# Uradni list C 486/2021

| | ISSN 1977-1045 |
| --- | --- |
| Uradni list
  Evropske unije | C 486 |
| | |
| Slovenska izdaja | Informacije in objave | Letnik 643. december 2021 |

ISSN 1977-1045

Uradni list

Evropske unije

C 486

Slovenska izdaja

Informacije in objave

Letnik 643. december 2021

---

| Vsebina | Stran |
| --- | --- |
| | II   Sporočila |
| | SPOROČILA INSTITUCIJ, ORGANOV, URADOV IN AGENCIJ EVROPSKE UNIJE |
| | Evropska komisija |
| 2021/C 486/01 | Obvestilo Komisije v zvezi z uporabo direktive o presoji vplivov na okolje (Direktiva 2011/92/EU Evropskega parlamenta in Sveta, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2014/52/EU) za spremembe in razširitve projektov – Priloga I, točka 24, in Priloga II, točka 13(a), vključno z glavnimi pojmi in načeli v zvezi z njimi | 1 |
| 2021/C 486/02 | Nenasprotovanje priglašeni koncentraciji (Zadeva M.10247 – CVC / COOPER) (
  1
  ) | 20 |
| 2021/C 486/03 | Nenasprotovanje priglašeni koncentraciji (Zadeva M.10449 – KIA / ALMAVIVA) (
  1
  ) | 21 |

Vsebina

Stran

II   Sporočila

SPOROČILA INSTITUCIJ, ORGANOV, URADOV IN AGENCIJ EVROPSKE UNIJE

Evropska komisija

2021/C 486/01

Obvestilo Komisije v zvezi z uporabo direktive o presoji vplivov na okolje (Direktiva 2011/92/EU Evropskega parlamenta in Sveta, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2014/52/EU) za spremembe in razširitve projektov – Priloga I, točka 24, in Priloga II, točka 13(a), vključno z glavnimi pojmi in načeli v zvezi z njimi

1

2021/C 486/02

Nenasprotovanje priglašeni koncentraciji (Zadeva M.10247 – CVC / COOPER) (
  1
  )

1

20

2021/C 486/03

Nenasprotovanje priglašeni koncentraciji (Zadeva M.10449 – KIA / ALMAVIVA) (
  1
  )

1

21

---

| | IV   Informacije |
| --- | --- |
| | INFORMACIJE INSTITUCIJ, ORGANOV, URADOV IN AGENCIJ EVROPSKE UNIJE |
| | Svet |
| 2021/C 486/04 | Obvestilo osebam, za katere veljajo omejevalni ukrepi iz Sklepa Sveta 2012/642/SZVP, kot se izvaja z Izvedbenim sklepom Sveta (SZVP) 2021/2125, in Uredbe Sveta (ES) št. 765/2006, kot se izvaja z Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2021/2124 o omejevalnih ukrepih proti Belorusiji | 22 |
| 2021/C 486/05 | Obvestilo posameznikom, na katere se nanašajo osebni podatki in za katere veljajo omejevalni ukrepi iz Sklepa Sveta 2012/642/SZVP in Uredbe Sveta (ES) št. 765/2006 o omejevalnih ukrepih proti Belorusiji | 23 |
| | Evropska komisija |
| 2021/C 486/06 | Menjalni tečaji eura — 2. december 2021 | 25 |
| | INFORMACIJE DRŽAV ČLANIC |
| 2021/C 486/07 | Posodobitev referenčnih zneskov za prehod zunanjih meja iz člena 6(4) Uredbe (EU) 2016/399 Evropskega parlamenta in Sveta o Zakoniku Unije o pravilih, ki urejajo gibanje oseb prek meja (Zakonik o schengenskih mejah) | 26 |
| 2021/C 486/08 | Informativno obvestilo Komisije v skladu s členom 16(4) Uredbe (ES) št. 1008/2008 Evropskega parlamenta in Sveta o skupnih pravilih za opravljanje zračnih prevozov v Skupnosti – Preklic obveznosti javne službe za redne zračne prevoze (
  1
  ) | 28 |

IV   Informacije

INFORMACIJE INSTITUCIJ, ORGANOV, URADOV IN AGENCIJ EVROPSKE UNIJE

Svet

2021/C 486/04

Obvestilo osebam, za katere veljajo omejevalni ukrepi iz Sklepa Sveta 2012/642/SZVP, kot se izvaja z Izvedbenim sklepom Sveta (SZVP) 2021/2125, in Uredbe Sveta (ES) št. 765/2006, kot se izvaja z Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2021/2124 o omejevalnih ukrepih proti Belorusiji

22

2021/C 486/05

Obvestilo posameznikom, na katere se nanašajo osebni podatki in za katere veljajo omejevalni ukrepi iz Sklepa Sveta 2012/642/SZVP in Uredbe Sveta (ES) št. 765/2006 o omejevalnih ukrepih proti Belorusiji

23

Evropska komisija

2021/C 486/06

Menjalni tečaji eura — 2. december 2021

25

INFORMACIJE DRŽAV ČLANIC

2021/C 486/07

Posodobitev referenčnih zneskov za prehod zunanjih meja iz člena 6(4) Uredbe (EU) 2016/399 Evropskega parlamenta in Sveta o Zakoniku Unije o pravilih, ki urejajo gibanje oseb prek meja (Zakonik o schengenskih mejah)

26

2021/C 486/08

Informativno obvestilo Komisije v skladu s členom 16(4) Uredbe (ES) št. 1008/2008 Evropskega parlamenta in Sveta o skupnih pravilih za opravljanje zračnih prevozov v Skupnosti – Preklic obveznosti javne službe za redne zračne prevoze (
  1
  )

1

28

---

| | V   Objave |
| --- | --- |
| | DRUGI AKTI |
| | Evropska komisija |
| 2021/C 486/09 | Objava obvestila o odobritvi standardne spremembe specifikacije proizvoda za ime v vinskem sektorju iz člena 17(2) in (3) Delegirane uredbe Komisije (EU) 2019/33 | 29 |
| 2021/C 486/10 | Objava obvestila o odobritvi standardne spremembe specifikacije proizvoda za ime v vinskem sektorju iz člena 17(2) in (3) Delegirane uredbe Komisije (EU) 2019/33 | 39 |

V   Objave

DRUGI AKTI

Evropska komisija

2021/C 486/09

Objava obvestila o odobritvi standardne spremembe specifikacije proizvoda za ime v vinskem sektorju iz člena 17(2) in (3) Delegirane uredbe Komisije (EU) 2019/33

29

2021/C 486/10

Objava obvestila o odobritvi standardne spremembe specifikacije proizvoda za ime v vinskem sektorju iz člena 17(2) in (3) Delegirane uredbe Komisije (EU) 2019/33

39

---

| | |
| --- | --- |
| | (1)   Besedilo velja za EGP. |

---

(1)   Besedilo velja za EGP.

1

| SL | |
| --- | --- |

SL

---

II Sporočila

SPOROČILA INSTITUCIJ, ORGANOV, URADOV IN AGENCIJ EVROPSKE UNIJE

Evropska komisija

| 3.12.2021 | SL | Uradni list Evropske unije | C 486/1 |
| --- | --- | --- | --- |

3.12.2021

SL

Uradni list Evropske unije

C 486/1

---

Obvestilo Komisije v zvezi z uporabo direktive o presoji vplivov na okolje (Direktiva 2011/92/EU Evropskega parlamenta in Sveta, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2014/52/EU) za spremembe in razširitve projektov – Priloga I, točka 24, in Priloga II, točka 13(a), vključno z glavnimi pojmi in načeli v zvezi z njimi

(2021/C 486/01)

Kazalo

| 1 | Uvod | 3 |
| --- | --- | --- |

1

| 1.1 Razpoložljivi viri informacij | 3 |
| --- | --- |

| 2 | Ključna načela in opredelitev pojmov | 4 |
| --- | --- | --- |

2

| 2.1 | Presoja vplivov na okolje – področje uporabe | 4 |
| --- | --- | --- |

2.1

| 2.2 | Ključne pomembne opredelitve pojmov in določbe direktive o presoji vplivov na okolje | 4 |
| --- | --- | --- |

2.2

| 2.2.1 | Projekt | 5 |
| --- | --- | --- |

2.2.1

| 2.2.2 | Soglasje za izvedbo | 5 |
| --- | --- | --- |

2.2.2

| 2.2.3 | Razdrobitev projektov | 7 |
| --- | --- | --- |

2.2.3

| 2.2.4 | Presoja celostnih vplivov projekta | 8 |
| --- | --- | --- |

2.2.4

| 2.2.5 | Nadomestitev opustitve presoje vplivov na okolje | 8 |
| --- | --- | --- |

2.2.5

| 3 | Upravljanje sprememb in razširitev projektov | 8 |
| --- | --- | --- |

3

| 3.1 | Ozadje | 9 |
| --- | --- | --- |

3.1

| 3.2 | Pojem spremembe/razširitve projekta | 10 |
| --- | --- | --- |

3.2

| 3.3 | Priloga I k direktivi o presoji vplivov na okolje – kategorija projektov iz Priloge I, točka 24 | 10 |
| --- | --- | --- |

3.3

| 3.3.1 | Priloga I – projekti s pragovi | 11 |
| --- | --- | --- |

3.3.1

| 3.3.2 | Priloga I – projekti brez pragov | 11 |
| --- | --- | --- |

3.3.2

| 3.4 | Priloga II k direktivi o presoji vplivov na okolje – kategorija projektov iz Priloge II, točka 13(a) | 12 |
| --- | --- | --- |

3.4

| 4 | Uporaba direktive o presoji vplivov na okolje za spremembe in razširitve jedrskih elektrarn | 13 |
| --- | --- | --- |

4

| Uvod | 13 |
| --- | --- |

| 4.1 | Primeri del ali fizičnih posegov v zvezi s spremembami ali razširitvami kategorije projektov jedrskih elektrarn | 14 |
| --- | --- | --- |

4.1

| 4.2 | Odobritev sprememb ali razširitev projektov jedrskih elektrarn | 15 |
| --- | --- | --- |

4.2

| 4.2.1 Posebna primera podaljšanja življenjske dobe in dolgoročnega izkoriščanja | 16 |
| --- | --- |

| 4.3 | Vodilna načela za presojo sprememb ali razširitev projektov jedrskih elektrarn glede na sodbo Doel | 16 |
| --- | --- | --- |

4.3

| 4.4 | Določitev tveganja in potrebe po presoji vplivov na okolje | 17 |
| --- | --- | --- |

4.4

| 4.5 | Primerjalna analiza pri izvajanju direktive o presoji vplivov na okolje na jedrskem področju | 18 |
| --- | --- | --- |

4.5

| 5 | Povzetek glavnih točk | 19 |
| --- | --- | --- |

5

1   UVOD

Namen teh smernic je, da se pristojnim organom in deležnikom pojasni uporaba Direktive 2011/92/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. decembra 2011 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (1), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2014/52/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. aprila 2014 o spremembi Direktive 2011/92/EU o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (2) (direktiva o presoji vplivov na okolje (PVO)) glede na zadnjo sodno prakso, kakor jo je določilo Sodišče Evropske unije (SEU). Zlasti so smernice osredotočene na spremembe in razširitve iz Priloge I in Priloge II k direktivi o presoji vplivov na okolje, posebno poglavje pa je namenjeno jedrskemu sektorju.

Priloga I, točka 24, in Priloga II, točka 13(a), se nanašata na spremembe in razširitve projektov in se uporabljata široko, saj zajemata spremembe vseh kategorij projektov, ki spadajo na področje uporabe direktive o presoji vplivov na okolje. Pravilna uporaba direktive o presoji vplivov na okolje za spremembe in razširitve projektov je ključnega pomena za splošno izvajanje direktive o presoji vplivov na okolje.

Nekateri primeri najnovejše sodne prakse, zlasti pa sodba Sodišča v zadevi C-411/17 (3) o podaljšanju življenjske dobe jedrske elektrarne, ki se nahaja v Doelu v Belgiji (v nadaljnjem besedilu: sodba Doel), so prinesli nove elemente, ki jih je treba upoštevati pri obravnavanju sprememb projektov iz Priloge I ter potrdili glavna načela uporabe direktive o presoji vplivov na okolje. Tudi zaradi njihovega splošnega postopkovnega značaja sta bili obe kategoriji projektov, povezani s spremembo ali razširitvijo projektov, obravnavani v številnih zahtevkih za informacije pristojnih nacionalnih organov ter drugih deležnikov o njuni uporabi.

Komisija je zato na podlagi navedenih premislekov sprejela odločitev o izdaji teh smernice, da bi opisala navedene pojme in načela v okviru direktive o presoji vplivov na okolje, vključno z opredelitvami pojmov in določbami direktive o presoji vplivov na okolje. Ker se s temi smernicami zagotavljajo vsebinsko umeščene ponazoritve obveznosti direktive o presoji vplivov na okolje, spodbuja dosleden pristop in oblikujejo veljavne določbe o spremembah in razširitvah projektov, so namenjene izboljšanju izvajanja direktive o presoji vplivov na okolje.

Glede na to, da obstajajo številni praktični primeri, ki so pogosto zapleteni, in glede na to, da se direktiva o presoji vplivov na okolje uporablja za najrazličnejše sektorje in vrste projektov, ni mogoče zagotoviti izčrpnega seznama primerov. Pristojni nacionalni organi morajo morda zahteve direktive o presoji vplivov na okolje uporabljati za vsak primer posebej in vsako zadevo oceniti glede na posebne okoliščine. Da bi se doseglo dosledno izvajanje direktive o presoji vplivov na okolje, Komisija države članice spodbuja, naj začnejo v zvezi s spremembami in razširitvami projektov prostovoljno izvajati primerjalno analizo. Taka analiza bi pomenila priložnost za združevanje strokovnega znanja in primerjavo primerov iz vsake države članice, postopno pa bi lahko privedla do razvoja skupnih metodologij na ravni EU ter olajšala praktično izvajanje v posebnih primerih.

1.1   Razpoložljivi viri informacij

Sodišče Evropske unije je edino pristojno za uradno razlago prava Unije. Direktiva o presoji vplivov na okolje se je pogosto obravnavala v zadevah, predloženih Sodišču, v več zadevah pa se je obravnavalo vprašanje glede opredelitev, opisa ali področja uporabe posameznih kategorij projektov iz Priloge I in Priloge II.

Sodbe Sodišča vsebujejo ključna splošna načela, ki so koristna pri razlagi kategorij projektov iz direktive o presoji vplivov na okolje in tudi drugih pojmov, vključno z razlago samega „projekta“.

Službe Komisije so poleg teh smernic pripravile tudi knjižico o sodbah Sodišča in jo redno posodabljajo – presoja vplivov projektov na okolje (4).

Direktiva o presoji vplivov na okolje se izrecno nanaša na druge mednarodne sporazume, kot sta Konvencija o presoji čezmejnih vplivov na okolje (Konvencija iz Espooja) (5) in Konvencija o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah (Aarhuška konvencija) (6). Direktivo o presoji vplivov na okolje bi zato bilo treba razlagati v skladu z navedenima konvencijama (7). Poleg tega glede na raznovrstnost sektorjev, ki jih zajema direktiva o presoji vplivov na okolje, številni drugi pravni instrumenti na ravni EU vsebujejo opredelitve pojmov, vključene v dejavnosti iz Priloge I in Priloge II ali povezane z njimi (8).

Komisija je pri pripravi teh smernic upoštevala smernice o uporabi Konvencije iz Espooja za podaljšanje življenjske dobe jedrskih elektrarn, ki so bile pripravljene v okviru Ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo (ECE) (9).

2   KLJUČNA NAČELA IN OPREDELITEV POJMOV

2.1   Presoja vplivov na okolje – področje uporabe

Direktiva o presoji vplivov na okolje določa postopkovne obveznosti, pomembne za javne in zasebne projekte na področju njene uporabe, ki bodo verjetno pomembno vplivali na okolje. Za te projekte je treba pridobiti soglasje za izvedbo in jih je treba pred izdajo takega dovoljenja presojati v smislu njihovih vplivov na okolje.

Projekti, ki ne spadajo na področje uporabe direktive o presoji vplivov na okolje, so razdeljeni v dve kategoriji in navedeni v Prilogi I in Prilogi II. Projekti iz Priloge I so tisti, za katere se šteje, da pomembno vplivajo na okolje in se praviloma obvezno presojajo (člen 4, odstavek 1, direktive o presoji vplivov na okolje). V skladu s členom 2, odstavek 1, in členom 4, odstavek 1, direktive o presoji vplivov na okolje ter ne glede na izjemne primere iz člena 2, odstavek 4, je treba vplive projektov, ki spadajo na področje uporabe Priloge I k Direktivi, na okolje kot take in pred izdajo dovoljenja sistematično presojati (10). Iz tega sledi, da države članice s tem v zvezi nimajo diskrecijske pravice. Poleg tega večina kategorij projektov, kot so navedene v Prilogi I, vključujejo pragove, ki so neposredno povezani s področjem uporabe. Če nacionalna zakonodaja določa pragove za kategorije projektov iz Priloge I, za katere Priloga I takih pragov ne določa, bi to omejilo področje uporabe direktive o presoji vplivov na okolje (11).

Ni nujno, da projekti iz Priloge II v vsakem primeru pomembno vplivajo na okolje. Zanje bi bilo treba opraviti postopek odločanja – splošno znan kot „predhodno preverjanje“ –, da bi se ugotovilo, ali bodo verjetno pomembno vplivali na okolje. V skladu s členom 4, odstavek 2, direktive o presoji vplivov na okolje se lahko odločitev o verjetnih pomembnih vplivih na okolje sprejme s preverjanjem za vsak primer posebej, določitvijo pragov ali meril ali uporabo obeh metod, ob upoštevanju ustreznih izbirnih meril iz Priloge III k Direktivi (značilnosti projektov, lokacija projektov, vrsta in značilnosti možnega vpliva).

Člen 2, odstavek 1, direktive o presoji vplivov na okolje – kot ključno vodilno načelo in bistveni cilj – omejuje diskrecijsko pravico držav članic, zlasti v zvezi s projekti iz Priloge II, z zahtevo, da je treba presoditi vplive projektov, ki bodo, med drugim zaradi svoje narave, velikosti ali lokacije, verjetno pomembno vplivali na okolje (12).

2.2   Ključne pomembne opredelitve pojmov in določbe direktive o presoji vplivov na okolje

Naslednji oddelek določa glavne pomembne opredelitve pojmov in določbe v zvezi s projekti in njihovimi spremembami ali razširitvami.

2.2.1   Projekt

| Člen 1, odstavek 2, direktive o presoji vplivov na okolje opredeljuje „projekt“ kot:






  „– | izvedbo gradbenih del ali drugih instalacij ali shem, |
| --- | --- |

Člen 1, odstavek 2, direktive o presoji vplivov na okolje opredeljuje „projekt“ kot:

„–

izvedbo gradbenih del ali drugih instalacij ali shem,

| – | druge posege v naravno okolje in krajino, vključno s tistimi, ki vključujejo pridobivanje mineralnih virov“. |
| --- | --- |

–

druge posege v naravno okolje in krajino, vključno s tistimi, ki vključujejo pridobivanje mineralnih virov“.

Obstoj fizičnih del

Sodišče je dosledno že večkrat potrdilo (13), da se pojem „projekt“ nanaša na dela ali fizičen poseg. Podaljšanje veljavnega soglasja (npr. za obratovanje letališča kot v sodbi v zadevi Brussels Hoofdstedelijk Gewest in drugi, C-275/09, točka 24, ali odlagališča kot v sodbi v zadevi Pro-Braine in drugi, C-121/11, točka 31) brez del ali posegov, ki bi spreminjali fizično stvarnost območja, ni mogoče opredeliti kot „projekt“ v smislu člena 1(2), točka (a). Zato je obstoj del ali fizičnih posegov predpogoj za to, da se dejavnost šteje za „projekt“ v smislu direktive o presoji vplivov na okolje.

V sodbi Doel je Sodišče spomnilo, da: „Iz sodne prakse Sodišča izhaja, da pojem ‚projekt‘ zlasti glede na besedilo člena 1(2)(a), prva alinea, [d]irektive o presoji vplivov na okolje ustreza delom ali posegom, ki spreminjajo fizično stvarnost območja“ (točka 62).

Enako načelo, kadar se uporablja za Prilogo I, točka 24, in Prilogo II, točka 13(a), pomeni, da so spremembe ali razširitve obstoječih projektov predpogoj za dela ali posege, ki spreminjajo fizično stvarnost prvotnih projektov, da bi spadale na področje uporabe direktive o presoji vplivov na okolje in v opredelitev projekta iz člena 1(2), točka (a) (14).

2.2.2   Soglasje za izvedbo

Člen 1(2), točka (c), direktive o presoji vplivov na okolje opredeljuje „soglasje za izvedbo“ na naslednji način:

| „(c) | ‚soglasje za izvedbo‘ pomeni odločitev pristojnega organa ali organov, ki dovoljuje nosilcu projekta izvedbo projekta“. |
| --- | --- |

„(c)

‚soglasje za izvedbo‘ pomeni odločitev pristojnega organa ali organov, ki dovoljuje nosilcu projekta izvedbo projekta“.

Potreba po soglasju za izvedbo

Sodišče je večkrat poudarilo, da „[morajo] [d]ržave članice [...] [direktivo o presoji vplivov na okolje] prenesti popolnoma v skladu z zahtevami, ki jih določa ob upoštevanju njenega bistvenega cilja, ki je, kot to izhaja iz člena 2(1), da se pred izdajo soglasja za izvedbo za projekte, ki bodo, med drugim zaradi svoje narave, velikosti ali lokacije, verjetno pomembno vplivali na okolje, izpelje postopek v zvezi z zahtevo za soglasje in presodijo njihovi vplivi“ (15).

Zato morajo biti spremembe ali razširitve projektov, ki bodo verjetno pomembno vplivale na okolje, v smislu Priloge I, točka 24, ali Priloge II, točka 13(a), k direktivi o presoji vplivov na okolje predmet zahteve za izdajo soglasja za izvedbo.

Oblika soglasja za izvedbo

Direktiva o presoji vplivov na okolje opredeljuje soglasje za izvedbo kot odločitev pristojnega organa ali organov, ki nosilcu projekta dovoljuje izvedbo projekta (16).

Pojem „soglasje za izvedbo“ torej zajema najrazličnejše akte (tj. odločbe, soglasja in druge instrumente za odobritev) glede na nacionalne postopke, ki se uporabljajo v državah članicah. Ne opredeljuje ga njegovo poimenovanje ali postopek njegovega sprejetja v skladu z ustreznim nacionalnim pravom zadevne države članice, temveč njegov pravni učinek. Kot je poudarilo Sodišče, je treba za opredelitev odločitve kot „soglasja za izvedbo“ v smislu člena 1(2), točka (c), direktive o presoji vplivov na okolje uporabiti nacionalno pravo v skladu s pravom Unije (17).

Direktiva o presoji vplivov na okolje ne zahteva enotnega postopka za soglasje (18), v skladu s členom 2, odstavek 2, direktive o presoji vplivov na okolje pa se presoja vplivov na okolje „lahko vključi v obstoječe postopke za izdajo soglasja za izvedbo projektom v državah članicah, oziroma, če to ne gre, v druge postopke ali v postopke, ki jih je treba uvesti za usklajenost s cilji te direktive“. Zato v državah članicah obstajajo razlike v terminologiji v zvezi s soglasjem za izvedbo. Obstajajo različna poimenovanja (npr. gradbeno dovoljenje, odločba, odobritev), pa tudi različni postopki, ki vodijo do izdaje soglasja. Soglasje za izvedbo se lahko na primer izda v upravnem postopku na lokalni, regionalni ali nacionalni ravni ali v zakonodajnem postopku (19), če se upoštevajo ustrezne določbe direktive o presoji vplivov na okolje. Samo soglasje za izvedbo mora biti pravnomočna odločba, ki nosilcu projekta dovoljuje izvedbo projekta (enako načelo se uporablja v zadevah večfaznih postopkov, glej naslednji oddelek).

