i dag, eller kun udnyttes i begrænset omfang. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | Bløddyr og alger spiller en vigtig rolle, da de befinder sig nederst i fødekæden og skaffer sig deres næringsstoffer direkte fra vandet. Mens alger dyrkes og spises i stort omfang i mange asiatiske lande, betragtes de i EU som nye produkter, og det er kun få arter, der dyrkes med succes. Alger indeholder ikke mange kalorier, men derimod mange kostfibre, der på forskellige måder er gavnlige for sundheden. EØSU hilser Kommissionens intention om at udarbejde et specifikt initiativ til støtte for konsum af alger velkommen. |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | EØSU mener, at konkurrenceevnen i sektoren kan forbedres meget, og at der samtidig kan skabes arbejdspladser af høj kvalitet i kystområder og landdistrikter i hele EU, dvs. på steder hvor det er temmelig vanskeligt at udvikle andre økonomiske aktiviteter. Udvalget er af den opfattelse, at udvikling af fremtidige sociale standarder, sikring af anstændige arbejdsforhold og bekæmpelse af uacceptable praksisser er yderst vigtigt for evnen til at skabe arbejdspladser, men også for forsyningskæderne. I forbindelse med sikring af fødevaresikkerheden bør der være en balance mellem de tre aspekter af bæredygtig udvikling, nemlig de miljømæssige, de sociale og de økonomiske. |
| --- | --- |

3.9.

4.   Særlige bemærkninger

| 4.1. | Eftersom Kommissionen og medlemsstaterne har delt kompetence over forvaltningen af akvakultur, er der brug for en samordnet indsats for at forbedre sektorens bæredygtighed og rentabilitet. Dette omfatter en forenkling af administrative procedurer og fuldt samarbejde mellem Kommissionen og de offentlige nationale og regionale forvaltninger. En reduktion af den unødige og langvarige administrative byrde i sektoren bør desuden suppleres af høje miljøstandarder for at bevare økosystemerne og biodiversiteten og forbedre vandkvaliteten. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | EØSU har allerede peget på, at »hovedårsagen til langsommeligheden i de administrative formaliteter, der skal opfyldes for at drive akvakultur, og til manglen på lokaliteter, hvor der kan anlægges brug, skal søges i medlemsstaternes og deres regioners komplicerede gennemførelse af EU's miljølovgivning, herunder især vandrammedirektivet, havstrategirammedirektivet og direktiverne om Natura 2000-netværket. Denne situation har ført til, at der stilles nogle krav til akvakulturbrugene, som påfører dem uforholdsmæssigt store økonomiske byrder, paradoksalt nok uden at sikre en bedre miljøbeskyttelse« (10). |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | EØSU bifalder Kommissionens forslag om at oprette kvikskranker til udstedelse af akvakulturlicenser i hver medlemsstat. Dette vil afkorte den nuværende utroligt langsommelige godkendelsesproces betydeligt. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Det er af yderste vigtighed at skaffe tilstrækkelig finansiering, både privat og offentlig, til bæredygtige akvakulturinitiativer. EØSU mener, at Kommissionen bør fremme alle relevante tilgængelige EU-fonde gennem netværk for arbejdsmarkedets parter og civilsamfundsorganisationer for i sidste ende at nå ud til alle producenter, navnlig SMV'erne. Virksomheder i startfasen bør understøttes fuldt ud i at vokse og skabe arbejdspladser af høj kvalitet, og nye offentlig-private partnerskaber bør støttes med finansieringsinstrumenter, der dækker langsigtede investeringer. EØSU mener desuden, at forholdet mellem producenter, detailforhandlere og andre interessenter i alle forarbejdnings-, håndterings- og distributionsled bør være etisk baseret med henblik på at sikre markedsadgang for små producenter og udrydde praksisser, der giver ulige vilkår. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | Der er behov for snarlige og store investeringer i FoU til denne sektor, der ønsker at vokse og er i stand til at levere både sunde og bæredygtige fødevarer. EU må udarbejde en vækststrategi på akvakulturområdet, der kan styrke sektorens potentiale. Det er yderst vigtigt i en sektor som denne, der er domineret af SMV'er, at gøre producenterne opmærksomme på mulighederne for EU-finansiering. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | EØSU mener, at det indre marked har kapacitet til at aftage mindst tre gange den aktuelle produktionskapacitet. At sikre sunde og bæredygtige fødevarer i EU bør være en af hovedprioriteterne. Endvidere bør den nye tilgang til bæredygtig akvakultur tage virkningerne af brexit i betragtning, eftersom EU's akvakultursektor er blevet betydeligt påvirket af Det Forenede Kongeriges udtræden af EU. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | EØSU opfordrer Kommissionen til at sikre, at importerede produkter overholder de samme krav og standarder, som EU's producenter er underlagt. EØSU har allerede opfordret til, at »offentlige myndigheder forlanger samme sundhedssikkerhed for importerede produkter som den, der kræves af europæisk producerede produkter, med fuld sporbarhed fra produktionsstedet til forbrugerens spisebord« (11). Sporbarhedskrav bør struktureres baglæns tilbage til yngelanlæggene, og det bør gælde for alle produkter, der indføres til det indre marked. Det er af afgørende betydning at sikre lige vilkår for de europæiske producenter og sikre produkter af høj kvalitet for forbrugerne. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | Krav til mærkning spiller en stor rolle med hensyn til at oplyse de europæiske forbrugere om kvaliteten af bæredygtige akvakulturprodukter. EU's lovgivning udgør de retlige rammer for at sikre lige vilkår, men den bliver ikke altid overholdt. Aktiviteter vedrørende kvalitetskontrol og mærkning bør optrappes for at beskytte både forbrugere og lovlydige virksomheder og tilvejebringe pålidelig information, navnlig i forbindelse med produkter fra lande med begrænset eller ingen lovgivning på området. |
| --- | --- |

4.8.

| 4.9. | EØSU mener, at 100 % lige vilkår på det indre marked bør være det ultimative mål for Kommissionen og medlemsstaterne. Det kan kun opnås ved at sikre fuld overholdelse af EU's standarder for alle produkter, der sælges på det indre marked, hvad enten de produceres lokalt eller importeres. EØSU efterlyser fuldt sporbare produkter, der overholder miljømæssige og kvalitetsmæssige standarder. EØSU mener, at det er meget vigtigt at sikre sporbarhed for akvakulturprodukter og gennemsigtighed på forsyningskædeniveau, navnlig med hensyn til truede arter. |
| --- | --- |

4.9.

| 4.10. | SMV'er rammes uforholdsmæssigt hårdt af bureaukrati og de høje administrative omkostninger, der er forbundet med oprettelse og drift af virksomheder inden for akvakultur. Eftersom sektoren domineres af SMV'er og små familievirksomheder, opfordrer EØSU til oprettelse af informationskvikskranker i alle medlemsstater. Disse bør være fuldt digitaliserede og formidle ajourførte oplysninger i realtid til producenter, investorer og forbrugere. Endvidere mener EØSU, at der bør oprettes flere producentorganisationer, da de er yderst vigtige for sektorens konkurrenceevne, navnlig for SMV'erne. EØSU mener ligeledes, at der er behov for en særlig platform, der støtter driftsstabilitet og virksomhedsovertagelser. |
| --- | --- |

4.10.

| 4.11. | EØSU efterlyser en specifik incitamentsbaseret reguleringsramme til at støtte sektoren og styre den i retning af bæredygtighed. EØSU anbefaler, at der omgående udvikles et incitamentssystem baseret på bæredygtighed i henhold til verdensmål 14. Skattemæssige incitamenter til bæredygtig akvakulturproduktion er endnu en mulighed, som der bør følges op på. |
| --- | --- |

4.11.

| 4.12. | At finde egnede steder til akvakulturbrug udgør endnu en udfordring for akvakultursektoren, da den ofte konkurrerer med andre sektorer, f.eks. inden for skibstransport, vedvarende energi, rekreative aktiviteter, udvinding osv. Medlemsstaterne bør iværksætte koordinerede fysiske planlægningsprojekter, herunder projektering af havbrugsbassiner, istandsættelse af forladte akvakulturfaciliteter og big data-analysesystemer. |
| --- | --- |

4.12.