Če se spremembe ali razširitve projektov, ki bodo verjetno pomembno vplivale na okolje, v smislu Priloge I, točka 24, ali Priloge II, točka 13(a), k direktivi o presoji vplivov na okolje sprejmejo v zakonodajnem postopku, se morajo v skladu s členom 2, odstavek 1, prav tako presojati v zvezi z njihovimi vplivi na okolje (20).

V tem okviru je pomembno tudi opisati razliko med soglasjem za izvedbo v smislu direktive o presoji vplivov na okolje ter soglasjem/dovoljenjem za obratovanje (objekta/obrata/območja). Taka „soglasja“, kot so opredeljena ali se uporabljajo v drugih zakonodajnih instrumentih, na primer v direktivi o industrijskih emisijah (21) ali direktivi o odlagališčih (22), so pomembna za nekatere režime obratovanja. Po drugi strani pa pojem „soglasje za izvedbo“, kakor se razume v okviru direktive o presoji vplivov na okolje, v skladu z opredelitvijo nosilcu projekta dovoljuje izvedbo projekta (npr. izvedbo gradbenih del, instalacij ali shem ali drugih posegov v naravnem okolju in krajini (23)). Soglasje ali dovoljenje za obratovanje je na podlagi ustrezne zakonodaje (24) večinoma povezano z odobritvijo izvajanja projekta ter pogosto temelji na predhodni odločitvi v okviru večfaznega postopka in jo izvaja. Kot je navedeno v prejšnjih oddelkih, je treba soglasje/dovoljenje za obratovanje, če ni del ali posegov, ki spreminjajo fizično stvarnost območja, ločiti od pojma „soglasje za izvedbo“ (25).

Spremembe in razširitve projektov v večfaznih postopkih

Odobritev projektov včasih poteka v zapletenih upravnih postopkih, ki vključujejo različne faze in procese. V zadevah, v katerih se ugotovi, da je postopek spremenjen ali razširjen (26), je ključno, da se določi, „kdaj“ bi se morala uporabljati presoja vplivov na okolje in „kaj“ bi bilo treba presojati v vsaki fazi. V postopku izdaje soglasja, ki vključuje več faz, je treba presojo načeloma izvesti čim prej, da se ugotovijo in presodijo vsi vplivi, ki jih bo projekt verjetno imel na okolje (27).

V sodbi Doel je Sodišče spomnilo na obstoječo sodno prakso (28). V skladu s členom 2, odstavek 1, direktive o presoji vplivov na okolje je treba presojo vplivov na okolje izvesti „pred izdajo soglasja za izvedbo“ projektov, za katere velja Direktiva (točka 82). Navedlo je tudi, da „je treba, kadar nacionalno pravo predpisuje večfazni postopek za izdajo soglasja, presojo vplivov projekta na okolje opraviti načeloma takoj, ko je mogoče ugotoviti in presoditi vse učinke, ki jih lahko ima ta projekt na okolje“ (točka 85).

Sodišče je poudarilo tudi položaje, v katerih postopek izdaje soglasja sestavlja več faz in je ena od faz osnovna odločba, ki določa parametre za druge izvršitvene odločbe. V teh zadevah mora biti okoljska presoja povezana z osnovno odločbo, razen če nekateri vplivi na okolje postanejo znani šele v poznejši fazi in so povezani z izvršitvenimi odločbami. V takih primerih se lahko dodatni vplivi, ki postanejo znani v poznejši fazi, presojajo v tej poznejši fazi (29). Po mnenju Sodišča je „glavna odločba“ tista, ki opredeljuje „bistvene značilnosti“ projekta, ki v poznejši fazi niso predmet razprave ali spremembe (30). V takih zadevah morajo države članice zagotoviti, da je presoja vplivov na okolje povezana z osnovno odločbo.

Sodišče je poleg tega obravnavalo tudi potrebo po presoji vplivov takih projektov kot celote. Kadar postopek izdaje soglasja sestavlja več kot ena faza – pri čemer je eno soglasje osnovna odločba, drugo pa izvršitvena odločba, ki ne sme prestopiti parametrov, določenih z osnovno –, mora pristojni organ v nekaterih okoliščinah presojo vplivov projektov na okolje izvesti tudi po izdaji dovoljenja za poseg v prostor na podlagi predprojekta, ko so točke s pridržkom pozneje odobrene (31). Ta presoja mora biti celostna, tako da se nanaša na vse tiste vidike projekta, ki se še niso obravnavali ali ki jih je treba presojati na novo. Kot je Sodišče večkrat poudarilo, direktiva o presoji vplivov na okolje določa celostno presojo vplivov projektov ali njihovih sprememb na okolje, ki ne sme biti omejena le na neposredne učinke samih načrtovanih del in na vplive na okolje, ki bi lahko nastali z uporabo in izrabljanjem objektov, ki nastanejo s temi deli (32). Presoja je celostna ne glede na to, da gre morda za čezmejni projekt (33).

2.2.3   Razdrobitev projektov

Cilj direktive o presoji vplivov na okolje se ne sme zaobiti z razdrobitvijo projekta in projekti se zaradi neupoštevanja kumulativnih vplivov več projektov ne smejo v celoti izogniti obveznosti presoje, če bi upoštevani skupaj lahko pomembno vplivali na okolje v smislu člena 2, odstavek 1, direktive o presoji vplivov na okolje (34). To je lahko pomembno zlasti za zapletene projekte, ki potekajo v fazah, za katere so morda potrebne poznejše prošnje za izdajo dovoljenja.

Kadar lahko več projektov, če bi se upoštevali skupaj, pomembno vpliva na okolje v smislu člena 2, odstavek 1, direktive o presoji vplivov na okolje, bi bilo treba njihov vpliv na okolje presojati kot celoto in kumulativno. Sodišče v sodni praksi zagovarja široko razlago direktive o presoji vplivov na okolje in je poudarilo, da si Direktiva prizadeva „za celostno presojo vplivov, ki jih imajo projekti ali njihove spremembe na okolje“ (35).

Glede razdalje je Sodišče na primer ugotovilo, da se projekt, ki se nanaša na dolgo razdaljo, ne sme razdeliti na manj pomembne zaporedne dele proge in ne sme zadostovati za to, da zahteve te direktive ne veljajo tako za zadevni projekt v celoti kot tudi za dele proge, ki izhajajo iz te razdelitve. Če bi to bilo mogoče, bi bil polni učinek Direktive lahko resno ogrožen, ker bi zadevni nacionalni organi lahko projekt, ki se nanaša na dolgo razdaljo, razdelili na manj pomembne zaporedne dele proge in bi to zadostovalo za to, da zahteve te direktive za zadevni projekt ne veljajo (36).

Sodišče je tudi poudarilo, da je za odločanje o tem, ali je treba izvesti okoljsko presojo, lahko kumulativno upoštevanje nujno za preprečevanje izkrivljanja ureditve Unije s tem, da se razdrobijo projekti, ki bi, če bi se upoštevali skupaj, lahko pomembno vplivali na okolje. Nacionalni organi morajo ob upoštevanju te sodne prakse presoditi, ali in koliko je treba skupaj presojati vplive obravnavanih projektov in projektov, ki so bili že izvedeni prej, na okolje (37).

2.2.4   Presoja celostnih vplivov projekta

V sodbi Doel je bilo potrjeno še eno pomembno načelo direktive o presoji vplivov na okolje, tj. obveznost presoje skupnih vplivov projekta in izvedba celostne presoje vplivov na okolje. V točkah 64–72 je Sodišče menilo, da ukrepov, določenih za razširitev obstoječega projekta (ukrepi za ponovni zagon jedrske elektrarne za deset let ali preložitev ustavitve njenega obratovanja za deset let, kakor je določeno v točki 59), ni mogoče ločiti od posodobitvenih del, ki so z njimi neločljivo povezana, zato skupaj pomenijo isti projekt. Dejansko ukrepov, ki jih vsebuje pravo iz leta 2015 (podaljšanje življenjske dobe) ni mogoče umetno ločiti od del, potrebnih s tehničnega in finančnega vidika. Ta dela so bila zakonodajalcu znana in so bila povezana z zakonom (glej točke 67–69). Čeprav je bila uporaba načela prepuščena preverjanju s strani nacionalnega sodnika, je Sodišče menilo, da so ukrepi in dela del istega projekta (točka 71).

Poleg tega je treba potrebo po presoji celostnih vplivov projekta kot celote ustrezno obravnavati, kadar so med obratovanjem obrata izvedene številne tehnične spremembe ali spremembe v zvezi z obratovanjem. Čeprav je običajno, da se obrat stalno vzdržuje in zajema številne varnostne izboljšave, ki ne bi pomenile znatnega tveganja za okolje, če bi se obravnavale posamično, pa bi bilo treba v primeru, kadar bi bile take dejavnosti oprijemljivo povezane v projekt v smislu direktive o presoji vplivov na okolje, njihov kumulativni vpliv na okolje presojati kot celoto.

Kadar so torej številne manjše spremembe, ki kažejo, da so del ene kompleksne dejavnosti (ki se izvaja na primer z dokazljivo namero o podaljšanju življenjske dobe jedrske elektrarne ali obratovanja obrata), med seboj neločljivo povezane, lahko pomenijo projekt v smislu direktive o presoji vplivov na okolje. Tehnični dokumenti, načrti upravljanja, naložbeni načrti, upravni akti ali zakoni in obrazložitveni memorandumi, povezani z upravnimi akti ali zakoni, so lahko v pomoč pri ugotavljanju, ali je vrsta sprememb med seboj neločljivo povezana in del take kompleksne dejavnosti (ki se izvaja z dokazljivo namero o podaljšanju življenjske dobe jedrske elektrarne).

Potreba po upoštevanju projekta kot celote (v smislu njegovih sestavnih delov in vplivov) je bila z revidirano direktivo o presoji vplivov na okolje še bolj poudarjena (38).

2.2.5   Nadomestitev opustitve presoje vplivov na okolje

Države članice morajo direktivo o presoji vplivov na okolje izvajati popolnoma v skladu z zahtevami, ki jih ta določa, ob upoštevanju njenega bistvenega cilja. Iz člena 2, odstavek 1, izhaja, da se pred izdajo soglasja za izvedbo za projekte, ki bodo, med drugim zaradi svoje narave, velikosti ali lokacije, verjetno pomembno vplivali na okolje, izpelje postopek v zvezi z zahtevo za soglasje in presodijo njihovi vplivi (39). To osnovno načelo Direktive pomeni, da je treba za projekte iz Priloge I oziroma Priloge II k Direktivi izvesti presojo vplivov na okolje ali prehodno preverjanje pred izdajo soglasja za izvedbo projekta.

Sicer nosilec projekta „ne more začeti del v zvezi z zadevnim projektom, [...] ker sicer ne bi spoštoval[] zahtev spremenjene Direktive“ (40).

Direktiva o presoji vplivov na okolje ne določa naknadne presoje vplivov na okolje ali postopka preverjanja, niti ju ne predpisuje kot možni pravni sredstvi za neizpolnjevanje direktive o presoji vplivov na okolje. Opustitev predhodnega preverjanja projektov iz Priloge II ali postopka presoje vplivov projektov iz Priloge I na okolje pomeni kršitev prava Unije (41).

Vendar morajo države članice v skladu z načelom lojalnega sodelovanja iz člena 4, odstavek 3, PEU odpraviti posledice kršitve prava Unije. Obveznost nadomestitve opustitve presoje vplivov na okolje izhaja iz načela sodelovanja iz primarnega prava Unije in ustaljene sodne prakse (42). Pristojni organi morajo zato v okviru svojih pristojnosti sprejeti potrebne ukrepe, da nadomestijo opustitev presoje vplivov na okolje, tako da na primer prekličejo že izdano soglasje za izvedbo ali zadržijo njegovo izvajanje, da se opravi taka presoja, vse v mejah procesne avtonomije držav članic (43).

Sodišče je ugotovilo, da če pravo Unije ne prepreči, da je z veljavnimi nacionalnimi pravili v nekaterih primerih dovoljeno legalizirati ravnanja in akte, s katerimi se kršijo ta pravila, mora za tako možnost veljati pogoj, da je zadevnim osebam onemogočeno, da bi obšle pravila Unije ali jih ne bi uporabile, in da mora ta možnost ostati izjemna (44).

Naknadna presoja vplivov na okolje je možen popravni ukrep za dejanska neizpolnjevanja direktive o presoji vplivov na okolje (npr. kadar je bilo soglasje za izvedbo že izdano brez izvedbe presoje vplivov na okolje, dela pa so bila bodisi izvedena bodisi kmalu v izvedbi).

Sodišče je ugotovilo, da presoja, izvedena po dokončanju projekta in začetku njegovega izvajanja, ne more biti omejena na njegov prihodnji vpliv na okolje, temveč je treba upoštevati tudi njegov vpliv na okolje od trenutka dokončanja projekta. Zato v primeru neizvedbe presoje vplivov projekta na okolje, ki jo zahteva direktiva o presoji vplivov na okolje, pravo Unije na eni strani zahteva, da države članice odpravijo nezakonite posledice te neizvedbe, na drugi strani pa ne nasprotuje temu, da se presoja teh vplivov izvede za namene regularizacije po dokončanju projekta ali začetku njegovega izvajanja, če:

| — | nacionalna pravila, ki dopuščajo to regularizacijo, zadevnim osebam onemogočajo, da bi obšle pravila Unije ali jih ne bi uporabile, in |
| --- | --- |

—

nacionalna pravila, ki dopuščajo to regularizacijo, zadevnim osebam onemogočajo, da bi obšle pravila Unije ali jih ne bi uporabile, in

| — | se presoja, izvedena za namene regularizacije, ne nanaša le na prihodnje vplive tega obrata na okolje, temveč upošteva tudi vplive na okolje v obdobju od njegove vzpostavitve (45). |
| --- | --- |

—

se presoja, izvedena za namene regularizacije, ne nanaša le na prihodnje vplive tega obrata na okolje, temveč upošteva tudi vplive na okolje v obdobju od njegove vzpostavitve (45).

Naknadne postopke presoje vplivov na okolje bi bilo treba uporabiti le izjemoma in kot pomoč za zagotavljanje, da je cilj direktive o presoji vplivov na okolje dosežen, tudi če postopek uradno ni bil izveden, države članice pa jih ne bi smele uporabljati za to, da bi obšle zahteve direktive o presoji vplivov na okolje (46).

Obveznost držav članic, da sprejmejo vse ukrepe, potrebne za odpravo nezakonitih posledic neizvedbe presoje vplivov na okolje, se uporablja tudi v primerih opustitve izvedbe in presoje vplivov na okolje za spremembe ali razširitve projektov.

3   UPRAVLJANJE SPREMEMB IN RAZŠIRITEV PROJEKTOV

3.1   Ozadje

Prvotno Direktiva Sveta 85/337/EGS (47) ni izrecno zajemala sprememb ali razširitev obstoječih projektov, razen sklicevanja v Prilogi II, točka 12, na „Spremembe projektov, vključenih v Prilogo I, in projektov iz Priloge I, ki se izvajajo izključno ali večinoma za razvijanje in preizkušanje novih metod ali izdelkov in ki niso v uporabi več kot eno leto“ (Priloga II, točka 12).

Dvanajst let po prvotni direktivi je bila Priloga II, točka 13(a), vstavljena kot prva kategorija projektov v zvezi s spremembami projektov z istim besedilom, kot ga ima danes. In sicer je bila z Direktiva Sveta 97/11/ES (48) spremenjena Direktiva 85/337/EGS, da bi se v Prilogo II, točka 13, vključila: „[v]saka sprememba ali razširitev projektov, naštetih v Prilogi I in Prilogi II, ki so že dovoljeni, izvedeni ali v izvedbi in lahko imajo pomembne škodljive vplive na okolje“ (49).

Priloga I, točka 24, je bila vstavljena šest let po vstavitvi prve kategorije projektov v zvezi s spremembo projekta. Spremembe, ki so bile uvedene z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2003/35/ES (50) zaradi usklajevanja prava Skupnosti z določbami Aarhuške konvencije, so jasno pokazale, da je presoja vplivov na okolje obvezna za „[k]akršn[o] koli sprememb[o] ali razširitev projektov, naštetih v tej prilogi, kjer takšna sprememba ali razširitev sama po sebi doseže morebitne pragove, določene v tej prilogi“.

Odkar je bila Priloga I, točka 24, dodana v besedilo Direktive, je Sodišče izdalo le eno sodbo o razlagi te kategorije projektov, in sicer sodbo v zadevi C-411/17.

3.2   Pojem spremembe/razširitve projekta

Direktiva o presoji vplivov na okolje ne opredeljuje pojma „sprememba ali razširitev“ in ne navaja primerov. Kaj točno pomeni sprememba ali razširitev, bi bilo odvisno od vrste projekta. Nekateri primeri takih sprememb ali razširitev so predstavljeni v oddelkih 3.3.1 in 3.3.2 v nadaljevanju na podlagi sodne prakse Sodišča Evropske unije.

Priloga I, točka 24, in Priloga II, točka 13(a), sta posebni kategoriji projektov, ki zajemata spremembe in razširitve vseh kategorij projektov na področju uporabe direktive o presoji vplivov na okolje z vsemi njihovimi posebnostmi.

3.3   Priloga I k direktivi o presoji vplivov na okolje – kategorija projektov iz Priloge I, točka 24

| Priloga I, točka 24 – kakršna koli sprememba ali razširitev projektov, naštetih v tej prilogi, kjer takšna sprememba ali razširitev sama po sebi doseže morebitne pragove, določene v tej prilogi. |
| --- |

Priloga I, točka 24 – kakršna koli sprememba ali razširitev projektov, naštetih v tej prilogi, kjer takšna sprememba ali razširitev sama po sebi doseže morebitne pragove, določene v tej prilogi.

Priloga I, točka 24, se izrecno nanaša na kakršno koli spremembo ali razširitev projektov iz Priloge I, ki izpolnjuje morebitne pragove, določene v navedeni prilogi (51).

Sodišče je v sodbi Doel nadalje pojasnilo ključno načelo, zaradi katerega nastane obveznost izvedbe presoje vplivov na okolje za spremembe ali razširitve projektov iz Priloge I na podlagi okoljskega tveganja take spremembe.

Sodišče je spomnilo, da je treba presojo vplivov na okolje izvesti za projekte, navedene v Prilogi k Direktivi, če bodo zaradi svoje narave, velikosti ali lokacije verjetno pomembno vplivali na okolje, in nadaljevalo:

| „78. | Glede točke 24 Priloge I k [d]irektivi o [presoji vplivov na okolje], iz njenega besedila in strukture je razvidno, da zajema spremembe ali razširitve projekta, ki zlasti zaradi svoje narave ali velikosti pomenijo podobna tveganja glede okoljskih vplivov kot projekt sam. |
| --- | --- |

„78.

Glede točke 24 Priloge I k [d]irektivi o [presoji vplivov na okolje], iz njenega besedila in strukture je razvidno, da zajema spremembe ali razširitve projekta, ki zlasti zaradi svoje narave ali velikosti pomenijo podobna tveganja glede okoljskih vplivov kot projekt sam.

| 79. | Za ukrepe iz postopka v glavni stvari, katerih učinek je, da se za znatno obdobje desetih let podaljša trajanje, ki je bilo prej z zakonom z dne 31. januarja 2003 omejeno na 40 let, dovoljenja za proizvodnjo električne energije za komercialne namene v dveh zadevnih elektrarnah, pa je treba ob tem, da so povezani z velikimi obnovitvenimi deli, ki so potrebna zaradi zastarelosti teh elektrarn in obveznosti, da se jih uskladi z varnostnimi standardi, šteti, da so, glede tveganj vplivov na okolje, primerljivega obsega, kot je tisti pri prvotnem zagonu teh elektrarn.“ |
| --- | --- |

79.

Za ukrepe iz postopka v glavni stvari, katerih učinek je, da se za znatno obdobje desetih let podaljša trajanje, ki je bilo prej z zakonom z dne 31. januarja 2003 omejeno na 40 let, dovoljenja za proizvodnjo električne energije za komercialne namene v dveh zadevnih elektrarnah, pa je treba ob tem, da so povezani z velikimi obnovitvenimi deli, ki so potrebna zaradi zastarelosti teh elektrarn in obveznosti, da se jih uskladi z varnostnimi standardi, šteti, da so, glede tveganj vplivov na okolje, primerljivega obsega, kot je tisti pri prvotnem zagonu teh elektrarn.“

Sodišče je v točki 78 sodbe Doel ugotovilo ključno načelo, zaradi katerega nastane obveznost izvedbe presoje vplivov na okolje v primeru spremembe ali razširitve projektov iz Priloge I. Merilo presoje ustreznih meril je tveganje v smislu vplivov na okolje. Če je tveganje, ki ga pomeni sprememba ali razširitev projekta, primerljivo s tveganjem, predstavljenim v sami prvotni kategoriji projektov, projekt spada na področje uporabe Priloge I, točka 24, k direktivi o presoji vplivov na okolje (52).

V obravnavani zadevi se je Sodišče sklicevalo na ukrepe, katerih učinek je podaljšanje trajanja dovoljenja za proizvodnjo električne energije, in obseg del. V točki 79 se je sklicevalo na podaljšanje obratovanja jedrskih elektrarn za znatno obdobje (desetih let) in dejstvo, da so potrebna velika obnovitvena dela (53). Sodišče je sklenilo, da so tveganja vplivov projekta na okolje primerljivega obsega, kot so tista pri prvotnem zagonu teh elektrarn.

Sodba se nanaša na naravo ali obseg spremembe ali razširitve projekta kot neizčrpna primera meril za presojo vprašanja, ali so okoljska tveganja podobna tveganjem prvotnega projekta. V sodbi prav tako ni navedeno, da morata biti obe merili izpolnjeni kumulativno. Zdi se, da je odločilno, da celostna analiza zadevnega projekta pokaže, da obstajajo podobna tveganja v primerjavi s prvotnim projektom (v obravnavani zadevi jedrske elektrarne in jedrski reaktorji). Iz tega sledi, da se zdi, da narava in obseg spremembe/razširitve projekta nista edini možni merili. Prav tako se zdi, da ni nujno, da tveganja izhajajo iz narave in obsega projekta, dokler so posledično podobna tveganjem prvotnega projekta. Zdi se, da ni izključeno, da lahko tveganje povzroči tudi narava samega projekta ali njegov obseg („zlasti zaradi svoje narave ali velikosti“ (54)).

3.3.1   Priloga I – projekti s pragovi

Za več kot polovico kategorij projektov iz Priloge I, so določeni pragovi. Zato je treba za spremembe ali razširitve takih projektov, ki dosegajo ali presegajo navedene pragove, izvesti presojo vplivov na okolje, saj te spremembe ali razširitve pomenijo podobno tveganje kot prvotne kategorije projektov (55).

Kljub temu je pomembno opozoriti, da je treba na podlagi ustaljene sodne prakse v zvezi z deli, ki bodo spremenila elemente obstoječih projektov, katerih pragovi so določeni v Prilogi I, skrbno presoditi, v katerih okoliščinah so navedeni pragovi doseženi. V sodbi v zadevi Abraham in drugi, C-2/07, je Sodišče ugotovilo, da „[...] spremembe letališča z vzletno in pristajalno stezo dolžine 2100 m in več torej niso le dela, katerih predmet je podaljšanje steze, temveč vsa dela (56) na stavbah, napravah ali opremi tega letališča, če jih je mogoče šteti za spremembe samega letališča, zlasti zaradi njihove narave, pomena in njihovih značilnosti. To velja zlasti za dela, katerih namen je pomembno povečati obseg dejavnosti letališča in zračnega prometa“ (točka 36) (57).

3.3.2   Priloga I – projekti brez pragov

Kar zadeva projekte iz Priloge I s pragovi, bi bilo treba za kakršno koli spremembo ali razširitev projektov iz Priloge I brez pragov, ki zlasti zaradi svoje narave ali velikosti pomenijo podobna tveganja glede okoljskih vplivov kot projekt sam, šteti, da je zajeta s Prilogo I, točka 24. Taki projekti namreč že po naravi pomenijo tveganje pomembnih vplivov na okolje v smislu člena 2, odstavek 1, direktive o presoji vplivov na okolje in bi morali biti v skladu s členom 4, odstavek 1, nujno predmet presoje njihovih vplivov na okolje (58).