| 4.13. | Dataindsamling og -vurdering kan spille en vigtig rolle i forbindelse med udvikling af sektoren, og EØSU efterlyser en hurtig indsats på området. Resultaterne vil afhænge af, at den fornødne finansiering stilles til rådighed, og at både offentlige myndigheder og private virksomheder inddrages direkte. Endvidere vil det forbedre de små producenters kapacitet at sikre overførsel af viden om bedste praksis fra lokale aktionsgrupper (LAG'er) til lokale aktionsgrupper inden for fiskeriet (FLAG'er) og at øge finansieringen til FLAG'er. |
| --- | --- |

4.13.

| 4.14. | Uddannelsesprogrammer og erhvervsfaglige undervisningsprogrammer kan bidrage til at dække akvakultursektorens behov, samtidig med at der skabes opmærksomhed i den unge generation om job- og karrieremulighederne i sektoren. EØSU efterlyser desuden forløb til livslang læring om bæredygtige akvakulturpraksisser. I den henseende kan indkaldelser af forslag finansieres gennem Den Europæiske Socialfond og skræddersys specifikt til akvakulturindustrien. |
| --- | --- |

4.14.

| 4.15. | Der er akut brug for affaldshåndteringssystemer i sektoren, som har et stort potentiale for at reducere sin miljøbelastning — og der er også brug for standarder for kvalitetskontrol og fødevaresikkerhed. Dette er især vigtigt for sektorens bæredygtighed i fremtiden. |
| --- | --- |

4.15.

| 4.16. | Foranstaltninger inden for de næste fem år til støtte for akvakultursektoren bliver helt afgørende for sektorens fremtid og for, i hvor høj grad EU bliver afhængig af importerede varer. EØSU mener, at det er yderst vigtigt at inddrage arbejdsmarkedets parter og civilsamfundets organisationer i processerne omkring udformning og gennemførelse, og at det vil skabe merværdi for Unionen ved at øge den bæredygtige produktivitet i sektoren og styrke dens konkurrenceevne. |
| --- | --- |

4.16.

| 4.17. | EØSU mener, at have og indre farvande bør beskyttes og bevares, samtidig med at man fremmer bæredygtige akvakulturaktiviteter, der vil sikre EU's befolkning de nødvendige fødevarer. Den rigtige balance mellem at beskytte Jordens biodiversitet og imødekomme den nødvendige fødevareefterspørgsel skal findes — under hensyntagen til de sociale virkninger, sund levevis og miljøbeskyttelse. Vand, næringsstoffer, et brugs placering og energi er blandt de vigtigste aspekter, der er bestemmende for et akvakulturbrugs økologiske bæredygtighed. |
| --- | --- |

4.17.

| 4.18. | Til sidst skal det siges, at EØSU værdsætter alle de bestræbelser og initiativer, som Kommissionen har sat i gang for at hjælpe sektoren med at vokse og blive mere bæredygtig. Forslaget om at oprette en EU-bistandsmekanisme for akvakultur med en særlig onlineplatform er yderst vigtigt for producenterne. Der er desuden behov for en øget erfaringsudveksling mellem medlemsstaterne om bedste praksis. |
| --- | --- |

4.18.

Bruxelles, den 22. september 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  https://www.eumofa.eu/documents/20178/415635/EN_The+EU+fish+market_2020.pdf.

1

(2)  http://www.fao.org/fileadmin/user_upload/esag/docs/AT2050_revision_summary.pdf.

2

(3)  Expert Working Group on Economic Report of EU aquaculture sector.

3

(4)  https://stecf.jrc.ec.europa.eu/reports/economic/-/asset_publisher/d7Ie/document/id/2871698.

4

(5)  https://www.eumofa.eu/documents/20178/415635/EN_The+EU+fish+market_2020.pdf.

5

(6)  Særnummer af Eurobarometer 450 om forbrugervaner i EU med hensyn til fiskevarer og akvakulturprodukter.

6

(7)  Strategiske retningslinjer for en bæredygtig udvikling af akvakultursektoren i EU.

7

(8)  EØSU's udtalelse om fjernelse af hindringerne for bæredygtig akvakultur i Europa (EUT C 34 af 2.2.2017, s. 73).

8

(9)  Science Advice for Policy by European Academies — Food from the Oceans.

9

(10)  EØSU's udtalelse om fjernelse af hindringerne for bæredygtig akvakultur i Europa (EUT C 34 af 2.2.2017, s. 73).

10

(11)  EØSU's udtalelse om strategiske retningslinjer for en bæredygtig udvikling af akvakultursektoren i EU (EUT C 67 af 6.3.2014, s. 150).

11

---

| 22.12.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 517/108 |
| --- | --- | --- | --- |

22.12.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 517/108

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om en ny strategi for en bæredygtig blå økonomi i EU — Omstilling af EU's blå økonomi med henblik på en bæredygtig fremtid

(COM(2021) 240 final)

(2021/C 517/17)

| Ordfører: | Simo TIAINEN |
| --- | --- |

Ordfører:

Simo TIAINEN

| Anmodning om udtalelse | Kommissionen, 31.5.2021 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø |
| Vedtaget i sektionen | 9.9.2021 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 22.9.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 563 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 229/0/11 |

Anmodning om udtalelse

Kommissionen, 31.5.2021

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø

Vedtaget i sektionen

9.9.2021

Vedtaget på plenarforsamlingen

22.9.2021

Plenarforsamling nr.

563

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

229/0/11

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Den blå økonomi spiller en betydelig rolle og har stadig større potentiale med hensyn til at styrke EU's økonomi og den globale økonomi, jobskabelse og borgernes velfærd. EØSU mener, at det er yderst vigtigt at udnytte disse muligheder fuldt ud, samtidig med at den negative effekt på klimaet, biodiversiteten og miljøet minimeres. God vandkvalitet og sunde vandøkosystemer er en forudsætning for en blomstrende bæredygtig blå økonomi. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Ud over de miljømæssige udfordringer møder aktørerne i den blå økonomi udfordringer som illoyal global konkurrence og hurtig teknologisk udvikling. Mange aktiviteter, særligt turisme, er blevet hårdt ramt af covid-19-pandemien. En problemfri og vellykket genopretning har derfor afgørende betydning for den blå økonomi. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Den blå økonomi dækker en bred vifte af sektorer og aktiviteter, både traditionelle og nye. Den stigende diversitet i den blå økonomis aktiviteter har givet udfordringer vedrørende aktiviteternes indbyrdes kompatibilitet og konkurrence om havområder og -ressourcer. EØSU fremhæver den vigtige rolle, som den maritime fysiske planlægning spiller, både med hensyn til at give mulighed for sameksistens mellem flere aktiviteter og i tilpasningen til klimaændringer. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU opfordrer EU til aktivt at støtte udviklingen og indførelsen af digitale og grønne teknologier og løsninger til marineaktiviteter med det formål at skabe økonomiske, sociale og miljømæssige fordele. EØSU påpeger også vigtigheden af oceanografisk forskning samt forskning i de socioøkonomiske og miljømæssige effekter af aktiviteterne i den blå økonomi. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU opfordrer indtrængende EU til at skabe et gunstigt og forudsigeligt innovations- og investeringsmiljø med effektive administrative procedurer og sikkerhed, hvad angår lovgivningsmæssige og finansielle betingelser. Udvalget glæder sig over den betydelige EU-finansiering, der er til rådighed til støtte for en bæredygtig blå økonomi, og påpeger behovet for at gøre finansieringen let tilgængelig for aktører på nationalt og lokalt niveau. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EØSU fremhæver, at man er nødt til at se EU's blå økonomi og dens muligheder i en global sammenhæng, herunder eksterne forbindelser og handelsforbindelser. Udvalget opfordrer EU til at skabe lige konkurrencevilkår for virksomheder i EU i forhold til deres internationale konkurrenter og til at styrke den globale gennemførelse af internationale konventioner og aftaler vedrørende økonomisk samarbejde, arbejdsvilkår og miljø. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU fremhæver, at arbejdsmarkedets parter spiller en central rolle med hensyn til at foregribe forandringerne på arbejdspladsen, støtte udviklingen af færdigheder og forbedre arbejdstagernes beskæftigelsesegnethed i den blå økonomi. Herudover er den sociale dialog inden for sektorerne, på nationalt plan og på arbejdspladserne helt afgørende for at sikre ordentlige arbejdsforhold. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | På grund af den blå økonomis horisontale karakter er det nødvendigt at sikre, at man på en konsekvent måde kommer ud i alle dens kroge under den politiske beslutningstagning. Dette kræver et smidigt samarbejde mellem politiske beslutningstagere på alle niveauer: mellem EU og medlemsstaterne, mellem medlemsstaterne i forskellige regioner og mellem forskellige politikområder såsom industri, fiskeri, handel, transport, energi, beskæftigelse og miljø. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | EØSU fremhæver, at politikker under den blå økonomi skal bygge på veldokumenterede forskningsresultater og et solidt datagrundlag og tage højde for behovene og synspunkterne hos aktører og interessenter i den blå økonomi. Udvalget opfordrer til, at arbejdsgivere, arbejdstagere og andre civilsamfundsparter involveres i udformningen, gennemførelsen og overvågningen af EU's politikker og de nationale politikker vedrørende den blå økonomi. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | Det er relevant og nødvendigt at anskue den blå økonomi på en holistisk og horisontal måde, men det er også vigtigt at se på de enkelte sektorer og aktiviteter med udgangspunkt i deres specifikke muligheder og udfordringer, hvilket vil gøre det muligt at yde et bottom-up-bidrag til politikker under den blå økonomi. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | EØSU fremhæver desuden behovet for en oplysningsindsats og foranstaltninger, der kan øge bevidstheden om den betydning, som den blå økonomi har for sunde kostvaner, mobilitet og fritidsaktiviteter samt job og velstand, og vigtigheden af at beskytte havmiljøet, bl.a. mod plastaffald. |
| --- | --- |