V direktivi o presoji vplivov na okolje ni naveden postopek za ugotavljanje stopnje tveganja v smislu vplivov projekta na okolje, zato morajo obravnavani projekt analizirati nosilci projekta in pristojni organi. Pomemben element z vidika nosilcev projektov in pristojnih organov, odgovornih za presojo vplivov na okolje, je ugotoviti, v katerem trenutku je za spremembo ali razširitev projekta potrebna presoja vplivov na okolje. Smernice za izvajalce PVO glede različnih pristopov, ki se lahko uporabijo za ugotavljanje tveganja znatnih vplivov na okolje, so na voljo v smernicah za določanje obsega (59) in pripravo poročila o presoji vplivov na okolje (60).

Kot je navedeno v oddelku 2.2.2, morajo države članice v vseh primerih zagotoviti, da direktivo o presoji vplivov na okolje izvajajo popolnoma v skladu z zahtevami, ki jih določa ob upoštevanju njenega bistvenega cilja, ki je, kot to izhaja iz člena 2, odstavek 1, da se pred izdajo soglasja za izvedbo za projekte, ki bodo, med drugim zaradi svoje narave, velikosti ali lokacije, verjetno pomembno vplivali na okolje, izpelje postopek v zvezi z zahtevo za soglasje in presodijo njihovi vplivi (61).

Priloga I vsebuje 16 vrst projektov brez določenega praga, ki se lahko razdelijo v tri skupine – jedrski projekti (Priloga I, točki 2(b) in 3), industrijski obrati (Priloga I, točke 4, 6, 9, 18(a) in 22) in linearni projekti, kot je gradnja daljinskih železniških prog, avtocest in hitrih cest (Priloga I, točka 7(a) – daljinske železniške proge (62) in točka 7(b)).

Sodišče je v zadevi C-411/17 v prvem delu izreka presodilo, da sta ponovni zagon komercialne proizvodnje električne energije v nedelujoči jedrski elektrarni za obdobje skoraj desetih let, zaradi česar se za deset let preloži datum, ki ga je nacionalni zakonodajalec prvotno določil za njeno ustavitev obratovanja in konec njene dejavnosti, in ravno tako desetletno podaljšanje roka, ki ga je isti zakonodajalec določil za ustavitev obratovanja in prenehanje komercialne proizvodnje električne energije v delujoči elektrarni, kar sta ukrepa (63), ki zajemata večja posodobitvena dela na zadevnih elektrarnah, ki lahko spremenijo fizično stvarnost območja, „projekt“ v smislu direktive o presoji vplivov na okolje, ki mora biti načeloma predmet presoje vplivov na okolje pred sprejetjem teh ukrepov.

Po analogiji se presojajo spremembe ali razširitve projektov iz Priloge I brez določenega praga, ki bodo, med drugim zaradi svoje narave ali velikosti, pomenili tveganja, ki so v smislu vplivov na okolje podobna tveganjem samega prvotnega projekta.

3.4   Priloga II k direktivi o presoji vplivov na okolje – kategorija projektov iz Priloge II, točka 13(a)

| Priloga II, točka 13(a) – vsaka sprememba ali razširitev projektov, naštetih v Prilogi I ali tej prilogi, ki so že dovoljeni, izvedeni ali v izvedbi in imajo lahko pomembne škodljive vplive na okolje (sprememba ali razširitev, ki ni vključena v Prilogo I). |
| --- |

Priloga II, točka 13(a) – vsaka sprememba ali razširitev projektov, naštetih v Prilogi I ali tej prilogi, ki so že dovoljeni, izvedeni ali v izvedbi in imajo lahko pomembne škodljive vplive na okolje (sprememba ali razširitev, ki ni vključena v Prilogo I).

Določba se nanaša na vsako spremembo ali razširitev, ki ima lahko pomembne škodljive vplive na okolje.

Predhodno preverjanje projektov, ki so zajeti v tej kategoriji, je treba izvesti v skladu s podrobnimi zahtevami in merili iz člena 4 direktive o presoji vplivov na okolje ter Priloge II A in Priloge III k njej. Člen 4, odstavek 3, določa, da pristojni organi pri odločanju o tem, ali je potrebna presoja vplivov na okolje, upoštevajo ustrezna merila, tj. značilnosti projektov (vključno z velikostjo in zasnovo celotnega projekta), lokacijo projekta ter vrsto in značilnosti možnih vplivov. Ta merila so navedena v Prilogi III k direktivi o presoji vplivov na okolje. Pristojni organ mora na podlagi informacij, ki jih priskrbi nosilec projekta v skladu s podrobnimi zahtevami iz Priloge II A (vključno z opisom fizičnih značilnosti celotnega projekta), sprejeti odločitev o tem, ali je treba za predlagani projekt iz Priloge II izvesti postopek presoje vplivov na okolje ali ne. Organ mora upoštevati tudi vse druge ustrezne presoje, ki se izvajajo v zvezi z vplivi na okolje v skladu z drugo zakonodajo Unije, ki ni direktiva o presoji vplivov na okolje. Odločitev o predhodnem pregledu mora biti utemeljena, na voljo javnosti (člen 4, odstavek 5) in predmet pregleda, kot je določeno v sodni praksi (64). Nazadnje, pristojni organ mora odločitev o tem, ali je PVO potrebna ali ne, sprejeti v roku, določenem v členu 4, odstavek 6.

Direktiva o presoji vplivov na okolje ne določa opredelitve pojma „pomembni škodljivi“ vplivi. Splošni pomen besede „pomembni“ opisuje, kako izraziti ali pomembni so lahko vplivi. Po drugi strani pa beseda „škodljivi“ opisuje, da so ti vplivi neugodni ali kvarni. V zvezi s tem merila iz Priloge III k direktivi o presoji vplivov na okolje določajo splošne smernice, ki se lahko uporabljajo kot primeren okvir za določitev pomena škodljivih vplivov.

Kot je bilo že poudarjeno v oddelku 2.1, bi morali pristojni organi pri odločanju o tem, ali bi bilo treba presojati spremembe ali razširitve nekaterih projektov iz Priloge I in Priloge II, upoštevati bistveni cilj direktive o presoji vplivov na okolje, tj. da bi bilo treba pred izdajo soglasja za projekte, ki bodo, med drugim zaradi svoje narave, velikosti ali lokacije, verjetno pomembno vplivali na okolje, izvesti predhodno presojo njihovih vplivov ter njihovega širšega obseg in namena.

4   UPORABA DIREKTIVE O PRESOJI VPLIVOV NA OKOLJE ZA SPREMEMBE IN RAZŠIRITVE JEDRSKIH ELEKTRARN

Uvod

V direktivi o presoji vplivov na okolje so navedene jedrske elektrarne (65) in drugi jedrski reaktorji, vključno z demontažo ali odstranitvijo takih elektrarn ali reaktorjev v skladu s Prilogo I, točka 2(b). Dodatne kategorije projektov iz Priloge I, točka 3(a) in (b), vključujejo obrate, namenjene proizvodnji ali obogatitvi jedrskega goriva ali predelavi, skladiščenju ali končnemu odlaganju radioaktivnega jedrskega goriva ali visoko radioaktivnih odpadkov. Glede na najnovejšo sodno prakso Sodišča v zvezi z jedrskim sektorjem je ta oddelek namenjen preučitvi, kdaj in kako se postopek presoje vplivov na okolje uporablja za spremembe ali razširitve obstoječih kategorij jedrskih projektov.

Te smernice upoštevajo tudi najnovejši razvoj na tem področju v okviru Konvencije iz Espooja o presoji čezmejnih vplivov na okolje in ga predstavljajo glede na določbe direktive o presoji vplivov na okolje ter najnovejšo sodno prakso Sodišča Evropske unije. Natančneje, decembra 2020 so podpisnice Konvencije iz Espooja sprejele smernice o uporabi Konvencije za podaljšanje življenjske dobe jedrskih elektrarn (66). Taka podaljšanja lahko prav tako pomenijo spremembe ali razširitve projektov v skladu z določbami direktive o presoji vplivov na okolje in so torej pomembna za te smernice.

Terminologija

Čeprav določena terminologija, ki se uporablja v direktivi o presoji vplivov na okolje in Konvenciji iz Espooja, ni enaka, pa bi bilo treba medsebojno povezane pojme in Direktivo razlagati glede na Konvencijo iz Espooja. Na primer, čeprav direktiva o presoji vplivov na okolje določa opredelitev pojma „projekt“, se v Konvenciji iz Espooja iz leta 1991 uporablja pojem „predlagana dejavnost“. V zvezi s pojmom sprememb in razširitev iz direktive o presoji vplivov na okolje Konvencija iz Espooja zajema nove ali načrtovane dejavnosti in „vsako večjo spremembo dejavnosti“. Kot je bilo opozorjeno v oddelku 3.2, direktiva o presoji vplivov na okolje ne opredeljuje pojma „sprememba ali razširitev“ obstoječih projektov; podobno Konvencija iz Espooja ne opredeljuje, kaj je „večja sprememba“ dejavnosti. Vendar kljub različni terminologiji obstajajo vsebinske podobnosti.

Podobno se lahko v smislu terminologije nadaljevanje obratovanja elektrarn, ki presega prvotno določeno obratovalno življenjsko dobo, nanaša na številne pojme, kar je odvisno na primer od režima izdaje dovoljenj in zakonodajnega okvira. Na ta način se je mogoče s podaljšanjem obratovalne dobe sklicevati na neprekinjeno ali dolgoročno izkoriščanje (67) itd.

V Konvenciji iz Espooja se pojem „podaljšanje življenjske dobe“ jedrskih elektrarn uporablja pragmatično na podlagi splošnega razumevanja pojma med podpisnicami, v njej pa je naveden tudi opis najpogostejših primerov v zvezi s tem. Te smernice se nanašajo tudi na pojem „dolgoročno izkoriščanje“, ki je pojem, ki ga Evropska komisija in Sodišče Evropske unije (in drugi mednarodni forumi, na primer Mednarodna agencija za atomsko energijo (IAEA)) uporabljata na splošno.

Direktiva o presoji vplivov na okolje in zakonodaja Euratom

Direktiva o presoji vplivov na okolje temelji na Pogodbi o delovanju Evropske unije (PDEU). Kot je Sodišče Evropske unije navedlo v svoji najnovejši sodni praksi, „imata Pogodba Euratom in Pogodba DEU enako pravno veljavnost, kot je razvidno iz člena 106a(3) Pogodbe Euratom, v skladu s katerim določbe Pogodbe EU in Pogodbe DEU ne odstopajo od določb Pogodbe Euratom. [...] [K]er je Pogodba Euratom sektorska pogodba, namenjena razvoju jedrske energije, medtem ko ima Pogodba DEU veliko bolj daljnosežne cilje in Uniji podeljuje široke pristojnosti na številnih področjih in v številnih sektorjih, se pravila iz Pogodbe DEU uporabljajo v sektorju jedrske energije, če Pogodba Euratom ne vsebuje podrobnejših pravil.“ (68) Zato Pogodba Euratom ne nasprotuje uporabi pravil prava Unije na področju okolja v navedenem sektorju, direktiva o presoji vplivov na okolje pa se uporablja za jedrske elektrarne in druge jedrske reaktorje (69).

V vsakem primeru pa se Pogodba Euratom in direktiva o presoji vplivov na okolje uporabljata vzporedno. Člen 37 Pogodbe Euratom vsebuje posebne določbe o varnosti in zaščiti pred ionizirajočim sevanjem, vključno z radioaktivno kontaminacijo vode, zemlje ali zračnega prostora. Direktiva o presoji vplivov na okolje določa, da za projekt, ki bo verjetno pomembno vplival na okolje, presoja vplivov na okolje na primeren način opredeli, opiše in presodi neposredne in posredne pomembne vplive projekta na prebivalstvo, zdravje ljudi, biotsko raznovrstnost, zemljišče, prst, vodo, zrak, podnebje, materialna sredstva, kulturno dediščino in krajino, pa tudi medsebojno delovanje teh dejavnikov.

Kadar se uporabljajo določbe direktive o presoji vplivov na okolje, morajo pristojni organi upoštevati polni učinek postopkov, ki jih določa Pogodba Euratom, ter poseben sklop pravic in obveznosti, podeljenih in naloženih Komisiji in državam članicam v skladu s Pogodbo Euratom (70).

4.1   Primeri del ali fizičnih posegov v zvezi s spremembami ali razširitvami kategorije projektov jedrskih elektrarn

Direktiva o presoji vplivov na okolje pojma „spremembe ali razširitve obstoječih projektov“ ne opredeljuje podrobneje in zanj ne navaja primerov. Kot je bilo navedeno v prejšnjih oddelkih, je v skladu s sodno prakso Sodišča obstoj del ali drugih fizičnih posegov predpogoj za opredelitev projekta v smislu Direktive. Ker podrobnejše opredelitve ni, so v teh smernicah opredeljeni in združeni nazorni primeri različnih možnih del ali fizičnih posegov v jedrski elektrarni, ki vključujejo posodobitve, spremembe ali zamenjave opreme in sistemov, ki se lahko izvajajo v elektrarni.

Število in zapletenost tehničnih sistemov, nameščenih v jedrski elektrarni, sta zelo velika, poskus navajanja vseh različnih možnih posegov pa bi bil neizvedljiv. Vendar je mogoče primere del ali fizičnih posegov, ki se izvajajo v jedrskih elektrarnah in povzročijo spremembe ali zamenjave struktur, sistemov in sestavnih delov elektrarne, povzeti kot naslednje tri kategorije:

| — | Izboljšanje zmogljivosti/ekonomičnosti elektrarne
  Ker je namen gradnje in obratovanja jedrskih elektrarn proizvodnja električne energije in ustvarjanje dobička pri njeni prodaji, so dovoljenja za jedrske elektrarne spodbuda za izboljšanje zmogljivosti elektrarne v smislu njene zmogljivosti proizvodnje električne energije ali zniževanja operativnih stroškov. Izboljšave elektrarn, ki lahko zmanjšajo zahteve glede vzdrževanja ali ročnih operacij, bodo med drugim prispevale k zniževanju operativnih stroškov. Povečanja količine proizvedene električne energije se večinoma dosegajo s povečanjem proizvodne zmogljivosti reaktorja ali zmanjšanjem prekinitve njegovega obratovanja. Povezani projekti za posodobitev elektrarne lahko vključujejo obnovo ali zamenjavo turbine, generatorja, transformatorja in kondenzatorja; spremembe zasnove goriva (npr. večja obogatitev) za povečanje jedrne toplotne moči ali podaljšanje zadrževanja goriva v sredici (kar povzroči manj številne/krajše prekinitve oskrbe z gorivom); spremembe v režimu kemijske sestave vode (npr. za zmanjšanje nastanka korozijskih produktov); obnovo izbranih sistemov za ravnovesje za doseganje večje učinkovitosti gorivnega kroga; posodobitev nadzornih sistemov in vmesnikov človek-stroj (npr. glavna nadzorna soba) za doseganje večje zanesljivosti in razpoložljivosti elektrarne itd. Te spremembe se lahko izvedejo kadar koli med življenjsko dobo elektrarne. |
| --- | --- |

—

Izboljšanje zmogljivosti/ekonomičnosti elektrarne

Ker je namen gradnje in obratovanja jedrskih elektrarn proizvodnja električne energije in ustvarjanje dobička pri njeni prodaji, so dovoljenja za jedrske elektrarne spodbuda za izboljšanje zmogljivosti elektrarne v smislu njene zmogljivosti proizvodnje električne energije ali zniževanja operativnih stroškov. Izboljšave elektrarn, ki lahko zmanjšajo zahteve glede vzdrževanja ali ročnih operacij, bodo med drugim prispevale k zniževanju operativnih stroškov. Povečanja količine proizvedene električne energije se večinoma dosegajo s povečanjem proizvodne zmogljivosti reaktorja ali zmanjšanjem prekinitve njegovega obratovanja. Povezani projekti za posodobitev elektrarne lahko vključujejo obnovo ali zamenjavo turbine, generatorja, transformatorja in kondenzatorja; spremembe zasnove goriva (npr. večja obogatitev) za povečanje jedrne toplotne moči ali podaljšanje zadrževanja goriva v sredici (kar povzroči manj številne/krajše prekinitve oskrbe z gorivom); spremembe v režimu kemijske sestave vode (npr. za zmanjšanje nastanka korozijskih produktov); obnovo izbranih sistemov za ravnovesje za doseganje večje učinkovitosti gorivnega kroga; posodobitev nadzornih sistemov in vmesnikov človek-stroj (npr. glavna nadzorna soba) za doseganje večje zanesljivosti in razpoložljivosti elektrarne itd. Te spremembe se lahko izvedejo kadar koli med življenjsko dobo elektrarne.

| — | Vzdrževanje stanja elektrarne v skladu z njenimi tehničnimi specifikacijami/podlago za izdajo dovoljenj
  Dela ali fizični posegi, ki se izvajajo v jedrski elektrarni za namene vzdrževanja stanja elektrarne v skladu z njenimi tehničnimi specifikacijami ali podlago za izdajo dovoljenj, lahko vključujejo redno vzdrževanje (npr. vgradnja nadomestnih delov), večje obnove sistemov, struktur in sestavnih delov ter zamenjave sestavnih delov, vključno z glavnimi sestavnimi deli, kot so uparjalniki, glave reaktorske tlačne posode, pogonski mehanizmi za kontrolne palice ali notranji deli reaktorja. Zamenjave sestavnih delov so lahko potrebne zaradi staranja, obrabe ali poškodb ali zaradi zastarelosti (npr. zamenjava zastarelih analognih informacijskih in komunikacijskih sistemov s sodobnimi digitalnimi sistemi). V številnih primerih so to zamenjave enako z enakim, čeprav lahko nekatere pomenijo boljšo varnost ali zanesljivost zaradi izboljšane zasnove ali boljše uporabe sodobnejše tehnologije.
  Tovrstna dela je morda treba nujno izvesti kadar koli med življenjsko dobo jedrskega reaktorja (71). |
| --- | --- |

—

Vzdrževanje stanja elektrarne v skladu z njenimi tehničnimi specifikacijami/podlago za izdajo dovoljenj

Dela ali fizični posegi, ki se izvajajo v jedrski elektrarni za namene vzdrževanja stanja elektrarne v skladu z njenimi tehničnimi specifikacijami ali podlago za izdajo dovoljenj, lahko vključujejo redno vzdrževanje (npr. vgradnja nadomestnih delov), večje obnove sistemov, struktur in sestavnih delov ter zamenjave sestavnih delov, vključno z glavnimi sestavnimi deli, kot so uparjalniki, glave reaktorske tlačne posode, pogonski mehanizmi za kontrolne palice ali notranji deli reaktorja. Zamenjave sestavnih delov so lahko potrebne zaradi staranja, obrabe ali poškodb ali zaradi zastarelosti (npr. zamenjava zastarelih analognih informacijskih in komunikacijskih sistemov s sodobnimi digitalnimi sistemi). V številnih primerih so to zamenjave enako z enakim, čeprav lahko nekatere pomenijo boljšo varnost ali zanesljivost zaradi izboljšane zasnove ali boljše uporabe sodobnejše tehnologije.

Tovrstna dela je morda treba nujno izvesti kadar koli med življenjsko dobo jedrskega reaktorja (71).

| — | Varnostne izboljšave
  Pri varnostnih izboljšavah se na primer z rednim varnostnim pregledom ali povratnimi informacijami iz operativnih izkušenj običajno obravnavajo vprašanja, ki so del procesa stalnih izboljšav jedrske varnosti. Take izboljšave so lahko potrebne kadar koli med življenjsko dobo elektrarne.
  Značilni primeri takih varnostnih izboljšav morda vključujejo dodatno alternativno postavitev novih obratov, potrebnih za nadaljnje obratovanje jedrske elektrarne; električno napajanje/generatorje; filtrirano odzračevanje zadrževalnega hrama; namestitev sistemov za upravljanje vodika, ki nastaja med hudimi nesrečami (npr. pasivni avtokatalitski rekombinatorji in/ali gorilniki za H2); sisteme, strukture in sestavne dele za krepitev/omogočanje večje potresne odpornosti; dodatne različne krogotoke za hlajenje sredice ali drug varnostni sistem; namestitev alternativnega končnega toplotnega odvoda (npr. hladilni stolp) ali uvedbo dodatnega sredstva za pridobivanje hladilne vode (npr. bazeni); sisteme za zaščito primarnega krogotoka pred nadtlakom; povečano protipoplavno zaščito (npr. novi nasipi, spremembe izsuševalnih ali podobnih del za obvladovanje večjih poplavnih vodostajev); spremembe za nadzor kemijske sestave vode; dodatne ukrepe za odkrivanje požarov in požarne zaščitne ukrepe itd. |
| --- | --- |

—

Varnostne izboljšave

Pri varnostnih izboljšavah se na primer z rednim varnostnim pregledom ali povratnimi informacijami iz operativnih izkušenj običajno obravnavajo vprašanja, ki so del procesa stalnih izboljšav jedrske varnosti. Take izboljšave so lahko potrebne kadar koli med življenjsko dobo elektrarne.

Značilni primeri takih varnostnih izboljšav morda vključujejo dodatno alternativno postavitev novih obratov, potrebnih za nadaljnje obratovanje jedrske elektrarne; električno napajanje/generatorje; filtrirano odzračevanje zadrževalnega hrama; namestitev sistemov za upravljanje vodika, ki nastaja med hudimi nesrečami (npr. pasivni avtokatalitski rekombinatorji in/ali gorilniki za H2); sisteme, strukture in sestavne dele za krepitev/omogočanje večje potresne odpornosti; dodatne različne krogotoke za hlajenje sredice ali drug varnostni sistem; namestitev alternativnega končnega toplotnega odvoda (npr. hladilni stolp) ali uvedbo dodatnega sredstva za pridobivanje hladilne vode (npr. bazeni); sisteme za zaščito primarnega krogotoka pred nadtlakom; povečano protipoplavno zaščito (npr. novi nasipi, spremembe izsuševalnih ali podobnih del za obvladovanje večjih poplavnih vodostajev); spremembe za nadzor kemijske sestave vode; dodatne ukrepe za odkrivanje požarov in požarne zaščitne ukrepe itd.

Primeri del ali fizičnih posegov, določenih v treh kategorijah zgoraj, se lahko pojavijo posamično ali skupaj in jih je treba obravnavati za vsak primer posebej v skladu z določbami direktive o presoji vplivov na okolje in sodno prakso Sodišča Evropske unije. Če se ti posegi štejejo za spremembe ali razširitve „projekta“ v smislu direktive o presoji vplivov na okolje, lahko glede na svojo naravo ali velikost v zadevnem primeru sprožijo bodisi presojo vplivov na okolje (Priloga I, točka 24) bodisi predhodno preverjanje (na podlagi Priloge II, točka 13(a)); v nekaterih primerih so lahko izključeni s področja uporabe direktive o presoji vplivov na okolje. Pristojni organi morajo presoditi, ali katera koli dela predstavljajo projekt v skladu z direktivo o presoji vplivov na okolje in kako bi jih bilo treba obravnavati na podlagi načel direktive o presoji vplivov na okolje.

4.2   Odobritev sprememb ali razširitev projektov jedrskih elektrarn

Za vse jedrske elektrarne velja režim odobritve, njihova postavitev in obratovanje pa sta mogoča le na podlagi odločitve, ki jo sprejme pristojni organ. Pristop k odobritvi obratovanja jedrskih elektrarn se v državah članicah razlikuje, zlasti ker se dovoljenja za tako obratovanje izdajajo bodisi za določeno časovno omejeno obdobje veljavnosti dovoljenja (npr. deset let) bodisi za nedoločen čas.

Po začetku obratovanja so jedrske elektrarne v svojem celotnem življenjskem ciklu predmet stalnega ocenjevanja varnosti, spremljanja (vključno s spremljanjem stanja okolja) in inšpekcij, ki jih nadzoruje ustrezni pristojni organ ali organi. Pristojni organi so odgovorni tudi za preverjanje, da obratovanje jedrskih elektrarn izpolnjuje pogoje ustreznega dovoljenja in da upravljavci sprejemajo vse potrebne ukrepe za zagotavljanje tega izpolnjevanja in jedrske varnosti (72). Glede na konkreten nacionalni postopek mora upravljavec, ki ga nadzira pristojni organ, izvesti dodatne presoje in obratovanje jedrske elektrarne oceniti glede na različne točke, med drugim v okviru občasnega varnostnega pregleda, tematskih pregledov (zunanje nevarnosti, posebne povratne informacije iz operativnih izkušenj) ali podaljšanja obratovalne življenjske dobe (73). Taki premisleki bi najverjetneje vključevali vprašanje, ali bo elektrarni dovoljeno, da nespremenjeno nadaljuje svoje obratovanje (ali brez kakršnih koli večjih sprememb); ali so potrebni posegi, kot so ukrepi v zvezi z izboljšanjem jedrske varnosti, za nadaljevanje obratovanja; ali je treba obratovanje elektrarne dokončno ustaviti (npr. če na koncu ni mogoče izvesti potrebnih varnostnih posodobitev ali če upravljavec meni, da izvajanje takih ukrepov ni upravičeno na podlagi njegove prihodnje strategije obratovanja).

Kot posledica polnega okvira inšpekcij, varnostnih presoj in načela stalnih izboljšav v skladu z direktivo o jedrski varnosti so varnostne posodobitve redno opredeljene, njihovo izvajanje pa se načrtuje pravočasno. Običajno varnostne posodobitve ustrezajo pogojem obstoječega dovoljenja za obratovanje jedrske elektrarne in jih izpolnjujejo (običajno združeno v dovoljenje za obratovanje jedrske elektrarne).

Če zahtevane spremembe pomenijo projekt v smislu direktive o presoji vplivov na okolje in so se že presojale v okviru prejšnje presoje vplivov na okolje, navedene presoje ne bo treba ponoviti, razen če so se medtem spremenile okoliščine (glej oddelek 4.4 v nadaljevanju).

Organi držav članic so odgovorni za presojo, kateri akti v njihovi nacionalni zakonodaji pomenijo soglasje za izvedbo spremembe ali podaljšanja obratovalne življenjske dobe jedrskih elektrarn, tj. odločitev, ki upravljavcu dovoljuje izvedbo projekta, s čimer se zagotovi, da so upoštevane/izpolnjene določbe direktive o presoji vplivov na okolje (v ta namen glej oddelek 2.2.2).

Pri določanju, kaj je tako soglasje za izvedbo, ni pomembno poimenovanje (npr. „licenca“ ali „dovoljenje“), temveč funkcija odobritve v zvezi s pravicami ali dolžnostmi upravljavca. Na primer notranji postopki ali odločanje pristojnega organa, ki jim ne sledi odobritev izvedbe del, se zato ne bi šteli za soglasje za izvedbo v smislu direktive o presoji vplivov na okolje.

4.2.1   Posebna primera podaljšanja življenjske dobe in dolgoročnega izkoriščanja

Te smernice obravnavajo vse vrste sprememb in razširitev. Podaljšanje življenjske dobe in dolgoročno izkoriščanje sta posebna primera. Teoretično bi do obeh lahko prišlo brez del, vendar se lahko v praksi v državah članicah EU pričakuje, da jih spremljajo dela.

V smernicah o uporabi Konvencije iz Espooja za podaljšanje življenjske dobe jedrskih elektrarn so navedeni koristni primeri in dejavniki, ki jih je treba upoštevati.

Primer občasnega varnostnega pregleda

Upravljavci lahko uporabljajo tekoče procese za ugotavljanje obstoja projekta in potrebe po soglasju za izvedbo v smislu direktive o presoji vplivov na okolje. Za jedrske elektrarne v EU v skladu z ustrezno zakonodajo Euratom velja poseben režim pregleda jedrske varnosti, ki se imenuje tudi občasni varnostni pregled. Člen 8c Direktiva Sveta 2009/71/Euratom (74) od upravljavca zahteva, da „sistematično in redno, najmanj vsakih deset let, ponovno oceni varnost jedrskega objekta“. Cilj tega občasnega rednega pregleda „je zagotoviti skladnost z obstoječo projektno zasnovo in načrtovati nadaljnje varnostne [izboljšave] ob upoštevanju staranja, operativnih izkušenj, najnovejših rezultatov raziskav in razvoja mednarodnih standardov“. Torej je občasni varnostni pregled poglobljeni pregled, pri katerem se ugotavlja in oceni pomen, ki ga imajo odstopanja od veljavnih sedanjih varnostnih standardov in mednarodno priznanih dobrih praks na varnost, ob upoštevanju operativnih izkušenj, ustreznih ugotovitev raziskav in sedanje stanje tehnologije. Ta proces prispeva k oceni zmožnosti jedrske elektrarne, da varno nadaljuje obratovanje in še naprej izboljšuje raven varnosti. Na podlagi analize rezultatov pregleda upravljavca lahko pristojni organ na primer odobri nadaljnje obratovanje elektrarne do konca naslednjega cikla občasnega varnostnega pregleda (običajno deset let).

Opozoriti je treba, da sam občasni varnostni pregled zaradi svoje narave in namena na splošno kot tak ni odločitev o podaljšanju ali spremembi obratovalnega režima (npr. dolgoročno izkoriščanje). Vendar lahko v nekaterih primerih ugotovitve pregleda privedejo do sprejetja odločitve pristojnega organa za izvajanje ugotovitev navedenega pregleda (npr. potreba po varnostnih izboljšavah v elektrarni, preden ta nadaljuje svoje obratovanje ali vzporedno z njenim nadaljnjim obratovanjem). Prav tako se v nekaterih primeri občasni varnostni pregled uporablja v podporo procesu odločanja za podaljšanje ali obnovitev dovoljenja ali pa je lahko del večfaznega postopka odločanja (glej tudi oddelek 2.2.2). Vendar občasni varnostni pregled kot tak ne zahteva presoje vplivov na okolje.

Če občasni varnostni pregled privede do del, sta morda zanje potrebna presoja vplivov na okolje in soglasje za izvedbo, če pomenijo spremembo ali razširitev v smislu Priloge I, točka 24, k direktivi o presoji vplivov na okolje ali spremembo ali razširitev v smislu Priloge II, točka 13(a), k direktivi o presoji vplivov na okolje in so države članice odločile, da je v skladu s členom 2, odstavek 1, in členom 4, odstavek 2, direktive o presoji vplivov na okolje potrebna presoja vplivov na okolje.

4.3   Vodilna načela za presojo sprememb ali razširitev projektov jedrskih elektrarn glede na sodbo Doel

Kot je bilo navedeno v oddelku 3.3, je Sodišče odločilo, da je treba direktivo o presoji vplivov na okolje razlagati tako, da ponovni zagon ali preložitev ustavitve obratovanja jedrske elektrarne (75), oboje za desetletno obdobje („ukrepa“), tj. ukrepa, ki zajemata posodobitvena dela na zadevnih elektrarnah, ki lahko spremenijo fizično stvarnost območja in katerih vrednost znaša približno 700 milijonov EUR (76), pomenita „projekt“ v smislu navedene direktive, ki mora biti načeloma predmet presoje vplivov na okolje pred sprejetjem teh ukrepov (77). Za sprejetje take odločitve je Sodišče ugotovilo, da je narava del (78) taka, da spreminjajo fizično stvarnost zadevnega območja v smislu sodne prakse Sodišča, zato ukrepov pri presoji, ali pomenijo projekt v smislu Direktive, ni mogoče umetno ločiti od del, ki so z njima neločljivo povezana. Zato je ugotovilo, da ukrepa in dela skupaj pomenijo isti projekt v smislu navedene določbe (79).

Točka 78 sodbe Doel določa ključno načelo, zaradi katerega nastane obveznost izvedbe presoje vplivov na okolje v primeru spremembe ali razširitve projektov iz Priloge I. Merilo presoje ustreznih meril je tveganje v smislu vplivov na okolje. Če je tveganje, ki ga pomeni sprememba ali razširitev projekta, primerljivo s tveganjem, predstavljenim v sami prvotni kategoriji projektov, projekt spada na področje uporabe Priloge I, točka 24, k direktivi o presoji vplivov na okolje. Besedilo sodbe kaže, da sta narava ali velikost spremembe ali razširitve projekta neizčrpna primera meril za presojo vprašanja, ali so okoljska tveganja podobna tveganjem prvotnega projekta, in da nista nujno kumulativno izpolnjeni.

Zato je mogoče na podlagi sodbe zaključiti, da ukrepa, ki učinkujeta tako, da za znatno obdobje podaljšata trajanje soglasij jedrskih elektrarn za proizvodnjo električne energije, in zajemata večja posodobitvena dela, ki so neločljivo povezana z ukrepi za posodobitev/spremembo zadevnih elektrarn, kar lahko spremeni fizično stvarnost območja, spadata na področje uporabe Priloge I, točka 24, k direktivi o presoji vplivov na okolje, saj pomenita tveganja, ki so v smislu vplivov na okolje podobna tveganjem pri prvotnem zagonu teh elektrarn. To velja zlasti v primeru, kadar so dolgoročno podaljšanje obratovanja in obnovitvena dela podobnega pomena kot v sodbi v zadevi C-411/17.

Poleg zgoraj navedenega vodilnega načela so bila s sodbo Doel potrjena druga pomembna načela direktive o presoji vplivov na okolje, ki so prav tako pomembna, kadar se Direktiva uporablja za spremembe in razširitve jedrske elektrarne (glej zgornje oddelke o presoji celostnih vplivov projekta in večfaznem odločanju).

4.4   Določitev tveganja in potrebe po presoji vplivov na okolje

Čeprav direktiva o presoji vplivov na okolje ne določa meril za presojo tveganja del, ki se štejejo za spremembe ali razširitve projektov, niti ne zagotavlja primerov takih del, ki se štejejo za spremembe ali razširitve projektov iz Priloge II, pa navaja merila za določitev, ali bi morala biti predmet presoje vplivov na okolje (izbirna merila iz člena 4, odstavek 3, direktive o presoji vplivov na okolje in zahteve iz Priloge II A in Priloge III k Direktivi, kakor je predstavljeno v oddelku 3.4). Ta izbirna merila se lahko zato uporabljajo za določitve morebitnega tveganja in poznejše potrebe po izvedbi presoje vplivov na okolje. Če je obseg del ali fizičnih posegov tak, da ne pomeni podobnega tveganja za okolje kot sama dejavnost, vendar pomeni spremembe ali razširitve jedrske elektrarne, ki so že odobrene, se izvajajo ali so v izvedbi in lahko imajo pomembne škodljive vplive, ta dela ali fizični posegi spadajo na področje uporabe Priloge II, točka 13(a), k direktivi o presoji vplivov na okolje in so predmet predhodnega pregleda.

V tem smislu bi bilo treba upoštevati tudi smernice iz Espooja o podaljšanju življenjske dobe jedrskih elektrarn. V skladu s Konvencijo iz Espooja je eden od parametrov, ki ga je treba upoštevati, da postane sprememba dejavnosti predmet presoje čezmejnih vplivov na okolje, ta, da se sprememba šteje za večjo spremembo dejavnosti. Smernice iz Espooja zato predstavljajo neizčrpen seznam nazornih dejavnikov (80), ki so lahko pomembni za presojo pristojnih organov, kadar se ti odločajo, ali podaljšanje življenjske dobe pomeni večjo spremembo. Ti dejavniki so naslednji:

| — | povečana uporaba naravnih virov v primerjavi z omejitvami, ki jih predvideva prvotno dovoljenje; |
| --- | --- |

—

povečana uporaba naravnih virov v primerjavi z omejitvami, ki jih predvideva prvotno dovoljenje;

| — | povečana proizvodnja odpadkov ali izrabljenega goriva v primerjavi z omejitvami, predvidenimi v prvotnem dovoljenju; |
| --- | --- |

—

povečana proizvodnja odpadkov ali izrabljenega goriva v primerjavi z omejitvami, predvidenimi v prvotnem dovoljenju;

| — | povečane emisije, vključno z radionuklidi, in povečan izpust hladilne vode v primerjavi z omejitvami, predvidenimi v prvotnem dovoljenju; |
| --- | --- |

—

povečane emisije, vključno z radionuklidi, in povečan izpust hladilne vode v primerjavi z omejitvami, predvidenimi v prvotnem dovoljenju;

| — | obseg posodobitvenih del in/ali varnostnih posodobitev ali izboljšav, zlasti tistih, ki zahtevajo znatno spremembo fizične stvarnosti območja ali znatne izboljšave, ki izhajajo iz staranja sestavnih delov in/ali zastarelosti; |
| --- | --- |

—

obseg posodobitvenih del in/ali varnostnih posodobitev ali izboljšav, zlasti tistih, ki zahtevajo znatno spremembo fizične stvarnosti območja ali znatne izboljšave, ki izhajajo iz staranja sestavnih delov in/ali zastarelosti;

| — | spremembe okolice, kot so tiste, ki izhajajo iz podnebnih sprememb; |
| --- | --- |

—

spremembe okolice, kot so tiste, ki izhajajo iz podnebnih sprememb;

| — | ukrepi za prilagajanje podnebnim spremembam in njihovo ublažitev. |
| --- | --- |

—

ukrepi za prilagajanje podnebnim spremembam in njihovo ublažitev.

Drug pomemben dejavnik, ki ga je treba upoštevati, je, ali lahko zadevno podaljšanje življenjske dobe ob upoštevanju njegovih posebnih značilnosti povzroči pomembne škodljive čezmejne vplive na okolje (81).

Možni vplivi del ali fizičnih posegov na okoljske dejavnike so še eno izbirno merilo za določanje morebitnega tveganja in potrebe po presoji vplivov na okolje. V skladu s členom 3 direktive o presoji vplivov na okolje je treba upoštevati številne okoljske dejavnike (82), kadar je projekt predmet predhodnega preverjanja ali presoje vplivov na okolje. Obseg in trajanje vpliva na različne okoljske dejavnike sta lahko različna, kar je odvisno od možnih sprememb ali razširitev jedrske elektrarne, ki omogočajo njeno obratovanje (v ta namen glej kategorije del, opisane v oddelku 4.1).

Cilj varnostnih izboljšav jedrskih elektrarn in del za ohranjanje pogojev elektrarne v skladu z njenimi tehničnimi specifikacijami/podlago za izdajo dovoljenj je v večini primerov splošen pozitiven vpliv na okolje, saj se izvajajo zato, da se zmanjšajo tveganje nesreče, emisije normalnega obratovanja ali proizvodnja radioaktivnih odpadkov. Večina teh izboljšav je izvedena za doseganje dolgoročnega zmanjšanja radioloških ali drugih emisij v okolje pri normalnem obratovanju ali v primeru nesreč ali oboje in/ali zmanjšanje poklicne izpostavljenosti delavcev (83).

Vendar lahko imajo izboljšave tudi med normalnim obratovanjem elektrarne škodljive vplive, kot so povečana uporaba virov, kot so voda ali energija, ali običajne emisije, na primer zaradi preskušanja ali občasnega obratovanja nujnih dodatnih rezervnih dizelskih generatorjev. Druge varnostne izboljšave bi lahko pod posebnimi pogoji prav tako potencialno vplivale na okolje, na primer izboljšava, namenjena okrepljeni protipoplavni zaščiti (npr. novi nasipi, spremembe izsuševalnih ali podobnih del), bi lahko potencialno škodljivo vplivala na naravne vodne tokove med poplavo, ki lahko vplivajo na obseg poplavljanja dolvodno, pri katerem lahko vodni tok poteka skozi naseljeno območje ali blizu njega ali pa vpliva na posebno pomembna območja. Poleg tega ni mogoče izključiti, da bodo lahko nekatere varnostne izboljšave povzročile škodljive vplive na okolje med fazo gradnje ali postavitve (npr. hrup, motnje, začasno povečano nastajanje radioloških in/ali običajnih odpadkov, industrijske/radiološke emisije, uporaba virov, kot so gradbeni materiali, voda, energija).

Spremembe za nadzor kemijske sestave vode (84) v jedrskih reaktorjih so pomembne z vsaj šestih različnih vidikov: neoporečnost materialov, raven sevanja elektrarne, kopičenje usedlin, učinkovitost goriv, vpliv na okolje in varnost. Take spremembe lahko pomenijo izboljšave, na primer za varnost, poslabšanje sestavnih delov zaradi staranja ali pa lahko omogočajo boljši nadzor ali zmanjšanje korozijskih stopenj (kar lahko prav tako izboljša radiološko izpostavljenost delavcev in poenostavi vzdrževanje). Vendar lahko sprememba enega kemijskega parametra za izboljšanje varnosti poveča druge nevarnosti ali tveganje, zato je potrebno skrbno ravnovesje. Čeprav se varnostne izboljšave izvajajo z namenom splošnega pozitivnega vpliva na okolje, so posledično možni tudi škodljivi vplivi na okolje.

Dela ali fizični posegi, povezani z izboljšanjem delovanja napajalnih enot, imajo večji potencial kot varnostne izboljšave, da bo elektrarna pomembno radiološko (npr. zaradi različnega jedrnega radiološkega inventarja) in tudi drugače (npr. povečan tok ali višja temperatura izpustov hladilne vode) vplivala na okolje.

4.5   Primerjalna analiza pri izvajanju direktive o presoji vplivov na okolje na jedrskem področju

Primerjalne analize so se na področju jedrske varnosti začele redno izvajati pred več kot 20 leti in dosegle uspešne rezultate na področju usklajevanja praktičnega izvajanja varnostnih načel. Njihova ključna vloga pri zagotavljanju visoke ravni varnosti, usklajene na ravni EU, je bila potrjena v direktivi o jedrski varnosti (85), zlasti z določbo, ki zadeva tematske medsebojne strokovne preglede.

Izvajanje teh smernice in direktive o presoji vplivov na okolje bi se lahko spodbudilo z začetkom take primerjalne analize v zvezi s spremembami in razširitvami jedrske elektrarne, ki bi jo države članice izvajale prostovoljno. Primerjalna analiza bi lahko privedla do skupnih metodologij na ravni EU in olajšala praktično izvajanje v konkretnih primerih. Na primer pri preučevanju sprememb ali razširitev jedrske elektrarne in ob upoštevanju oddelka 4.2 bi bila primerjalna analiza pomembna za presojo vprašanja, ali so se radioaktivni izpusti med normalnim obratovanjem ali v primeru nesreč spremenili in v kakšnem obsegu to kaže na potrebo po pregledu morebitne presoje vplivov na okolje (če je bila taka presoja vplivov na okolje izvedena). Taka primerjalna analiza lahko pomaga oceniti, ali bi spremembe in razširitve projekta ustvarile dodatna tveganja vpliva na sosednje države članice, in ugotoviti, na katere države članice.

5   POVZETEK GLAVNIH TOČK

| — | Če gradbena dela ali posegi, ki vključujejo spremembe fizične stvarnosti prvotnih projektov iz Priloge I ali Priloge II k direktivi o presoji vplivov na okolje, izpolnjujejo zahteve iz Priloge I, točka 24, ali Priloge II, točka 13(a), k tej direktivi, pomenijo „projekt“ v smislu direktive o presoji vplivov na okolje in so predmet predhodnega preverjanja in/ali presoje vplivov na okolje. |
| --- | --- |

—

Če gradbena dela ali posegi, ki vključujejo spremembe fizične stvarnosti prvotnih projektov iz Priloge I ali Priloge II k direktivi o presoji vplivov na okolje, izpolnjujejo zahteve iz Priloge I, točka 24, ali Priloge II, točka 13(a), k tej direktivi, pomenijo „projekt“ v smislu direktive o presoji vplivov na okolje in so predmet predhodnega preverjanja in/ali presoje vplivov na okolje.

| — | Tisti projekti, ki bodo verjetno pomembno vplivali na okolje, so predmet zahteve po soglasju za izvedbo. |
| --- | --- |

—

Tisti projekti, ki bodo verjetno pomembno vplivali na okolje, so predmet zahteve po soglasju za izvedbo.

| — | S spremembo ali razširitvijo projektov v smislu Priloge I, točka 24, k direktivi o presoji vplivov na okolje se predpostavlja, da so tveganja v smislu njihovih vplivov na okolje podobna tveganjem prvotnega projekta. V tem smislu sta podaljšanje trajanja soglasij za prvotni projekt za znatna obdobja in pomembnost del, ki so neločljivo povezana z obsegom sprememb ali razširitev projektov, ključni merili, ki bi ju pristojni organi morali uporabljati. |
| --- | --- |

—

S spremembo ali razširitvijo projektov v smislu Priloge I, točka 24, k direktivi o presoji vplivov na okolje se predpostavlja, da so tveganja v smislu njihovih vplivov na okolje podobna tveganjem prvotnega projekta. V tem smislu sta podaljšanje trajanja soglasij za prvotni projekt za znatna obdobja in pomembnost del, ki so neločljivo povezana z obsegom sprememb ali razširitev projektov, ključni merili, ki bi ju pristojni organi morali uporabljati.

---

(1)  UL L 26, 28.1.2012, str. 1.

(2)  UL L 124, 25.4.2014, str. 1.

(3)  C-411/17, Inter-Environnement Wallonie in Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen, EU:C:2019:622.

(4)  https://ec.europa.eu/environment/eia/pdf/EIA_rulings_web.pdfhttps://ec.europa.eu/environment/eia/pdf/EIA_rulings_web.pdf (ta dokument ne izraža uradnega stališča Komisije, zanjo ni zavezujoč in ga to obvestilo ne potrjuje).

(5)  UL C 104, 24.4.1992, str. 7.

(6)  UL L 124, 17.5.2005, str. 4.

(7)  Glej v tem smislu sklepne predloge generalne pravobranilke J. Kokott v zadevi C-411/17, točka 105 („Ker naj bi se z [d]irektivo o presoji vplivov na okolje pretežno prenesl[a] [...] [Konvencija iz Espooja], pa je zaželeno, da se jo razlaga v skladu s konvencij[o]. Prav tako je treba pooblastila Unije izvajati ob upoštevanju mednarodnega prava; zato je treba sekundarno pravo Unije načeloma razlagati v skladu z njenimi obveznostmi, ki izhajajo iz mednarodnega prava.“).

(8)  Različni zakonodajni akti imajo lahko različne cilje, ki bi torej lahko vplivali na področje uporabe in pomen uvrstitve projektov ter opredelitev, ki jih vsebujejo. Torej ni nujno, da določena uvrstitev projektov v eni direktivi natančno predpisuje način, kako je treba isto vrsto projekta razlagati v okviru druge direktive. Kot je navedlo Sodišče (glej na primer sodbo v zadevi Komisija/Španija, C-227/01), je treba pravo Unije razlagati ob sklicevanju na namen in splošni sistem pravil, katerih del je.

(9)  https://unece.org/sites/default/files/2021-02/Guidance_on_Conventions%20applicability_to_LTE%20of%20NPPs_As%20endorsed%20and%20edited.pdf.

(10)  Glej v tem smislu sodbi v zadevah Komisija/Italija, C-486/04, točka 45, in Komisija/Italija, C-255/05, točka 52.

(11)  Glej sodbo v zadevi Komisija/Belgija, C-435/09, točki 86 in 88.

(12)  Sodbe v zadevah Kraaijeveld in drugi, C-72/95, točka 50; Abraham in drugi, C-2/07, točka 37; Mellor, C-75/08, točka 50, in Komisija/Irska, C-427/07, točka 41.

(13)  Sodbe v zadevah Abraham in drugi, C-2/07, točka 23; Brussels Hoofdstedelijk Gewest in drugi, C-275/09, točka 24, ter Pro-Braine in drugi, C-121/11, točka 31.

(14)  Po analogiji sodbi v zadevah Brussels Hoofdstedelijk Gewest in drugi, C-275/09, točka 24, ter Pro-Braine in drugi, C-121/11, točka 32.

(15)  Sodbe v zadevah Linster, C-287/98, točka 52; Komisija/Italija, C-486/04, točka 36; Komisija/Irska, C-215/06, točka 49, ter Prenninger in drugi, C-329/17, točka 35.