1.11.

2.   Generelle bemærkninger

| 2.1. | EØSU bifalder Kommissionens meddelelse om en ny strategi for en bæredygtig blå økonomi i EU og bakker op om dens mål om at understøtte omstillingen til en klimaneutral, ressourceeffektiv og konkurrencedygtig økonomi i overensstemmelse med den europæiske grønne pagt. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | EØSU bakker op om og er fortaler for en integreret tilgang til den blå økonomi med hensyn til de forskellige dimensioner af bæredygtig udvikling og fremhæver, at den blå økonomi bidrager til de fleste af FN’s verdensmål for bæredygtig udvikling (SDG), navnlig dem, der vedrører oceaner, have og havressourcer, klimaindsatsen, mindskelse af fattigdom og sult, fremme af sundhed og trivsel, ansvarligt forbrug og produktion, anstændigt arbejde og økonomisk vækst (1). |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Den blå økonomi spiller en betydelig rolle og har stadig større potentiale med hensyn til at styrke EU's økonomi og den globale økonomi, kvalitetsbeskæftigelse og borgernes velfærd med særlige fordele for landdistrikter og kystområder. EØSU mener, at det er yderst vigtigt, at disse muligheder gribes i videst muligt omfang. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Samtidig mener EØSU, at det er af afgørende betydning at minimere vand- og luftforureningen, affaldsproduktionen og den skadelige indvirkning på klimaet og biodiversiteten. Dette er af afgørende betydning, ikke blot af miljømæssige årsager, men også fordi god miljøkvalitet og sunde økosystemer er nødvendige for at sikre de rette rammebetingelser og ressourcer til den blå økonomi selv. En styring af de miljømæssige aspekter må derfor ses som en vigtig del af alle former for økonomisk aktivitet. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Den blå økonomi dækker en bred vifte af aktiviteter, der er vigtige for menneskers hverdagsliv, og de involverede virksomheder spænder fra store internationale virksomheder til lokale SMV'er. Fødevare- og energiproduktion, minedrift, maritime erhverv, transport og turisme er de vigtigste eksisterende marinerelaterede sektorer, men der dukker også nye sektorer op, f.eks. produktion af nye typer af blå bioøkonomiske produkter. Cirkulær økonomi og vandbeskyttelsesaktiviteter er også i sig selv forbundet med den blå økonomi. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Eftersom definitionen af den blå økonomi vedrører oceaner, have og kyster, vedrører den først og fremmest lande, der ligger ved havet. På grund af grænseoverskridende forsyningskæder og fællesmarkeder og et fælles klima og miljø er den blå økonomi imidlertid et emne, der har interesse for hele EU og alle medlemsstaterne — fra Middelhavet til Østersøen og Det Nordlige Ishav og fra Sortehavet til Atlanterhavet og Nordsøen. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | EØSU påpeger endvidere, at begrebet den blå økonomi ikke bør begrænses til kun at omfatte oceaner og have, idet der er tilsvarende økonomiske aktiviteter, som er baseret på ferskvandsressourcer, og de indre vandløb i sidste ende strømmer ud i havene og oceanerne. Dette understreger betydningen af regionalt samarbejde om bekæmpelse af vandforurening. |
| --- | --- |

2.7.

2.8.   Udfordringer og muligheder

| 2.8.1. | Den stigende diversitet i den blå økonomis aktiviteter skaber udfordringer med hensyn til deres indbyrdes kompatibilitet og konkurrence om havområder og -ressourcer. EØSU fremhæver derfor betydningen af den maritime fysiske planlægning, herunder integreret styring og vurdering af kumulative konsekvenser. Udvalget opfordrer medlemsstaterne til at søge og tildele passende områder til forskellige aktiviteter med henblik på at give dem mulighed for at udvikle sig og sameksistere med et minimum af negative konsekvenser for andre aktører og havmiljøet. |
| --- | --- |

2.8.1.

| 2.8.2. | Mens oceanerne og havene spiller en betydningsfuld rolle som kulstofdræn, er havøkosystemer og kystområder sårbare over for klimaændringer og konsekvenserne heraf, herunder vandopvarmning, stigning i havniveauet og ekstreme vejrhændelser. Den blå økonomi skal derfor være godt forberedt på klimatilpasning, og EØSU opfordrer indtrængende medlemsstaterne til at betragte klimatilpasning som en vigtig del af den maritime fysiske planlægning, idet foranstaltninger, der også bidrager med at opretholde biodiversiteten, bør prioriteres. Desuden betyder den stigende tørke og manglen på ferskvand, at der er brug for nye løsninger til at sikre fødevaresikkerheden. |
| --- | --- |

2.8.2.

| 2.8.3. | EØSU påpeger, at de, der er aktive i den blå økonomi, også står over for mange andre udfordringer såsom illoyal global konkurrence og hurtig teknologisk udvikling. Derudover er mange aktiviteter blevet hårdt ramt af covid-19-pandemien og er nødt til at tilpasse sig dens konsekvenser. Dette gælder især for turisme og dertil knyttede tjenester. En smidig og vellykket genopretning — i tråd med den grønne og den digitale omstilling — har således afgørende betydning for den blå økonomi. |
| --- | --- |

2.8.3.

| 2.8.4. | I det store og hele giver den blå økonomi mange muligheder med hensyn til den digitale og den grønne omstilling. Udnyttelse af disse muligheder vil kræve en intensiv forsknings- og innovationsindsats. Dette er vigtigt for både udviklingen af traditionelle aktiviteter og skabelsen af nye, hvilket også bidrager til at tiltrække unge og diversificere spektret af den blå økonomi. |
| --- | --- |

2.8.4.

| 2.8.5. | EØSU opfordrer EU til aktivt at støtte udviklingen og indførelsen af digitale løsninger til havrelaterede aktiviteter, herunder deres anvendelse i forbindelse med kortlægning af havet og overvågning, undersøgelse, modellering og forudsigelse af havmiljøets og ressourcernes tilstand. Der er også behov for innovation for at forbedre energi- og materialeeffektiviteten og bidrage til at reducere drivhusgasemissioner, luft- og vandforurening og mængden af affald. Der bør lægges særlig vægt på at støtte små virksomheder i den grønne og den digitale omstilling. EØSU opfordrer også til udveksling af god praksis og til at opskalere sociale innovationer, der skabes af aktører og interessenter i den blå økonomi, bl.a. med henblik på at styrke værdikædernes sammenkobling, modstandsdygtighed, gennemsigtighed og retfærdighed. |
| --- | --- |

2.8.5.

| 2.8.6. | Udviklingen af en bæredygtig blå økonomi kræver korrekt forståelse af marinerelaterede fysiske, kemiske og biologiske fænomener og ændringer i dem. EØSU påpeger vigtigheden af oceanografisk forskning samt forskning i de socioøkonomiske og miljømæssige effekter af aktiviteterne i den blå økonomi, hvor der følges en tilgang med åben videnskab og gøres brug af borgervidenskabelige projekter. |
| --- | --- |

2.8.6.

| 2.8.7. | Med hensyn til udnyttelsen af jobskabelsespotentialet i den blå økonomi er det vigtigt at udvikle job af høj kvalitet, der forbedrer borgernes velfærd. Dette kræver også udvikling af videregående uddannelser og færdigheder, der kan overføres, gensidig anerkendelse af kvalifikationer, mobilitet på tværs af sektorer og tilpasningsevne til ændringer på arbejdsmarkedet. EØSU opfordrer medlemsstater og uddannelsesudbydere — i samarbejde med repræsentanter for aktører i den blå økonomi og arbejdsmarkedets parter — til at tage højde for disse behov i udviklingen af uddannelsesprogrammer, herunder opkvalificering og omskoling, ved at anvende Den Europæiske Socialfond Plus i tillæg til andre ressourcer. |
| --- | --- |

2.8.7.

| 2.8.8. | EØSU fremhæver, at arbejdsmarkedets parter også spiller en central rolle med hensyn til at foregribe forandringerne på arbejdspladsen, støtte udviklingen af færdigheder og forbedre arbejdstagernes beskæftigelsesegnethed i den blå økonomi. Desuden er social dialog på sektorniveau, på nationalt niveau og på arbejdspladsen, herunder kollektive overenskomstforhandlinger, afgørende ikke blot for at sikre visse minimumsstandarder, men også for at forbedre arbejdsvilkårene i alle sektorer af den blå økonomi. |
| --- | --- |

2.8.8.

2.9.   Investering, finansiering og den internationale ramme

| 2.9.1. | For at udnytte potentialet i den bæredygtige blå økonomi opfordrer EØSU kraftigt EU til at skabe gunstige og forudsigelige rammevilkår for innovation, investering og drift, herunder strømlinede administrative procedurer og sikkerhed, hvad angår lovgivningsmæssige og finansielle betingelser. Ved at opstille en langsigtet vision og en omfattende ramme er Kommissionens meddelelse et værdifuldt redskab til at sikre forudsigelighed. |
| --- | --- |

2.9.1.

| 2.9.2. | EØSU bifalder de betydelige EU-midler, der er til rådighed til støtte for en bæredygtig blå økonomi, herunder specifik marinerelateret finansiering og generelle instrumenter såsom Horisont Europa, struktur- og investeringsfondene og genopretnings- og resiliensfaciliteten. EØSU påpeger behovet for at gøre EU-finansiering let tilgængelig for aktører på nationalt og lokalt plan. |
| --- | --- |

2.9.2.

| 2.9.3. | Det er også vigtigt at udnytte privat finansiering til udvikling af den blå økonomi, hvilket kræver projekter, der er attraktive for private investorer og finansfolk og styret af bæredygtige finansieringsprincipper og -standarder. Desuden efterlyser EØSU bedre partnerskabsprojekter mellem den offentlige sektor, virksomheder og borgere på græsrodsniveau. |
| --- | --- |

2.9.3.

| 2.9.4. | EØSU understreger behovet for at se EU's blå økonomi og dens muligheder i en global sammenhæng, da de fleste af den blå økonomis aktiviteter har international forbindelser via handels- og forsyningskæder eller gennem fælles havområder. Internationalt samarbejde og fælles regler er derfor nødvendige for at sikre lige vilkår og undgå konflikter om havressourcerne. EØSU opfordrer EU til at styrke den globale gennemførelse af internationale konventioner og aftaler inden for områder som handel, transport, arbejdsvilkår, klima og miljø ud over De Forenede Nationers havretskonvention. |
| --- | --- |

2.9.4.

| 2.9.5. | EØSU opfordrer indtrængende EU til at sikre, at betingelserne for den blå økonomi i EU er konkurrencedygtige i forhold til andre internationale aktørers økonomi, f.eks. Kinas. Dette er nødvendigt, så EU's virksomheder kan eksportere bæredygtige produkter, teknologier og løsninger fra den blå økonomi til internationale markeder og med succes konkurrere med import fra tredjelande. |
| --- | --- |

2.9.5.

| 2.9.6. | EØSU henleder også opmærksomheden på de muligheder, som samarbejdet med udviklingslande giver, og tilskynder EU til at styrke den blå økonomi som et af elementerne i partnerskabet med Afrika. |
| --- | --- |

2.9.6.

2.10.   Konsekvent og inkluderende politisk beslutningstagning

| 2.10.1. | På grund af den blå økonomis horisontale karakter er det nødvendigt at sikre, at man på en konsekvent måde kommer ud i alle dens kroge under den politiske beslutningstagning. Dette kræver et smidigt samarbejde mellem beslutningstagere på alle niveauer, både vertikalt og horisontalt: mellem EU og nationale beslutningstagere, mellem medlemsstater og mellem forskellige politikområder såsom industri, fiskeri, handel, transport, energi, beskæftigelse og miljø. |
| --- | --- |

2.10.1.

| 2.10.2. | Regionalt samarbejde mellem medlemsstater og med tredjelande er særlig vigtigt (2) i betragtning af, at havområder såvel som mange indre vandløb per definition er grænseoverskridende. Samarbejde er også afgørende for at garantere sikkerheden af havrelaterede aktiviteter og beskytte menneskerettighederne og miljøet mod en bred vifte af interne og eksterne trusler, fra geopolitiske risici til piratvirksomhed, miljøforseelser og cyberkriminalitet. |
| --- | --- |

2.10.2.

| 2.10.3. | EØSU fremhæver behovet for, at politikker og foranstaltninger vedrørende den blå økonomi bygger på fakta frembragt gennem veldokumenteret videnskabelig forskning og et solidt datagrundlag. I betragtning af den vigtige rolle, som civilsamfundets aktører spiller for at skabe en bæredygtig blå økonomi i praksis, opfordrer udvalget til tæt inddragelse af arbejdsgiver- og arbejdstagerorganisationer såvel som miljøorganisationer og andre berørte organisationer i udformningen, gennemførelsen og overvågningen af EU-politikker og nationale politikker. |
| --- | --- |

2.10.3.

| 2.10.4. | EØSU opfordrer Kommissionen til at fortsætte arbejdet med en mere specifik handlingsplan, der er baseret på feedback og bidrag fra forskellige aktører i den blå økonomi og interessenter, og hvor dialogen, der finder sted i det blå forum for de parter, der bruger havet, udnyttes. |
| --- | --- |

2.10.4.

| 2.10.5. | EØSU fremhæver desuden behovet for en oplysningsindsats og foranstaltninger, der kan øge bevidstheden om den betydning, som den blå økonomi har for sunde kostvaner, mobilitet og fritidsaktiviteter samt job og velstand, og vigtigheden af at beskytte havmiljøet, bl.a. mod plastaffald. |
| --- | --- |

2.10.5.

3.   Særlige bemærkninger

| 3.1. | Det er relevant og nødvendigt at anskue den blå økonomi på en holistisk og horisontal måde, men det er også vigtigt at se på de enkelte sektorer og aktiviteter med udgangspunkt i deres specifikke muligheder og udfordringer. Dette gør det muligt at levere et bottom-up-bidrag og kombinere det med top-down-tilgangen i meddelelsen. |
| --- | --- |

3.1.

3.2.   Transport og havne

| 3.2.1. | Søtransport har afgørende betydning for godslogistik og persontransport både inden for og uden for EU. EØSU opfordrer EU til at forbedre rammevilkårene for at fremme international konkurrenceevne, digitalisering og grønnere skibsfart og til at arbejde på at fjerne de former for praksis, der fører til illoyal konkurrence, f.eks. uretmæssig praksis i forbindelse med sejlads under et fremmed flag. Ud over den individuelle teknologiudvikling hjælper digitale løsninger på systemniveau med at forbedre transportens økonomiske resultater og miljøpræstationer, f.eks. gennem bedre overensstemmelse mellem udbud og efterspørgsel. Fordelene ved nærskibsfart bør også udnyttes fuldt ud til at reducere transportens miljøpåvirkninger. EØSU henleder desuden opmærksomheden på de muligheder, som nye globale transportruter såsom Nordøstpassagen i den arktiske region giver. |
| --- | --- |

3.2.1.

| 3.2.2. | EØSU understreger havnenes nøglerolle som knudepunkter i den blå økonomi, herunder i den grønne og den digitale omstilling. Mens havnenes traditionelle rolle som den basale forudsætning for søtransport og landingssteder for fiskeriet fortsat består, udvides havnenes rolle til også at omfatte nye aktiviteter såsom fremme af vedvarende energi og cirkulær økonomi. Dette kræver investeringer i infrastruktur og en ny form for overordnet styring. Nye roller kan også gøre mindre havne vigtigere for den pågældende region. |
| --- | --- |

3.2.2.