(16)  Z Direktivo se ne zahteva dodatno „soglasje“ za navedeno „soglasje za izvedbo“, glej sodbo v zadevi Komisija/Španija, C-332/04, točka 53.

(17)  Sodba v zadevi Barker – Crystal Palace, C-290/03, točki 40 in 41.

(18)  Sodba v zadevi Komisija/Irska, C-50/09, točke 73–75. „[Člen 2, odstavek 2,] pomeni, da se svoboda, ki jo imajo države članice, razteza na določitev pravil postopka in pogojev za izdajo zadevnega soglasja za izvedbo. Vendar se ta pravica lahko izvršuje samo v mejah, ki jih postavlja ta direktiva, in če se z možnostmi, ki jih izberejo države članice, zagotovi popolno spoštovanje ciljev, ki jih ta direktiva določa.“

(19)  Za več podrobnosti glej oddelek 4 smernice Komisije glede uporabe izjem na podlagi direktive o presoji vplivov na okolje (https://eur-lex.europa.eu/legal-content/SL/TXT/?uri=CELEX:52019XC1114(02)).

(20)  Glej sodbo v zadevi Doel, točke 103–114.

(21)  Direktiva 2010/75/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o industrijskih emisijah (celovito preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja) (UL L 334, 17.12.2010, str. 17), člen 3, odstavek 7 – „dovoljenje“ pomeni pisno dovoljenje za obratovanje celotnega ali dela obrata ali kurilne naprave, sežigalnice odpadkov ali naprave za sosežig odpadkov.

(22)  Direktiva Sveta 1999/31/ES z dne 26. aprila 1999 o odlagališčih odpadkov (UL L 182, 16.7.1999, str. 1).

(23)  Opredelitev „soglasja za izvedbo“ v smislu člena 1(2), točka (c), Direktive ni odvisna od imena (primeri pojmov, ki se uporabljajo v nacionalnih praksah, so gradbeno dovoljenje, območno dovoljenje, dovoljenje za rabo zemljišča, (celovito) okoljevarstveno dovoljenje, dovoljenje za prostorsko načrtovanje, lokacijsko dovoljenje), temveč od tega, ali so izpolnjeni pogoji iz Direktive.

(24)  Za razliko od direktive o industrijskih emisijah je mogoče režime dovoljenj najti na primer v zakonodaji o odpadkih – Direktiva 2008/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. novembra 2008 o odpadkih ali Direktiva 1999/31/ES z dne 26. aprila 1999 o odlagališčih odpadkov. Primer režima izdaje dovoljenj je mogoče najti na primer v Direktivi 2013/30/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. junija 2013 o varnosti naftnih in plinskih dejavnosti na morju in spremembi Direktive 2004/35/ES itd.

(25)  Sodba v zadevi Brussels Hoofdstedelijk Gewest in drugi, C-275/09.

(26)  Načelo tega oddelka se uporablja tudi za nove projekte.

(27)  Sodba v zadevi Wells, C-201/02, točki 52 in 53, točka 1 izreka.

(28)  Sodbe v zadevah Wells, C-201/02; Komisija/Združeno kraljestvo, C-508/03, in Barker, C-290/03.

(29)  Sodbi v zadevah Wells, C-201/02, in Abraham in drugi, C-2/07.

(30)  Glej točko 88 sodbe Doel: „88. Iz tega izhaja, da čeprav je za izvajanje teh ukrepov potrebno sprejetje naknadnih aktov v okviru kompleksnega in predpisanega postopka, ki je namenjen zlasti zagotavljanju spoštovanja varstvenih in varnostnih standardov, ki veljajo za to dejavnost komercialne proizvodnje električne energije jedrskega izvora, in čeprav so navedeni ukrepi, kot je razvidno iz obrazložitvenega memoranduma zakona z dne 28. junija 2015, predmet predhodne odobritve AFCN, to ne spremeni dejstva, da ti ukrepi, potem ko jih je sprejel nacionalni zakonodajalec, opredeljujejo bistvene značilnosti projekta in a priori niso več predmet razprave ali izpodbijanja.“

(31)  Sodišče je v sodbi v zadevi C-50/09 odločilo, da „[p]ristojni organ zato, da bi izpolnil obveznost, ki mu jo nalaga navedeni člen 3, ne sme zgolj opredeliti in opisati neposrednih in posrednih vplivov projekta na nekatere dejavnike, ampak jih mora za vsak posamezen primer še na primeren način presoditi“ (točka 37). Glej tudi sodbo v zadevi Komisija/Združeno kraljestvo, C-508/03, točke 103–106.

(32)  Sodbi v zadevah Abraham in drugi/letališče Liège, C-2/07, točki 42 in 43, ter Ecologistas en Acción-CODA, C-142/07, točka 39.

(33)  Sodba v zadevi Umweltanwalt von Kärnten, C-205/08, točka 51.

(34)  Sodbe v zadevah Komisija/Irska, C-392/96, točki 76 in 82; Ecologistas en Acción-CODA, C-142/07, točka 44; Umweltanwalt von Kärnten, C-205/08, točka 53; Abraham in drugi/letališče Liège, C-2/07, točka 27; Brussels Hoofdstedelijk Gewest in drugi, C-275/09, točka 36, ter Salzburger Flughafen, C-244/12, točka 37.

(35)  Sodba v zadevi Abraham in drugi/letališče Liège, C-2/07, točka 42.

(36)  Sodba v zadevi Komisija/Španija, C-227/01, točka 53.

(37)  Sodba v zadevi Salzburger Flughafen, C-244/12, točka 37. V tej zadevi so bili obravnavani projekti povezani s postavitvijo dodatnih stavb za letališče (tj. skladišča, razširitev parkirnih površin in postajališča za letala), ki jih je bilo treba upoštevati skupaj z drugimi, prej odobrenimi projekti (tj. postavitev dodatnega terminala).

(38)  Glej Prilogo II A, točka 1(a), Prilogo III, točka 1(a), in Prilogo IV, točka 1(b), ter uvodno izjavo 22 Direktive 2014/52/EU („Da bi zagotovili visoko raven varstva okolja in človeškega zdravja, bi morali postopki predhodne preveritve in presoje vplivov na okolje upoštevati vplive celotnega zadevnega projekta, vključno, kjer je to ustrezno, z njegovo površino in podzemljem, med gradnjo, obratovanjem in, kjer je to ustrezno, rušenjem.“).

(39)  Sodbe v zadevah Linster, C-287/98, točka 52; Komisija/Italija, C-486/04, točka 36, in Komisija/Irska, C-215/06, točka 49.

(40)  Sodba v zadevi Komisija/Irska, C-215/06, točka 51. „[...] [Č]len 2(1) navedene direktive [je treba] nujno razumeti tako, da pomeni, da oseba ne more začeti del v zvezi z zadevnim projektom, če ni zahtevala in pridobila potrebnega soglasja ter predhodno izvedla presoje vplivov na okolje, ko se ta zahteva, ker sicer ne bi spoštovala zahtev spremenjene Direktive.“

(41)  Poleg tega velja, če sta bila presoja vplivov na okolje ali predhodno preverjanje opuščena, da morajo nacionalna sodišča preveriti, ali so izpolnjene zahteve iz prava Unije, ki veljajo na področju pravice do odškodnine, še zlasti obstoj neposredne vzročne zveze med zatrjevano kršitvijo in nastalo škodo (sodba v zadevi Leth, C-420/11, točka 48).

(42)  Sodba v zadevi Wells, C-201/02, točke 66–70.

(43)  Sodba v zadevi Komisija/Irska, C-215/06, točka 59, „[...] Pristojni organi morajo tako sprejeti potrebne ukrepe, da nadomestijo opustitev presoje vplivov na okolje, tako da na primer prekličejo že izdano soglasje za izvedbo ali zadržijo njegovo izvajanje, da se opravi taka presoja, vse v mejah procesne avtonomije držav članic“.

(44)  Sodbe v zadevah Komisija/Irska, C-215/06, točka 57; Križan in drugi, C-416/10, točka 87; Stadt WienerNeustadt, C-348/15, točka 36, ter Inter-Environnement Wallonie in Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen, C-411/17, točka 174.

(45)  Sodbe v zadevah Comune di Corridonia, C-196/16 in C-197/16, točke 35–41 in 43; Castelbellino, C-117/17, točka 30, ter Inter-Environnement Wallonie in Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen, C-411/17, točka 175.

(46)  Komisija/Irska, C-215/06, točka 57; Križan in drugi, C-416/10, točka 87; Stadt WienerNeustadt, C-348/15, točka 36.

(47)  Direktiva Sveta (85/337/EGS) z dne 27. junija 1985 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (UL L 175, 5.7.1985, str. 40).

(48)  Direktiva Sveta 97/11/ES z dne 3. marca 1997 o spremembi Direktive 85/337/EGS o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (UL L 73, 14.3.1997, str. 5).

(49)  Pred dodajanjem kategorije projektov iz Priloge II, točka 13(a), v besedilo Direktive je Sodišče v sodbi v zadevi Kraaijeveld in drugi, C-72/95, razsodilo, da se Direktiva uporablja le za spremembe projektov. Sodišče je ugotovilo, da je treba izraz regulacije in objekti za protipoplavno zaščito iz Priloge II, točka 10(e), k Direktivi 85/337/EGS (preden je bila spremenjena z Direktivo 97/11/ES) razlagati tako, da ne vključuje le postavitve novega nasipa, temveč tudi spremembo obstoječega nasipa, kar vključuje njegovo premestitev, ojačitev ali razširitev ter zamenjavo nasipa s postavitvijo novega na istem mestu ne glede na to, ali je novi nasip trdnejši ali širši od dosedanjega ali pa kombinacija takih del (točka 42).

(50)  Direktiva 2003/35/ES evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. maja 2003 o sodelovanju javnosti pri sestavi nekaterih načrtov in programov v zvezi z okoljem in o spremembi direktiv Sveta 85/337/EGS in 96/61/ES glede sodelovanja javnosti in dostopa do sodišč (UL L 156, 25.6.2003, str. 17).

(51)  Za spremembe/razširitve projektov iz Priloge I, ki so pod pragom, vendar imajo pomembne škodljive vplive na okolje, glej Prilogo II, točka 13(a).

(52)  Sodba v zadevi C-411/17, točki 79 in 80.

(53)  Obseg obnovitve je potrjeval tudi finančni okvir v znesku 700 milijonov EUR, ki je bil zanje namenjen, sodba v zadevi C-411/17, točka 64.

(54)  Prav tam, točka 78.

(55)  Prav tako je na podlagi Priloge I, točka 24, presoja vplivov na okolje potrebna za „[k]akršn[o] koli sprememb[o] ali razširitev projektov, naštetih v tej prilogi, kjer takšna sprememba ali razširitev sama po sebi doseže morebitne pragove, določene v tej prilogi“.

(56)  Predlagani projekt je bil predložen za spremembo infrastrukture letališča, gradnjo nadzornega stolpa, nove vozne steze za letala in letališke ploščadi ter delo za izboljšanje in razširjenje vzletnih in pristajalnih stez, njihova dolžina pa je ostala nespremenjena.

(57)  Pristop je bil potrjen tudi v sodbah v zadevah Brussels Hoofdstedelijk Gewest in drugi, C-275/09, in Salzburger Flughafen, C-244/12.

(58)  Glej po analogiji sodbo v zadevi Doel, C-411/17, točka 78.

(59)  https://ec.europa.eu/environment/eia/pdf/EIA_guidance_Scoping_final.pdf (ta dokument ne izraža uradnega stališča Komisije, zanjo ni zavezujoč in ga to obvestilo ne potrjuje).

(60)  https://ec.europa.eu/environment/eia/pdf/EIA_guidance_EIA_report_final.pdf (ta dokument ne izraža uradnega stališča Komisije, zanjo ni zavezujoč in ga to obvestilo ne potrjuje).

(61)  Sodbe v zadevah Linster, C-287/98, točka 52; Komisija/Italija, C-486/04, točka 36, in Komisija/Irska, C-215/06, točka 49.

(62)  Ta kategorija zajema prag in vrste projektov brez pragov.

(63)  Sodba v zadevi Doel, C-411/17, točka 79.

(64)  Sodba v zadevi C-570/13, točki 44 in 50.

(65)  Za namene teh smernic se pojma „nuclear power stations“ in „nuclear power plants“ prevajata kot „jedrske elektrarne“.

(66)  https://unece.org/sites/default/files/2021-02/Guidance_on_Conventions%20applicability_to_LTE%20of%20NPPs_As%20endorsed%20and%20edited.pdf.

(67)  Dolgoročno izkoriščanje jedrske elektrarne je obratovanje, ki presega določen časovni okvir, opredeljen s pojmom soglasje, prvotno zasnovo elektrarne ter ustreznimi standardi ali nacionalnimi predpisi (upravljanje staranja in razvoj programa za dolgoročno izkoriščanje jedrskih elektrarn, IAEA, Posebna varnostna navodila SSG-48, IAEA 2018).

(68)  Glej točko 32 sodbe z dne 22. septembra 2020, Avstrija/Komisija, C-594/18 P, EU:C:2020:742.

(69)  Glej točki 41 in 43 sodbe z dne 22. septembra 2020, Avstrija/Komisija, C-594/18 P, EU:C:2020:742.

(70)  Glej med drugim poglavje 3 „Varovanje zdravja“ Pogodbe Euratom ter točke 40, 41 in 43 sodbe Sodišča z dne 22. septembra 2020, Avstrija/Komisija, C-594/18 P, EU:C:2020:742.

(71)  Ni nujno, da so navedeni posegi povezani s procesom dolgoročnega izkoriščanja, tudi če podaljšanje obratovalne dobe brez zamenjave sestavnih delov ne bi bilo mogoče (npr. odločitev o podaljšanju obratovalne dobe jedrske elektrarne po preteku 40-letne življenjske dobe konstrukcije morda ne bi bila mogoče brez zamenjave uparjalnikov po 30 letih obratovanja).

(72)  Direktiva Sveta 2009/71/Euratom z dne 25. junija 2009 o vzpostavitvi okvira Skupnosti za jedrsko varnost jedrskih objektov (UL L 172, 2.7.2009, str. 18), kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2014/87/Euratom z dne 8. julija 2014 (UL L 219, 25.7.2014, str. 42). Splošno načelo zahteve glede stalnih izboljšav je, da upravljavec, ki ga nadzirajo nacionalni varnostni organi, redno izvaja vse opredeljene razumne varnostne izboljšave. Ta pristop dopolnjuje preverjanje, posebna redna analiza varnosti (kot izredni varnostni pregledi, človeški poseg itd.) ali redni varnostni pregled, pri katerem se podrobno pregleda podlaga varnostnih primerov.

(73)  Prvotno so bile jedrske elektrarne običajno zasnovane za posebno obratovalno življenjsko dobo (npr. 30–40 let za t. i. drugo generacijo jedrskih elektrarn, ki obratujejo danes in med katerimi se številne približujejo svoji prvotni življenjski dobi konstrukcije ali pa so jo že presegle). Na to prvotno življenjsko dobo lahko vplivajo številni dejavniki (npr. stalno vzdrževanje in zamenjava sestavnih delov), elektrarne pa običajno obratujejo po preteku svoje prvotne življenjske dobe, če se sistematično in celovito dokaže, da je to varno.

(74)  Direktiva Sveta 2009/71/Euratom z dne 25. junija 2009 o vzpostavitvi okvira Skupnosti za jedrsko varnost jedrskih objektov (UL L 172, 2.7.2009, str. 18), kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2014/87/Euratom z dne 8. julija 2014 (UL L 219, 25.7.2014, str. 42).

(75)  Po belgijskem zakonu je bilo treba obratovanje jedrskih elektrarn ustaviti 40 let po datumu njihovega zagona za industrijske namene.

(76)  V zvezi z zadevnimi zneski je treba spomniti, da so se v sodbi v zadevi Doel obravnavale naložbe v višini približno 700 milijonov EUR. Poleg tega je Sodišče poudarilo, da sta odločilna obseg ali narava del.

(77)  Sodba v zadevi Inter-Environnement Wallonie in Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen, C-411/17, EU:C:2019:622, točka 94.

(78)  Prav tam, točka 66 – [...] posodobitev kupol elektrarn Doel 1 in Doel 2, obnovitev bazenov za shranjevanje porabljenega goriva, namestitev nove črpalne postaje in prilagoditev podzidja, da bi bili ti elektrarni bolje varovani pred poplavami; [...] dela naj ne bi zajemala le izboljšav obstoječih struktur, ampak tudi izgradnjo treh stavb, od katerih bi bili dve namenjeni za ventilacijske sisteme, tretja pa za protipožarno napravo.

(79)  Prav tam, točka 71.

(80)  Smernice iz Espooja, Priloga II.

(81)  Smernice iz Espooja, del C, Podaljšanje življenjske dobe kot glavna dejavnost.

(82)  Prebivalstvo in zdravje ljudi, biotska raznovrstnost, zemljišče, prst, voda, zrak, podnebje, materialna sredstva, kulturna dediščina in krajina in njihovo medsebojno delovanje.

(83)  Opozoriti je treba, da bi vsaka sprememba ali razširitev jedrske elektrarne, ki lahko potencialno poveča radiološke emisije, povzročila izdajo obvestilo Evropske komisije na podlagi člena 37 Pogodbe Euratom, ki določa, da mora vsaka država članica Komisiji predložiti splošne podatke o vsakem načrtu za odlaganje radioaktivnih odpadnih snovi v kateri koli obliki, tako da lahko Komisija ugotovi, ali izvajanje takega načrta lahko povzroči radioaktivno kontaminacijo vode, zemlje ali zračnega prostora druge države članice.

(84)  Nadzor kemijske sestave vode je bistven za varno obratovanje jedrske elektrarne in se lahko uporablja za zmanjševanje škodljivih vplivov kemikalij, kemičnih nečistoč ali korozije na strukture in sestavne dele elektrarne za podaljšanje obratovalne življenjske dobe.

(85)  Direktiva Sveta 2009/71/Euratom z dne 25. junija 2009 o vzpostavitvi okvira Skupnosti za jedrsko varnost jedrskih objektov (UL L 172, 2.7.2009, str. 18), kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 2014/87/Euratom z dne 8. julija 2014 (UL L 219, 25.7.2014, str. 42).

---

| 3.12.2021 | SL | Uradni list Evropske unije | C 486/20 |
| --- | --- | --- | --- |

3.12.2021

SL

Uradni list Evropske unije

C 486/20

---

Nenasprotovanje priglašeni koncentraciji

(Zadeva M.10247 – CVC / COOPER)

(Besedilo velja za EGP)

(2021/C 486/02)

Komisija se je 22. oktobra 2021 odločila, da ne bo nasprotovala zgoraj navedeni priglašeni koncentraciji in jo bo razglasila za združljivo z notranjim trgom. Ta odločitev je sprejeta v skladu s členom 6(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 139/2004 (1). Celotno besedilo odločitve je na voljo samo v angleščini in bo objavljeno po tem, ko bodo iz besedila odstranjene morebitne poslovne skrivnosti. Na voljo bo:

| — | v razdelku o združitvah na spletišču Komisije o konkurenci (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/). Spletišče vsebuje različne pripomočke za iskanje posameznih odločitev o združitvah, vključno z nazivi podjetij, številkami zadev, datumi ter indeksi področij, |
| --- | --- |

—

v razdelku o združitvah na spletišču Komisije o konkurenci (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/). Spletišče vsebuje različne pripomočke za iskanje posameznih odločitev o združitvah, vključno z nazivi podjetij, številkami zadev, datumi ter indeksi področij,

| — | v elektronski obliki na spletišču EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=sl) pod dokumentarno številko 32021M10247. EUR-Lex zagotavlja spletni dostop do prava EU. |
| --- | --- |

—

v elektronski obliki na spletišču EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=sl) pod dokumentarno številko 32021M10247. EUR-Lex zagotavlja spletni dostop do prava EU.

---

(1)  UL L 24, 29.1.2004, str. 1.

---

| 3.12.2021 | SL | Uradni list Evropske unije | C 486/21 |
| --- | --- | --- | --- |

3.12.2021

SL

Uradni list Evropske unije

C 486/21

---

Nenasprotovanje priglašeni koncentraciji

(Zadeva M.10449 – KIA / ALMAVIVA)

(Besedilo velja za EGP)

(2021/C 486/03)

Komisija se je 19. novembra 2021 odločila, da ne bo nasprotovala zgoraj navedeni priglašeni koncentraciji in jo bo razglasila za združljivo z notranjim trgom. Ta odločitev je sprejeta v skladu s členom 6(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 139/2004 (1). Celotno besedilo odločitve je na voljo samo v angleščini in bo objavljeno po tem, ko bodo iz besedila odstranjene morebitne poslovne skrivnosti. Na voljo bo:

| — | v razdelku o združitvah na spletišču Komisije o konkurenci (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/). Spletišče vsebuje različne pripomočke za iskanje posameznih odločitev o združitvah, vključno z nazivi podjetij, številkami zadev, datumi ter indeksi področij, |
| --- | --- |

—

v razdelku o združitvah na spletišču Komisije o konkurenci (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/). Spletišče vsebuje različne pripomočke za iskanje posameznih odločitev o združitvah, vključno z nazivi podjetij, številkami zadev, datumi ter indeksi področij,

| — | v elektronski obliki na spletišču EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=sl) pod dokumentarno številko 32021M10449. EUR-Lex zagotavlja spletni dostop do prava EU. |
| --- | --- |

—

v elektronski obliki na spletišču EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=sl) pod dokumentarno številko 32021M10449. EUR-Lex zagotavlja spletni dostop do prava EU.

---

(1)  UL L 24, 29.1.2004, str. 1.

---

IV Informacije

INFORMACIJE INSTITUCIJ, ORGANOV, URADOV IN AGENCIJ EVROPSKE UNIJE

Svet

| 3.12.2021 | SL | Uradni list Evropske unije | C 486/22 |
| --- | --- | --- | --- |

3.12.2021

SL

Uradni list Evropske unije

C 486/22

---

Obvestilo osebam, za katere veljajo omejevalni ukrepi iz Sklepa Sveta 2012/642/SZVP, kot se izvaja z Izvedbenim sklepom Sveta (SZVP) 2021/2125, in Uredbe Sveta (ES) št. 765/2006, kot se izvaja z Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2021/2124 o omejevalnih ukrepih proti Belorusiji

(2021/C 486/04)

Osebe s seznama v Prilogi k Sklepu Sveta 2012/642/SZVP (1), kot se izvaja z Izvedbenim sklepom Sveta (SZVP) 2021/2125 (2), in v Prilogi I k Uredbi Sveta (ES) št. 765/2006 (3), kot se izvaja z Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2021/2124 (4) o omejevalnih ukrepih proti Belorusiji, obveščamo o naslednjem:

Svet Evropske unije je sklenil, da bi bilo treba te osebe vključiti na seznam oseb, za katere veljajo omejevalni ukrepi iz Sklepa 2012/642/SZVP in Uredbe (ES) št. 765/2006. Razlogi za uvrstitev teh oseb na seznam so navedeni v ustreznih rubrikah teh prilog.

Zadevne osebe opozarjamo, da lahko pri pristojnih organih zadevne države članice oziroma zadevnih držav članic, navedenih na spletnih mestih iz Priloge II k Uredbi Sveta (ES) št. 765/2006, zaprosijo, da se jim dovoli uporaba zamrznjenih sredstev za zadovoljitev osnovnih potreb ali točno določena plačila (glej člen 3 Uredbe).

Zadevne osebe lahko zahtevo za ponovno preučitev odločitve o njihovi uvrstitvi na navedeni seznam skupaj z dokazili pošljejo Svetu do 31. decembra 2021, in sicer na naslov:

| Council of the European Union |
| --- |
| General Secretariat |
| RELEX.1.C |
| Rue de la Loi/Wetstraat 175 |
| 1048 Bruxelles/Brussel |
| BELGIJA |

Council of the European Union

General Secretariat

RELEX.1.C

Rue de la Loi/Wetstraat 175

1048 Bruxelles/Brussel

BELGIJA

E-naslov: sanctions@consilium.europa.eu

Vse prejete pripombe bo Svet upošteval pri rednem pregledu seznama oseb in subjektov, ki ga bo opravil v skladu s členom 8(2) Sklepa 2012/642/SZVP in členom 8a(4) Uredbe (ES) št. 765/2006.