3.3.   Fiskeri, akvakultur og nye bioprodukter

| 3.3.1. | EØSU fremhæver den vigtige rolle, som fiskeri, akvakultur og dertil knyttede industrier spiller i at sikre kulstoffattige og sunde kostvaner for europæerne. I betragtning af den store mængde fisk og skaldyr, der importeres til EU, er der et klart motiv til at mindske EU's afhængighed af fødevareimport og skabe konkurrencevilkår for europæisk fiskeri, akvakultur og dertil knyttede industrier, der kan sikre fødevaresikkerheden og -suveræniteten. I betragtning af den høje alder på EU's fiskerflåde bør der afsættes midler fra Den Europæiske Hav- og Fiskerifond til at modernisere flåderne og dermed forbedre deres miljøpræstationer, arbejdsvilkår og tiltrækningskraft. EØSU anerkender og opmuntrer til fiskeriets fortsatte indsats for at holde fiskebestandene på et bæredygtigt niveau og beskytte havøkosystemerne. Udvalget tilskynder desuden til udveksling af konkret praksis såsom trawleres bidrag til indsamling af plastaffald. |
| --- | --- |

3.3.1.

| 3.3.2. | Med hensyn til akvakultur henviser EØSU til en anden udtalelse, hvis fokus er de nye strategiske retningslinjer for EU’s akvakultursektor (3). EØSU støtter også udviklingen af nye bioprodukter såsom lægemidler, fødevarer og fødevaretilsætningsstoffer, dyrefoder, kosmetik og nye materialer baseret på alger og andre havorganismer. Disse bioprodukter supplerer spektret af den blå bioøkonomi, som blev behandlet af EØSU i dets tidligere udtalelse (4), som også omhandlede ferskvand. |
| --- | --- |

3.3.2.

3.4.   Turisme og dertil knyttede tjenester

| 3.4.1. | Maritim og kystnær turisme med adskillige tilknyttede aktiviteter såsom transport, hotel- og restaurationsvirksomhed har stor betydning for mange regioner i EU. Med hensyn til foranstaltninger til at tackle de problemer, der er forårsaget af pandemien, henviser EØSU til sin udtalelse om turisme og transport (5) Efter genopretningen i kølvandet på pandemien bør turismen genvinde sin vigtige rolle som bidragyder til lokale økonomier og kvalitetsbeskæftigelse, ofte baseret på SMV'er, på en måde, der sikrer sektorens overordnede bæredygtighed. EØSU påpeger, at bæredygtig turisme er en god måde, hvorpå man kan give mennesker ikke blot fritidsaktiviteter, men også viden om og oplevelser med mangfoldigheden af EU-kulturer og -miljøer. |
| --- | --- |

3.4.1.

3.5.   Skibsbygning og maritim teknologi

| 3.5.1. | Skibsbygning er en traditionel maritim industri, der betjener gods- og passagertransporten, men der kommer i øjeblikket mange nye elementer og tilgange til i tråd med den digitale og den grønne omstilling. F.eks. bidrager avanceret automatisering af skibe til at forbedre transportens energieffektivitet og sikkerhed, og udvikling og ibrugtagning af rene fremdriftsteknikker og vedvarende brændstoffer er nøglen til at minimere udledningerne i atmosfæren. Teknologi og fremgangsmåder inden for reparation, vedligeholdelse og ophugning, der forbedrer den cirkulære økonomi, er også vigtige i den henseende. EØSU opfordrer derfor EU til at skabe gunstige rammevilkår for udvikling og investering i havteknologi, herunder udstyr, software og arbejdsstyrke. |
| --- | --- |

3.5.1.

3.6.   Energi

| 3.6.1. | Havrelaterede energiaktiviteter har traditionelt haft fokus på udnyttelsen af fossile brændstoffer, men er nu rettet mod vedvarende energi, hovedsagelig vind- og havenergi. Indførelse af vedvarende energi er nøglen til at gøre fremskridt mod klimaneutralitet, og havrelateret vedvarende energi kan bidrage væsentligt til det fremtidige energimiks og reduktionen af kulstofemissioner. Samtidig skal der findes løsninger til håndtering af konkurrerende interesser i forbindelse med forskellige anvendelser af havområder. Udvalget har givet udtryk for sine synspunkter om offshore vedvarende energi i den nylige udtalelse om strategien for offshore vedvarende energi (6). |
| --- | --- |

3.6.1.

Bruxelles, den 22. september 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  https://www.un.org/sustainabledevelopment/oceans/.

1

(2)  EØSU’s udtalelse om Initiativ vedrørende bæredygtig udvikling af den blå økonomi i det vestlige Middelhavsområde (EUT C 129 af 11.4.2018, s. 82).

2

Initiativ vedrørende bæredygtig udvikling af den blå økonomi i det vestlige Middelhavsområde

(3)  EØSU's udtalelse NAT/816 om Strategiske retningslinjer for en bæredygtig udvikling af akvakultursektoren i EU (Se side 103 i EUT).

3

Strategiske retningslinjer for en bæredygtig udvikling af akvakultursektoren i EU

(4)  EØSU's udtalelse om Blå bioøkonomi (EUT C 47 af 11.2.2020, s. 58).

4

Blå bioøkonomi

(5)  EØSU’s udtalelse om Turisme og transport i 2020 og derefter (EUT C 429 af 11.12.2020, s. 219).

5

Turisme og transport i 2020 og derefter

(6)  EØSU’s udtalelse om Strategien for offshore vedvarende energi (EUT C 286 af 16.7.2021, s. 152).

6

Strategien for offshore vedvarende energi

---

| 22.12.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 517/114 |
| --- | --- | --- | --- |

22.12.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 517/114

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om en handlingsplan for udviklingen af økologisk produktion

(COM(2021) 141 final)

(2021/C 517/18)

| Ordfører: | Andreas THURNER |
| --- | --- |

Ordfører:

Andreas THURNER

| Anmodning om udtalelse | Kommissionen, 21.4.2021 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø |
| Vedtaget i sektionen | 9.9.2021 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 22.9.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 563 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 185/3/4 |

Anmodning om udtalelse

Kommissionen, 21.4.2021

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø

Vedtaget i sektionen

9.9.2021

Vedtaget på plenarforsamlingen

22.9.2021

Plenarforsamling nr.

563

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

185/3/4

1.   Konklusioner og anbefalinger

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU):

| 1.1. | anerkender den rolle, som økologisk landbrug spiller for opfyldelsen af målene i den europæiske grønne pagt, og glæder sig over denne meddelelse fra Kommissionen om en handlingsplan for udviklingen af økologisk produktion. Udvalget mener, at meddelelsen udgør et solidt grundlag for en bæredygtig videreudvikling af den økologiske sektor; |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | anser den europæiske grønne pagts mål om, at 25 % af landbrugsarealet i EU skal være økologisk dyrket i 2030 for at være meget ambitiøst; |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | støtter navnlig Kommissionens markedsorienterede tilgang, som skal styrke efterspørgslen og forbrugernes tillid til økologiske produkter yderligere. For at opnå en vellykket videreudvikling af sektoren er det vigtigt, at der er et afbalanceret forhold mellem efterspørgsel og udbud; |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | anbefaler på grundlag af medlemsstaternes forskellige udgangssituation, at der etableres en form for »twinning-mekanisme« for at styrke erfaringsudvekslingen mellem medlemsstaterne. Erfaringsudvekslingen mellem landbrugere bør også styrkes. EØSU står til rådighed som partner i forbindelse med alle aktiviteter, der skal øge bevidstheden om økologisk produktion (f.eks. inden for rammerne af en årlig EU-dag for økologi); |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | opfordrer medlemsstaterne til at udarbejde nationale/regionale handlingsplaner for økologi under inddragelse af de relevante interessenter og udnytte den fælles landbrugspolitiks muligheder for at støtte økologisk landbrug. I den forbindelse kræver den udfordrende fase i forbindelse med omstillingen til økologisk landbrug særlig opmærksomhed; |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | mener, at de foreslåede foranstaltninger til forbedring af markedsgennemsigtigheden og datagrundlaget i den økologiske sektor er vigtige. I den forbindelse opfordrer EØSU til, at udviklingen inden for den økologiske sektor også præsenteres på passende vis på GD AGRI's årlige AGRI-Outlook-konference; |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | minder om, at forbrugerne i stigende grad sætter pris på regionale fødevarer. Efter EØSU's opfattelse kan kortere og mere lokale økologiske produktions- og markedsføringskæder, der også tager højde for det sæsonbetingede aspekt, derfor være en lovende vej til at opnå større værdiskabelse i hele fødevarekæden. EØSU mener også, at dette skaber et potentiale for yderligere beskæftigelsesmuligheder i landdistrikterne; |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | peger på, at økologiske produkter i reglen koster mere end konventionelle produkter. For visse sociale grupper med lav indkomst udgør dette en hindring. EØSU opfordrer derfor til, at der etableres passende ledsageforanstaltninger, så økologiske produkter også bliver tilgængelige for socialt svage grupper; |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | er af den opfattelse, at navnlig det offentlige (lokale, regionale og nationale forvaltninger) har et ansvar for at satse stærkere på regionale økologiske fødevarer i forbindelse med offentlige indkøb (f.eks. til kantiner). I den forbindelse bør der også tages hensyn til sæsonaspektet; |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | understreger, at det er nødvendigt med tilstrækkelige økonomiske ressourcer til forskning og innovation til støtte for den økologiske sektor. |
| --- | --- |

1.10.

2.   Baggrund

| 2.1. | Kommissionen har i forbindelse med den europæiske grønne pagt med fra jord til bord-strategien og biodiversitetsstrategien sat et ambitiøst mål for den økologiske produktion i EU: Senest i 2030 skal mindst 25 % af landbrugsarealerne dyrkes økologisk. Den 25. marts 2021 offentliggjorde Kommissionen en økologisk handlingsplan (1), som skal understøtte medlemsstaterne i bestræbelserne på at opfylde målet. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Ifølge Kommissionen bygger den foreliggende økologiske handlingsplan på resultaterne af handlingsplanen for 2014-2020 og tager hensyn til resultatet af den offentlige høring, der blev afholdt mellem september og november 2020 (2). Den er opdelt i tre indbyrdes forbundne akser:






  — | Akse 1: stimulere efterspørgslen og sikre forbrugernes tillid |
| --- | --- | --- |

2.2.

—

Akse 1: stimulere efterspørgslen og sikre forbrugernes tillid

| — | Akse 2: tilskynde til omlægning og styrke hele værdikæden |
| --- | --- |

—

Akse 2: tilskynde til omlægning og styrke hele værdikæden

| — | Akse 3: et større bidrag fra økologi til bæredygtighed |
| --- | --- |

—

Akse 3: et større bidrag fra økologi til bæredygtighed

| 2.3. | De tre akser bygger på 23 indsatsområder. Til dette formål skal der mobiliseres forskellige finansieringskilder. Den økonomiske støtte til økologisk landbrug vil fortsat blive tilbudt inden for rammerne af forpligtelserne til udvikling af landdistrikterne (anden søjle), og der kan stilles yderligere midler til rådighed gennem økoordningerne (første søjle). Desuden vil der i EU's politik for salgsfremstød blive afsat et ambitiøst budget til fremme af forbruget af økologiske produkter. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Landbrugets rådgivningstjenester skal udvides for at fremme udvekslingen af viden om økologisk landbrug. For at støtte handlingsplanens mål vil Kommissionen afsætte mindst 30 % af budgettet til forsknings- og innovationsforanstaltninger inden for landbrug, skovbrug og landdistrikter til emner, der specifikt vedrører, eller som er relevante for den økologiske sektor såsom øget høstudbytte, genetisk biodiversitet og alternativer til omstridte produkter. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Konkret tager de foreslåede indsatsområder inden for de tre forskellige akser sigte på at: |
| --- | --- |

2.5.

Akse 1: stimulere efterspørgslen og sikre forbrugernes tillid

| a) | Promovering af den økologiske produktionsmåde og EU's økologilogo |
| --- | --- |

a)

Promovering af den økologiske produktionsmåde og EU's økologilogo

| b) | Promovering af udbuddet af økologiske produkter i kantiner og øget brug af grønne offentlige indkøb |
| --- | --- |

b)

Promovering af udbuddet af økologiske produkter i kantiner og øget brug af grønne offentlige indkøb

| c) | Styrkelse af økologiske skoleordninger |
| --- | --- |

c)

Styrkelse af økologiske skoleordninger

| d) | Forebyggelse af fødevaresvig og styrkelse af forbrugernes tillid |
| --- | --- |

d)

Forebyggelse af fødevaresvig og styrkelse af forbrugernes tillid

| e) | Forbedring af sporbarheden |
| --- | --- |

e)

Forbedring af sporbarheden

| f) | Den private sektors bidrag |
| --- | --- |

f)

Den private sektors bidrag

Akse 2: tilskynde til omlægning og styrke hele værdikæden

| a) | Tilskyndelse til omlægning, investeringer og udveksling af bedste praksis |
| --- | --- |

a)

Tilskyndelse til omlægning, investeringer og udveksling af bedste praksis

| b) | Udvikling af sektoranalyser med henblik på øget gennemsigtighed på markedet |
| --- | --- |

b)

Udvikling af sektoranalyser med henblik på øget gennemsigtighed på markedet

| c) | Støtte til organiseringen af fødevarekæden |
| --- | --- |

c)

Støtte til organiseringen af fødevarekæden

| d) | Styrkelse af lokal forarbejdning i lille skala og fremme af korte handelsveje |
| --- | --- |

d)

Styrkelse af lokal forarbejdning i lille skala og fremme af korte handelsveje

| e) | Forbedring af dyrs ernæring i overensstemmelse med reglerne for økologisk produktion |
| --- | --- |

e)

Forbedring af dyrs ernæring i overensstemmelse med reglerne for økologisk produktion

| f) | Styrkelse af økologisk akvakultur |
| --- | --- |

f)

Styrkelse af økologisk akvakultur

Akse 3: et større bidrag fra økologi til bæredygtighed

| a) | Reduktion af klima- og miljøaftrykket |
| --- | --- |

a)

Reduktion af klima- og miljøaftrykket

| b) | Forbedring af den genetiske biodiversitet og øget udbytte |
| --- | --- |

b)

Forbedring af den genetiske biodiversitet og øget udbytte

| c) | Udvikling af alternativer til omstridte produktionsmidler og andre plantebeskyttelsesmidler |
| --- | --- |

c)

Udvikling af alternativer til omstridte produktionsmidler og andre plantebeskyttelsesmidler

| d) | Styrkelse af dyrevelfærd |
| --- | --- |

d)

Styrkelse af dyrevelfærd

| e) | En mere effektiv udnyttelse af ressourcer. |
| --- | --- |

e)

En mere effektiv udnyttelse af ressourcer.

| 2.6. | Med henblik på gennemførelsen henstiller Kommissionen til medlemsstaterne, at de under hensyntagen til de regionale forhold udarbejder passende nationale handlingsplaner for økologi med klare mål og tager hensyn til dem i den nationale strategiske plan under den fælles landbrugspolitik. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | Denne udtalelse skal ses i sammenhæng med tidligere udtalelser fra EØSU om bæredygtighed i fødevareproduktion og -forbrug (bl.a. om emnerne »EU-handelspolitikkens forenelighed med den europæiske grønne pagt« (3), »Fra jord til bord: en bæredygtig fødevarestrategi« (4), »Fremme af korte og alternative fødevarekæder i EU: agroøkologiens rolle« (5) og »Fremme af sunde og bæredygtige kostvaner i EU« (6)). |
| --- | --- |

2.7.