---

(1)  UL L 285, 17.10.2012, str. 1.

(2)  UL L 430 I, 2.12.2021, str. 16.

(3)  UL L 134, 20.5.2006, str. 1.

(4)  UL L 430 I, 2.12.2021, str. 1.

---

| 3.12.2021 | SL | Uradni list Evropske unije | C 486/23 |
| --- | --- | --- | --- |

3.12.2021

SL

Uradni list Evropske unije

C 486/23

---

Obvestilo posameznikom, na katere se nanašajo osebni podatki in za katere veljajo omejevalni ukrepi iz Sklepa Sveta 2012/642/SZVP in Uredbe Sveta (ES) št. 765/2006 o omejevalnih ukrepih proti Belorusiji

(2021/C 486/05)

Posameznike, na katere se nanašajo osebni podatki, v skladu s členom 16 Uredbe (EU) 2018/1725 Evropskega parlamenta in Sveta (1) obveščamo o naslednjem:

Pravna podlaga za ta postopek obdelave sta Sklep Sveta 2012/642/SZVP (2), kot se izvaja z Izvedbenim sklepom Sveta (SZVP) 2021/2125 (3), in Uredba Sveta (ES) št. 765/2006 (4), kot se izvaja z Izvedbeno uredbo Sveta (EU) 2021/2124 (5).

Za ta postopek obdelave je odgovoren Svet Evropske unije, ki ga zastopa generalni direktor oddelka RELEX (zunanji odnosi) generalnega sekretariata Sveta, pristojni oddelek za postopek obdelave pa je RELEX.1.C, katerega naslov je:

| Council of the European Union |
| --- |
| General Secretariat |
| RELEX.1.C |
| Rue de la Loi/Wetstraat 175 |
| 1048 Bruxelles/Brussel |
| BELGIJA |

Council of the European Union

General Secretariat

RELEX.1.C

Rue de la Loi/Wetstraat 175

1048 Bruxelles/Brussel

BELGIJA

E-naslov: sanctions@consilium.europa.eu

Kontaktni podatki pooblaščene osebe za varstvo podatkov v GSS:

Pooblaščena oseba za varstvo podatkov

data.protection@consilium.europa.eu

Namen postopka obdelave je vzpostaviti in posodabljati seznam oseb, za katere veljajo omejevalni ukrepi v skladu s Sklepom 2012/642/SZVP, kot se izvaja z Izvedbenim sklepom (SZVP) 2021/2125, in Uredbo (ES) št. 765/2006, kot se izvaja z Izvedbeno uredbo (EU) 2021/2124.

Posamezniki, na katere se nanašajo osebni podatki, so fizične osebe, ki izpolnjujejo merila za uvrstitev na seznam, določena v Sklepu 2012/642/SZVP in Uredbi (ES) št. 765/2006.

Zbrani osebni podatki vključujejo potrebne podatke za pravilno identifikacijo zadevne osebe in utemeljitev ter katere koli druge podatke v zvezi s tem.

Zbrani osebni podatki se po potrebi lahko posredujejo Evropski službi za zunanje delovanje in Komisiji.

Brez poseganja v omejitve iz člena 25 Uredbe (EU) 2018/1725 bo na uveljavljanje pravic posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki, kot so pravica dostopa ter pravica do popravka ali do ugovora, odgovorjeno v skladu z Uredbo (EU) 2018/1725.

Osebni podatki se bodo hranili pet let od trenutka, ko bo posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, zbrisan s seznama oseb, za katere veljajo omejevalni ukrepi, ali od trenutka, ko bo veljavnost ukrepa potekla, ali dokler bo trajal sodni postopek, če se je že začel.

Brez poseganja v katero koli pravno, upravno ali izvensodno sredstvo lahko posamezniki, na katere se nanašajo osebni podatki, v skladu z Uredbo (EU) 2018/1725 vložijo pritožbo pri Evropskem nadzorniku za varstvo podatkov (edps@edps.europa.eu).

---

(1)  UL L 295, 21.11.2018, str. 39.

(2)  UL L 285, 17.10.2012, str. 1.

(3)  UL L 430 I, 2.12.2021, str. 16.

(4)  UL L 134, 20.5.2006, str. 1.

(5)  UL L 430 I, 2.12.2021, str. 1.

---

Evropska komisija

| 3.12.2021 | SL | Uradni list Evropske unije | C 486/25 |
| --- | --- | --- | --- |

3.12.2021

SL

Uradni list Evropske unije

C 486/25

---

Menjalni tečaji eura (1)

2. december 2021

(2021/C 486/06)

1 euro =

| | Valuta | Menjalni tečaj |
| --- | --- | --- |
| USD | ameriški dolar | 1,1339 |
| JPY | japonski jen | 127,94 |
| DKK | danska krona | 7,4362 |
| GBP | funt šterling | 0,85135 |
| SEK | švedska krona | 10,2658 |
| CHF | švicarski frank | 1,0414 |
| ISK | islandska krona | 146,80 |
| NOK | norveška krona | 10,2962 |
| BGN | lev | 1,9558 |
| CZK | češka krona | 25,420 |
| HUF | madžarski forint | 362,44 |
| PLN | poljski zlot | 4,5953 |
| RON | romunski leu | 4,9488 |
| TRY | turška lira | 15,2937 |
| AUD | avstralski dolar | 1,5975 |
| CAD | kanadski dolar | 1,4526 |
| HKD | hongkonški dolar | 8,8375 |
| NZD | novozelandski dolar | 1,6662 |
| SGD | singapurski dolar | 1,5501 |
| KRW | južnokorejski won | 1 333,57 |
| ZAR | južnoafriški rand | 17,9652 |
| CNY | kitajski juan | 7,2297 |
| HRK | hrvaška kuna | 7,5245 |
| IDR | indonezijska rupija | 16 342,16 |
| MYR | malezijski ringit | 4,7964 |
| PHP | filipinski peso | 57,320 |
| RUB | ruski rubelj | 83,5138 |
| THB | tajski bat | 38,413 |
| BRL | brazilski real | 6,3935 |
| MXN | mehiški peso | 24,1963 |
| INR | indijska rupija | 85,0520 |

Valuta

Menjalni tečaj

USD

ameriški dolar

1,1339

JPY

japonski jen

127,94

DKK

danska krona

7,4362

GBP

funt šterling

0,85135

SEK

švedska krona

10,2658

CHF

švicarski frank

1,0414

ISK

islandska krona

146,80

NOK

norveška krona

10,2962

BGN

lev

1,9558

CZK

češka krona

25,420

HUF

madžarski forint

362,44

PLN

poljski zlot

4,5953

RON

romunski leu

4,9488

TRY

turška lira

15,2937

AUD

avstralski dolar

1,5975

CAD

kanadski dolar

1,4526

HKD

hongkonški dolar

8,8375

NZD

novozelandski dolar

1,6662

SGD

singapurski dolar

1,5501

KRW

južnokorejski won

1 333,57

ZAR

južnoafriški rand

17,9652

CNY

kitajski juan

7,2297

HRK

hrvaška kuna

7,5245

IDR

indonezijska rupija

16 342,16

MYR

malezijski ringit

4,7964

PHP

filipinski peso

57,320

RUB

ruski rubelj

83,5138

THB

tajski bat

38,413

BRL

brazilski real

6,3935

MXN

mehiški peso

24,1963

INR

indijska rupija

85,0520

---

(1)  Vir: referenčni menjalni tečaj, ki ga objavlja ECB.

---

INFORMACIJE DRŽAV ČLANIC

| 3.12.2021 | SL | Uradni list Evropske unije | C 486/26 |
| --- | --- | --- | --- |

3.12.2021

SL

Uradni list Evropske unije

C 486/26

---

Posodobitev referenčnih zneskov za prehod zunanjih meja iz člena 6(4) Uredbe (EU) 2016/399 Evropskega parlamenta in Sveta o Zakoniku Unije o pravilih, ki urejajo gibanje oseb prek meja (Zakonik o schengenskih mejah)

(2021/C 486/07)

Objavljeni referenčni zneski za prehod zunanjih meja iz člena 6(4) Uredbe (EU) 2016/399 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. marca 2016 o Zakoniku Unije o pravilih, ki urejajo gibanje oseb prek meja (Zakonik o schengenskih mejah), temeljijo na informacijah, ki jih države članice sporočijo Komisiji v skladu s členom 39 Zakonika o schengenskih mejah.

Poleg objave v Uradnem listu je na voljo mesečna posodobitev na spletišču Generalnega direktorata za migracije in notranje zadeve.

REFERENČNI ZNESKI, KI SE ZAHTEVAJO ZA PREHOD ZUNANJIH MEJA IN JIH DOLOČIJO NACIONALNI ORGANI

ŠPANIJA

Sprememba informacij, objavljenih v UL C 102, 24.3.2021, str. 8.

V členu 1 Odloka španskega urada predsednika vlade št. PRE/1282/2007 z dne 10. maja 2007 o finančnih sredstvih, za katera morajo tudi državljani dokazati, da so jim na voljo, da se jim dovoli vstop v Španijo, je kot „znesek, za katerega morajo tujci dokazati, da jim je na voljo, določen znesek v višini 10 % bruto minimalne plače za vse poklice ali zakonita protivrednost tega zneska v tuji valuti, pomnoženo s številom dni, ki jih nameravajo preživeti v Španiji, in številom vzdrževanih družinskih članov, ki potujejo z njimi“.

Kraljevi odlok št. 817/2021 z dne 28. septembra 2021, ki določa minimalno plačo za vse poklice, objavljen v Uradnem listu 233 z dne 29. septembra 2021, določa znesek minimalne plače za vse poklice, ki velja od 1. septembra 2021, in znaša 32,17 EUR/dan ali 965 EUR/mesec, odvisno od tega, ali je plača določena za dneve ali mesece.

V skladu s posodobitvijo zneska minimalne plače za vse poklice, določenega s Kraljevim odlokom št. 817/2021 z dne 28. septembra 2021, morajo tujci, ki nameravajo vstopiti na nacionalno ozemlje Španije, še naprej dokazovati, da imajo na voljo minimalni dnevni znesek v višini 96,50 EUR na osebo, in tisti, ki nameravajo ostati v Španiji, minimalni znesek v višini 868,50 EUR ali njegovo zakonito protivrednost v tuji valuti, če to zahtevajo uradniki, pristojni za nadzor vstopa na špansko ozemlje, in pod pogoji, določenimi v navedenem odloku.

Seznam prejšnjih objav

UL C 247, 13.10.2006, str. 19

UL C 77, 5.4.2007, str. 11

UL C 153, 6.7.2007, str. 22

UL C 164, 18.7.2007, str. 45

UL C 182, 4.8.2007, str. 18

UL C 57, 1.3.2008, str. 38.

UL C 134, 31.5.2008, str. 19

UL C 331, 31.12.2008, str. 13

UL C 33, 10.2.2009, str. 1

UL C 36, 13.2.2009, str. 100

UL C 37, 14.2.2009, str. 8

UL C 98, 29.4.2009, str. 11

UL C 35, 12.2.2010, str. 7

UL C 304, 10.11.2010, str. 5

UL C 24, 26.1.2011, str. 6.

UL C 157, 27.5.2011, str. 8

UL C 203, 9.7.2011, str. 16

UL C 11, 13.1.2012, str. 13

UL C 72, 10.3.2012, str. 44

UL C 199, 7.7.2012, str. 8

UL C 298, 4.10.2012, str. 3

UL C 56, 26.2.2013, str. 13

UL C 98, 5.4.2013, str. 3

UL C 269, 18.9.2013, str. 2

UL C 57, 28.2.2014, str. 2

UL C 152, 20.5.2014, str. 25

UL C 224, 15.7.2014, str. 31

UL C 434, 4.12.2014, str. 3

UL C 447, 13.12.2014, str. 32

UL C 38, 4.2.2015, str. 20

UL C 96, 11.3.2016, str. 7

UL C 146, 26.4.2016, str. 12

UL C 248, 8.7.2016, str. 12

UL C 111, 8.4.2017, str. 11.

UL C 21, 20.1.2018, str. 3

UL C 93, 12.3.2018, str. 4

UL C 153, 2.5.2018, str. 8

UL C 186, 31.5.2018, str. 10

UL C 264, 26.7.2018, str. 6.

UL C 366, 10.10.2018, str. 12.

UL C 459, 20.12.2018, str. 38.

UL C 140, 16.4.2019, str. 7

UL C 178, 28.5.2020, str. 3

UL C 102, 24.3.2021, str. 8

---

| 3.12.2021 | SL | Uradni list Evropske unije | C 486/28 |
| --- | --- | --- | --- |

3.12.2021

SL

Uradni list Evropske unije

C 486/28

---

Informativno obvestilo Komisije v skladu s členom 16(4) Uredbe (ES) št. 1008/2008 Evropskega parlamenta in Sveta o skupnih pravilih za opravljanje zračnih prevozov v Skupnosti

Preklic obveznosti javne službe za redne zračne prevoze

(Besedilo velja za EGP)

(2021/C 486/08)

| Država članica | Italija |
| --- | --- |
| Zadevni progi | Comiso–Roma Fiumicino in v obratni smeri
  Comiso–Milano Linate in v obratni smeri
  (Uvedba obveznosti javne službe na progah Comiso–Milano Malpensa in v obratni smeri ter Comiso–Bergamo Orio al Serio in v obratni smeri je potekla.) |
| Prvotni datum začetka veljavnosti obveznosti javne službe | UL C 69, 3.3.2020


  UL C 204, 18.6.2020 |
| Datum preklica | 18. oktober 2021 |
| Naslov, na katerem je mogoče dobiti besedilo in vse ustrezne informacije in/ali dokumentacijo v zvezi z obveznostjo javne službe | Ministero delle Infrastrutture e della mobilità sostenibili
  Dipartimento per la mobilità sostenibile





  Direzione generale per gli aeroporti, il trasporto aereo e i servizi satellitari |
| Via Giuseppe Caraci, 36 |
| 00157 Roma |
| ITALIJA |

Država članica

Italija

Zadevni progi

Comiso–Roma Fiumicino in v obratni smeri

Comiso–Milano Linate in v obratni smeri

(Uvedba obveznosti javne službe na progah Comiso–Milano Malpensa in v obratni smeri ter Comiso–Bergamo Orio al Serio in v obratni smeri je potekla.)

Prvotni datum začetka veljavnosti obveznosti javne službe

UL C 69, 3.3.2020

UL C 204, 18.6.2020

Datum preklica

18. oktober 2021

Naslov, na katerem je mogoče dobiti besedilo in vse ustrezne informacije in/ali dokumentacijo v zvezi z obveznostjo javne službe

Ministero delle Infrastrutture e della mobilità sostenibili

Dipartimento per la mobilità sostenibile

Direzione generale per gli aeroporti, il trasporto aereo e i servizi satellitari

Via Giuseppe Caraci, 36

00157 Roma

ITALIJA

Tel. +39 0644127190

E-naslov: dg.ta@pec.mit.gov.it

Spletišče: http://www.mit.gov.it

---

V Objave

DRUGI AKTI

Evropska komisija

| 3.12.2021 | SL | Uradni list Evropske unije | C 486/29 |
| --- | --- | --- | --- |

3.12.2021

SL

Uradni list Evropske unije

C 486/29

---

Objava obvestila o odobritvi standardne spremembe specifikacije proizvoda za ime v vinskem sektorju iz člena 17(2) in (3) Delegirane uredbe Komisije (EU) 2019/33

(2021/C 486/09)

To obvestilo je objavljeno v skladu s členom 17(5) Delegirane uredbe Komisije (EU) 2019/33 (1).

OBVESTILO O STANDARDNI SPREMEMBI, KI SPREMINJA ENOTNI DOKUMENT

„Murfatlar“

PDO-RO-A0030-AM01

Datum obvestila: 14. september 2021

OPIS ODOBRENIH SPREMEMB IN RAZLOGI ZANJE

1.   Vključitev novih sort vinske trte kot glavnih sort za proizvodnjo

Specifikacija proizvoda je bila spremenjena tako, da sta bili vanjo vključeni naslednji sorti vinske trte: traminer roz za bela vina in mamaia za rdeča vina.

Zaradi talnih in podnebnih razmer na območju proizvodnje ZOP Murfatlar, za katero so značilni kakovostna tla in obilno sončno sevanje, se v grozdju sorte traminer roz kopičijo velike količine sladkorja, s čimer se izboljša kakovost arom, značilnih za to sorto.

Vino je zelo aromatično, diši po listih vrtnice, je oljnato in žametno ter ima rahlo pikanten okus, ki spominja na različne začimbe. Vino je dobro uravnoteženo in ima dobro opredeljeno mineralnost, njegova barva pa lahko sega od rumenkasto bele do rožnate.

Za sorto mamaia, ki je novejša sorta vinske trte, odobrena leta 1991 v inštitutu SCDVV v Murfatlarju, so značilne visoka vsebnost sladkorja (210–230 g/l), srednja vsebnost kislin in dobra barvna intenzivnost.

Zaradi medsebojnega vpliva temperature, vlage, sončnega sevanja ter terena/tal (karbonatni črnozjomi na puhličasti podlagi) se iz sorte mamaia prideluje aromatično, žametno in polno vino z rahlo začimbnim okusom, ki spominja na različne začimbe.

Z vključitvijo teh dveh sort na območje Murfatlar se razširi obseg proizvodov, razveji proizvodnja vin, ki se na območju pridelujejo iz avtohtonih sort vinske trte, dobro prilagojenih podnebju, in utrdi ugled območja Murfatlar.

Spremenjeni so bili poglavje IV specifikacije proizvoda ter točki 5.2 in 7 enotnega dokumenta.

2.   Sprememba geografskega območja proizvodnje v skladu z upravno organizacijo

Zahtevamo, da se razmejeno območje za proizvodnjo vin z ZOP Murfatlar dopolni z občino Cobadin in vasjo Viișoara, ki sta obe v okrožju Constanța.

Občina Cobadin in vas Viișoara mejita na kraja Peștera in Ciocârlia na severu ter kraj Chirnogeni na jugu (kraji, ki spadajo na območje Murfatlar).

Podnebne razmere v občini Cobadin in vasi Viișoara: morje, sol, sončno sevanje in svetlobna energija (glavni vir za sintezo organskih snovi) omogočajo veliko koncentracijo sladkorjev v grozdju in s tem v moštu, zaradi česar se proizvajajo mirna vina, ki so polna in bogata, hkrati pa sveža, zaokrožena in žametna, s kompleksno aromo in organoleptičnimi lastnostmi, podobnimi lastnostim mirnih vin z ZOP Murfatlar.

Vinogradi večinoma ležijo na pobočjih, ki so zelo dobro izpostavljena soncu, tako da sonce boža grozdje.

Talne in podnebne razmere v občini Cobadin in vasi Viișoara so enake razmeram na razmejenem območju ZOP Murfatlar ter so specifične za proizvodnjo svežih mirnih vin z različnimi aromami, sadnimi ali cvetličnimi, s polnim telesom in zaznavami, značilnimi za aromatične sorte.

Pri razmejenem geografskem območju je potreben popravek pri vasi Cuza Vodă, ki spada v občino Cuza Vodă in ne v občino Castelu. Po upravni reorganizaciji regij namreč vas Cuza Vodă zdaj spada v občino z istim imenom, v kateri je samo ta vas.

Spremenjena sta bila poglavje III specifikacije proizvoda in točka 6 enotnega dokumenta.

3.   Dodatne informacije o povezavi proizvoda z geografskim območjem

Specifikacija proizvoda je bila dopolnjena z informacijami o povezavi z geografskim območjem. Zaradi ustrezne predstavitve območja, proizvoda ter vzročne povezave med proizvodom in območjem je bilo treba dodati podrobnosti o njih.

Spremenjena sta bila poglavje II specifikacije proizvoda in točka 8 enotnega dokumenta.

4.   Vključitev nove vrste vina, ki se lahko pridobiva – ledeno vino

Specifikacija proizvoda je bila dopolnjena z novo vrsto vina, tj. ledenim vinom, ki se proizvaja z ZOP Murfatlar. To je mirno vino, ki se pridobiva z nakopičenjem sladkorja ob pozni trgatvi iz sort s poudarjenim aromatičnim profilom, saj so podnebne razmere (vlaga, prezorenje) na območju ugodne za kopičenje sladkorjev v obdobju pozne trgatve.

Spremenjena so bila poglavja V, VI, X in XI specifikacije proizvoda, enotni dokument pa ni bil spremenjen.

5.   Navedba analitskih/organoleptičnih lastnosti ledenega vina

Z vključitvijo te vrste mirnega vina v specifikacijo proizvoda so bile podrobno navedene tudi njegove analitske in organoleptične lastnosti, da se uskladi z zakonodajo o ZOP.

Spremenjeno je bilo poglavje XI specifikacije proizvoda.

6.   Vključitev posebnih tehnoloških praks za nekatera vina

V specifikacijo proizvoda so bili vključeni pogoji, ki se nanašajo na nekatere tehnološke postopke (prakse) – za proizvodnjo vin rosé, oranžnih vin iz belega grozdja, belih vin, pridobljenih z maceracijo, rdečih vin, pridobljenih z belo vinifikacijo, in ledenega vina.

Spremenjeno je bilo poglavje X specifikacije proizvoda, enotni dokument pa ni bil spremenjen.

7.   Pojasnilo nekaterih vidikov pogojev trženja

Zaradi skladnosti z zakonodajo so bili sistematizirani/pojasnjeni nekateri vidiki specifikacije proizvoda o označevanju in stekleničenju vina (za proizvodnjo grozdja na območju).

Spremenjeno je bilo poglavje XII specifikacije proizvoda, enotni dokument pa ni bil spremenjen.

8.   Jasna navedba pogojev proizvodnje pri neskladnosti

Specifikacija proizvoda je bila spremenjena pri pogojih proizvodnje vina, ki bi lahko pomenili neskladnost. Jasno so bili navedeni primeri, v katerih je mogoče odobriti ustrezno klasifikacijo.

Spremenjeno je bilo poglavje XIV specifikacije proizvoda, enotni dokument pa ni bil spremenjen.

ENOTNI DOKUMENT

1.   Ime

Murfatlar

2.   Vrsta geografske označbe

ZOP – zaščitena označba porekla

3.   Kategorije proizvodov vinske trte

| 1. | Vino |
| --- | --- |

1.

Vino

4.   Opis vina

1.   Analitske in organoleptične lastnosti – bela vina/vina rosé

KRATEK OPIS

Mirna vina Murfatlar imajo polno telo in so oljnata: vina, pridelana iz aromatičnih in polaromatičnih sort, imajo poudarjene lastnosti sorte, medtem ko rdeča vina vsebujejo žametne tanine, ki ublažijo trpkost, značilno za sorte.

Prijetna vina z veliko zrelega (rumenega ali rdečega) sadja, gosta in mesnata, drzno izrazita, skoraj „nastopaška“, z lepo povezanimi kislinami in deležem glicerola, kar daje vinu rahlo sladek okus.

Mirna bela vina so rumeno zelenkaste do zlato rumene barve, pri vonju pa je mogoče zaznati eksotično sadje, citruse, cvetlične arome cvetov vinske trte, pokošeno seno, jasmin in robinijo. Okus vin je svež, saden, žameten, med staranjem pa se aroma pri nekaterih sortah razvije v kompleksno cvetico.

Mirna vina rosé, umirjene ali intenzivne rožnate barve, z vonjem po eksotičnem sadju in citrusih, s svežim, poživljajočim in uravnoteženim okusom ter sadnim pookusom.