3.   Generelle bemærkninger

| 3.1. | EØSU anser målet i den europæiske grønne pagt om, at 25 % af landbrugsarealet i EU skal være økologisk dyrket i 2030 for at være meget ambitiøst. I dag dyrkes i gennemsnit omkring 8,5 % af landbrugsarealet i EU økologisk. Målet indebærer således, at det økologisk dyrkede areal omtrent skal tredobles inden 2030. Til sammenligning kan det nævnes, at arealet under økologisk dyrkning i perioden fra 2009 til 2019 udviklede sig fra ca. 8,3 til ca. 13,8 mio. ha (+ 70 %). Der er tale om en stigende tendens. Målet på 25 % betyder en udvidelse af det økologiske areal til ca. 40 mio. ha, hvilket er et godt stykke over den nuværende tendens. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | EØSU glæder sig over Kommissionens markedsorienterede tilgang, som skal styrke efterspørgslen og forbrugernes tillid til økologiske produkter yderligere. For at opnå en vellykket videreudvikling af den økologiske sektor er det vigtigt, at der er et afbalanceret forhold mellem efterspørgsel og udbud. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Udvidelsen af den økologiske produktion skal også være efterspørgselsstyret. Man bør være opmærksom på, at et voksende udbud også skal modsvares af en tilsvarende udvikling på efterspørgselssiden. Hvis produktionen af økologiske fødevarer bliver drevet frem hurtigere, end efterspørgslen udvikler sig, vil det uvægerligt føre til en negativ konkurrence på markedet og på sigt til faldende producentpriser. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Den økologiske produktionsmåde indebærer som regel højere produktionsomkostninger pr. produktenhed end den konventionelle produktionsmåde (som følge af højere omkostninger og mindre udbytte). En bæredygtig udvikling af den økologiske sektor kræver, at disse meromkostninger bliver dækket af passende markedspriser. Efterhånden som professionaliseringen i hele den økologiske fødevarekæde skrider frem, kan det imidlertid forventes, at forholdet mellem pris og ydelse vil udvikle sig positivt. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | Udgangssituationen er meget forskellig i de enkelte medlemsstater. På den ene side findes der medlemsstater, hvor det økologiske landbrug og markedsføringen af økologiske produkter allerede er veletableret. På den anden side findes der medlemsstater, hvor den andel af landbrugsarealet, der dyrkes økologisk, ligger i det lave, etcifrede procentområde. Disse forskellige regionale udgangssituationer skal der tages hensyn til ved planlægningen af indsatsområderne. EØSU anbefaler, at der etableres en form for »twinning-mekanisme« for at styrke erfaringsudvekslingen mellem medlemsstaterne. Medlemsstater med en veletableret økologisk sektor har ofte valgt en »push-pull«-model, hvor der både anvendes foranstaltninger til at fremme produktionen og foranstaltninger til at styrke efterspørgslen efter økologiske produkter. Også fødevaredetailhandelen spiller en vigtig rolle for videreudviklingen af den økologiske sektor. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | På grund af de forskellige strukturer og store regionale forskelle i Europa opstår der hele tiden komplicerede situationer og problemstillinger i forbindelse med gennemførelsen af bestemmelserne i EU's forordning om økologi. For at opnå en gunstig videreudvikling af sektoren er det nødvendigt at finde en balance i gennemførelsen, som både lever op til kravet om ensartet gennemførelse af reglerne i hele EU og forbrugernes forventninger, og som samtidig er fleksibel nok til at tage passende hensyn til lokale forskelle og forhold, når dette er muligt i henhold til forordningen. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | Kommissionens foreliggende handlingsplan for økologi udgør med sine tre akser (fremme af forbruget, udvidelse af produktionen og yderligere styrkelse af bæredygtigheden) et solidt grundlag for at udvikle den økologiske sektor yderligere. Gennemførelsen i medlemsstaterne bør ledsages af en løbende overvågnings- og evalueringsproces. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | Medlemsstaterne bør under inddragelse af de relevante interessenter udarbejde nationale/regionale handlingsplaner for økologi og udnytte den fælles landbrugspolitiks muligheder (bl.a. ved udarbejdelsen af de nationale strategiske planer under den fælles landbrugspolitik) for at støtte det økologiske landbrug. |
| --- | --- |

3.8.

4.   Særlige bemærkninger

| 4.1. | En stærk forbrugertillid er en betingelse for det økologiske landbrugs succes. Forbrugerne skal kunne stole på, at de gældende produktionsstandarder bliver overholdt i hele fødevarekæden fra produktion over forarbejdning til forbrug. Derfor er de planlagte foranstaltninger for at forhindre svindel og forbedre sporbarheden særligt vigtige. I den forbindelse er det særligt oplagt at udnytte digitaliseringens muligheder. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | De planlagte foranstaltninger til forbedring af markedets gennemsigtighed og datagrundlaget inden for den økologiske sektor vil hjælpe de økonomiske aktører med at drage de rigtige konklusioner. På europæisk plan har man i statistikkerne hidtil i de fleste tilfælde ikke skelnet mellem konventionelle og økologiske produktsegmenter. Det er et skridt i den rigtige retning, at GD AGRI's markedsobservatorier tager hensyn til den økologiske produktion i analyserne. Der opfordres til, at udviklingen inden for den økologiske sektor også præsenteres på passende vis på GD AGRI's årlige AGRI-Outlook-konference. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Den planlagte styrkelse af landbrugets rådgivningstjenester samt foranstaltninger til fremme af udveksling af viden om økologisk landbrug er vigtige ledsageforanstaltninger. Dialogen mellem videnskab, rådgivning, uddannelse, landbrugere og samfundet bør intensiveres. Specielt for unge landbrugere kan regionale og internationale udvekslingsprogrammer være til stor nytte. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Også forbrugerne bør informeres om fordele og udfordringer ved økologiske produkter gennem passende oplysningstiltag (som ideelt set bør begynde i skolen). EU's skoleordning (7) (for frugt, grønt og mælk) skaber gode forudsætninger for denne indsats. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | For at øge kendskabet til økologisk produktion planlægger Kommissionen bl.a. at indføre en årlig EU-dag for økologi samt at organisere prisuddelinger for toppræstationer inden for alle områder af den økologiske fødevarekæde. EØSU deltager gerne som partner i disse tiltag. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | Forbrugerne sætter i stigende grad pris på regionale fødevarer. Covid-pandemien har gjort folk mere opmærksomme på fødevarers kvalitet. I kombination kan kortere og mere lokale økologiske produktions- og markedsføringskæder derfor være en lovende vej til at opnå større værdiskabelse. Også af hensyn til bæredygtigheden bør aspekterne økologisk produktion, regionale varer og varer i sæson så vidt muligt betragtes under ét. En yderligere styrkelse af EU's økologilogo bør kunne ske i samspil med styrkelsen af etablerede nationale/regionale økomærker. Oplysningerne om en fødevares oprindelse (råvarer) bør være så specifikke som muligt og gå videre end mærkningen »EU-/ikke-EU-jordbrug« og om muligt identificere enten landet eller regionen. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | Der findes et stort potentiale for økologiske produkter inden for turisme og gastronomi. En betingelse for dette er gennemsigtighed og troværdige certificeringssystemer. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | Det økologiske landbrug indebærer ofte mere alsidige produktionsprocesser med et større behov for arbejdskraft, og det rummer således også et potentiale for ekstra beskæftigelsesmuligheder i landdistrikterne. På den anden side kan de højere arbejdskraftomkostninger også hæmme den økologiske sektors udvikling. |
| --- | --- |

4.8.

| 4.9. | Økologiske produkter koster normalt mere end konventionelle produkter, selvom prisforskellen tendentielt er faldende (på den ene side som følge af øget produktivitet i det økologiske landbrug og på den anden side på grund af strengere miljøkrav til andre former for landbrug, efterhånden som den fælles landbrugspolitik videreudvikles). For bestemte sociale grupper med lav indkomst, f.eks. pensionister, unge eller familier i lavindkomstgrupper, er dette en hindring. EØSU opfordrer derfor til, at der etableres tiltag, så økologiske produkter også bliver tilgængelige for disse sociale grupper. |
| --- | --- |

4.9.

| 4.9.1. | Forbrugerorganisationer peger f.eks. på, at den procentvisse margen i handlen med økologiske produkter til dels er betydeligt større end for ikke-økologiske produkter, hvilket efterfølgende må formodes at have indflydelse på prisdannelsen for økologiske produkter i forhold til konventionelle fødevarer. Handelsavancerne i detailhandlen bør være rimelige. |
| --- | --- |

4.9.1.

| 4.9.2. | I nogle medlemsstater udgør den til tider markante prisforskel i forhold til konventionelle produkter en alvorlig hindring for væksten i forbrugermarkedet for økologiske produkter. Priserne for økologiske fødevarer inkluderer også større bidrag til offentlige goder som f.eks. biodiversitet på landbrugsarealet eller dyrevelfærd. På den baggrund kan inddragelse af eksterne omkostninger (reelle omkostninger) i alle produkter være en måde at støtte den økologiske landbrugssektor på. |
| --- | --- |