SPLOŠNE ANALITSKE LASTNOSTI

Največji delež skupnega alkohola (v vol. %):

15,00

Najmanjši delež dejanskega alkohola (v vol. %):

11,00

Najnižja vsebnost skupnih kislin:

3,5 grama na liter, izraženega kot vinska kislina

Najvišja vsebnost hlapnih kislin (v miliekvivalentih na liter):

18

Najvišja vsebnost skupnega žveplovega dioksida (v miligramih na liter):

350

2.   Analitske in organoleptične lastnosti – rdeča vina

KRATEK OPIS

Mirna rdeča vina so žametna, kompleksna, njihova barva pa sega od rubinasto rdeče do živo rdeče. Prepoznati je mogoče vonj po zrelem rdečem sadju, suhih slivah, črnih gozdnih sadežih, okus pa je poln, bogat, z lepo povezanostjo kislin in taninov. Med staranjem vonj pridobi pridih po začimbah in čokoladi.

SPLOŠNE ANALITSKE LASTNOSTI

Največji delež skupnega alkohola (v vol. %):

15,00

Najmanjši delež dejanskega alkohola (v vol. %):

11,00

Najnižja vsebnost skupnih kislin:

3,5 grama na liter, izraženega kot vinska kislina

Najvišja vsebnost hlapnih kislin (v miliekvivalentih na liter):

20

Najvišja vsebnost skupnega žveplovega dioksida (v miligramih na liter):

200

3.   Analitske in organoleptične značilnosti – ledeno vino

KRATEK OPIS

Belo ledeno vino je bistro s kristalnim sijajem, zlato rumene barve, zanj sta značilna svež vonj po prezrelih in sočnih belomesnatih sadežih ter oljnat okus po pomarančah, marelicah, kandiranem eksotičnem sadju in ananasu.

Ledeno vino rosé je bistro s kristalnim sijajem, rožnate barve, zanj sta značilna svež vonj po jagodah in prezrelih jabolkih ter oljnat okus.

Rdeče ledeno vino je bistro s kristalnim sijajem, vijoličasto rdeče barve, zanj sta značilna vonj po zrelih gozdnih sadežih in poln oljnat okus.

SPLOŠNE ANALITSKE LASTNOSTI

Največji delež skupnega alkohola (v vol. %):

15,00

Najmanjši delež dejanskega alkohola (v vol. %):

11,00

Najnižja vsebnost skupnih kislin:

4,5 grama na liter, izraženega kot vinska kislina

Najvišja vsebnost hlapnih kislin (v miliekvivalentih na liter):

20

Najvišja vsebnost skupnega žveplovega dioksida (v miligramih na liter):

350

5.   Enološki postopki

5.1.   Posebni enološki postopki

Posebni enološki postopek

Proizvodnja belih vin iz rdečih sort

Tehnološka diverzifikacija – pridobivanje belih vin iz rdečega grozdja, katerega rezultat se imenuje blanc de noirs, pridelava belega vina iz rdečega grozdja, s čimer se izkoristi potencial rdečih sort grozdja za pridobitev vin s polnim telesom, ki jih odlikuje fin, rahlo rastlinski, eleganten okus s cvetličnimi in sadnimi notami. Vsebnost kislin v vinih poudari njihovo svežino, mineralni ton pa jih naredi bolj kompleksne.

Mirna bela vina, proizvedena z uporabo maceracije; vina rosé iz belega grozdja.

Iz grozdja sort pinot gris in traminer roz s kožicami v odtenkih svetlo vijoličaste, vijoličasto sive in sivo modre barve (pinot gris) ter biserno rožnate in sivkasto rožnate barve (traminer roz) se pridobivajo mirna vina s kristalnim videzom z rumenkasto belimi in slamnato rumenimi do rožnatimi odtenki. Pridobivajo se lahko mirna bela vina in vina rosé, odvisno od izbire vinarja.

Mirna oranžna vina iz belega grozdja – s privlačnimi barvami, od rumeno oranžne do jantarne, s kompleksno strukturo, svežo in izrazno aromatično cvetico, s poudarki oreha, medu, satja, veliko bogatejša s tanini kot mirna bela vina.

Tehnologija pridobivanja teh vin se razlikuje od običajne tehnologije za pridobivanje mirnih belih vin s postopkom maceracije kožic v belem grozdnem moštu. Čas maceracije je odvisen od intenzivnosti barve, ki jo želi doseči vinar.

Posebni enološki postopek

Ledeno vino

Talne in podnebne razmere na območju (velika količina sončnega sevanja, temperaturne razlike med dnevom in nočjo, pozna megla, velika vlažnost) povzročajo veliko kopičenje sladkorjev v grozdju in celo prezorenje ter so optimalne za proizvodnjo ledenega vina. Vino se proizvaja brez dodatkov, iz zdravega grozdja, ki ga ni prizadela bolezen ali plemenita plesen in ki se pusti na vinski trti, da zmrzne več zaporednih dni, potrga pa se konec novembra ali decembra.

Če podnebne razmere ne omogočajo naravnega zmrzovanja grozdja na vinski trti in grozdja ni prizadela plesen, se lahko potrga ročno v zaboje in shranjuje pri negativnih temperaturah v hladilnici.

Grozdje sort chardonnay, pinot gris, riesling italian, muscat ottonel, tămâioasă românească, traminer roz ter grozdje rdeče sorte pinot noir je na območju ZOP Murfatlar znano po visoki vsebnosti sladkorja in svojem aromatičnem profilu, zaradi česar se lahko uporabi za pridelavo ledenega vina.

Z dehidracijo, zmrzovanjem in odmrzovanjem grozdja (naravno v vinogradu ali umetno v hladilnici) se izgublja voda in poveča koncentracija sladkorjev. Grozdje zaradi zmrzovanja in odmrzovanja pridobi arome jabolk, marelic, manga, citrusov, fig, malin in jagod ter pridobi več sladkosti, ki jo ohrani, če se stisne, ko je zamrznjeno.

5.2.   Največji donosi

1.   Pri polni zrelosti ob trgatvi – sauvignon, riesling italian, riesling de rhin, fetească regală, fetească albă

15 000 kilogramov grozdja na hektar

2.   Pri polni zrelosti ob trgatvi – tămâioasă românească, crâmpoșie, columna, traminer roz

15 000 kilogramov grozdja na hektar

3.   Pri polni zrelosti ob trgatvi – muscat ottonel, pinot noir, syrah, burgund mare

14 300 kilogramov grozdja na hektar

4.   Pri polni zrelosti ob trgatvi – chardonnay, pinot gris

13 600 kilogramov grozdja na hektar

5.   Pri polni zrelosti ob trgatvi – cabernet sauvignon

12 900 kilogramov grozdja na hektar

6.   Pri polni zrelosti ob trgatvi – mamaia

12 000 kilogramov grozdja na hektar

7.   Ledeno vino

6 000 kilogramov grozdja na hektar

8.   Pri polni zrelosti ob trgatvi – sauvignon, riesling italian, riesling de rhin, fetească regală, fetească albă

105 hektolitrov na hektar

9.   Pri polni zrelosti ob trgatvi – tămâioasă românească, crâmpoșie, columna, traminer roz

105 hektolitrov na hektar

10.   Pri polni zrelosti ob trgatvi – merlot, fetească neagră

105 hektolitrov na hektar

11.   Pri polni zrelosti ob trgatvi – muscat ottonel, pinot noir, syrah, burgund mare

100 hektolitrov na hektar

12.   Pri polni zrelosti ob trgatvi – chardonnay, pinot gris

95 hektolitrov na hektar

13.   Pri polni zrelosti ob trgatvi – cabernet sauvignon

90 hektolitrov na hektar

14.   Pri polni zrelosti ob trgatvi – mamaia

84 hektolitrov na hektar

15.   Ledeno vino

18 hektolitrov na hektar

6.   Razmejeno geografsko območje

Območje, razmejeno za vinogradništvo, pakiranje in stekleničenje vin s kontrolirano označbo porekla Murfatlar, zajema naslednje kraje v okrožju Constanța:

kontrolirana označba porekla „Murfatlar“:

| — | mesto Murfatlar – vasi Murfatlar in Siminoc, |
| --- | --- |

—

mesto Murfatlar – vasi Murfatlar in Siminoc,

| — | občina Valu lui Traian – vas Valu lui Traian, |
| --- | --- |

—

občina Valu lui Traian – vas Valu lui Traian,

| — | občina Poarta Albă – vasi Poarta Albă in Nazarcea, |
| --- | --- |

—

občina Poarta Albă – vasi Poarta Albă in Nazarcea,

| — | mesto Ovidiu – občina Ovidiu, vas Poiana, |
| --- | --- |

—

mesto Ovidiu – občina Ovidiu, vas Poiana,

| — | občina Ciocârlia – vas Ciocârlia, |
| --- | --- |

—

občina Ciocârlia – vas Ciocârlia,

| — | občina Cobadin – vas Viișoara, |
| --- | --- |

—

občina Cobadin – vas Viișoara,

podoznačba porekla „Medgidia“, ki lahko spremlja kontrolirano označbo porekla ali ne:

| — | mesto Medgidia – kraji Medgidia, Remus Opreanu in Valea Dacilor, |
| --- | --- |

—

mesto Medgidia – kraji Medgidia, Remus Opreanu in Valea Dacilor,

| — | občina Castelu – vasi Castelu in Nisipari, |
| --- | --- |

—

občina Castelu – vasi Castelu in Nisipari,

| — | občina Cuza Vodă – vas Cuza Vodă, |
| --- | --- |

—

občina Cuza Vodă – vas Cuza Vodă,

| — | občina Siliştea – vas Siliştea, |
| --- | --- |

—

občina Siliştea – vas Siliştea,

| — | občina Tortoman – vas Tortoman, |
| --- | --- |

—

občina Tortoman – vas Tortoman,

| — | občina Peștera – vasi Peștera in Ivrinezu Mic, |
| --- | --- |

—

občina Peștera – vasi Peștera in Ivrinezu Mic,

| — | občina Mircea Vodă – vasi Mircea Vodă, Satu Nou, Ţibrinu in Gherghina, |
| --- | --- |

—

občina Mircea Vodă – vasi Mircea Vodă, Satu Nou, Ţibrinu in Gherghina,

| — | občina Saligny – vasi Saligny in Ștefan Cel Mare, |
| --- | --- |

—

občina Saligny – vasi Saligny in Ștefan Cel Mare,

podoznačba porekla „Cernavodă“, ki lahko spremlja kontrolirano označbo porekla ali ne:

| — | mesto Cernavodă – občina Cernavodă, |
| --- | --- |

—

mesto Cernavodă – občina Cernavodă,

| — | občina Seimeni – vasi Seimeni in Seimenii Mici, |
| --- | --- |

—

občina Seimeni – vasi Seimeni in Seimenii Mici,

| — | občina Rasova – Rasova in Cochirleni. |
| --- | --- |

—

občina Rasova – Rasova in Cochirleni.

7.   Glavne sorte vinske trte

Burgund mare N – grosser burgunder, grossburgunder, blaufrankisch, kekfrankos, frankovka in limberger

Cabernet sauvignon N – petit vidure in burdeos tinto

Chardonnay B – gentil blanc, pinot blanc in chardonnay

Columna B

Crâmpoșie B

Fetească albă B – păsărească albă, poama fetei, mädchentraube, leanyka in leanka

Fetească neagră N – schwarze mädchentraube, poama fetei neagră, păsărească neagră in coada rândunicii

Fetească regală B – königliche mädchentraube, königsast, kiralyleanka, dănășană in galbenă de ardeal

Mamaia N

Merlot N – bigney rouge

Muscat ottonel B – muscat ottonel blanc

Pinot gris G – affumé, grauer burgunder, grauburgunder, grauer mönch, pinot cendré, pinot grigio in ruländer

Pinot noir N – blauer spätburgunder, burgund mic, burgunder roter in klävner morillon noir

Riesling de rhin B – weisser riesling in white riesling

Riesling italian B – olasz riesling, olaszriesling in welschriesling

Sauvignon B – green sauvignon

Syrah N – shiraz in petit syrah

Traminer rose Rs – rosetraminer, savagnin rose in gewürztraminer

Tămâioasă românească B – rumänische weihrauchtraube in tamianka

8.   Opis povezave

8.1.   Podatki o geografskem območju

Območje Murfatlar leži na planoti južne Dobrudže, na obeh straneh doline Carasu in vzporednika 44o15’ severne zemljepisne širine. Z geografskega vidika razmejeno geografsko območje Murfatlar leži v jugovzhodni Romuniji, med Donavo in Črnim morjem, v središču planote Dobrudža.

Za območje so značilne velika količina sončnega sevanja ter obilna osončenost in toplota, medtem ko je povprečna količina padavin najmanjša v državi. Tla, sestavljena predvsem iz školjčnega apnenca in bogata s kalcijevim karbonatom, so pomemben dejavnik, ki določa kakovost vin.

Vse razmere, ki jih ponuja naravno okolje, zlasti talne razmere ter osončenost in toplota, so izjemno ugodne za gojenje vinske trte in pridelavo visokokakovostnih proizvodov. Pomanjkanje vlage se lahko reši z dobro organiziranim namakalnim sistemom.

Geološka podlaga je sestavljena iz puhlice in puhličastih usedlin, ki prekrivajo mezozojske in terciarne apnence ter apnenčaste peščenjake platforme južne Dobrudže, ter diluvialno-koluvialnih materialov.

Relief je planotast in strukturen z absolutnimi nadmorskimi višinami 100–130 m, sestavljajo ga večinoma kredni in sarmatski apnenci na predkambrijski podlagi ter je prekrit s 400 metrov debelo odejo kvartarne puhlice, razčlenjujejo pa ga doline z zelo strmimi pobočji (15°–30°) tipa kvesta (levo pobočje asimetrične doline Carasu) ali razmeroma simetričnega kanjonskega tipa, na katera vplivajo intenzivni procesi na pobočjih, ki so lokalno zaustavljeni s terasiranjem in drugimi protierozijskimi antropogenimi ukrepi, namenjenimi za razvoj kmetijstva (zlasti vinogradništva).

Podnebje je celinsko z vročimi in suhimi poletji, zmernimi zimami, zgodnjimi pomladmi in poznimi jesenmi, kar je idealno za zorenje in prezorenje grozdja. Potencial osončenosti in toplote je med največjimi v Romuniji, izražen s sončnim sevanjem 130 kcal/cm2, 2 220–2 300 urami sonca in pozitivnimi temperaturami 4 200 °C/leto.

Na mikroklimo vplivata predvsem kanal Donava–Črno morje, ki prečka vinorodno območje v smeri zahod–vzhod in odbija sončno svetlobo, ter toplotna inercija, ki se prenaša na sosednja območja. Pobočja kanala Donava–Črno morje ter temperaturne razlike med tlemi in vodno gmoto ustvarjajo zračne tokove, ki se prekrivajo z gibanjem vetrov iz osrednje Dobrudže. Letne povprečne najvišje dnevne temperature so blizu 0 °C pozimi in približno 28 °C poleti.

Značilna tla so stepski črnozjomski molisoli (karbonatni črnozjomi, tipični črnozjomi) na puhličastih podlagah, tipična in litična rendzina, regosoli in erodisoli na pobočjih, ki so močno degradirana zaradi naravnih procesov ali antropogenega ali zoogenega delovanja.

8.2.   Podatki o proizvodu

Odvisno od sorte, posebnih razmer v letu proizvodnje vina in časa trgatve grozdja, se lahko z zaščiteno označbo porekla Murfatlar pridelujejo različna vina, ki segajo od suhih do sladkih, kar kaže kvalitativno raznolikost proizvodnje vina. Vina s kontrolirano označbo porekla „Murfatlar“ so lahko bela, rdeča ali rosé.

Bela vina so po videzu bistra in sijoča ter zelenkasto rumene do zlato rumeno barve. Njihov okus je žameten, vonj pa značilen za sorte, iz katerih so pridelana.

Rdeča vina so po videzu bistra in sijoča ter rubinasto rdeče do intenzivno vijoličaste barve. Njihov okus je poln, vonj pa značilen za sorte, iz katerih so pridelana. Glede na vsebnost sladkorja ob trgatvi se lahko za vina uporabijo tradicionalni izrazi, dovoljeni z zakonodajo (potrgano ob polni zrelosti, pozna trgatev, potrgano, ko je grozdje oplemeniteno).

Posebnosti vina z ZOP Murfatlar izhajajo iz lastnosti grozdnega mošta, iz katerega je pridelano. Te lastnosti so povezane s sortami vinske trte, ki so deležne velike količine sonca, pri čemer sta osončenost in toplota med največjimi v državi, ter majhne količine padavin. Ti dejavniki prispevajo k boljšemu zorenju grozdja, to pa daje mošt z visoko vsebnostjo sladkorja. Na tem območju se čuti vpliv morja, ki je zlasti ugoden jeseni, saj deluje kot toplotni uravnalnik. V občini Cernavodă se čuti tudi vpliv Donave, zlasti v nasadih ob njej. Tla, ki so bogata s kalcijevim karbonatom, so pomemben dejavnik, ki določa kakovost vin.

8.3.   Vzročna medsebojna povezava

Na območju ZOP Murfatlar se za proizvodnjo visokokakovostnih vin izvaja skrben izbor sort. Pri metodah gojenja se poskuša z redčenjem grozdov čim bolj izkoristiti sončna svetloba ter s preverjanjem vsebnosti sladkorja, kislin in arom učinkovito upravljati kakovost letine. Enološki postopki ter znanje in spretnosti vinarjev skupaj s tlemi in podnebjem omogočajo pridelavo kakovostnih vin. Pridelana vina so polna in sadna vina, ki jih je mogoče zlahka prepoznati, zlasti bela vina z vonjem po zrelem sadju in svežih citrusih, bledo rožnata vina rosé in rdeča vina z blagimi tanini.

Preplet podnebja (svežina in zorenje), tal (karbonatni črnozjomi in tipični črnozjomi na puhličasti podlagi za dobro ravnotežje hranil), pridelave (izbira sort, gostota vinske trte, uravnavanje listne površine, odločitve o trgatvi), enoloških postopkov ter znanja in spretnosti vinarja omogoča svežino in polno, sadno aromo belih vin in vin rosé ter blage tanine in polno, žametno aromo rdečih vin.

Zaradi suhih tal na apnencu (ki je viden na številnih mestih), izrazito celinskega podnebja z zelo vročimi poletji, dolgimi jesenmi, redkimi in neenakomerno razporejenimi padavinami (dežuje spomladi in pozno jeseni), predvsem pa sonca, ki oddaja obilico toplote in svetlobe, je to območje raj za gojenje plemenitih sort vinske trte. V posameznih letih to omogoča tudi prezorenje grozdja in njegovo oplemenitenje s plemenito plesnijo (Botrytis cinerea).

8.4.   Človeški dejavniki

Pisna pričevanja o tradiciji proizvodnje vina v Murfatlarju je zapustil znani rimski pesnik Publij Ovidij Nazon, ki je med letoma 9 in 17 našega štetja živel v izgnanstvu v mestu Tomis.

Vasile Pârvan je navedel, da so „[...] na številnih posvetnih in verskih spomenikih, ki jih najdemo na tem območju, prikazani mitski liki, okronani z mladikami in grozdjem, ki kažejo na obstoj čaščenja Dioniza (Bakha)“.

V srednjem veku so bili vinogradi še naprej veliko in neprecenljivo bogastvo romunskih dežel, vinogradniki in kletarji pa so veljali za višjo kategorijo kmetov, kot je opisano v takratnih dokumentih. To pojasnjuje posebno pozornost, ki so jo plemiška sodišča namenjala vinski trti in pripravi vin ter kaznovala vinogradnike, ki so vinograde pustili neobdelane.

Vinska trta je bila v vasi Viișoara ponovno zasajena kot nagrada za dobre lokalne ljudi, ki so hvalili plemeniti poklic vinogradnika, ki ga niso pozabili in ki se je razvijal pred komunizmom. Tako je vas Viișoara znova postala to, kar je nekoč bila: vas med vinogradi. Vas je ime „Viișoara“ dobila leta 1926. Do takrat se je imenovala Valea Caceamac. To ime izvira iz časov, ko je bila Dobrudža pod otomansko oblastjo. Obstajata dva možna prevoda imena v turščini, odvisno od narečja.

Po prvi svetovni vojni je romunska država naročila obnovo cest po vsej državi, predvsem pa v Dobrudži, ki je bila uničena in je še vedno nosila krvave sledi vojnega nasilja. Ob tej obnovi je bila obnovljena tudi rimska cesta, ki pelje iz mesta Tomis (zdaj Constanța) do spomenika Tropaeum Traiani (v Adamclisiju). Zaradi nove ceste so se vaščani Caceamaca preselili dva kilometra vzhodneje, na obe strani rimske ceste. Vas je bila nekaj časa znana tudi kot Satul dintre Vii (vas med vinogradi), od koder izhaja tudi novo ime Viișoara, saj je gojenje vinske trte glavni poklic vaščanov.

V regiji Murfatlar so leta 1907 na pobudo dveh romunskih vinogradnikov, Gheorgheja Nicoleanuja in Vasileja Brezeanuja, za poskusne namene zasadili številne sorte vinske trte, kot so chardonnay, pinot gris, pinot noir in muscat ottonel. Rezultati so bili izjemni.

Poleg tega so bile pozneje v vinogradih zasajene tudi avtohtone romunske sorte (kot sta fetească regală in fetească neagră), potem ko so inštituti za poskusne raziskave iz cepljenk romunskih sort izbrali in razvili odporne križance s potencialom za visoko kakovost. Tu so te sorte našle optimalno območje za razvoj, z manj padavinami in več sončnimi dnevi, ki omogočajo boljše kopičenje sladkorjev in arome. Z ustanovitvijo inštituta za raziskavo in razvoj vina v Murfatlarju leta 1927 so se močno razširile sorte: sauvignon, muscat ottonel, traminer rose, riesling italian, cabernet sauvignon in merlot.

9.   Bistveni dodatni pogoji (pakiranje, označevanje, ostale zahteve)

Tržni pogoji

Pravni okvir:

nacionalna zakonodaja

Vrsta dodatnega pogoja:

dodatne določbe o označevanju

Opis pogoja:

Odvisno od želja proizvajalcev se lahko zaščiteni označbi porekla Murfatlar doda ena od naslednjih označb posameznih vinorodnih krajev:

| (a) | za kontrolirano označbo porekla „Murfatlar“: BASARABI, VALUL ROMAN, BISERICA VECHE, POARTA ALBĂ, SIMINOC, CIOCÂRLIA, PIATRA ROŞIE, NAZARCEA; |
| --- | --- |

(a)

za kontrolirano označbo porekla „Murfatlar“: BASARABI, VALUL ROMAN, BISERICA VECHE, POARTA ALBĂ, SIMINOC, CIOCÂRLIA, PIATRA ROŞIE, NAZARCEA;

| (b) | za podoznačbo porekla „Medgidia“: VALEA DACILOR, CETATE, MIRCEA VODĂ, SATU NOU, CUZA VODĂ, TORTOMAN, SILIŞTEA, ŢIBRINU; |
| --- | --- |

(b)

za podoznačbo porekla „Medgidia“: VALEA DACILOR, CETATE, MIRCEA VODĂ, SATU NOU, CUZA VODĂ, TORTOMAN, SILIŞTEA, ŢIBRINU;

| (c) | za podoznačbo porekla „Cernavodă“: DEALU VIFORUL, DEALU HINOG, COCHIRLENI, RASOVA, SEIMENI. |
| --- | --- |

(c)

za podoznačbo porekla „Cernavodă“: DEALU VIFORUL, DEALU HINOG, COCHIRLENI, RASOVA, SEIMENI.

Povezava na specifikacijo proizvoda

https://www.onvpv.ro/sites/default/files/caiet_de_sarcini_doc_murfatlar_modif_cf_cererii_683_19.04.2021_no_track_changes_4.pdf

---

(1)  UL L 9, 11.1.2019, str. 2.

---

| 3.12.2021 | SL | Uradni list Evropske unije | C 486/39 |
| --- | --- | --- | --- |

3.12.2021

SL

Uradni list Evropske unije

C 486/39

---

Objava obvestila o odobritvi standardne spremembe specifikacije proizvoda za ime v vinskem sektorju iz člena 17(2) in (3) Delegirane uredbe Komisije (EU) 2019/33

(2021/C 486/10)

To obvestilo je objavljeno v skladu s členom 17(5) Delegirane uredbe Komisije (EU) 2019/33 (1).

OBVESTILO O STANDARDNI SPREMEMBI ENOTNEGA DOKUMENTA

„Côtes de Duras“

PDO-FR-A0165-AM01

Datum obvestila: 1. oktober 2021

OPIS ODOBRENIH SPREMEMB IN RAZLOGI ZANJE

1.   Uradni geografski kodeks

Občine na geografskem območju in območju v neposredni bližini so bile posodobljene po uradnem geografskem kodeksu.

Obseg območja ostaja enak.

Enotni dokument je spremenjen v točkah 6 in 9.

2.   Vina rosé

Sorte sémillon B, sauvignon B, sauvignon gris G in muscadelle B so dodane na seznam dovoljenih dodatnih sort za pridelavo vin rosé.

Dodatne sorte so omejene na 20 % vinogradniškega gospodarstva.

Zvrščanje: delež vseh dodatnih sort je največ 20 %, od česar največ 10 % za sorti sauvignon B in sauvignon gris G skupaj in 10 % za sorto muscadelle B.

Vključevanje belih sort vinske trte v vina rosé daje svežino in organoleptične lastnosti, ki jih lahko ogrožajo nekatere vremenske nevšečnosti (zlasti visoke temperature, ko se je dozorevanje že začelo).

Ta dodatek ne vpliva na kakovost proizvoda.

Ta sprememba ne vpliva na enotni dokument.

3.   Največja povprečna obremenitev na parcelo

Največja povprečna obremenitev na parcelo za suha bela vina je bila zmanjšana, da bi ustrezala ravni rdečih vin in vin rosé ter da bi se olajšali postopki nadzora.

Ta sprememba ne vpliva na enotni dokument.

4.   Oglje za enološko uporabo

Prej prepovedana uporaba oglja za enološko uporabo je urejena in omejena s pravilom: „Pri pridelavi vin rosé je dovoljena uporaba oglja za enološko uporabo za mošt, pri čemer je zgornja meja 20 % količine vina rosé, ki jo zadevni proizvajalec vina pridela v trgatvi.“ Cilj je njegovo uporabo usmeriti v serije vin s slabšimi organoleptičnimi ali analitičnimi lastnostmi (zlasti sprememba arome zaradi oksidacije), ne da bi se pri tem spremenile posebne lastnosti proizvoda.

Zaradi te spremembe je spremenjena točka 5.1 enotnega dokumenta.

5.   Sklic na nadzorni organ

Besedilo sklica na nadzorni organ je usklajeno z besedilom, ki se pojavlja v drugih specifikacijah proizvodov za označbe. Gre zgolj za redakcijsko spremembo.

Ta sprememba ne vpliva na enotni dokument.

ENOTNI DOKUMENT

1.   Ime

Côtes de Duras

2.   Vrsta geografske označbe

ZOP – zaščitena označba porekla

3.   Kategorije proizvodov vinske trte

| 1. | Vino |
| --- | --- |

1.

Vino

4.   Opis vin

1.   Rdeča vina in vina rosé

KRATEK OPIS

Rdeča vina in vina rosé so suha mirna vina. Rdeča vina ob stekleničenju vsebujejo največ 0,4 grama jabolčne kisline na liter. Rdeča vina in vina rosé vsebujejo največ 3 g fermentirnih sladkorjev (glukoze in fruktoze) na liter.

Po obogatitvi volumenski delež skupnega alkohola v rdečih vinih in vinih rosé ne presega 13 %. Vsebnosti hlapnih kislin in skupnega žveplovega dioksida sta določeni v predpisih Unije. Rdeča vina in vina rosé imajo najmanj 10,5-odstotni volumenski delež naravnega alkohola. Za rdeča vina sta navadno značilni voljnost in zaokroženost sorte merlot N in nekoliko manj tudi sorte cot N v povezavi z obilico taninov sort cabernet franc N in cabernet sauvignon N. Da bi se omejila njihova naravna vsebnost kislin, je treba jabolčno-mlečnokislinsko vrenje izvesti pred stekleničenjem.

Vina rosé, ki so običajno pridelana z zvrščanjem, so suha, prijetno sadna in zanimivo sveža. Da bi se grozdje pred vinifikacijo ohranilo ali da bi se preprečila ekstrakcija trpkih taninov, je uporaba nekaterih materialov prepovedana.

SPLOŠNE ANALITSKE LASTNOSTI

| Splošne analitske lastnosti |
| --- |
| Največji delež skupnega alkohola (v vol. %) | |
| Najmanjši delež dejanskega alkohola (v vol. %) | |
| Najnižja vsebnost skupnih kislin | |
| Najvišja vsebnost hlapnih kislin (v miliekvivalentih na liter) | |
| Najvišja vsebnost žveplovega dioksida (v miligramih na liter) | |

Splošne analitske lastnosti

Največji delež skupnega alkohola (v vol. %)

Najmanjši delež dejanskega alkohola (v vol. %)

Najnižja vsebnost skupnih kislin

Najvišja vsebnost hlapnih kislin (v miliekvivalentih na liter)

Najvišja vsebnost žveplovega dioksida (v miligramih na liter)

2.   Bela vina

KRATEK OPIS

Mirna bela vina vključujejo suha, polsladka ali sladka.

Suha bela vina vsebujejo največ 3 g fermentirnih sladkorjev na liter. Druga bela vina vsebujejo več kot 12 g fermentirnih sladkorjev na liter in najmanj 10,5-odstotni volumenski delež dejanskega alkohola. Po obogatitvi volumenski delež skupnega alkohola v suhih belih vinih ne presega 13 %, v drugih belih vinih pa ne 14 %.

Suha bela vina imajo najmanj 10,5-odstotni volumenski delež naravnega alkohola, druga bela vina pa najmanj 11,5-odstotni volumenski delež naravnega alkohola.

Vsebnosti hlapnih kislin in skupnega žveplovega dioksida sta določeni v predpisih Unije.

Zaradi raznolikosti sort in pravil o zvrščanju se pri suhih belih vinih pojavljata dva sloga: zelo sadno in sveže suho belo vino s prevladujočimi aromami pušpana ali popkov črnega ribeza, ki se običajno prideluje iz sorte sauvignon B, ter kompleksnejše, bolj mesnato suho belo vino, v katerem sorte, kot sta muscadelle B in sémillon B, doprinesejo malo zaokroženosti in mesnatosti. Za ti vrsti vin je na etiketi obvezna navedba „suho“.

Polsladka bela vina se v veliki večini pridelujejo iz sorte sémillon B, manj pa iz sorte muscadelle B. Običajno so oljnata in ne preveč koncentrirana ter imajo arome zrelega sadja, včasih kandiranega sadja. Zaradi drugih sort so sveža v ustih in tako primernejša za staranje.

SPLOŠNE ANALITSKE LASTNOSTI

| Splošne analitske lastnosti |
| --- |
| Največji delež skupnega alkohola (v vol. %) | |
| Najmanjši delež dejanskega alkohola (v vol. %) | |
| Najnižja vsebnost skupnih kislin | |
| Najvišja vsebnost hlapnih kislin (v miliekvivalentih na liter) | |
| Najvišja vsebnost žveplovega dioksida (v miligramih na liter) | |

Splošne analitske lastnosti

Največji delež skupnega alkohola (v vol. %)

Najmanjši delež dejanskega alkohola (v vol. %)

Najnižja vsebnost skupnih kislin

Najvišja vsebnost hlapnih kislin (v miliekvivalentih na liter)

Najvišja vsebnost žveplovega dioksida (v miligramih na liter)

5.   Enološki postopki

5.1.   Posebni enološki postopki

1.   Posebni enološki postopek

Tehnike obogatitve z rektifikacijo so dovoljene za rdeča vina do največje koncentracije 10 %. Volumenski delež naravnega alkohola se na obdelano serijo lahko poveča za največ 1 %. Pri pridelavi vin rosé je dovoljena uporaba oglja za enološko uporabo za mošt, pri čemer je zgornja meja 20 % količine vina rosé, ki jo zadevni proizvajalec vina pridela v trgatvi. Po obogatitvi volumenski delež skupnega alkohola v rdečih vinih, vinih rosé in suhih belih vinih ne presega 13 %, v drugih belih vinih pa ne presega 14 %. Poleg navedenih določb je treba pri vinih za enološke postopke upoštevati obveznosti na ravni Unije ter iz zakonika o kmetijstvu in morskem ribištvu.

2.   Pridelovalna praksa

Najmanjša gostota zasaditve vinske trte je 4 000 trsov na hektar. Razdalja med vrstami je največ 2,50 metra. Vsak trs ima na razpolago največ 2,50 kvadratnega metra površine. Ta površina se dobi tako, da se razdalja med vrstami pomnoži z razdaljo med trsi v isti vrsti. Ta gostota zasaditve se lahko zmanjša na 3 300 trsov na hektar za zasaditve vinskih trt za pridelavo suhih belih vin. V tem primeru razdalja med vrstami ne sme biti večja od treh metrov, razmik med trsi v isti vrsti pa mora biti večji od 0,85 metra.

Vinske trte se obrezujejo z naslednjimi tehnikami:

| — | rez na enojni ali dvojni guyot, |
| --- | --- |

—

rez na enojni ali dvojni guyot,

| — | kratka rez (rezniki) v kordonski gojitveni obliki royat ali v pahljačasti gojitveni obliki, |
| --- | --- |

—

kratka rez (rezniki) v kordonski gojitveni obliki royat ali v pahljačasti gojitveni obliki,

| — | dolga rez (šparoni). |
| --- | --- |

—

dolga rez (šparoni).

Po pletju mladik ima vsak trs največ 15 očes pri sorti sauvignon B in sorti sauvignon gris G ter največ 13 očes pri drugih sortah.

Pri vinskih trtah z gostoto, manjšo od 4 000 trsov na hektar, ima po pletju mladik vsak trs največ 18 očes na trs pri sorti sauvignon B in sorti sauvignon gris G ter največ 15 očes pri drugih sortah.

Namakanje ni dovoljeno.

5.2.   Največji donosi

1.   Rdeča vina in vina rosé

66 hektolitrov na hektar

2.   Suha bela vina

72 hektolitrov na hektar

3.   Druga bela vina

66 hektolitrov na hektar

6.   Razmejeno geografsko območje

Trgatev, vinifikacija in obdelava vin potekajo na ozemlju naslednjih občin departmaja Lot-et-Garonne (na podlagi uradnega geografskega kodeksa z dne 26. februarja 2020): Auriac-sur-Dropt, Baleyssagues, Duras, Esclottes, Loubès-Bernac, Moustier, Pardaillan, Saint-Astier, Saint-Jean-de-Duras, Saint-Sernin, Sainte-Colombe-de-Duras, Sauvetat-du-Dropt (La), Savignac-de-Duras, Soumensac in Villeneuve-de-Duras.

7.   Glavne sorte vinske trte

| | Cabernet franc N |
| --- | --- |

Cabernet franc N

| | Cabernet-sauvignon N |
| --- | --- |

Cabernet-sauvignon N

| | Chenin B |
| --- | --- |

Chenin B

| | Colombard B |
| --- | --- |

Colombard B

| | Mauzac B |
| --- | --- |

Mauzac B

| | Merlot N |
| --- | --- |

Merlot N

| | Muscadelle B |
| --- | --- |

Muscadelle B

| | Ondenc B |
| --- | --- |

Ondenc B

| | Semillon B |
| --- | --- |

Semillon B

| | Ugni blanc B |
| --- | --- |

Ugni blanc B

8.   Opis povezave

8.1.   Opis naravnih dejavnikov, ki prispevajo k povezavi

Geografsko območje, ki ga na jugu omejuje dolina reke Dropt, je podaljšek planote „L‘Entre-Deux-Mers“ 70 kilometrov vzhodno od Bordeauxa in na pol poti med dolinama rek Garone in Dordogne. Sever geografskega območja označuje razvodje med povodjema rek Dordogne in Garone. Planoto, izpostavljeno na jug, je globoko izklesalo vodno omrežje, ki ga sestavljajo potoki Dousset na zahodu, Dourdèze v sredini ter Malromé in Escourrou na vzhodu. Geografsko območje vključuje 15 občin kantona Duras.

Pokrajino zaznamujejo številni hribi in dolinice, ki so bolj ali manj globoke. Razgibana topografija je povezana s krhkostjo molas na površju in zakrasevanjem apnencev, na katerih ležijo. Sredi pobočij in tudi na najvišjih delih gričev trdi apnenci na površju tvorijo majhne pečine, ki so jasno vidne v pokrajini.

Najkrhkejše geološke formacije sestavljajo molase „fronsadais“ na spodnjih delih gričev in agenske molase na najvišjih delih grebenov. Sredi pobočij se pojavlja apnenec „Castillon“, ki je bel, kredast in bolj ali manj razpokan. Na vrhu agenskih molas se zelo lokalno pojavlja beli agenski apnenec. Ta beli, trdi in kavernozni apnenec se v obliki planote dviga nad občinama Loubès-Bernac in Soumensac ter prinaša glino, nastalo z dekalcifikacijo. Iz molas „fronsadais“ so nastala rjava glinasta, ponekod glinasto-gruščasta tla, na katerih se vinska trta goji le v predelih doline reke Dropt, kjer ni zmrzali. Apnenec „Castillon“ na površje prinaša zelo revne rendzine, na katerih se stežka prideluje. To je zlasti območje „brinovih vresišč“. Če tla postanejo nekoliko debelejša, bo vinska trta lahko izkoristila revna tla, ki so popolnoma osušena. Agenske molase prinašajo nekarbonatna in pogosto zelo sprana tla. Prekritost z meljem, ki ga je nanesel veter, omogoča tvorjenje glinastih naplavin (boulbènes). Razmejeno območje parcel, katerega površina znaša 9 871 hektarov, prekriva komaj polovico geografskega območja.

Oceansko podnebje prinaša padavine, razporejene skozi vse leto, pri čemer največja količina pade pozimi in maja. Temperature so spomladi blage in omogočajo zgodnji začetek rasti vinske trte. Pozne jeseni so sončne in sledijo občasno deževnemu obdobju ob enakonočju. Tradicionalne sorte v Akvitaniji so se povsem naravno razvile na tem območju s prilagajanjem okolju.

8.2.   Opis človeških dejavnikov, ki prispevajo k povezavi

V obdobju angleške Guyenne od 11. do 14. stoletja je vinogradništvo v Durasu doživelo razcvet zaradi pošiljk vin „Haut-Pays“ v Anglijo, pri čemer je to poimenovanje združevalo vse vinograde nad Bordeauxem, trgovina z njimi pa je potekala po rekah Dordogne in Garoni. Protekcionizem, ki so ga uvedli Bordojci, je bil pod francoskim starim redom nekoliko omiljen. Tako se je za vina „Haut-Pays“ plačevala taksa „dvojne znamke“, za vina iz regije Duras pa se je plačevala le taksa „polovične znamke“. V 17. stoletju je vojvoda Durasa celo dobil dovoljenje, da se vsako leto 1 000 sodov vina „Duras“ da v bordojske barike.

Na začetku 20. stoletja se je proizvodnja vin „Côtes de Duras“ usmerila zlasti v proizvodnjo polsladkih belih vin, kot je vino „Bergerac“, po katerem je veliko povpraševanja v pariški regiji. Toda nenaklonjenost potrošnikov tej vrsti proizvodov po drugi svetovni vojni je ljudi prisilila, da so še naprej razvijali svojo proizvodnjo.

Leta 1924 je bila ustanovljena zadruga za zaščito vin kantona Duras, katere namen je bilo priznanje označbe porekla „Vin du canton de Duras“. Ker je neki trgovec nasprotoval temu poimenovanju, je zadevo 28. junija 1927 obravnavalo civilno sodišče v Agenu. V sodbi je navedeno: „Čeprav območje gričev kantona Duras svojim vinom ne daje cvetice, značilne za najboljša vina, pa se vendar tam pridelujejo prvorazredna vina, ki jih potrošniki soglasno cenijo.“ Sodišče je vina „Duras“ opredelilo kot „sadna vina polnega telesa s pečatom, ki razkriva njihovo poreklo“. Kontrolirana označba porekla „Côtes de Duras“ je bila priznana 16. februarja 1937 za bela vina in rdeča vina. Na začetku 60. let 20. stoletja je v bordojski regiji dejavno potekala preusmeritev v rdeče sorte in sorto sauvignon B in gospodarstvo Durasa je sledilo v odziv na gospodarske obete v polnem razvoju. Od leta 1970 so suha bela vina iz sorte sauvignon B postala paradni proizvodi regije. Vse boljše obvladovanje temperatur pri vinifikaciji, med drugim zaradi zadružnih naložb, je omogočilo pridelavo vin iz sorte sauvignon B s tako značilnimi aromami, ki so jih potrošniki zlahka prepoznali.

V tem obdobju je bila ustanovljena zadružna klet Duras, medtem ko je sosednja klet v departmaju Gironde pridelovala že 20 % vin s kontrolirano označbo porekla. Leta 1985 je za promocijo vin začela skrbeti medpanožna zveza in kleti sta se združili leta 1998. Takratno obvladovanje vinifikacije rdečih vin bordojskih enologov je pomagalo sosednjim gospodarskim subjektom regije Duras, proizvodnja vin rosé pa se je naravno razvila.

Leta 2009 je povprečna proizvodnja rdečih vin znašala 65 000 hektolitrov, povprečna proizvodnja vin rosé pa 5 000 hektolitrov. Proizvodnja suhih belih vin je znašala 40 000 hektolitrov, proizvodnja polsladkih belih vin pa je bila omejena na manj kot 2 000 hektolitrov za prodaja neposredno v steklenicah. Zaradi raznolikosti sort, trsnega izbora v vinogradu in sortnega sestava zvrsti se pri suhih belih vinih pojavljata dva sloga: zelo sadno in sveže suho belo vino s prevladujočimi aromami pušpana ali popkov črnega ribeza, ki se običajno prideluje samo iz sorte sauvignon B, ter kompleksnejše, bolj mesnato suho belo vino, v katerem sorte, kot sta muscadelle B in sémillon B, doprinesejo malo zaokroženosti in mesnatosti. Za ti vrsti vin je na etiketi obvezna navedba „suho“.

Polsladka bela vina se v veliki večini pridelujejo iz sorte sémillon B in nekoliko manj iz sorte muscadelle B. Običajno so oljnata in ne preveč koncentrirana ter imajo arome zrelega sadja, včasih kandiranega sadja. Zaradi drugih sort v zvrsti so sveža v ustih in tako primernejša za staranje.

Za rdeča vina sta navadno značilni voljnost in zaokroženost sorte merlot N in nekoliko manj tudi sorte cot N v povezavi z obilico taninov sort cabernet franc N in cabernet sauvignon N. Da bi se omejila njihova naravna vsebnost kislin, je treba jabolčno-mlečnokislinsko vrenje izvesti pred stekleničenjem.

8.3.   Dejavnik

Vina rosé, ki so običajno pridelana z zvrščanjem, so suha, prijetno sadna in zanimivo sveža. Da bi se grozdje pred vinifikacijo ohranilo ali da bi se preprečilo izluženje trpkih taninov, je uporaba nekaterih materialov prepovedana. Reka Dropt in doline njenih pritokov so izklesale grebene in poudarile dobro izpostavljena pobočja. Razmejeno območje parcel tako upošteva topografska merila, najboljše parcele pa pogosto tekmujejo z razširjenim drevesničarstvom. Proizvodnja polsladkega belega vina je upravičena z gojenjem sorte sémillon B v oceanskem podnebju, katerega jesenska vlaga v zgodnjih jutranjih urah in sončni popoldnevi so ugodni za prezrelost in eventualni razvoj plemenite plesni, ki nastane zaradi delovanja glive Botrytis cinerea.

Različne molasne ravni, ki so bolj ali manj sprane in imajo različno vsebnost gline, prisotne v glinastih naplavinah (boulbènes), so ugodne za pridelavo sorte sauvignon B, ki tam razvije svoj aromatični potencial, ki je nepogrešljiv za proizvodnjo izrazitih suhih belih vin.

Glina, nastala z dekalcifikacijo, in ugodne razmere v sončnih poznih jesenih so primerne za dozoritev rdečih sort, zaradi katerih imajo tako rdeča vina ustrezno taninsko osnovo.

Proizvajalci so znali izkoristiti možnosti svojega ozemlja z izbiro parcel, ki so najprimernejše za gojenje vinske trte, ter z razvojem tehnik obvladovanja temperatur pri vrenju pri belih vinih in tehnik za ekstrakcijo taninov pri rdečih vinih.

Na začetku 16. stoletja so tako imenovana vina „Bordeaux“ zajemala hkrati vina „Graves“, „Médoc“, „Blayais“ itd. ter vina iz „novoosvojene dežele“. Ta „osvojitev“ se nanaša na spreobrnitev protestantskega prebivalstva in zajema več vplivnih župnij in oblasti kot Montravel, Sainte-Foy ali celo vojvodina Duras. Franc I. je spodbujal zasaditev vinske trte na gričih regije Duras in dvor vladarske družine Valois je z užitkom pil njen „nektar“.

Krize, ki so se nato vrstile, niso prizanesle regiji Duras (vojne, trgovske ovire, trtna uš, izločitev iz „Haut-Pays“), toda vinogradništvo je bilo odporno in se je znalo prilagoditi. Proizvodnja je praktično enakomerno razdeljena med zadrugo in samostojne kleti. Razvoj kmečkega turizma je omogočil, da je neposredna prodaja postala prevladujoč način trženja, saj predstavlja 60 % prodanih količin. S 15 % količin, prodanih v Severni Evropi, sloves močno presega regionalni okvir Akvitanije in Ile-de-France, na katerih je zgrajen ugled vin s kontrolirano označbo porekla „Duras“.

9.   Bistveni dodatni pogoji (pakiranje, označevanje, ostale zahteve)

Pravni okvir:

nacionalna zakonodaja

Vrsta dodatnega pogoja:

dodatne določbe o označevanju

Opis pogoja:

Izraz „sec“ (suho) je obvezno naveden na etiketah belih vin, ki vsebujejo največ 3 grame fermentirnih sladkorjev (glukoze in fruktoze) na liter.

Pri označevanju vin s kontrolirano označbo porekla „Côtes de Duras“ se lahko navede večja geografska enota „Sud-Ouest“. Ta večja geografska enota je lahko navedena tudi na kakršnem koli prospektu in embalaži. Velikost črk za navedbo večje geografske enote niti po višini niti po širini ne presega velikosti črk, ki sestavljajo ime kontrolirane označbe porekla.

Pravni okvir:

nacionalna zakonodaja

Vrsta dodatnega pogoja:

izjema pri proizvodnji na razmejenem geografskem območju

Opis pogoja:

Območje v neposredni bližini, opredeljeno z izjemo za vinifikacijo in obdelavo vin, na podlagi uradnega geografskega kodeksa z dne 26. februarja 2020 zajema ozemlje naslednjih občin:

| — | departma Dordogne: |
| --- | --- |

—

departma Dordogne:

celotni občini: Sadillac in Thénac,

del občine: Saint-Julien-Innocence-Eulalie le za ozemlje nekdanje občine Sainte-Eulalie-d‘Eymet, ki je 1. januarja 2019 postala pooblaščena občina znotraj občine Saint-Julien-Innocence-Eulalie,

| — | departma Gironde: Dieulivol, Landerrouat, Lèves-et-Thoumeyragues (Les), Margueron, Monségur, Pellegrue, Riocaud in Saint-Avit-Saint-Nazaire, |
| --- | --- |

—

departma Gironde: Dieulivol, Landerrouat, Lèves-et-Thoumeyragues (Les), Margueron, Monségur, Pellegrue, Riocaud in Saint-Avit-Saint-Nazaire,

| — | departma Lot-et-Garonne: Lévignac-de-Guyenne, Mauvezin-sur-Gupie, Monteton in Roumagne. |
| --- | --- |

—

departma Lot-et-Garonne: Lévignac-de-Guyenne, Mauvezin-sur-Gupie, Monteton in Roumagne.

Povezava na specifikacijo proizvoda

http://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-918e1e36-8c05-4755-8ea3-a2acdf360f18

---

(1)  UL L 9, 11.1.2019, str. 2.

---