4.9.2.

| 4.9.3. | EØSU er af den opfattelse, at navnlig også det offentlige (lokale, regionale og nationale forvaltninger) har et ansvar for at gå foran med et godt eksempel og satse stærkere på regionale og sæsonbestemte økologiske fødevarer i forbindelse med offentlige indkøb (f.eks. kantiner). Mange europæiske byer (8) (herunder København, Wien og Nürnberg) har allerede gennemført meget vellykkede koncepter på dette område. |
| --- | --- |

4.9.3.

| 4.9.4. | Kortere fødevarekæder og direkte markedsføring skaber mulighed for rimelige priser for både producenter og forbrugere. |
| --- | --- |

4.9.4.

| 4.10. | Med en voksende andel af arealet, som dyrkes økologisk, vil der opstå nye udfordringer. Udviklingen inden for skadedyrsbelastning og plantesygdomme bør ses i sammenhæng med de fremadskridende klimaændringer og overvåges nøje. Der er brug for tilstrækkelige midler til anvendt forskning for at fremavle sorter, der egner sig til økologisk dyrkning, samt effektive plantebeskyttelsesforanstaltninger og innovative løsninger. I den forbindelse understreger EØSU, at der fortsat bør være sikret fri adgang til sorter og såsæd. |
| --- | --- |

4.10.

| 4.11. | Inden for dyrefoder har der allerede i flere år været vanskeligheder med at skaffe tilstrækkeligt med økologisk produceret proteinfoder og essentielle aminosyrer (B-vitamin). Den planlagte, intensiverede forskning i alternativer på dette område er meget nødvendig og hilses udtrykkeligt velkommen. |
| --- | --- |

4.11.

| 4.12. | For landbrugerne er omstillingsperioden en særlig udfordring, fordi højere omkostninger allerede opstår i denne periode (f.eks. til kontrolomkostninger, økologiske driftsmidler), samtidig med at produkterne endnu ikke kan markedsføres som økologiske varer. Her bør medlemsstaterne indføre passende støtteforanstaltninger. Det bør undersøges, om der eventuelt kan etableres et marked for »omstillingsvarer« (mellem økologiske og konventionelle varer). |
| --- | --- |

4.12.

Bruxelles, den 22. september 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  https://ec.europa.eu/info/food-farming-fisheries/farming/organic-farming/organic-action-plan_da

1

(2)  https://ec.europa.eu/info/law/better-regulation/have-your-say/initiatives/12555-Organic-farming-action-plan-for-the-development-of-EU-organic-production_da

2

(3)  EØSU's udtalelse om »EU-handelspolitikkens forenelighed med den europæiske grønne pagt« (EUT C 429 af 11.12.2020, s. 66).

3

(4)  EØSU's udtalelse om »En jord til bord-strategi for et fair, sundt og miljøvenligt fødevaresystem« (EUT C 429 af 11.12.2020, s. 268).

4

(5)  EØSU's udtalelse om »Fremme af korte og alternative fødevarekæder i EU: agroøkologiens rolle (EUT C 353 af 18.10.2019, s. 65).

5

(6)  EØSU's udtalelse om »Fremme af sunde og bæredygtige kostvaner i EU (EUT C 190 af 5.6.2019, s. 9).

6

(7)  https://ec.europa.eu/info/food-farming-fisheries/key-policies/common-agricultural-policy/market-measures/school-fruit-vegetables-and-milk-scheme_da

7

(8)  https://www.organic-cities.eu/

8

---

| 22.12.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 517/120 |
| --- | --- | --- | --- |

22.12.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 517/120

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/2222 med hensyn til den grænseoverskridende infrastruktur, der forbinder Unionen og Det Forenede Kongerige gennem den faste forbindelse under Den Engelske Kanal

(COM(2021) 402 final — 2021/0228 (COD))

(2021/C 517/19)

| Anmodning om udtalelse | Rådet for den Europæiske Union, 15.7.2021
  Europa-Parlamentet, 13.9.2021 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 91, stk. 1, og artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 22.9.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 563 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 239/1/5 |

Anmodning om udtalelse

Rådet for den Europæiske Union, 15.7.2021

Europa-Parlamentet, 13.9.2021

Retsgrundlag

Artikel 91, stk. 1, og artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet

Vedtaget på plenarforsamlingen

22.9.2021

Plenarforsamling nr.

563

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

239/1/5

Da EØSU fuldt ud går ind for forslagets indhold, som ikke giver anledning til bemærkninger, besluttede det på sin 563. plenarforsamling den 22.-23. september 2021, mødet den 22. september, med 239 stemmer for, 1 imod og 5 hverken for eller imod at afgive en udtalelse til støtte for det fremsatte forslag.

Bruxelles, den 22. september 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

| 22.12.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 517/121 |
| --- | --- | --- | --- |

22.12.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 517/121

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Rådets afgørelse om den holdning, der skal indtages på Den Europæiske Unions vegne i Det Regionale Styringsudvalg for transportfællesskabet i forbindelse med vedtagelsen af transportfællesskabets budget for 2022

(COM(2021) 479 final — 2021/0272 (NLE))

(2021/C 517/20)

| Anmodning om udtalelse | Rådet for den Europæiske Union, 25.8.2021 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 218, stk. 9, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 22.9.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 563 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 238/0/7 |

Anmodning om udtalelse

Rådet for den Europæiske Union, 25.8.2021

Retsgrundlag

Artikel 218, stk. 9, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet

Vedtaget på plenarforsamlingen

22.9.2021

Plenarforsamling nr.

563

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

238/0/7

Da EØSU fuldt ud går ind for forslagets indhold, som ikke giver anledning til bemærkninger, besluttede udvalget på sin 563. plenarforsamling den 22.-23. september 2021, mødet den 22. september, med 238 stemmer for og 7 hverken for eller imod at afgive en udtalelse til støtte for det fremsatte forslag.

Bruxelles, den 22. september 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

| 22.12.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 517/122 |
| --- | --- | --- | --- |

22.12.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 517/122

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om visse bestemmelser for fiskeri i aftaleområdet for GFCM (Den Almindelige Kommission for Fiskeri i Middelhavet) (omarbejdning)

(COM(2021) 434 final — 2021/0248 (COD))

(2021/C 517/21)

| Anmodning om udtalelse | Europa-Parlamentet, 13.9.2021
  Rådet, 3.9.2021 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 43, stk. 2, og artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 22.9.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 563 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 235/1/2 |

Anmodning om udtalelse

Europa-Parlamentet, 13.9.2021

Rådet, 3.9.2021

Retsgrundlag

Artikel 43, stk. 2, og artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø

Vedtaget på plenarforsamlingen

22.9.2021

Plenarforsamling nr.

563

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

235/1/2

Da EØSU går ind for forslagets indhold, som ikke giver anledning til bemærkninger, besluttede det på sin 563. plenarforsamling den 22.-23. september 2021, mødet den 22. september, med 235 stemmer for, 1 imod og 2 hverken for eller imod at afgive en udtalelse til støtte for det fremsatte forslag.

Bruxelles, den 22. september 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

| 22.12.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 517/123 |
| --- | --- | --- | --- |

22.12.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 517/123

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1380/2013 af 11. december 2013 for så vidt angår begrænsning af adgangen til EU-farvande

(COM(2021) 356 final — 2021/0176 (COD))

(2021/C 517/22)

| Anmodning om udtalelse | Europa-Parlamentet, 8.7.2021
  Rådet, 16.7.2021 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 43, stk. 2, og artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 22.9.2021 |
| Plenarforsamling nr. | 563 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 232/0/5 |

Anmodning om udtalelse

Europa-Parlamentet, 8.7.2021

Rådet, 16.7.2021

Retsgrundlag

Artikel 43, stk. 2, og artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø

Vedtaget på plenarforsamlingen

22.9.2021

Plenarforsamling nr.

563

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

232/0/5

Da EØSU går ind for forslagets indhold, som ikke giver anledning til bemærkninger, besluttede udvalget på sin 563. plenarforsamling den 22.-23. september 2021, mødet den 22. september, med 232 stemmer for og 5 hverken for eller imod at afgive en udtalelse til støtte for det fremsatte forslag.

Bruxelles, den 22. september 2021.

Christa SCHWENG

Formand for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---